פריי פור נופינג
מאנגר
צרפת מעבר לים
צרפת מעבר לים (בצרפתית: France d'outre-mer) הוא כינוי לכלל הטריטוריות של הרפובליקה הצרפתית שאינן נמצאות באירופה. לפעמים שטחים אלו מכונים DOM-TOM (מחוזות וטריטוריות מעבר לים).
כתוצאה מקיומה של האימפריה הקולוניאלית הצרפתית, לצרפת שטחים באמריקה, הים הקריבי, אוקיאניה, האוקיינוס ההודי ואנטארקטיקה.
השטח של כל הטריטוריות שמעבר לים הוא 119,394 קמ"ר (17.8% מהשטח הקרקעי של צרפת) שבו 2.65 מיליון תושבים (4% מאוכלוסיית צרפת).
דמוגרפיה.
גלי הגירה מהמושבות שמעבר לים לצרפת המטרופוליטנית התחילה לאחר מלחמת העולם השנייה. למרות זאת, בגיאנה הצרפתית ובראוניון קיימת הגירה חיובית במשר רוב השנים.
סטטוס מנהלי של הטריטוריות.
חבלים ומחוזות מעבר לים.
חבלים ומחוזות מעבר לים הם ישויות שהוכרו בסעיף 73 של החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (1958) והיו קיימות מאז 1946, בחוקה המייסדת של הרפובליקה הצרפתית הרביעית.
לצרפת חמישה חבלים מעבר לים:
אלג'יריה הייתה חבל מעבר לים עד שנת 1962 ואז זכתה לעצמאות ונפרדה מצרפת.
סן-פייר ומיקלון היה בסטטוס זה בין השנים 1976–1985, אולם מאז עבר לסטטוס של קולקטיב מעבר לים.
קולקטיבים מעבר לים.
קולקטיבים מעבר לים הם ישויות שהוכרו בסעיף 74 של החוקה של הרפובליקה הצרפתית החמישית (1958).
לצרפת חמש ישויות כאלו:
קלדוניה החדשה.
קלדוניה החדשה נחשבת ל"קולקטיב מיוחד" (collectivité sui generis) ויש לה סטטוס ייחודי ברפובליקה הצרפתית, בין קולקטיב טריטוריאלי למדינה ריבונית.
טריטוריות נוספות.
לצרפת טריטוריות לא מיושבות שנמצאות בשליטתה לפי חוק משנת 1955.
משכילי
דומיניק רושטו
דומיניק רושטו (בצרפתית: Dominique Rocheteau; נולד ב-14 בינואר 1955) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקיצוני הימני, וכיום ראש ועדת האתיקה של התאחדות הכדורגל הצרפתית.
רושטו שיחק וזכה בתארים במדי סנט אטיין ופריז סן-ז'רמן, בטרם פרש ממשחק במדי טולוז. הוא הוביל את טבלת הכובשים של פריז סן-ז'רמן במשך שנים ארוכות, וכיום הוא שלישי אחרי פאולטה וזלאטן איברהימוביץ'.
לזכותו 49 הופעות ו-15 שערים במדי נבחרת צרפת, במדיה זכה ביורו 1984. כמו כן, הוא ייצג את נבחרתו בשלושה טורנירי מונדיאל, בהם מונדיאל 1986 בו סיימה צרפת במקום השלישי.
קריירת משחק.
רושטו החל את קריירת המשחק המקצוענית במדי סנט אטיין, אליה הצטרף ב-1972, כשהיה בן 17, ורשם את הופעת הבכורה שלו במהלך עונת . במהלך שתי העונות הבאות היה שותף לשתי זכיותיה של הקבוצה בדאבל המקומי, כשרשם הופעות ספורות במסגרת הליגה והגביע.
בעונת , בה זכה עם סנט אטיין באליפות השלישית ברציפות, היה רושטו לראשונה בקריירה לשחקן משמעותי בקבוצתו. הוא שותף ב-22 משחקי ליגה, בהם כבש 11 שערים. באותה עונה סייע לקבוצתו להעפיל עד לגמר גביע אירופה לאלופות, כשבמהלך הטורניר האירופי כבש שלושה שערים, בהם שער בהארכה מול דינמו קייב ברבע הגמר שהבטיח את העפלת הקבוצה לשלב הבא. רושטו נאלץ לפתוח על הספסל במשחק הגמר מול באיירן מינכן, ועלה כמחליף לשמונה דקות בלבד בסיום המשחק, בו הפסידה סנט אטיין 1-0.
בעונת זכה רושטו בפעם האחרונה בתואר עם סנט אטיין, לאחר שהאחרונה זכתה בגביע הצרפתי. רושטו, כמו הקבוצה, לא הצליח לשחזר את ההצלחה מהעונות הקודמות וכבש שלושה שערים בלבד במהלך העונה. בעונת רשם רושטו את עונת השיא שלו בקריירה מבחינת שערים, כשהוביל את התקפת קבוצתו עם 21 שערי ליגה, אך עונה אחר כך, על אף פתיחת עונה מוצלחת, התקשה לשחזר את יכולתו עקב מספר פציעות אותן חווה. בסיום העונה, ולאחר שמונה עונות בקבוצה הבוגרת של סנט אטיין, החליט רושטו לעזוב את הקבוצה.
רושטו הצטרף לפריז סן-ז'רמן בעונת . בקבוצתו החדשה הוא זכה לשחק בעמדת החלוץ המרכזי, ולא כקיצוני ימני כפי ששיחק בסנט אטיין. למרות שינוי העמדה, שמר רושטו על תכונותיו כשחקן אגף, כשהעדיף להתחיל את ההתקפות ולהשתמש ביכולות הכדרור והמסירה הגבוהות שלו, ובתנועה בלתי פוסקת על המגרש. עם זאת, רושטו היה מועד לפציעות לעיתים קרובות, מה שהפריע לו לשמור על יכולת אחידה בהתקפת הקבוצה. עונת הבכורה של רושטו בפריז הייתה מוצלחת באופן אישי, כשהיה שותף ל-37 משחקי ליגה, בהם כבש 16 שערים. עונה אחר כך, בעונת , זכה רושטו עם קבוצתו בגביע הצרפתי לאחר משחק גמר דרמטי מול קבוצתו לשעבר, סנט אטיין. מישל פלאטיני, שחקנה של סנט אטיין, כבש צמד במשחק, כולל שער שהעלה את סנט אטיין ליתרון 2-1 בתוך ההארכה. רושטו, שעלה בהרכב פריז, כבש בדקה האחרונה של ההארכה את שער השוויון שקבע 2-2, ואף כבש את הבעיטה השלישית בדו-קרב בעיטות עונשין שהכריע את המשחק לטובתה של סנט אטיין. רושטו היה מהבולטים בזכיית הקבוצה בגביע, כשכבש שישה שערים בשמונה משחקים בטורניר. עונה אחר כך שמרה פריז על התואר, כשגברה בגמר 3-2 על נאנט. רושטו פתח בהרכב, אך לא כבש במשחק הגמר.
בעונת סבלה פריז מעונת נפל שהסתיימה במקום ה-13 בלבד בליגה, על אף 15 השערים שכבש רושטו באותה עונה. בעקבות כך הגיע למועדון המאמן ז'ראר הוייה, שעונה אחת בלבד אחר כך הוביל את פריז לזכייה באליפות צרפת, הרביעית בקריירה של רושטו. רושטו היה השחקן הבולט בהתקפת הקבוצה, לאחר שכבש 19 שערי ליגה שהקנו לו את תואר סגן מלך השערים של הליגה כולה. לאחר עונה אחת נוספת בה שוב הפגין חוסר יציבות, ובתום שבע עונות במדי פריז סן-ז'רמן, עזב רושטו את הקבוצה כמלך שעריה בכל הזמנים, שיא שהחזיק זמן רב עד שנשבר על ידי פאולטה, ומאוחר יותר על ידי זלאטן איברהימוביץ'.
לקראת עונת הצטרף לטולוז, אותה אימן חברו לשעבר לסנט אטיין, ז'אק סנטיני. בתום שתי עונות כשחקן הרכב בקבוצה, פרש רושטו ממשחק פעיל בגיל 34.
נבחרת צרפת.
רושטו החל את דרכו בנבחרת צרפת תחת המאמן סטפן קובאקס בגיל 20 בלבד, כשערך את הופעת הבכורה שלו ב-3 בספטמבר 1975 בניצחון 3-0 במשחק ידידות מול .
כישלונה של צרפת להעפיל ממוקדמות יורו 1976 הביא לשינויי מאמנים בנבחרת, ובמקומו של קובאקס הגיע לנבחרת מישל הידלגו. תחת הידלגו היה לרושטו חלק חשוב בהעפלה ממוקדמות מונדיאל 1978, כשכבש את השער הראשון בניצחון 3-1 במשחק המכריע מול . רושטו זומן לסגל צרפת לקראת מונדיאל 1978, אך לא שותף במשחקה הראשון בטורניר, בו הפסידה 2-1 ל. רושטו חזר להרכב הנבחרת משחק אחד אחר כך, אך צרפת רשמה הפסד שני באותה התוצאה, 2-1 ל. במשחק האחרון של צרפת בשלב הבתים, מול , כבש רושטו בדקה ה-42 את השער שקבע את תוצאת המשחק, 3-1 לצרפת, שעל אף הניצחון סיימה את דרכה לאחר שלב הבתים.
רושטו זומן על ידי הידלגו גם לסגל צרפת למונדיאל 1982. רושטו פתח בהרכב במשחק הראשון של צרפת בטורניר, בו הפסידה 3-1 ל, אך הוחלף בדקה ה-70 ולא שב לשחק עוד בשלב הבתים הראשון. צרפת העפילה לשלב הבא מהמקום השני בטבלת הבית, ופתחה את שלב הבתים השני מול . לאחר שני משחקים בהם לא שותף, חזר רושטו לשחק כשהחליף בדקה ה-15 את ברנאר לקומב שנפצע. רושטו חזר להרכב הפותח מול , וכבש צמד שערים בדרך לניצחון 4-1 ולהעפלה לחצי הגמר. בשלב זה פגשה צרפת את , ובתום משחק דרמטי שהסתיים בשוויון 3-3 לאחר הארכה, נוצחה צרפת בדו-קרב בעיטות עונשין. רושטו בעט וכבש את הפנדל השלישי של קבוצתו. רושטו לא שותף במשחק על המקום השלישי בו הפסידה צרפת ל, וסיים את הטורניר עם ארבע הופעות בסך הכול, שלוש מהן בהרכב, ושני שערים.
רושטו זומן לסגל של הידלגו לקראת יורו 1984 הביתי והיה שותף לזכייתה הראשונה בתולדות צרפת באליפות אירופה, על אף שלא זכה לדקות משחק רבות בטורניר. הוא עלה כמחליף במשחקה השני של צרפת בשלב הבתים, בו גברה 5-0 על , ופתח בהרכב משחק אחר כך מול , אך הוחלף במחצית במצב של 1-0 ליוגוסלביה. היו אלו הדקות האחרונות שלא רושטו בטורניר, ובלעדיו המשיכה צרפת לניצחון 3-2, ולניצחונות בחצי הגמר מול ובגמר מול .
רושטו זומן על ידי מאמן הנבחרת החדש, הנרי מישל, לטורניר שלישי ברציפות, מונדיאל 1986 במקסיקו. לאחר שפתח בהרכב והוחלף במהלך המחצית השנייה של משחק הפתיחה של צרפת, בו גברה 1-0 על , לא שותף רושטו בשוויון 1-1 מול . הוא חזר לשחק במשחקה השלישי של צרפת בשלב הבתים, כשעלה מהספסל בדקה ה-60 מול , ו-25 דקות אחר כך כבש את השער שקבע את תוצאת המשחק, 3-0 לצרפת. בשמינית הגמר מול שב רושטו להרכב לראשונה מאז משחק הפתיחה, ושמר על מקומו בהרכב גם מול ברבע הגמר, עד שהוחלף במהלך ההארכה. צרפת ניצחה לבסוף בדו-קרב פנדלים, אך היה זה משחקו האחרון של רושטו בטורניר, לאחר שלא שותף בהפסד לגרמניה בחצי הגמר, ובניצחון על בלגיה במשחק על המקום השלישי.
לאחר טורניר המונדיאל, סיים רושטו את דרכו בנבחרת. לזכותו 49 הופעות בינלאומיות, בהן כבש 15 שערים.
לזכותו של רושטו גם שתי הופעות במשחקי צדקה מטעם פיפ"א. הוא שיחק במדי נבחרת "שאר העולם", לצדם של פרנץ בקנבאואר, קווין קיגן, מריו קמפס, פליקס מגאת ועוד, וכבש שער אחד במשחק מול ניו יורק קוסמוס למען המאבק בסרטן. שנתיים אחר כך היה שותף למשחק צדקה נוסף מטעם פיפ"א במדי נבחרת אירופה מול נבחרת אמריקה, לטובת ארגון UNICEF.
לאחר הפרישה.
לאחר הפרישה ממשחק, שמר רושטו על קשר עם עולם הכדורגל. הוא ניסה את דרכו כסוכן שחקנים בשיתוף עם דויד ז'ינולה, אך העסק לא צלח בשל חילוקי דעות בין השניים. הוא הקים אקדמיה לכדורגל לילדים ונערים בהו צ'י מין סיטי, וייטנאם ושימש כיועץ בהתנדבות במקום.
ב-29 ביוני 2010 חזר רושטו לסנט אטיין, מועדון נעוריו, כיועץ להנהלה. שנה וחצי אחר כך, ב-28 בדצמבר 2011, התמנה לתפקיד המנהל הספורטיבי במועדון. במקביל, משמש רושטו כראש ועדת האתיקה בהתאחדות הכדורגל הצרפתית.