כנגד עמדה זו, יש הטוענים כי הגיור אכן נעשה בכפייה, מהטיעונים הבאים: ראשית, כל הדוגמאות על גיור מרצון מאוחרות לתקופה החשמונאית, הגיור בחדייב עורר התנגדות בקרב העם ומדובר היה רק על בני המלוכה. שנית, ישנן דוגמאות נוספות לכפיית מילה ובכך כבר החלו מתתיהו הכהן ואנשיו, שכתוב שהביסו את הפושעים והחוטאים ומלו בכוח את הילדים הלא נימולים. תאודוטוס, באפוס על שכם, מזכיר ביצירתו מילה בכפייה ויוספוס מספר על מפקד רומי (מטיליוס) בתחילתו של המרד הגדול, שחייו ניצלו לאחר שהבטיח לשוביו הקנאים שיתייהד ויעבור ברית מילה. שלישית, יוספוס התגאה במוצאו החשמונאי, ולכן אין זה סביר שיכתוב דבר רק כדי להשחיר את מוצאו ולמצוא חן בעיני הרומים. פעמים רבות הוא מאיר באור חיובי את היהודים כדי למצוא חן, אבל אינו עושה הפוך. רביעית, ההלכה האוסרת גיור בכפייה התגבשה אחרי בית שני, כאשר בתקופת בית שני לא היה הדבר מוסכם. חמישית, יחסי עוינות שררו בין אדומים ליהודים עוד מימי שיבת ציון ועד הדור הראשון של החשמונאים, ולפיכך אין לצפות שתזנח האוכלוסייה את מנהגיה ותעבור באופן חופשי ורציני לאמץ את הדת היריבה.
אוריאל רפפורט טוען כי מלבד המעמד העירוני המיוון העליון, האוכלוסייה בארץ ישראל הייתה עוינת את הפולייס ההלניסטיות, ולכן מלחמתם של החשמונאים בערים ההלניסטיות הפכה אותם לנושאי דגל שחרור הארץ מעול היוונים, שהיה חיובי גם בעיני אוכלוסייתה הלא יהודית. שחרור זה העלה את קרנם של היהודים ואהדה זו אפשרה את הצלחת הגיור.
אריה כשר משער כי האדומים התגיירו במסגרת ארגונם החברתי השבטי: כאשר מנהיגיהם הסכימו לקבל על עצמם את היהדות, הלכו בעקבותיהם גם בני היחידות השבטיות שהנהיגו. תופעה דומה התרחשה גם בקרב שבטים ערביים שהתנצרו ומאוחר יותר התאסלמו.
אלצ'ורה מנוקד
אלצ'ורה מנוקד (שם מדעי: "Elachura formosa") היא ציפור שיר והיא הציפור היחידה במשפחת האלצ'וריים (Elachuridae). בעבר הוא השתייך לסוג Spelaeornis שבמשפחת הטימליים אך הופרד הן מהסוג והן מהמשפחה.
ציפור זו מצוי באזור דרום אסיה ודרום-מזרח אסיה, בעיקר סביב הרי ההימלאיה.
זוהי ציפור באורך 10 ס"מ והיא בעלת נוצות חומות-לבנות אך מנומרת בשחור. הראש כהה יותר משאר הגוף ומזכיר מראה של גדרון והמקור צר ומכופף מעט. הכנפיים והזנב מעט אדמוניים ומעל הגב ישנם נקודות לבנות מעטות.
היא מצויה בין ענפי העצים שביערות הטרופיים והסובטרופיים ומצויה על העפים, בין הגזעים, בשיחים או בכרי דשא. היא ניזונה מחרקים שהיא מחפשת בין חורי העצים. מצב שימור הציפור הוא ללא חשש.
אלצ'וריים
פרוש פרז'וואלסקי
פרוש פרז'וואלסקי (שם מדעי: "Urocynchramus pylzowi") היא ציפור שיר החיה והיא הציפור היחידה במשפחת האורוקינצ'רמיים (Urocynchramidae). למרות שמו של המין, הוא אינו שייך למשפחת הפרושיים. הוא קרוי ע"ש החקר הרוסי ניקולאי פרז'וואלסקי, שתיאר אותו לראשונה. בעבר הוא שויך למשפחת הפרושיים ולגיבתוניים. יש חוקרים שעדיין משייכים אותו למשפחות אלה.
אורכו של הפרוש 17 ס"מ והוא בעל זנב ארוך ורגליים קטנות. הראש קטן ובעל מקור שחור. צבע פלג הגוף העליון חום בהיר והתחתון ורוד. על פלג הגוף העליון והכנפיים ישנם פסים שחורים אופקיים לאורך כל האזור ונגמרים בזנב שמכיל 2 נוצות שחורות ועוד כמה אדומות. לזכרים ישנם נוצות צבעוניות יותר מהנקבות.
הוא חי בעיקר במזרח אסיה ובסין וגם בהרי ההימלאיה. תפוצתו היא בגובה 3,500-5,000 מ' והוא חי בזוגות מונוגמיים ברחבי היערות ההרריים.
לא ידוע עליו הרבה והוא לא נצפה כ"כ בטבע.
אורוקינצ'רמיים
ויסטלר צהוב-כתף
ויסטלר צהוב-כתף (שם מדעי: "Hylocitrea bonensis") היא ציפור שיר יחידה במשפחת ההילוסיטריים (Hylocitreidae). קרובה גנטית למשפחה מעובי ראש אליה שויכה בעבר, אך הופרדה למשפחה עצמאית. קרוביה הרחוקים הם הציצניתיים.
ציפור זו אנדמית ליערות הלחים של אינדונזיה באי סולאווסי. היא בעלת נוצות ירוקות, עיניים אדומות ומקור נוקשה. הגרון לבן והרגליים צהובות. האזור שמתחת הכנפיים צהוב והזנב חום. ציפור זו ניזונה מחרקים שהיא מוצאת ביערו וחיה בלהקות קטנות.
זוהי ציפור מונוגמית וטריטוריאלית.
הילוסיטריים
ליל הסילבסטר
מלכילון
מלכילון (שם מדעי: "Regulus") הוא סוג של ציפור שיר ממשפחת הסבכיים ובעבר נחשב לסוג בעל משפחה עצמאית (Regulidae). שם מלכילון ניתן עקב הפולקלור האירופי הרואה בו את מלך העופות (עקב הכתר שעל ראשו).
מאפיינים.
אורך ציפור המלכילון 8–11 ס"מ והיא קטנה מאוד ועגלגלה, בעלת ראש גדול אפור עם עיניים צהובות ומקור שחור זעיר. הכיפה בעלת פסים שחורים-צהובים והגב והכנפיים צהובים עזים. הזנב ארוך ודק והרגליים חומות וקטנות. הנוצות מוכיות ופלומתיות מאוד.
ציפור זו נפוצה ברחבי אירואסיה ובאמריקה הצפונית ביערות ואזורי שיחים בהם הם מצויים רוב הזמן. הם צדים חרקים שונים.
בישראל מצויים המינים: מלכילון לבן גבות ומלכילון אורנים.
מיכאל פרונטזק
סעונית
צ'טיות
צ'טיות (שם מדעי: Cettiidae) היא משפחה מסדרת ציפורי שיר ששויכה בעבר למשפחת הסבכיים אך הועברה לקבוצה עצמאית, אך ישנם חוקרים שאינם מכירים באבחנה.
מאפיינים.
לצ'טיות צבעים חומים והם חיות בעולם הישן בחורשים, ביצות, ערבות ובאזורים יבשים יותר וגם ביערות טרופיים. הם חיים באפריקה, אירואסיה ובאוסטרליה.
אלו ציפורים קטנות יחסית הדומות לסבכי, בעלות מקור כתום קצר, ראש גדול רגליים קטנות. הם קוראים בקול ומצויים בין ענפים או גבעולים שונים. תזונתם העיקרית היא מחרקים אותם הם מחפשים בין הגבעולים. הם פעילים מעלות השחר עד הערב.
בישראל נמצא המין צטיה ("Cettia cetti") שהיא ציפור יציבה.
סוגים.
המינים "Pholidornis rushiae "ו"-Hylia prasina" מופיעים לעיתים כמשפחה נפרדת עצמאית ("Hyliidae") . עם זאת מרבית החוקרים רואים בהם מינים יחידים במשפחת הצ'טיות או הסבכיים.
ממס
מֵמֵס (בריבוי: מְמִסִּים; באנגלית: solvent, סולבנט) הוא חומר שיש ביכולתו להמס חומר אחר (המומס). רוב הממסים הם נוזלים, אך אין ההגדרה מחייבת שהממס יהיה במצב צבירה נוזלי.
הממס והמומס יוצרים יחד תמיסה בתהליך ההמסה (solvation).
רוב הממסים הקיימים הם תרכובות אורגניות, כלומר תרכובות המכילות אטומי פחמן. אף על פי כן, ישנם ממסים אחרים שאינם שייכים לקטגוריה זו כגון: מים, אמוניה ואף כספית (שהיא מתכת נוזלית בטמפרטורת החדר המסוגלת להמיס לתוכה מתכות שונות וליצור אמלגמה).
ממסים עשויים לשמש ליישומים ישירים כגון חיטוי או כמקור אנרגיה (בצורה של דלק), או לשימושים עקיפים, כגון דילול (של חומרי צבע), המסה (של חומרי ריח, מזון ותרופות) או תיווך (בסינתזות כימיות, כמחליפי חום וכאלקטרוליטיים בתאים חשמליים).
מיון של ממסים.
ניתן למיין ממסים על בסיס תכונות כימיות ופיזיקליות שונות. שלוש השיטות הנפוצות ביותר הן:
היכולת לתרום יון מימן חיובי, הידרוניום (H+).
formula_1
מידת הקוטביות (פולאריות, polarity).
מידת הקוטביות ניתנת להערכה על ידי המקדם הדיאלקטרי של החומר, שמוגדר כיכולת של חומר לצמצם את השדה החשמלי שמפעיל חלקיק טעון המצוי בו.
משפחת הממסים ההטרוציקלים.
קבוצת ממסים חשובה ביותר, השייכת למשפחת הממסים האורגנים, היא קבוצת הממסים ההטרוציקלים. לקבוצה זו שייכים תרכובות אורגניות טבעתיות או רב טבעתיות שלהן תכונות מועדפות להמסת קטיונים מתכתיים על ידי יצירת קומפלקסים יציבים מאוד אתם. למשפחה זו שייכות תרכובות האתר כתר (crown ether), והקריפטנידים (cryptand).
על התגלית אודות קבוצת הממסים הזו, ועל פיתוח השיטות הסינתטיות לייצורן, הוענק בשנת 1987 פרס נובל לכימיה לצ'ארלס פדרסן, ז'ן-מארי להן ודונלד ג'יימס קראם.
ממסים באנליזות NMR (תהודה מגנטית גרעינית).
לממסים יש חשיבות גבוהה באנליזות כימיות רבות, בדגש על אנליזת תהודה מגנטית גרעינית (NMR - nuclear magnetic resonance) המשמשת לקביעת המבנה הכימי של מולקולות.
החומר שעבורו יש לבצע את אנליזת ה-NMR עובר המסה בממס אורגני מתאים, ומוכנס אל מכשיר ה-NMR, שם נבחנים התנאים המגנטיים בחומר על בסיס הקרינה הנפלטת מגרעין האטום, כתלות בין תגובת גרעין האטום המצוי בשדה מגנטי חיצוני קבוע, לבין שדה אלקטרומגנטי המשתנה בתדירות המתאימה לתדר התהודה של החומר הנבדק.
באנליזת NMR של פרוטונים (HNMR - proton nuclear magnetic resonance) לא ניתן להשתמש בממסים אורגנים המכילים אטומי מימן (H), כיוון שכך לא יתאפשר להבדיל בין תוצאות האנליזה שהתקבלו מהחומר הנבדק (המומס) לזה של הממס. על כן, נעשה שימוש בממסים שעברו דיוטוריזציה (deuteration) כלומר, שכל אטומי המימן (H) בהן הוחלפו לאטומי דאוטריום (D; איזוטופ מימן שבגרעינו יש נייטרון).
תהליך הייצור הכימי של ממסים המכילים אטומי דאוטריום הוא יקר, בעיקר מכיוון שחומר הגלם העיקרי לייצורן הוא מים כבדים. לשם השוואה, מחירו של קילוגרם מים כבדים הוא כ-60 דולר, לעומתו, שוויו של קילוגרם כלורופרום (עם אטומי דאוטריום) הוא כ-1000 דולרים
מים "כממס האוניברסלי".