ב-2014, הערך של היצוא מהונג קונג לגרמניה היה שווה 15 מיליארד דולר הונג קונגי, ואילו יבוא הסחורות מגרמניה להונג קונג היה שווה 58.9 מיליארד דולר הונג קונגי. עיקר היצוא מהונג קונג לגרמניה הם מנועים חשמליים (9.7%), שעוני מתכת (4.4%). עיקר היצוא מגרמניה להונג קונג הן מכוניות (12%), ומכשירי מדידה (&gt;3.2%). החל מ-1 ביוני 2015, היו 87 חברות גרמניות עם מטה אזורי בהונג קונג, בעוד 121 היו משרדים אזוריים.
יחסים חברתיים ותרבותיים.
בהשתקפות פעילותה המגוונת של גרמניה בהונג קונג, התגוררו כ-1,050 אזרחים גרמנים בהונג קונג בסוף 2014. הונג קונג אירחה בשנת 2015 213,802 תיירים גרמנים. לשכת המסחר הגרמנית בהונג קונג היא אחד הלשכות האירופיות הגדולות בהונג קונג המספקת רשת הזדמנויות בהונג קונג, אסיה הפסיפית וגרמניה.
שתי המדינות הציעו תוכניות אשרת עבודה וחופשה. התוכנית מאפשרת ל-300 צעירים נופש בגרמניה או הונג קונג, לקחת עבודה זמנית לפי צורך כדי לכסות את הוצאות הביקור שלהם לתקופה מרבית של 12 חודשים. בנוסף, האוניברסיטאות של גרמניה והונג קונג הקימו כמות בולטת של שותפויות למטרות מחקר וחינוך.
תקריות.
תנועת המטריה 2014.
ב-2014, הונג קונג ראתה בקנה מידה גדול מחאה של תנועת המטרייה, תוך חתירה לדמוקרטיה מלאה בהונג קונג. קנצלרית גרמניה אנגלה מרקל, הגיבה לתקרית ולחצה על ממשלת הונג קונג והדגישה כי חופש הביטוי צריך להישאר מובטח על ידי החוק בהונג-קונג. במהלך אירוע לחגיגות יום השנה ה-24 של איחוד גרמניה מחדש בהשתתפות המזכירה הראשית למינהל בהונג קונג, קארי לאם, הקונסול הכללי של גרמניה בהונג קונג, ניקולאוס גראף לאבסדורף, הגיב לתקרית והדגיש, "במיוחד לאור ההיסטוריה הגרמנית האחרונה שלנו, אני מאמין שהונג קונג יכולה להיות גאה בצעיריה. אני בטוח שהמאמצים להפוך את הונג קונג לדמוקרטית יותר יהיו טובים להונג קונג מבחינה פוליטית, אך גם כלכלית". במסיבת איחוד מחדש בלייפציג, השווה נשיא גרמניה יואכים Gauck את רוחם של מפגיני הפרו-דמוקרטיה של הונג קונג למפגינים גרמנים בסוף שנות ה-80 ותחילת שנות ה-90. לדבריו, המפגינים "התגברו על הפחד שלהם מפני מדכאיהם, מכיוון שהגעגועים שלהם לחופש היו גדולים יותר". ההצהרה נמסרה יום לפני פגישת גאוק עם ראש ממשלת סין לי קצ ' יאנג.
במהלך הפגנות תנועת המטריה, שבעה שוטרים נתבעו בגין המקרים של הכאת קן טנג. השוטרים נידונו לכלא בפברואר 2017. התארגנה אספה המונית של קציני משטרת הונג קונג ותומכים לתמוך בשוטרים. במהלך ההתקהלות ההמונית תיאר נואם את שוטרי המשטרה כיהודים הנרדפים במלחמת העולם השנייה. בתגובה, הקונסוליה הגרמנית הביעה באמצעות פייסבוק כי ההשוואה בין הקורבנות היהודים שנרצחו ונרדפו על ידי הרשות הממלכתית הנאצית לבין קציני משטרת הונג קונג שנשפטו בגין ניצול לרעה של כוח לא הייתה ראויה לחלוטין.
המתקפה ברכבת וירצבורג 2016.
בשנת 2016 הותקפה רכבת בווירצבורג, ו-4 אזרחי הונג קונג הותקפו ונפצעו קשה ברכבת. ראש הרשות המבצעת של הונג קונג גינה את ההתקפה ושלח צוות של פקידי ההגירה ללוות את הקרובי משפחה של הקורבנות בגרמניה. קצינים מן משרד הכלכלה והמסחר של הונג קונג בברלין נשלחו לבקר את הפצועים. אזהרת התראה הונפק על ידי גרמניה הונג קונג הממשלה, בתגובה על התקרית.
מחאות 2019 בהונג קונג.
במהלך סדרה של המחאות בהונג קונג, שני גרמנים מתוכנית חילופי סטודנטים באוניברסיטת לינגנאן נעצרו בנובמבר 2019.
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות (באנגלית: The Association of Independent Technological Universities, בראשי תיבות: AITU) היא קבוצה של אוניברסיטאות הנדסיות אמריקאיות פרטיות שהוקמה בשנת 1957. מטרת האיגוד לשתף רעיונות ושיטות מקדמות חדשנות ויזמות, לקדם קריירה מוכוונת טכנולוגית ולקדם חינוך על-תיכוני בהנדסה ומדע. תפקיד איגוד האוניברסיטאות למלא תפקיד חיוני בהבטחת עתיד התחרותיות האמריקאית בשוק הגלובלי. להשגת המטרה, האיגוד מתמקד בשלוש נקודות עיקריות:
מוסדות חברים.
איגוד האוניברסיטאות הטכנולוגיות העצמאיות נוסד על ידי חמש עשרה מכללות. במהלך השנים, שניים מהמוסדות המקוריים עזבו את האיגוד (לאחר שהתרחבו מהיקפם המקורי כאוניברסיטאות טכנולוגיות), ורבים מבין השלושה עשר שנותרו עברו שינויי שם ו / או מיזוגים. תשע מכללות נוספות הצטרפו להתאחדות. להלן רשימת המוסדות להשכלה גבוהה
רשימה נוכחית של אוניברסיטאות.
שם האוניברסיטה, (בסוגריים שנת הייסוד) ומדינה נכון לשנת 2020:
קו ייצור
ניסיונות ההתיישבות היהודית בחורן
עם הופעת הציונות בסוף המאה ה-19, החלה העלייה הראשונה, במסגרתה נעשה ניסיון התיישבות יהודית בחבל החורן, שבדרום סוריה.
רקע.
ב-1884 הקימו יהודי סופיה, שאוגדו בבית המדרש "שלום וברכה", ארגון בשם "אהבת ציון", ששם לו למטרה רכישת אדמות חקלאיות בארץ ישראל, והתבסס על תרומות חבריו. ב-1885 נסעו לארץ ישראל יצחק לוי ואהרון בן אדו מראשי הארגון, במטרה לרכוש קרקעות. בסיוע יהודים מבולגריה שכבר התגוררו בארץ מזה שנים אחדות בדקו השניים חלופות שונות. בתחילה הוצע להם שטח בן 4,000 דונמים ליד הכפר הערבי קפריה, בהמשך ליד ראשון לציון ולבסוף ליד פתח תקווה. כל ההצעות נפלו בשל העלויות הגבוהות של הקרקעות וראשי הארגון חזרו לסופיה.
רכישת הקרקעות.
ב-1890 התרחבה אגודת חובבי ציון בעיר יאשי שבממלכת רומניה עד כדי אלפי חברים שהיו משלמים מס חודשי. בשבתות ובחגים התאספו לשמוע חדשות וידיעות מן הנעשה בארץ ישראל, והתסיסה לעלות ולהתיישב גברה. ב-1894 שוב התחדשה היוזמה בבולגריה וארגון "שלום וברכה" שינה את שמו ל"אוהבי ציון וישוכנו בה" והורכב מגרעין של עשר משפחות. במקביל התפרסמה בעיתון המליץ ידיעה על 100 משפחות יהודיות מיאשי שהקימו ארגון בשם "עזרה בצר" שמטרתו יישוב ארץ ישראל. גזבר ארגון "אוהבי ציון" חיים לוי יצר קשר עם יחיאל ברקוביץ' יושב ראש "עזרה בצר" והוסכם שעשר המשפחות מבולגריה יצטרפו ל"עזרה בצר". באותה שנה לערך רכש המהנדס יוסף זיידנר, נציג אגודה ציונית מן העיר יקטרינוסלב שברוסיה 88,000 דונם במזריב (مزيريب; כיום חלק ממחוז דרעא בסוריה) והם חולקו לארבעה חלקים, כמספר המושבות שעמדו לקום.
הידיעה על קניית האדמות הגיעה עד יאשי, ובשם 100 המשפחות נסעו הנציגים יחיאל ברקוביץ' ויעקב הלל לפריז, שם נפגשו עם "הוועד הארצי ישראלי" שהיה ארגון שפעל בחסותו של הברון רוטשילד. עסקת רכישת הקרקע סוכמה בכתב ונרכשו 200 דונמים לכל מתיישב במחיר שמונה פרנקים צרפתיים לדונם. הנציגים חזרו ליאשי וסוכם שחמש משפחות ייסעו מיידית לארץ ישראל לקבלת האדמות, ארבע מרומניה ומשפחת לוי מסופיה.
העלייה לקרקע.
ב-4 באוקטובר 1895 נפגשו חמש המשפחות באיסטנבול ומשם נסעו דרך ביירות ודמשק לשטח שהוקצה עבורם באזור חורן ונקרא טוּשָאנְבָּאבְּשוּן, המצוי בימינו בשטח מחוז דרעא צפונית מערבית לעיר דרעא. עם העלייה הוחל בבניית בתי מגורים מאבן ובהתאם להצעת נציגי הברון רוטשילד ניטעו עצי תות כדי לגדל בהמשך זחלי משי. בשנה הראשונה התיישבו באופן קבוע בחורן תשעה אנשים ומתוכם שתי נשים ששוכנו בביתו של יצחק לוי, בו נבנה תנור לאפיית לחם. נבנו מספר מבנים לבהמות. כל מתיישב השקיע 1,000 פרנקים צרפתיים בקניית ציוד. במאי 1896 הגיעו למושבה עוד שמונה משפחות מרומניה ושלושה ראשי משפחות מבולגריה. הוברר ששני השוורים הראשונים שנרכשו מערביי האזור היו גנובים והשלטונות העות'מאנים החזירו אותם לבעליהם הדרוזים. בהמשך נרכשו שוורים חדשים בדמשק. צורת החיים במקום דמתה לקומונה. בשלהי 1896 הגיע למושבה שוחט מצפת ולראשונה מאז עלו לקרקע אכלו המתיישבים בשר.
בנובמבר 1896 בתחילת עונת הגשמים, זרעו המתיישבים חיטה. בראשית 1897 הגיעו ששה תושבים ערבים מקומיים והחלו לחרוש את אדמת היישוב. פרצה קטטה בין המתיישבים לתושבים הערבים. בפסח של אותה השנה הגיעו 12 מתיישבים נוספים מבולגריה ברובם נשות וילדי המתיישבים הראשונים. בשלהי 1897 כבר התגוררו בחורן כל עשר המשפחות מגרעין ההתיישבות מבולגריה. במועד זה נאסף יבול החיטה. חלקו נגנב על ידי ערביי הסביבה וחלק ממעשי הגנבה לוו בהתקפות על בני משפחות המתיישבים.
נטישת המושבה והלאמת הקרקעות.