ה"הנדשאר" מנתה בשיאה 21,065 חיילים, מרביתם מגויסים מקרב האוכלוסייה המוסלמית של בוסניה והרצגובינה ומיעוטם מוסלמים אלבנים מקוסובו, כולם תחת פיקוד קצינים גרמנים. הגיוס נעשה בעידודו של המופתי הירושלמי חג' אמין אל-חוסייני שנשלח במיוחד לשם כך לבוסניה על ידי שלטונות גרמניה הנאצית. התערבותו של איש דת בכיר כאל חוסייני, נדרשה משום שכוהני דת מוסלמים מקומיים פרסמו שלוש פתוות נגד שיתוף פעולה עם הנאצים ועם בעלי בריתם הקרואטים. לצורך גיוס מוסלמים ליחידת האס אס, היינריך הימלר, יוזם הקמת הדיוויזיה, יצא בטענה שהבוסנים המוסלמים אינם סלאבים או טורקים, אלא בני הגזע הארי (צאצאים של הגותים) שהתאסלמו; אדולף היטלר לא ראה זאת בעין יפה.
חיילי הדיוויזיה עברו אימונים בצרפת, בניגוד לבקשתו של אל חוסייני שלא יישלחו מחוץ לבוסניה, ולאחריהם הוחזרו לבוסניה ופעלו בעיקר נגד כוחות הפרטיזנים בפיקוד טיטו.
בכל אחד מגדודי (בטליונים) הדיוויזיה היה אימאם ובכל אחד מהרגימנטים, מולא. המפקד הראשון היה ארתור מרטין פלפס, סאשי מיישוב קטן במחוז סיביו, כיום ברומניה. פלפס פיקד לפני כן גם על דיוויזיית אס אס הררית השביעית שפעלה גם היא באזור.
ההצלחה היחסית בגיוס הדיוויזיה "הנדשאר" הביאה את הגרמנים ליצירת דיוויזיה נוספת, דיוויזיית אס אס הררית ה-23. בדיוויזיות אלה שרתו בעיקר בוסנים מוסלמים תחת פיקוד גרמני, אך בעקבות לחץ קרואטי, שנבע מחששם שיחידות על טהרת המוסלמים עלולות ליצור שאיפות מוסלמיות לעצמאות, הוחלט שלפחות 10% מהחיילים יהיו קרואטים קתולים והדיוויזיות יקראו "הדיוויזיה הקרואטית הראשונה" ו"הדיוויזיה הקרואטית השנייה". מתוך מגויסים אלבנים מוסלמים, תושבי קוסובו, הורכבה דיוויזיית אס אס הררית ה-21.
בעת שהדיוויזיה הייתה בצרפת, בימים 16–17 בספטמבר 1943, אחד מאנשיה, כנראה סוכן קומוניסטי, יזם מרידה שבמהלך נרצחו חמישה קצינים גרמנים. חיילים אחרים, נאמנים לגרמנים ומונהגים על ידי האימאם, דיכאו את המרד ובמהלך הדיכוי נהרגו שני מורדים. 14 מורדים נוספים נורו לאחר משפט. לאחר מכן הגרמנים פסלו חיילים רבים מטעמי חוסר התאמה פוליטית וכשמונה מאות מתוכם נשלחו לעבודה בגרמניה. 265 מתוכם סירבו לכך ונשלחו למחנה ריכוז שם מתו רבים מהם.
מרידה נוספת התרחשה בדיוויזיה ב-21 באוקטובר 1944 כשחיילים רבים ערקו וחלק מהם הצטרפו לפרטיזנים, כתוצאה מהמרידה והעריקה הידלדלו שורות הדיוויזיה ובסוף 1944 אוחדה דיוויזיית "קאמא", הדיוויזיה הבוסנית השנייה, עם דיוויזיית "הנדשאר".
הפיקוד הגרמני הפעיל את הדיוויזיה בעיקר למבצעים כנגד פרטיזנים בשיטחי יוגוסלביה הכבושה הדיוויזיה קצרה הצלחה צבאית במבצעיה נגד הפרטיזנים במזרח בוסניה, אך אנשיה נודעו באכזריותם, במהלך המבצעים שביצעה בשנת 1944 שרפו אנשי הדיוויזיה כפרים שלמים ורצחו אלפי אזרחים סרבים ויהודים בשטחי קרואטיה.
פשעי מלחמה.
הדיוויזיה הואשמה באחריותה למוות של כ 5000 אזרחים מתוכם כ 400 יהודים, אחד ממפקדי הדיוויזיה (קרל-גוסטב זאוברצווייג) שאמור היה לתת את הדין על מעשיו התאבד לפני הסגרתו ליוגוסלביה, השני () אמור היה להיות מוסגר גם הוא ולעמוד לדין על פשעיו אך הוא הצליח להימלט ממחנה שבויים וחי עד סוף ימיו באוסטריה, עשרה קצינים זוטרים הועמדו לדין ביוגוסלביה והוצאו להורג בעבור מעשיהם.
אחרית דבר.
לאחר המלחמה הוסגרו ליוגוסלביה 38 קצינים מהדיוויזיה בדרגות שונות, והועמדו לדין בבית משפט צבאי בסרייבו באוגוסט 1947. עשרה קצינים נידונו למוות והוצאו להורג. שאר הנאשמים נידונו לתקופות מאסר שונות, אך עד שנת 1952 יצאו כולם לחופשי, פרט לאחד שמת בכלא.
רבים מחיילי הדיוויזיה ה-13 והדיוויזיה ההררית אס אס ה-23 התנדבו להילחם לצד ארצות ערב במלחמת העצמאות סוריה קלטה כ-8,000 פליטים מוסלמים מבוסניה, ורבים מהם גויסו לכוחות המזוינים של סוריה. עיראק קלטה כ-2,500 מוסלמים בוסנים, וכאלף מתוכם גויסו לצבא ההצלה ונלחמו נגד ישראל.
הנבואה הישראלית
הנבואה הישראלית הקלאסית
סיטרואן קסארה
סיטרואן קסארה (צרפתית: Citroën Xsara) היא מכונית משפחתית מתוצרת חברת סיטרואן הצרפתית. הקסארה היא ממשיכת הדגם סיטרואן ZX ותכנון השילדה שלה מבוסס באופן חלקי על השלדה של ה-ZX. בדומה ל-ZX הקסארה חולקת רכיבים מכניים רבים עם הדגם המקביל של השותפה פיג'ו, ה-306.
לקסארה מספר תצורות: הדגם הבסיסי בתצורת האצ'בק חמש דלתות, דגם שלוש דלתות "קופה" ודגם סטיישן (ברייק). בשנת 1999 הוצגה הקסארה פיקאסו. זהו דגם בתצורת מיניוואן בעל צורה מעוגלת ומרחב פנימי מוגדל. הפיקאסו הייתה התשובה של סיטרואן למתחרה הצרפתית רנו שהציגה ב-1996 את גרסת המגאן סניק.
הקסארה יוצרה מ-1997 ונמכרה ב-1.5 מיליון יחידות עד החלפתה בדגם ה-C4 בשנת 2004. גרסת הפיקאסו המשיכה להימכר תחת השם קסארה פיקאסו על להצגת המחליפה ב-2006, הC4 גראנד פיקאסו, דגם מוגדל בעל שבעה מושבים, בהמשך הוצגה גם גרסת חמישה מושבים. יצור ושווק הקסארה ממשיך בסין, ברישיון של סיטרואן.
בשנת 2000 עברה הקסארה מתיחת פנים ונקראה קסארה-II. מתיחת הפנים כללה הקשחת מתלים לשיפור הניהוג והאחיזה על חשבון הרכות, גרסאות מנועים חזקות, עיצוב החזית מחדש (מגן קדמי ופנסים), ומספר שינויי פנים. ב-2001 נוסף מוט לצד ההגה המאפשר שליטה במערכת השמע מבלי להסיר את הידיים מההגה.
הקסארה משמשת את משטרת יוון בתור ניידת סיור.
בוניפציוס השמיני
שליחות קטלנית 2
שליחות קטלנית 3
ריכארד שטראוס
יום השבת
יוֹם הַשַׁבָּת הוא היום השביעי בשבוע לפי סיפור בריאת העולם התנ"כי. בחלק ממדינות אירופה ובתקן ISO-8601 זהו היום השישי בשבוע (שספירת הימים בו מתחילה ביום שני).
יום השבת בתרבות ישראל.
בעברית, שמם של כל שאר ימות השבוע מבוסס על מספרם הסידורי בשבוע (יום ראשון, יום שני וכו'). יוצא מן הכלל היום השביעי, שאינו קרוי "יום שביעי" אלא שבת. לפי התורה, ביום זה הסתיימה בריאת העולם, ואלוהים שָׁבַת מכל מלאכתו, ומכאן שמו של היום - שַׁבָּת. בהתאם לכך, ביהדות זהו יום המנוחה השבועי.
בלוח השנה במגילות קומראן החגים מנועים מלחול ביום זה.
יום השבת ברחבי העולם.
בכל ארצות אירופה ואמריקה זהו יום מנוחה, הנוסף על יום ראשון. בחלק מהארצות המוסלמיות זהו יום העבודה הראשון בשבוע, ובחלק אחר זהו יום מנוחה הנוסף על יום שישי.
בארצות סקנדינביה יום שבת נקראה lördag, ולפי מסורת עממית ילדים אינם רשאים לאכול ממתקים במהלך השבוע, ורק ביום השביעי הוריהם יכולים להרשות להם לזלול ממתקים. הממתק הנאכל ביותר הוא ממתק דגים העשוי ממח עצם של הדג, ג'לטין.
בחלק מלשונות אירופה נקרא יום שבת בשמות שנגזרו מהמילה העברית "שבת", ובחלק אחר הוא נקרא על-שם כוכב הלכת שבתאי (בלועזית: Saturn, סטורן). בערבית, שגם בה מקובל לכנות את רוב ימי השבוע על-פי מספרם הסידורי, נקראים ימי שישי ושבת בשמות מיוחדים. יום שבת מכונה "א-סבת" בדומה לשמו בעברית, אך בחלק ממדינות המגרב נהוג לכנותו "סוף השבוע". כמו כן בטורקית הוא נקרא 'היום שאחרי "יום ההתכנסות"' הלא הוא יום שישי.
מחלת הלגיונרים
מחלת הלגיונרים (Legionellosis) היא מחלה זיהומית הנגרמת על ידי החיידק ליגיונלה פנאומופילה. התגלתה לראשונה ב-1976 כאשר אנשים רבים לקו במחלה בכינוס של הלגיון האמריקאי בבית מלון בפילדלפיה. בין 8,000 ל-18,000 בני אדם לוקים במחלה מדי שנה בארצות הברית. לחיידק יש יכולת לזהם מערכות מיזוג אוויר ובכך לגרום להדבקה.
אודות החיידק.
חיידק הלגיונלה מצוי בסביבה הטבעית בעיקר במים חמים (בחום של ג'קוזי או מעיינות חמים), מגדלי קירור, מערכות צנרת גדולות או במערכות מיזוג אוויר של בניינים גבוהים. החיידק אינו מצוי במערכות מיזוג אוויר של כלי-רכב. המקומות השכיחים ביותר להימצאות החיידק כוללים בתי מלון, אוניות, סאונה, מי ברז ומגדלי קירור.
החיידק מומת תוך שתי דקות בטמפרטורת מים של 66° צלזיוס, בטווח 70°-80° צלזיוס החיידק מת מידית.
מותו של החיידק בטמפרטורה זו מובטח רק בתנאי מעבדה. במערכת צנרת המים גם ב80° נרשמה אוכלוסיית חיידקים משמעותית, בשל הימצאותו של החידק ברובד הביופילם – מושבות חיידקים וחד-תאיים המשולבות במשקעי גיר וחלודה – הנצמדות אל פנים הצינורות. הביופילם מסייע לחיידקים בוויסות הטמפ' ובהישרדות גם בתנאים קיצוניים.
חיידק זה גם גורם בשיעורים גבוהים יותר למחלה דמוית שפעת בשם קדחת הפונטיאק. מחלה זו מופיעה בעיקר בקיץ בניגוד לשפעת. למחלה זו אין חיסון יעיל מאחר שהיא עלולה להיגרם על ידי כ-70 וריאנטים שונים של החיידק.
החיידק פוגע בבני אדם דרך הנשימה – כאשר טיפות מים מזוהמים בגודל עד 5 מיקרון חודרות לגוף. על כן מקלחות ואמבטי זרמים (ג'קוזי) הם מקום מועד להדבקות. מה גם שטמפרטורת הריבוי המיטבית של החיידק זה היא 38° – כמו הטמפרטורה המרבית המותרת בג'קוזי (מאחר שב40° הסיכון להתקפי לב גדל פי שלושה).
המחלה ידועה כמחלת תיירים, גם בגלל הימצאות החיידקים במידה מרובה בצנרת בתי מלון, אבל בעיקר מפני שבצנרת הבית של התייר עומדים מים ללא זרימה – מה שמאפשר התפתחות מרובה של מושבות חיידקים, וכאשר פותחים את זרם המים לראשונה לאחר מספר ימים – כמות גדולה של רובד חיידקי מתוספת לזרם המים הראשוני ובכך מגדילה בצורה משמעותית את הסיכון לחלות. הפתרון לכך הוא לפתוח את זרם המים במקלחת במשך דקה וחצי מבלי לנשום את הטיפות, ולאוורר את המקום.
סימפטומים.