דגן נשוי לאוריה ואב לארבעה. הוא מתגורר בשבי שומרון, לשם עבר משא-נור עם פינוי היישוב במסגרת תוכנית ההתנתקות. ב-9 באוקטובר 2015, בעת ששהה במאהל מול בית ראש הממשלה בירושלים נסעו אשתו וילדיו לבקרו, ונפצעו קל מיידוי אבנים על מכוניתם.
Alles mit Gott und nichts ohn' ihn, רי&quot;ב 1127
Alles mit Gott und nichts ohn' ihn (בעברית: הכל עם אלוהים ומאום בלעדו) רי"ב 1127, היא קנטטה שהלחין יוהאן סבסטיאן באך. הוא ביצע את היצירה באוקטובר 1713 לכבוד יום הולדתו ה-52 של פטרונו, ויליאם ארנסט, דוכס סקסה-ויימאר .
הקנטטה לא הייתה ידועה עד מאי 2005, אז גילה אותה החוקר מיכאל מול (Michael Maul) במסגרת עבודתו במוסד "ארכיב באך" החוקר את חייו ועבודתו של באך. הפעם הקודמת שנמצאה יצירה לא ידועה של באך, הייתה 70 שנים קודם לכן, ב-1935.
היסטוריה ומילים.
ב-1708 מינה הדוכס את באך לתפקיד נגן עוגב ומנהל הקונצרטים בבית התפילה הדוכסי בוויימאר. המוטו של הדוכס היה המשפט בלטינית "Omnia cum Deo et nihil sine eo". התאולוג יוהאן אנטון מיליוס (Johann Anton Mylius) תרגם אותו לגרמנית, וכתב טקסט שמבוסס עליו ומהלל את הדוכס. הקנטטה מורכבת משנים-עשר חלקים, כאשר כל אחד מהם נפתח במוטו. הוא שילב כאקרוסטיכון את שמו של הדוכס שמורכב מהאות הראשונה של המילה השלישית בשורה השנייה של כל חלק.
דפי הפרטיטורה נמצאו בספריית הדוכסית אנה אמליה בויימאר.
מבנה והרכב מבצע.
הקנטטה היא למעשה אריה לסופרן שמלווה בשני כינורות, ויולה, צ'לו ובאסו קונטינואו. המוזיקה פשוטה וחוזרת על עצמה במבנה סטרופי.
הקלטות.
זמן קצר לאחר גילויה החלו מנצחים לבצע הקלטות שלה, בהם ג'ון אליוט גרדינר וטון קופמן.
אפלול אמריקאי
אפלול אמריקאי (שם מדעי: "Eptesicus fuscus", בשפות רבות הוא מכונה "עטלף חום גדול") הוא מין של עטלף ממשפחת הנשפוניים שתחום תפוצתו הטבעי הוא באמריקה הצפונית, אמריקה המרכזית, האיים הקריביים והשוליים הצפוניים של אמריקה הדרומית. העטלף מוגדר על ידי ארגון ה-IUCN בעל חיים שאיננו בסיכון.
תיאור.
אפלול אמריקני הוא עטלף בגודל בינוני בעל גוף מוצק וראש גדול, אף גדול ושפתיים בשרניות. אורכו הכולל 138-87 מילימטרים ומשקלו 23-11 גרם. הנקבות גדולות במעט מהזכרים (דו-צורתיות זוויגית). אוזניו קצרות וכאשר הוא משתמש בהן הן עוברות במעט את קצה אפו. אפרכסת האוזן רחבה ונוטה מעט קדימה בקצה. כנפיו קצרות ורחבות, מוטת הכנפיים בין 28 ל-33 סנטימטרים. פרוותו חומה, רכה ומבריקה, ועובייה כ-10 מילימטרים בגבו. הגוון של האפלול משתנה בין חום בהיר לחום שוקולד, כשלצפק גוון בהיר יותר מאשר לגב. האפלול האמריקני שונה מנשפוניים אחרים בתחום תפוצתו בראשו הגדול והרחב, בגוף הקצר המוצק, באוזניו המעוגלות ובכנפיו הקצרות הרחבות. בנוסף יש למין זה ארבע שיניים חותכות עליונות. זהו המין היחיד של הסוג אפלול באמריקה הצפונית והמין הגדול ביותר באמריקה המרכזית והדרומית.
אורח חיים.
כמו מרבית העטלפים האפלול האמריקני הוא בעל חיים הפעיל בלילה. במהלך היום הוא ישן בחללים בעצים, מתחת לקליפה רופפת של גזעי עצים, בחרכים בסלעים או במבנים כמו עליות גג, אסמים, בניינים ישנים, מרזבים, ותריסי חלונות. בעת התעופה בלילה משתמש האפלול באיכון באמצעות קול להתמצאות בשטח ולציד. הוא מסוגל ליצור קולות בספקטרום רחב בתום 45-10 קילוהרץ. האפלול עוסק בציד כל לילה במשך כ-100 דקות ובשאר הלילה הוא נח במחבוא, שאיננו המקום שבו הוא נוהג לישון במשך היום. האפלול הוא אוכל חרקים וניזון מעשים, חיפושיות, יתושים וצרעות. מחקרים הראו שאפלול בוגר אוכל עד 2.7 גרם חרקים לשעה. מהירות תעופתו היא 18-13 קילומטרים לשעה במקומות סגורים, אבל הוא עשוי להגיע למהירות תעופה של 33 קילומטרים לשעה באוויר הפתוח. בזמן התעופה האפלול מנפנף בכנפיו בקצב העולה על תשע פעמים בשנייה. בתחילת נובמבר האפלול נכנס לתרדמת חורף. המקום אותו בוחר האפלול לתרדמת החורף הוא קר, יבש ובדרך כלל שוכן בבניינים, מכרות ומערות. במקומות אלו זוחל האפלול לסדקים צרים, לבד או בקבוצות קטנות. לפני שהוא שוקע בתרדמת החורף ניזון האפלול מעתודות השומן. משקלו הממוצע לפני תרדמת החורף 21 גרם, ובהגיע אפריל הוא מאבד כרבע ממשקל זה. בקובה האפלול לא נכנס לתרדמת חורף, אם כי בלילות קרים הוא נכנס למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (torpor).
אפלול אמריקני יכול לחיות עד 19 שנים.
הטורפים העיקריים של האפלול כוללים: "Quiscalus quiscula" (באנגלית common grackle), עוף ממשפחת הפזאיים, בז אמריקני, סמורים, חולדות, חתול בית וצפרדע שור אמריקנית.
רבייה.
לאחר שהן מתעוררות מתרדמת החורף יוצרות הנקבות מושבות בנות 5 עד 700 פרטים, בעוד שהזכרים מתבודדים או שוהים בקבוצה של זכרים בלבד. יותר מ-90% מהנקבות במושבה נכנסות להיריון במהלך עונת הרבייה. במהלך השלב הראשון של ההיריון מגדילות הנקבות את עתודות השומן, שיתמכו בגידול של העובר במהלך השלבים האחרונים של ההיריון. משך ההיריון של האפלול האמריקני הוא כ-60 יום. במערב אמריקה הצפונית כולל השגר ולד אחד בעוד שבמזרח ארצות הברית ובקובה כולל השגר שני ולדות. הלידה מתרחשת בין מאי ליולי. הוולדות נולדים חסרי פרווה, אבל עם עיניים ואוזניים פקוחות ושוקלים כ-20% ממשקל אפלול בוגר. הגורים נגמלים מחלב אם בין 32 ל-40 ימים אחרי הלידה ומתחילים לעוף אחרי 18 עד 25 ימים. בין 7 ל-10 אחוזים מהגורים מתים לפני תום תקופת הגמילה. אם הגורים נפרדים מאימם הם משמיעים קולות מצוקה, שלהם האם מגיבה בציוץ בתחום העל קולי ומסוגלת לזהות את צאצאיה.
תת-מינים.
תת-המין "E. f. fuscus" שוכן בכל המחצית המזרחית של ארצות הברית מלבד פלורידה. ביוטה שוכן תת-המין "E. f. pallidus".
מאוריץ, נסיך אורנז'
מאוריץ, נסיך אורנז' (בהולנדית Maurits van Oranje, או הנסיך מנסאו Maurice of Nassau, 14 בנובמבר 1567 - 23 באפריל 1625), היה הנסיך הריבוני של אורנז' החל משנת 1618, לאחר מות אחיו הבכור פיליפ וילם, נסיך אורנז', שהיה אחיו למחצה. מוריץ היה הסטאדהאודר (שליט) של המחוזות המאוחדים של הולנד (למעט מחוז פריזלנד) משנת 1585 עד יום מותו. הוא זכה לתהילה רבה כאסטרטג צבאי לאחר שניהל את המרד ההולנדי נגד ספרד בהצלחה רבה והפך להיות הגנרל אדמירל הראשון בהיסטוריה. הוא ידוע כמי שהחיה ושיפר את הדוקטרינות הצבאיות הקלאסיות של וגטיוס וכמי שחידש את התפיסות האירופאיות בכל הקשור לחימוש ולאימונים צבאיים.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
מאוריץ נולד בטירת דילנבורג (Dillenburg) שבנסאו, מדינה שהייתה שייכת באותה עת לאימפריה הרומית הקדושה, והיה בנו של וילם השתקן שנחשב למייסדה של הרפובליקה ההולנדית ושל הנסיכה אנה מסקסוניה. מאוריץ נקרא על שם סבו מצד אמו, מוריץ, הנסיך הבוחר מסקסוניה שהיה גנרל ידוע.
בשנת 1584 נרצח אביו, ועד מהרה ירש מאוריץ את תפקידו כסטאדהאודר במחוזות השונים של הולנד. בשנת 1587 מונה מאוריץ לקפיטן-גנרל של הצבא, על אף שהתפקיד היה מיועד לרוברט דאדלי, רוזן לסטר, שבעקבות כך חזר לאנגליה.
קריירה צבאית.
מאוריץ זכה לתהילה רבה כאסטרטג צבאי לאחר שניהל את המרד ההולנדי נגד ספרד בהצלחה רבה והפך להיות הגנרל אדמירל הראשון בהיסטוריה. מאוריץ החיה ושיפר את הדוקטרינות הצבאיות הקלאסיות של וגטיוס, וחידש את התפיסות האירופאיות בכל הקשור לחימוש ולאימונים צבאיים. אולם למרות כל ניצחונותיו בית אורנז'-נסאו לא זכה לכבוד רב בקרב בתי המלוכה באירופה, מכיוון שתפקיד הסטאדהאודר לא עבר בירושה.
במסגרת מאמציו למצוא בעלי ברית נגד ספרד, נפגש מאוריץ עם אחמד קאסים אל-חג'ארי, ודן עמו על הקמת ברית בין הולנד, האימפריה העות'מאנית ומרוקו נגד ספרד, אולם הברית בסוף לא יצאה אל הפועל.
מאוריץ הקים אקדמיה צבאית, ולימד בה חידושים בתחומי הלוגיסטיקה, ההדרכה והכלכלה בצבאות המודרניים. בין תלמידיו היו אחיינו אנרי דה לה טור ד'אוברן, ויקונט דה טורן וגוסטב השני אדולף, מלך שוודיה.
בשנת 1609 הביא יוהאן ואן אולדנבארנפלט לחתימה על הסכם הפוגה של 12 שנים מהמלחמה עם ספרד, על אף התנגדותו של מאוריץ. בעקבות כך פרץ מאבק עז בין השניים (שקודם לכן היו ידידים טובים), ובשנת 1618 הביא מאוריץ למעצרו של ואן אולדנבארנפלט, ולהוצאתו להורג בעריפה. לאחר מכן הפך מאוריץ לשליט הבלתי מעורער של הרפובליקה ההולנדית, ולאחר מותו של אחיו למחצה פיליפ וילם, נסיך אורנז', אף ירש ממנו את התואר "נסיך אורנז'.
בשנת 1621 התחדשה המלחמה עם ספרד, כחלק ממלחמת שלושים השנים, והספרדים בראשות אמברוסיו ספינולה זכו להצלחות ראויות לציון. בשנת 1625 הטילו הספרדים מצור על העיר ברדה, וב-23 באפריל אותה שנה מת מאוריץ בעיצומו של המצור.
גנוגרם
גנוגרם (באנגלית: Genogram; ידוע גם בשם דיאגרמת משפחה ובשם המחקר של מקגולדריק-גרסון) הוא תרשים ציורי המתאר את ההיררכיה וההיסטוריה הרפואית של משפחה מסוימת. התרשים מוצג כעץ משפחה ומאפשר חיזוי של תבניות ונטיות תורשתיות כמו גם תבניות התנהגות חוזרות בתא המשפחתי.
גנוגרמים פותחו והופצו לראשונה על ידי מוניקה מקגולדריק (Monica McGoldrick) ועל ידי רנדי גרסון (Randy Gerson) באמצעות ספרם שיצא לאור בשנת 1985: Genograms: Assessment and Intervention (ראו תמונת מהדורה שלישית של הספר משנת 2008).
לגנוגרמים שימושים רבים בתחומים מגוונים: רפואה, פסיכיאטריה, עבודה סוציאלית, גנטיקה, חינוך ועוד.
מתמחים בתרפיה אישית ומשפחתית משתמשים בגנוגרמים על מנת לתעד עבור המטופלים ולהסביר להם התנהגויות דינמיות במשפחתם.
סמלי הגנוגרם.