טרוויס ליין סטורק שהתארח בתוכנית מספר פעמים בהמשך החל להנחות תוכנית משלו "הרופאים" שמהווה ספין אוף של התוכנית "ד"ר פיל".
דובי גל
דובי גל (שם לידה: דב גנדלמן; נולד ב-3 במרץ 1948) הוא שחקן, קומיקאי ובמאי קולנוע ישראלי. קומתו הנמוכה ושפמו הפכו לסימני הזיהוי שלו.
ביוגרפיה.
גל נולד וגדל בנתניה. אמו, יהודית, היא בתה של מאשה סקיאבין לבית אורלוב. לדובי גל שתי אחיות ואח. בשנת 1966 התגייס לצה"ל ושירת בלהקת פיקוד הצפון, יחד עם יגאל בשן, דודו דותן ועדנה לב.
בתיאטרון שיחק, בין השאר, בגרסה הראשונה של נפוליון - חי או מת! מאת נסים אלוני בשנת 1970 בתיאטרון בימות. בשנת 1971 גילם את "עוזי הרזה" בסרט "חסמבה ונערי ההפקר", באותה שנה שיחק בתפקיד אורח בסרטו של מנחם גולן "מלכת הכביש", בשנים 1974–1975 היה חלק מצוות תוכנית הטלוויזיה הסאטירית "ניקוי ראש" בעונה הראשונה. בשנת 1977 השתתף במופע בידור בשם "אדם וחֲבָל" מאת יהונתן גפן, לצד טוביה צפיר ומיקי גבריאלוב. בשנת 1978 הופיע עם טוביה צפיר בפינה סאטירית בתוכנית "עלי כותרת". בין השנים 1979–1981 השתתף מדי פעם כמנחה הפינות ההומוריסטיות בתוכנית עוד להיט.
בקולנוע שיחק בסרטים: "חסמבה ונערי ההפקר" ו-"מלכת הכביש" (שניהם יצאו ב-1971), "שוד הטלפונים הגדול" (1972), "הגלולה" (1972), "נחצ'ה והגנרל" (1972), "הבלש האמיץ שוורץ" (1973), ו"מסג'יסט הצמרת" (1981). בשנת 1988 ביים את הסרט "מלך הסלים", בו גילם פקיד דואר קטן קומה המתגלה כשחקן כדורסל עילאי, כמו כן ביים את הסרט "ד.צ. חוף אילת" בשנת 1989 לצד נתן נתנזון ואילנה שושן בקומדיה המבוססת על חילופי זהויות, בעל ואישה יוצאים לחוד לחופשה עם מאהביהם באותו המלון באילת. הסרט הוא קומדיית סלפסטיק, ללא עידון מיוחד. ב-1996 הופיע בסרט הקולנוע "מי האבא?" המבוסס על עקרון דומה של חילופי זהויות, בבימויו של אלי קנר.
בשנת 2007 יצא מארז מסרטיו על גבי DVD.
גל גילם את קריוס בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס" משנת 1982 ועד היום ביחד עם השחקנים מוצי אביב ואסף אשתר, המבוססת על ספרו של תורביון אגנר העוסק בהיגיינת הפה.
בשנת 2010 גילם במחזמר "אנה ומלך סיאם" את ראש הממשלה.
בנוסף השתתף בסדרה "אהבה זה כואב" (2004) שיצרה דנה מודן, ובשנת 2006 השתתף בסרט "השכן של עמי". כמו כן הופיע בתפקידי אורח בתוכניות טלוויזיה לילדים: ב"בלאגן" שיחק מפיק מבולבל, ב"הפיג'מות" שיחק את הדלאי ככה - מנחה רוחני בערוץ החיים הנפלאים וב"פרפר נחמד" בתפקיד מר טיקטוק.
בתחילת אוקטובר 2010 פסקה שופטת בית המשפט המחוזי בתל אביב, ד"ר דפנה אבניאלי, כי גל הפר זכויות יוצרים של אבירמה גולן ומישה בלכרוביץ' בהצגת הילדים "קריוס ובקטוס", הוציאה צו האוסר על המשך קיומה של ההצגה, והורתה לגל ושותפיו להעביר לתובעים דו"ח כספי על ההכנסות מההצגה, וכן חייבה את הנתבעים בהוצאות משפט של התובעים בסך 40,000 שקלים.
בשנת 2015 השתתף בסדרת המערכונים של שלישיית מה קשור - "אנחנו במפה", בתפקיד רמי חרטה. באותה השנה הוציא הראפר רון נשר שיר בשם "דובי גל" הקרוי על שמו, ביחד עם הזמרים סטטיק ובן-אל תבורי.
בפברואר 2017 העלה הצגה בשם "דיבורים מהרוכסן", שאותה ביים וכתב במשותף עם יריב גוטליב. ההצגה נכתבה בהשראת "מונולוגים מהווגינה" ומדברת על חיי המין בעשור השביעי.
גל מתגורר ברמת השרון, ואב לשתי בנות.
פעם שלישית גלידה
פעם שלישית גלידה הוא ניב עברי ישראלי נפוץ.
השימוש בניב.
קיימים חילוקי דעות באשר לצורת השימוש הנכונה בניב וכיום מקובלות שתי צורות שימוש בו. הביטוי נאמר כאשר אדם פוגש את חברו יותר מפעמיים בפרק זמן קצר ושלא כהרגלו. כאשר מתרחשת הפגישה המקרית הראשונית הרי שמדובר בדבר נורמלי וסביר. כאשר תוך זמן קצר מתבצעת פגישה שנייה על פי צורת השימוש הראשונה נהוג לומר "בפעם הבאה נשב לאכול גלידה" ברוח הפתגם המקורי. על פי צורת השימוש השנייה נהוג כעת לומר את המשפט "פעם שלישית גלידה" לאות הכנה לעתיד לבוא. על פי צורת השימוש הראשונה בפגישה השלישית שמתרחשת תוך זמן קצר נהוג לומר את המשפט המקורי.
מקור הניב.
מקור הניב איננו ברור לגמרי. יש המשערים שהגיע מניב גרמני דומה: "nächstes Mal gibst du mir einen aus", שפירושו: בפעם הבאה תצטרך לקנות לי משקה. הניב הגרמני שונה - ראשית, אין בו התייחסות אל "הפעם השלישית", ושנית, מי שאומר את המשפט אמור לקבל משקה על חשבון חברו, ואילו בניב העברי לא אומרים מי יקנה את הגלידה. המפרשים את הניב העברי ככזה שיש לאומרו בפגישה השנייה או השלישית מוסיפים שוני נוסף. ניב דומה ברוח הניב הגרמני מצוי בשפה ההולנדית.
טענה נפוצה ולא מבוססת בעניין מקור הביטוי הרווחת ברשת האינטרנט, היא שמקור הביטוי בביטוי קרוב באנגלית - "If I see you next time I'll scream" (בתרגום לעברית: "אם אראה אותך בפעם הבאה, אצעק"), והמילים "I scream" (אצעק) הפכו ל-"Ice-cream" (גלידה) בשל דמיון בצליל. אלא שגם בביטוי זה לא מופיעה "הפעם השלישית", וגרוע מכך, מדד גוגל מעלה שכלל לא קיים ביטוי כזה בשפה האנגלית. בתאוריה דומה תומך הלשונאי רוביק רוזנטל:
הטבח בתיכון קולומביין
הטבח בתיכון קולומביין התרחש ביום שלישי, 20 באפריל 1999, בבית הספר התיכון "קולומביין" במחוז ג'פרסון שבקולורדו, ליד הערים דנוור וליטלטון. שני תלמידים, אריק האריס בן ה-18 ודילן קלבולד בן ה-17, ביצעו טבח ירי המוני וגרמו למותם של 12 תלמידים ומורה אחד ולפציעתם של 24 אחרים, ולאחר מכן התאבדו. בהיסטוריה של אירועי ירי שהתרחשו בתחומי מוסדות לימוד בארצות הברית, הטבח הזה הוא אירוע הירי החמישי בחומרתו, בהיבט של מספר הקורבנות, מידת האלימות ובכלל הפרטים אודות חייהם רוויי האלימות של הטובחים.
הטבח בתיכון קולומביין עורר פולמוס ציבורי חריף בנוגע לחוקים הנוגעים לפיקוח על נשק, זמינותם של רובים ואקדחים בארצות הברית, ואלימות של צעירים העושים שימוש בנשק. דיון נוסף עסק בהתהוות קליקות חברתיות בתיכונים, תת-תרבויות ובריונות, כמו גם בהשפעתם של סרטים אלימים ושל משחקי וידאו על החברה האמריקנית ועל צעירים בפרט. חלק מהנרצחים, שהוצגו כקורבנות על רקע אמונה דתית שהייתה מנוגדת לזו של הרוצחים, הפכו למקורות השראה לאחרים. אחרים רבים קוננו על היעדר סממני דת בחינוך הכללי בפרט ובחברה האמריקנית בכלל, וטענו שמקורה של הטרגדיה הוא ביחסו השלילי של הממשל כלפי הדת. הירי הביא, בין היתר, להשמת דגש גדול יותר על אבטחת בתי ספר וגרם גם לפאניקה מוסרית שכוונה נגד התרבות הגותית, נגד המנודים חברתית, ונגד השימוש של בני נוער באינטרנט, בתרופות נוגדות דיכאון, בסרטים ובמשחקי וידאו אלימים.
הרוצחים.
אריק האריס.
אריק דייוויד האריס נולד בוויצ'יטה, קנזס ב-9 באפריל 1981 וגילו ביום ביצוע הטבח היה 18. משפחתו העתיקה את מגוריה לעיתים קרובות, משום שאביו של אריק, ויין, היה טייס תובלה בחיל האוויר האמריקני. אמו של אריק הייתה עקרת בית.
ביולי 1993 שוחרר ויין משירותו הצבאי, והמשפחה השתקעה בליטלטון, קולורדו. במהלך שלוש השנים הראשונות בליטלטון, גרה משפחת האריס במספר דירות שכורות. בתקופה זו אריק פגש את דילן קלבולד. ב-1996 קנתה משפחתו של אריק בית מדרום לתיכון קולומביין.
דילן קלבולד.
דילן בנט קלבולד נולד בלייקווד, קולורדו ב-11 בספטמבר 1981 וגילו ביום ביצוע הטבח היה 17. אביו של דילן, תומאס, היה סוכן נדל"ן ובעל עסק בתחום, אותו ניהל מביתו. אמו, סוזן, הייתה עובדת של ממשלת קולורדו, ועסקה בהפעלת תוכניות הכשרה לנכים. הוריו של דילן היו חברים בכנסייה הלותרנית, ודילן ואחיו הגדול ביירון קיבלו שיעורי קונפירמציה, כנהוג במסורת הלותרנית. אף על פי ששני הוריו של דילן הם נוצרים לכל דבר, קיימו בני המשפחה בביתם מספר מנהגים יהודיים משום שאחד מסביו של דילן היה יהודי.
דילן למד בבית הספר היסודי "נורמנדי" בכיתות א' וב', ולאחר מכן עבר לבית הספר היסודי "גאברנורז ראנץ'", שם השתתף בתוכנית אתגור תלמידים בעלי פוטנציאל גבוה. במהלך תקופתו בבית הספר היסודי, פגש קלבולד את ברוקס בראון, אך לא פגש את אריק האריס עד חטיבת הביניים. היכרותו של דילן עם אריק גרמה לו לנתק את הקשר בינו לבין בראון.
סביבת בית הספר התיכון.
לפי דיווחים מוקדמים על הטבח, האריס וקלבולד היו תלמידים מאוד לא פופולריים, והיוו מטרה לבריונות רבה בבית הספר. הסבל אשר נגרם להם השפיע על חייהם והוביל אותם לחקות את מעשי הבריונות האלימים, והם החלו עצמם להתנכל לתלמידים אחרים, וכתבו ביומניהם כיצד נהגו בבריונות כלפי תלמידים צעירים מהם וכלפי "הומואים". למרות זאת, ביומנו של קלבולד נכתב דווקא כי ניסה לא להיטפל לאחרים.
לפי דיווחים היו האריס וקלבולד חברים בקבוצת בריונים בבית הספר אשר קראה לעצמה "מאפיית מעילי הגשם", אף על פי שלא היה להם קשר לקבוצה, ולא הופיעו בתמונת ספר השנה שלה ב-1998.
בשיחת חירום שביצע ביום הטבח, ציין אביו של האריס כי בנו אכן היה חבר בקבוצה הקוראת לעצמה "מאפיית מעילי הגשם". קלבולד הלך לנשף סיום השנה של בית הספר, עם בת כיתתו רובין אנדרסון, שלושה ימים לפני הטבח.
סימנים מקדימים להתנהגות האלימה והרעיון לביצוע הטבח.
סימני אזהרה מוקדמים החלו לצוץ על פני השטח כבר בשנת 1996, כאשר האריס יצר אתר אינטרנט פרטי ברשת החברתית "אמריקה און ליין". מטרתו המקורית של האתר הייתה אחסון של שלבים לאחד מסדרת משחקי המחשב Doom, שיצרו האריס ודילן קלבולד בעיקר עבור חבריהם. האריס החל גם לכתוב בלוג באתר, שכלל בדיחות וקטעי עיתונות קצרים הנוגעים למחשבותיו על הורים, בית ספר וחברים.