אחד המטיפים המרכזיים לתהליך ההפרטה בצוער, היה לוי בוימלר, נכדו של מייסד הקומונה, אשר היה מורה בבית הספר של הקהילה, והוכשר לתפקידו בסמינריון ממשלתי שם נחשף לרעיונות חיצוניים לדרך התחנכותו. החל מ-1895 קרא בגלוי לאפשר לחברים העוזבים את הקומונה לקבל את חלקם היחסי בנכסיה - ומשנתקל בהתנגדות החל לקרוא לפירוקה הכולל של הקומונה - תוך חלוקת נכסיה בין החברים החיים בה ואף בין חברים שעזבו אותה בזמנים שונים. באותה שנה החל אף לפרסם עלון בנושא בשם 'ניוגיטנה' ואשר היה כתב העת היחידי שיצא בצוער בכל ימי קיומה, ופורסם במספר עותקים קטן ביותר, וב-3 גיליונות שיצאו חודש אחר חודש, שכן כל תכליתו הייתה לקיים תעמולה בקרב החברים לפירוק הקומונה. כשביקש להוציא את הגיליון הרביעי הוזהר על ידי ועד הנאמנים כי הדבר יגרור את הרחקתו מהקומונה ונישולו מזכויותיו בה.
במקביל להתחדדות הוויכוח הפנימי בקומונה, פחתו גם הכנסותיה וטפחו חובותיה. בינואר 1898 הועלתה הצעה לפירוק הקומונה באספה הכללית, ובסוף דצמבר אותה שנה חולקו נכסי הקומונה שהוערכו בכ-3.5 מיליון דולר בין כ-222 חבריה, לרבות אלו שלא חיו בה כבר שנים רבות. חלוקת הנכסים הייתה מורכבת ביותר שכן שטחי הקרקעות שבבעלות הקומונה לא היו שווים מבחינת טיבם ונוחות הגישה אליהם מדידתם והערכתם לקחו זמן רב עד שהושגה הסכמה שהייתה על דעת כלל הקהילה. כל חבר בקהילה קיבל סכום של 250 דולר במזומן, חלקת אדמה וחלק מנכסי המושבה האחרים. סך הכל חולק הרכוש ל-135 יחידות משקיות, כשהטוחן לדוגמה אשר קיבל את טחנת הקמח - קיבל שטח קרקע קטן יותר מחבירו, וכך קיבל הנפח את הנפחיה וכו'. סך הכל שווי הרכוש שהועבר לידי כל חבר עמד על כ-2,500 דולרים שהיוו סכום מכובד במושגי התקופה. זקנים שלא יכלו עוד לעבד את שטחי האדמה שנמסרו להם, נאלצו להחכיר אותם ולהתפרנס מדמי החכירה.
רבים מהצעירים מכרו את השטחים שקיבלו ועזבו את המושבה, ומתיישבים חדשים שלא מבני הקהילה המקומיים עברו להתגורר בה. המושבה חוברה לרשת החשמל, הטלפון והטלגרף.
צוער כיום.
רבים מבתיה המקוריים של המושבה, ובהם ביתו הגדול של בוימלר וזקני הקהילה, 'ארמון המלך' נותרו שלמים עד היום. בית העירייה של המושבה, הוקם בשנת 1887, והיה בין המבנים האחרונים שהוקמו בתקופת הקומונה, שוקם בשנת 2002 באמצעות קרנות פרטיות. המפלס התחתון שלו משמש כמשרדי הרשות המקומית ובשתי הקומות העליונות שלו ישנה תערוכה על תולדות הקומונה ובה חפצים ששימשו את מתיישביה.
בשנת 1833 הוקם בצוער מלון עליו נאמר שמטרתו לשמש 'כל אדם, עשיר או עני'. לנשיא ארצות הברית, ויליאם מקינלי, היה בו חדר מועדף, ונאמר כי הוא אהב את המטבח הגרמני במקום ואהב לשהות בו. כיום פתוח המלון רקלאירועים מיוחדים, בניגוד לבניינים ישנים אחרים במושבה הפתוחים באופן מוזיאלי. בשנת 2018 החלו שיפוצים בחלקו החיצוני, אולם חלקו הפנימי לא נשתמר היטב ונקבע כי הוא איננו בטוח לשימוש קבוע.
במפקד האוכלוסין של שנת 2010, התגוררו ביישוב 169 נפשות, ב-79 משקי בית.
כריס וולאס
כריסטופר "כריס" וולאס (באנגלית: Christopher "Chris" Wallace; נולד ב-12 באוקטובר 1947) הוא עיתונאי ומגיש חדשות יהודי-אמריקאי. בתחילת דרכו עבד כמגיש וככתב הבית הלבן מטעם רשת NBC, ואחר כך כמגיש רשת ABC. בשנים 2003-2021 אירח את התכנית Fox news sunday של רשת פוקס ניוז.
בסקר שנערך בשנת 2018 הוא דורג כאחד מעשרת המגישים האמינים בטלוויזיה. וולאס גם מפורסם כמנחה עימותים נשיאותיים. הוא עשה היסטוריה כאשר נבחר להנחות את העימות השלישי והאחרון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016, ובכך הפך למנחה העימות הנשיאותי הראשון מטעם פוקס ניוז. הוא הנחה גם את העימות הנשיאותי הראשון בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
וולאס זכה בפרס פיבודי, בשלושה פרסי אמי, בפרס אלפרד דופונט של אוניברסיטת קולומביה, ובפרס מפעל חיים על שם פול וויט.
ראשית חייו.
וולאס נולד בשיקגו למגיש רשת CBS המפורסם מייק וולאס ונורמה קפאן, שניהם יהודים. הוא נקרא כריסטופר כיוון שנולד ביום קולומבוס. הוריו התגרשו כשהיה בן שנה, והוא גדל עם אמו ועם אביו החורג ביל ליאונרד, נשיא רשת CBS. ליאונרד העניק לו חשיפה מוקדמת לעיתונאות פוליטית כאשר שכר אותו כעוזרו של וולטר קרונקייט בוועידה הלאומית של המפלגה הרפובליקנית ב-1964. וולאס למד במכללת הרווארד, שם שימש לראשונה ככתב חדשות בתחנת הרדיו הסטודנטית. על התקוממות סטודנטים שהתקיימה במכללה ב-1969 שידר במקוריות מבית המעצר, לשם נלקח עם רבים מהמתקוממים. הוא ביקש את שיחת הטלפון היחידה שלו, התקשר לתחנת הרדיו ומסר דיווח שהסתיים במילים "כאן כריס וולאס, במעצר בכלא מחוז מידלסקס".
קריירה.
וולאס החל לעבוד כעיתונאי ביומון "הבוסטון גלוב". את הקריירה הטלוויזיונית שלו פתח בשנת 1975 ככתב ברשת NBC, שם עבד במהלך הזמן במגוון תפקידים, בהם כתב פוליטי, כתב הבית הלבן, מגיש ומנחה. בשנת 1989 עבר לרשת ABC, שם שימש ככתב הראשי של התוכנית Primetime. והתארח מדי פעם בתוכנית Nightline. במסגרת תפקידו זה דיווח במהלך מלחמת המפרץ מתל אביב על התקפות הסקאדים העיראקים. באותה מלחמה הייתה ממשלת ישראל מעוניינת לשמור בסוד את מיקום נפילת הסקאדים, כדי למנוע מהעיראקים להתאים את השיגורים. באחת הפעמים החל וולאס לתאר את מיקום נפילת הטיל בתל אביב, המארח טד קופל ניתק אותו וביקש שישדר תיאור כללי ולא ספציפי. בזמן שעבד ברשת זכה וולאס במועמדות לפרס אמי לחדשות ודוקומנטריות.
בשנת 2003 עבר וולאס לפוקס ניוז, שם החל להגיש את התוכנית Fox News Sunday.
במסגרת עבודתו בפוקס השתתף וולאס בסיקור כמעט כל אירוע פוליטי גדול, וגם ערך כמה ראיונות מפורסמים עם מנהיגים אמריקאים. ב-2009 ראיין את ברק אובמה בפעם הראשונה שהתראיין לפוקס ניוז. הוא היה הכתב שראיין את אובמה יותר מכל אחד אחר ברשת. ב-3 במרץ 2016 הנחה את עימות המפלגה הרפובליקנית לצד עמיתיו לרשת, מייגן קלי וברט באייר.
עימות נשיאותי 2016.
הוועדה לעימותים נשיאותיים (CPD) בחרה בוולאס למנחה העימות הנשיאותי השלישי בבחירות לנשיאות ארצות הברית 2016.העימות התקיים ב-19 באוקטובר 2016, באוניברסיטת נבאדה, לאס וגאס. זו הייתה הפעם הראשונה שמגיש פוקס ניוז הנחה עימות נשיאותי בבחירות כלליות. לאחר שנבחר אמר וולאס אמירה שנויה במחלוקת, לפיה אין זה תפקידו לבדוק את המועמדים, אלא תפקידו של המועמד שכנגד. הוא זכה לשבחים משני צידי המפה הפוליטית על התשאול הקשה שערך לשני המועמדים. לאחר מכן, העיתונאית ג'ניפר רובין כתבה בוושינגטון פוסט כי למרות מורת הרוח החריפה שלה מפרשני פוקס ניוז אחרים, "איש לא יכול היה לצפות בעימות האחרון ולהכחיש שכריס וולאס הוא אחד הטובים בעסק".
ראיון עם ולדימיר פוטין.
ביולי 2018 ראיין וולאס את נשיא רוסיה ולדימיר פוטין. בראיון שאל וואלס את פוטין מדוע רבים כל כך ממתנגדיו הפוליטיים מתים בסופו של דבר, וביקש להציג בפני פוטין ניירות המכילים את כתב האישום של 12 סוכנים רוסים בגין התערבות בבחירות ב-2016. פוטין סירב לגעת בעיתונים. כתב הוושינגטון פוסט, אהרן בלייק תיאר כי פוטין היה "מתוסכל בעליל מעיתונאי שאתגר אותו". ראיון זה זיכה את וואלס במועמדות לפרס אמי לחדשות ודוקומנטריות על ראיון חי מצטיין. הייתה זו המועמדות הראשונה לפרס החדשות ודוקומנטריות בתולדות פוקס ניוז.
סיקור דיוני קבאנו.
בספטמבר 2018 סיקר וולאס את הדיונים בסנאט בסנאט בשאלת אשמתו של המועמד לשופט עליון ברט קבאנו. את קבאנו האשימו מספר נשים, וביניהם כריסטין פורד, בתקיפה מינית. את עדותה של פורד תיאר וולאס: ""רגשית ביותר, גולמית ביותר ואמינה ביותר ... איש לא היה יכול להקשיב לה.. בלי שלבו יוצא אליה. ברור שהיא הייתה בטראומה מאירוע." הוא גם טען כי צורת החקירה הנגדית היא "אסון עבור הרפובליקנים". כאשר נמתחה על עדותה של פורד ביקורת מצד מומחים שמרנים וולאס סיפר כיצד בנותיו סיפרו לו על חוויות שלא חשפו בעבר: "העניין הוא שיש נערות מתבגרות שלא מספרות סיפורים.. ואז זה עולה.. אני לא חושב שאנחנו יכולים להתעלם מכריסטין בלאסי פורד והרצינות של העניין. אני חושב שזו תהיה טעות גדולה".
סיקור הליך הדחתו של דונלד טראמפ.
ב-27 בינואר 2020 נכנס וולאס לחילופי דברים סוערים עם המומחית השמרנית קייטי פאבליך מ- TownHall.com בתוכניתו 'Fox News Sunday' בנוגע לשאלה האם יש לאפשר לעדים נוספים להעיד במהלך משפט ההגנה של דונלד טראמפ בסנאט. פאבליך טענה כי יש לאפשר לרפובליקנים לשלול מהדמוקרטים את הזכות לקרוא עדים במהלך המשפט, כשהיא מצטטת כראייה את חקירתו של ביל קלינטון בפרשת מוניקה לווינסקי בשנת 1998. וואלאס התנגד באמרו: "אז אנחנו פשוט לא צריכים להקשיב למה שיש לג'ון בולטון לומר?" הוא חילק בין המקרה של טראמפ לזה של קלינטון, וטען כי אצל טראמפ משרד המשפטים סירב לעסוק במקרה, ולכן לא קרא לעדים בעצמו. "תבדקי את העובדות שלך", סיים.
ראיון עם דונלד טראמפ 2020.