על פי הפרסומים בסין, מטרתן של התקנות לאפשר לגולשים, בכל פעם שאמורה לפעול מולם מערכת של בינה מלאכותית, לבחור באופן אקטיבי האם להפעיל או לבטל אותה. כלומר, על ספק השירות להציע במקביל גם אפשרות שאינה מבוססת על בינה מלאכותית שתהייה נגישה לגולשים שיבחרו בכך. ההנחיות בסין נשענות על שישה עקרונות בסיס להפעלת AI: אמינות, שליטה, שיפור ההוויה לבני אדם, קידום צדק ובטיחות ושיפור המוסר. עם זאת, נושא האתיקה בסין מורכב, מכיוון שבמקרים שונים גישתה של סין, שבאופן כללי אינה נוטה לכבד את זכותם לפרטיות של אזרחיה, סייעה להתפתחות תחום הבינה במלאכותית במדינה תוך גישה להיקפי מידע שאין בנמצא במדינות אחרות, דוגמת מסד נתונים רחב של צילומי וידאו עם טכנולוגיה של זיהוי תווי פנים.
בספרות.
הספר מכונות כמוני מאת איאן מקיואן מספר על אנדרואיד בשם אדם, תפקודו, ויחסיו עם בני האדם. הספר מציג שיקולי מוסר שקשורים ליחסי אדם-מכונה.
אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Albrecht III., Kurfürst von Brandenburg; 9 בנובמבר 1414 - 11 במרץ 1486) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1470–1486.
ביוגרפיה.
אלברכט נולד ב-9 בנובמבר 1414, לפרידריך השישי, רוזן העיר נירנברג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך, דוכס בוואריה ומדאלנה ויסקונטי. בצעירותו שירת אלברכט בחצר זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ונטל חלק במלחמה נגד התנועה ההוסיטית. לאחר מכן שירת את אלברכט השני, מלך גרמניה, ולחם עמו נגד פולין.
בשנת 1440 מת אביו פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ונחלותיו חולקו בין הבנים, ואלברכט ירש את מרקיזות ברנדנבורג-אנסבך. בשנת 1443 ניסה אלברכט להשיב לידיו את השליטה על העיר נירנברג, שהייתה קודם לכן. בתחילה זכה אלברכט בניצחונות נגד אנשי העיר, אולם לאחר מכן הובס ובשנת 1450 ויתר על זכויותיו על העיר. בשנת 1457 חיתן אלברכט את בנו יוהאן עם מרגרט מתורינגיה, בניסיון לזכות בזכויות הירושה שלה על הונגריה ובוהמיה, אך הניסיון נכשל. בשנת 1460 נאבק אלברכט בפרידריך הראשון, רוזן הפלטינט שעל הריין ובלודוויג התשיעי, דוכס בוואריה, אך נכשל במאבקו. ניסיונו לכרות ברית עם ייז'י מפודבראדי, מלך בוהמיה נכשל, לאחר שהאפיפיור פאולוס השני איים עליו בחרם.
בשנת 1464 ירש אלברכט את מרקיזות ברנדנבורג-קולומבאך לאחר מות אחיו יוהאן, מרקיז ברנדנבורג-קולמבאך, ומונה למרקיז ברנדנבורג. בשנת 1470 התפטר אחיו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ואלברכט עלה במקומו לשלטון. בשנת 1472 סיפח אלברכט את פומרניה לנחלותיו, ובשנת 1473 העביר חוק ולפיו מרקיזות ברנדנבורג תעבור בשלמותה לבן הבכור, בעוד נחלות המשפחה בפרנקוניה יתחלקו בין שאר האחים.
ב-11 במרץ 1486 מת אלברכט השלישי, ובמקומו עלה לשלטון בנו יוהאן ציצרו, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
משפחתו.
בשנת 1446 התחתן אלברכט עם מרגרטה מבאדן, בתם של יקוב, מרקיז באדן-באדן וקתרינה מלורן, מרקיזת באדן-באדן, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
בשנת 1457 התחתן אלברכט עם אנה מסקסוניה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של פרידריך השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה ומרגרטה מאוסטריה, ממנה נולדו לו 13 ילדים:
גינטר פרידלנדר
גינטר פרידלנדר (8 באפריל 1902 - 25 במאי 1975) היה רוקח, בוטנאי, פרמקוגנוסטיקן וכימאי של המזון, תעשיין תרופות. הקים את מפעל התרופות "טבע".
קורות חיים.
גינטר פרידלנדר נולד ב-8 באפריל 1902 בקניגסהוטה בשלזיה עילית במזרח גרמניה - אזור תעשיית פחם מתפתח. אמו פאולה לבית קובר, ואביו אהרון אדולף פרידלנדר, סוחר בתחום ההנעלה.
בשנת 1912 כשגינטר היה בן 10, משפחת פרידלנדר עזבה את קניגסהוטה, ששכנה באזור תעשייתי ספוג אבק פחם, ועברה מערבה לרטיבור, שבה התגוררה קהילה יהודית קטנה.
בגיל 11, הצטרף גינטר לתנועת הנוער היהודית "בלאו וייס" בסניף רטיבור. במקביל ללימודיו בתחום מדעי הטבע, גינטר כתב סיפורים ומחזות שנגעו להתרחשויות סביבו, משמעות החיים וכמיהתו לארץ ישראל ולירושלים כמו:"בארץ אבותינו", "שיר אשיר לירושלים", "פרספונה שליחת האביב", "יעקב החולם". בשנת 1920 התקבל ללימודי רוקחות באוניברסיטת פרידריך וילהלם בברסלאו, והיה חבר בתנועת הסטודנטים הציונים Kartell Jüdicshe Verbindungen) KJV) בעיר. עם סיום הבחינות לתואר ראשון, פרידלנדר נסע לאוניברסיטת ברן ועשה דוקטורט בהנחית פרופ' אלכסנדרו טשירטש.
ביולי 1927, קיבל תואר ד"ר לפילוסופיה על עבודתו "מחקרים בתולדות ההתפתחות בתחומים הפרמקולוגי- בוטני והפרמקולוגי-כימי" בהצטיינות יתרה. לאחר קבלת התואר, חזר גינטר לברסלאו ועבד כאסיסטנט של ד"ר א. רופ במכון האוניברסיטאי לרוקחות. ניהל את המעבדה, הדריך סטודנטים לרוקחות בשני הסמסטרים האחרונים ללימודיהם, והודרך על ידי ד"ר רופ בנושא אבחון כמותי ברוקחות. בנובמבר 1929, קיבל דיפלומת רוקח בחתימתו של ד"ר שוצול, השר הפרוסי לרווחת העם.
באפריל 1930, גינטר עבר לעיר גרליץ כדי לנהל את בית המרקחת והמעבדה של דודתו, אלזה קובר, שנקרא "בית המרקחת המלכותי בגרליץ" - "(1883) Krönen Apotheke Görliz". אלזה קובר הייתה אלמנת מלחמת העולם הראשונה ואם שכולה לבנה יחידה. בעלה, מקס קובר דודו של גינטר, אחיה של אמו פאולה, היה רוקח ובעל בית המרקחת בגרליץ. הוא גויס במלחמת העולם הראשונה, נפצע במלחמה ומת מפצעיו. ב-31 במאי 1933, ארבעה חודשים לאחר עליית הנאצים לשלטון, וחודשיים לאחר מסע ההשפלה שהעבירו הנאצים את היהודים בעלי המקצועות החופשיים בגרליץ ובהם גינטר פרידלנדר, הוא הפליג לנסיעת איתור מקום להקמת מפעל לתרופות בארץ ישראל שייקרא "טבע". במסעו בארץ ישראל, גינטר החליט להקים את המפעל בירושלים, וחזר לגרמניה.
תנועת הנוער "בלאו וייס" שגינטר היה מחניכיה ברטיבור חינכה לצאת לטבע, להכיר ולאהוב את הצמחים הגדלים בו. מאז הצהרת בלפור ב-1917, התנועה אימצה את ערכי הציונות וחינכה ברוחה. הצהרת בלפור הייתה אירוע מכונן בחייו של גינטר בן ה-15. הוא כתב סיפורים, שירים ומחזה הקשורים לארץ ישראל וניתב את חייו להגיע לארץ ישראל ובהמשך, לייצר תרופות מצמחי מרפא הגדלים בארץ ישראל.
פועלו הציוני.
כסטודנט באוניברסיטת פרידריך וילהלם, גינטר השתייך לתנועת הסטודנטים הציונית, והיה פעיל בה במטרה לעלות לארץ ישראל באחד הימים. כרוקח בגרליץ, גינטר פרידלנדר היה חבר פעיל בחוג הציוני ונתן הרצאות בנושאי ארץ ישראל. עם עליית הנאצים לשלטון וחוויית ההשפלה שעבר, החליט שהגיע הרגע לעלות לארץ ישראל, ולהקים בה מפעל פרמצבטי שייצר תרופות מצמחי מרפא הגדלים באדמתה. ב-2 באפריל 1934 עלה ד"ר פרידלנדר עם אשתו הראשונה שרלוטה לארץ ישראל. כעבור כחודש, עלתה לארץ דודתו ושותפתו אלזה קובר.
בחירתו בשם "טבע" למפעל התרופות העתידי.
- את המשפט הזה כתב גינטר פרידלנדר בשנת 1923, בהיותו בן 21, כשעיצב את חזונו בוועידה השנתית של "בלאו וייס" בהוהנברג. צירי הוועידה נפגשו עם ד"ר חיים ויצמן שאמר להם: "תעשייה היא הבסיס והיסוד בהתפתחותו של מקום. בארץ ישראל אין שום תעשייה. התכוננו לצרכיה של ארץ ישראל, הזקוקה למומחים בתעשייה יישומית והקימו תעשייה". בני הדודים קורט גרונוולד וגינטר פרידלנדר כצירים בוועידה, החליטו אז ליישם את דבריו של חיים ויצמן וגינטר אמר: "בבוא היום כשנעלה לפלשתינה, נקים בה מפעל תרופות וברוח ה"בלאו וייס" נקרא לה "טבע", ואת התרופות נייצר מחומרים מהטבע ומצמחים הגדלים בפלשתינה – ארץ ישראל".
בארץ ישראל עבדו אז כרוקחים אנשים שלא השלימו את חוק לימודיהם ברוקחות ולא קיבלו תעודת הסמכה. כדי לסייע להם לעשות זאת, ד"ר פרידלנדר ניסח ב-5 במאי 1934, תזכיר הכולל נקודות יסוד להקמת קליניקה ומכון אוניברסיטאי בירושלים, מטרתם להוות את הבסיס לבית הספר לרוקחות. במכון יינתנו קורסים מקצועיים לרוקחים אשר לא השלימו את לימודיהם הפורמליים, ובית המרקחת יהיה הבסיס לפרמקופיאה העברית.
ב- 19 באפריל 1935, גינטר שלח תזכיר לפרופסור אוטו ורבורג, מחלוצי המחקר המדעי של הטבע בארץ ישראל ומנהל המחלקה לבוטניקה באוניברסיטה העברית. ובו הצביע על הצורך בהקמת בית ספר לרוקחות בארץ ישראל, כדי להכשיר רוקחים שהם אנשי מקצוע טובים. בתזכיר שרטט תוכנית, שכללה את הדרוש להקמת בית הספר: צרכים, שטח, מכשור, מורים ועוד. ד"ר וורבורג השיב וטען שהתוכנית המוצעת על ידי פרידלנדר יקרה מאוד, אין לכך תקציב ולכן אינה יישומית.
ד"ר גינטר פרילנדר ואלזה קובר מייסדים את "טבע" - מפעל תרופות בירושלים.