אקרט ראה בהיטלר מעין משיח שיגאל את גרמניה. הוא הפך למורה הרוחני של היטלר, חלק עמו רעיונות וסייע לו לסדר את האידאולוגיה הנאצית. הוא גם הכיר להיטלר את אלפרד רוזנברג והלנה בקשטיין, ופתח בפניו את כתבי יוסטון סטיוארט צ'מברלין. ביוני 1921, כאשר היטלר ואקרט היו במסע התרמה בברלין, פרץ מרד בתוך המפלגה הנאצית במינכן. חברי הוועד הפועל שלה רצו להתמזג עם המפלגה הסוציאליסטית הגרמנית (DSP). היטלר חזר למינכן ב-11 ביולי והתפטר בכעס. חברי הוועדה הבינו שהתפטרות הדמות הציבורית המוכרת ביותר שלהם ודוברם המוביל תביא לקריסת המפלגה. אקרט התבקש על ידי הנהגת המפלגה לדבר עם היטלר, ולהבהיר את התנאים לחזרתו של היטלר. היטלר הודיע שיחזור בתנאי שיחליף את דרקסלר כיו"ר המפלגה, וכי מטה המפלגה יישאר במינכן. הוועדה הסכימה והיטלר חזר למפלגה ב-26 ביולי 1921.
ב-9 בנובמבר 1923 השתתף אקרט בפוטש במרתף הבירה שהיטלר הוביל יחד עם אריך לודנדורף. בעקבות כישלון הפוטש, הוא נעצר ונכלא בכלא לנדסברג יחד עם היטלר ופקידי מפלגה אחרים. בשל היותו דמות ציבורית מוכרת שוחרר זמן קצר לאחר מכן. ב-26 בדצמבר של אותה שנה מת מהתקף לב בברכטסגאדן.
לאחר עליית הנאצים לשלטון, הם קראו רחובות וכבישים על שמו של אקרט, הקימו קרן לשימור זכרו, ובנו אנדרטאות לזכרו. היטלר הקדיש לו את הכרך השני של "מיין קמפף". הרגימנט ה-5 של יחידות גולגולת המת נקרא דיטריך אקרט על שמו. ב-1935 פרסם אלפרד רוזנברג אוסף של כתביו.
ניבן ענקי
נִיבָן עֲנָקִי (שם מדעי: "Gymnothorax javanicus") הוא מין של צלופח גדול מהסוג ניבן שבמשפחת המורניים.
זוהי המורנה השנייה בגדולה, לאחר המין ניבן נפיל שאורכו 4 מ', אך היא הכבדה שבמורנות. אורכה של מורנה זו מגיע ל-3 מ' ומשקלה ל-30 ק"ג. צבעה הוא זהוב-אפור עם נקודות שחורות על העור. למורנה לסתות חזקות ורצועת סנפיר מהגב עד הזנב הגדול.
המורנה חיה בשוניות אלמוגים ברחבי האזור האינדו פסיפי מחופי מזרח אפריקה וים סוף (כולל במפרץ אילת) עד לאיי פיטקרן, הוואי ופולינזיה.
המורנה קרניבורית המחכה לטרפה במארב בין סלעים ואלמוגים ותוקפת עם לסתותיה דגים אחרים, תמנונים ושאר חסרי חוליות. מורנה זו היא אחת מהחיות המעטות היודעות לטרוף זהרונים הדורים.
מנדליי
מנדליי (בבורמזית: မန္တလေး) היא העיר השנייה בגודלה במיאנמר ובירת המחוז הקרוי על שמה, ושוכנת כ-716 ק"מ צפונית ליאנגון. נחשבת למרכז תרבותי חשוב במדינה ולמרכז הכלכלי של צפונה. זרם מתמשך של מהגרים סינים (בעיקר מיונאן) בעשרים השנים האחרונות עיצב מחדש את המבנה האתני של העיר והגדיל את הסחר עם סין.
היסטוריה.
העיר הוקמה על ידי שליט בורמה המלך מינדון מין ב-13 בפברואר 1857, במטרה לשמש כבירה המלכותית. היא המשיכה לשמש כבירת שושלת קונבאונג עד כיבוש בורמה בידי האימפריה הבריטית ב-1885. הבריטים ראו חשיבות רבה בפיתוחה הכלכלית של מנדליי בזמן שלטונם. בשנת 1889 הוקם בעיר קו רכבת, והאוניברסיטה הראשונה הוקמה בשנת 1925. בתקופה זו מנדליי נחשבה למרכז התרבות הבורמזית והבודהיסטית. בשנים 1904-1905 השתוללה בעיר מגפה שהרגה שליש מהתושבים. בין שתי מלחמות העולם הייתה העיר מוקד למחאות כנגד השלטון הבריטי. בזמן מלחמת העולם השנייה העיר סבלה רבות מהפצצות חיל האוויר היפני. בעת הזו חיל האוויר המלכותי נסוג להודו, בזמן שרוב בתי העיר לא היו מוגנים. מצב זה הוביל להריסת 60% מהבניינים במנדליי ולמותם של כ-2,000 אזרחים מקומיים.
לאחר שהמדינה קיבלה עצמאות מבריטניה ב-1948, המשיכה מנדליי להיות המרכז התרבותי, החינוכי והכלכלי של בורמה העליונה. עד תחילת שנות ה-90 מרבית מתושבי האזור למדו במוסדות ההשכלה העליונה במנדליי, שהיו היחידים בסביבה. כיום (2018) הממשל הצבאי מעודד את הצעירים ללמוד במקום מגוריהם על מנת להפחית את כמות האנשים הלומדים במקום אחד ספציפי. בנובמבר 1959 חגגה מנדליי מאה שנים להיווסדה בפסטיבל למרגלות גבעת מנדליי . בולים מיוחדים הוצאו לרגל המאורע.
בשנים 1962-1988 התשתיות בעיר הידרדרו ביותר, ובתקופה זו פגעו במנדליי כשתי שריפות גדולות. בתקופה זו היגרו לעיר גם אוכלוסיות רבות מן הרפובליקה העממית של סין, במיוחד מסצ'ואן. רק בשנות ה-90 הגיעו לעיר בין 250,000 ל-300,000 סינים. הגירה זו השפיעה רבות על האופי התרבותי והכלכלי של העיר.
דמוגרפיה.
נכון לשנת 2021, אוכלוסיית העיר מוערכת בכ-1,469,193 תושבים. כ-40%-50% מהתושבים הם ממוצא סיני. בנוסף על כך, ישנה קהילה גדולה של מהגרים מהודו. בורמזית היא השפה העיקרית במנדליי.
גלריית תמונות.
&lt;br&gt;
ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד
ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד (בגרמנית: Ernst zur Lippe-Biesterfeld; 9 ביוני 1842 – 26 בספטמבר 1904), היה עוצר ליפה בין השנים 1897–1904, וסבו של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד - בעלה של יוליאנה, מלכת הולנד.
ביוגרפיה.
ארנסט נולד ב-9 ביוני 1842 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, ליוליוס, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולאדלייד רוזנת קסטל-קסטל, בתם של פרידריך לודוויג, רוזן קסטל-קסטל ואמיליה, נסיכת הוהנלוהה-לנגנבורג. בשנת 1884 מת אביו יוליוס, רוזן ליפה-ביסטרפלד, וארנסט ירש את נחלותיו ותאריו.
בשנת 1895 מת וולדמאר, נסיך ליפה, ובמקומו עלה לשלטון אלכסנדר, נסיך ליפה שהיה ללא ילדים, ולא היה כל כך שפוי. בעקבות כך פרץ מאבק ירושה בין אדולף, נסיך שאומבורג-ליפה מבית שאומבורג-ליפה לבין ארנסט מבית ליפה-ביסטרפלד. בשנת 1897 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, בראשות אלברט, מלך סקסוניה, שהנסיכות תעבור להיות תחת העוצרות של ארנסט. ב-26 בספטמבר 1904 מת ארנסט בארמון לופשורן, ובנו לאופולד, רוזן ליפה-ביסטרפלד ירש את נחלותיו ותאריו, וכמו כן ירש את העוצרות על נסיכות ליפה. בשנת 1905 מת אלכסנדר, נסיך ליפה, וכמה חודשים לאחר מכן החליט בית המשפט הקיסרי שלאופולד יקבל את הנסיכות.
משפחתו.
ב-16 באוגוסט 1901 התחתן ארנסט עם קרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
מוולמיין
מוולמיין (בבורמזית: မော်လမြိုင်မြို့, במון: မတ်မလီု) היא העיר הרביעית בגודלה במיאנמר, כ-300 ק"מ דרומית ליאנגון. מוולמיין נחשבת למרכז הכלכלה והסחר הימי בדרום מזרח מיאנמר, והייתה העיר השלישית בגודלה במדינה עד צמיחתה של נייפידאו.
העיר נמצאת בדלתה של נהר הסלווין.
היסטוריה.
האזכור הראשון של העיר הוא מכתובות קליאני מהמאה ה-15.
בשנים 1826–1852 שימשה העיר כבירתו הראשונה של השלטון הבריטי בבורמה (שמה הקודם של מיאנמר). הבריטים בנו משרדים ממשלתיים, מפעלים, בתי סוהר, מערכות תקשורת וכנסיות רבות. בתקופה זו שגשגה העיר רבות, והשגשוג נמשך עד שנות ה-90 של המאה ה-19. בתקופה זו נפתחו קונסוליות רבות בעיר על ידי מדינות אירופאיות כגון גרמניה, נורווגיה, שוודיה ודנמרק, וכן תאילנד ואיראן. בשנים שלאחר מכן גם איטליה וארצות הברית גם פתחו נציגויות בעיר.
כלכלה.
החקלאות המקומית ידועה בשל הפירות הטרופיים והמטבח שבה. בעיר יש גם גידולי אורז רבים. הייצור התעשייתי המקומי כולל ייצור מזון ומשקאות, טקסטיל, מלט, מוצרי פלסטיק, נעליים, זהב, רהיטים ואבץ.
בשנים האחרונות גדלה ההשקעה התאילנדית בעיר, וישנו מאמץ לייעל את תעשיית הנפט.
תחבורה.
משדה התעופה של מוולמיין יש טיסות סדירות לינגון. ב-2013 החלה נוק אייר להפעיל קו יומי של טיסות למוולמיין ממיי סוט שבתאילנד.
העיר מקושרת למוטמה דרך אחד הגשרים הארוכים במדינה, גשר תנלווין.
ברנהרד, נסיך ליפה
ברנהרד, נסיך ליפה (בגרמנית: Bernhard zur Lippe; 26 באוגוסט 1872 – 19 ביוני 1934), היה אביו של ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד - בעלה של יוליאנה, מלכת הולנד.
ביוגרפיה.
ברנהרד נולד ב-26 באוגוסט 1872 באוברקאסל שהשתייכה לממלכת פרוסיה, לארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ולקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, בתם של לאופולד אוטו, רוזן ורטנסלבן ומתילדה האלבך. בצעירותו שירת ברנהרד בצבא הקיסרות הגרמנית, והגיע לדרגת מיור. בשנת 1905 הכריע בית המשפט הקיסרי בלייפציג, שנסיכות ליפה תעבור לאחיו לאופולד הרביעי, נסיך ליפה, לאחר מאבק הירושה בינו לאדולף, נסיך שאומבורג-ליפה.
במהלך מלחמת העולם הראשונה שדרג לאופולד את תוארי הענפים השונים של המשפחה, וב-24 בפברואר 1916 הכשיר את נישואי ברנהרד לארמגארד פון קראם, והעניק לבניו ברנהרד ואשווין את התואר "נסיך ליפה-ביסטרפלד". ב-19 ביוני 1934 מת ברנהרד במינכן, ובשנת 1936 התחתן בנו ברנהרד, נסיך ליפה-ביסטרפלד עם יוליאנה, נסיכת הכתר של הולנד שעלתה לשלטון בהולנד בשנת 1948.
משפחתו.
ב-16 באוגוסט 1901 התחתן ברנהרד עם ארמגארד פון קראם, בתם של הברון אשווין מזירסטורפף-קראם והברונית הדוויג מזירסטורפף-דריבורג, ממנה נולדו לו שני בנים:
שנות ה-30
בית לאה ובית רחל
התאמת יתר
התאמת יתר (Overfitting) היא בעיה יסודית בסטטיסטיקה ובלמידת מכונה שבה המודל מותאם יתר על המידה לאוסף מסוים של נתונים (למשל האוסף שהיה זמין לשם אימונו) ועל כן מצליח פחות בביצוע תחזיות.
התאמת יתר מתרחשת כאשר המודל נקבע על ידי יותר פרמטרים מאשר הנתונים מצדיקים. עודף הפרמטרים מאפשר למודל ללמוד את הרעש הסטטיסטי כאילו הוא מייצג התנהגות אמיתית.
תת התאמה (Underfitting) לעומת זאת מתרחשת כאשר המודל הסטטיסטי פשוט מדי מכדי לייצג כראוי את המבנה הבסיסי של הנתונים, למשל בעקבות מיעוט בפרמטרים המגדירים את המודל. דוגמה לכך היא למשל ניסיון להשתמש במודל ליניארי לתיאור התנהגות לא ליניארית.
מקרים של התאמת יתר.