ב-29 ביוני 2014 ערך סמאסקו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מאלי, כשנכנס כמחליף בדקה ה-69 בניצחון 1–3 על נבחרת סין במשחק ידידות. בקיץ 2019 השתתף סמאסקו בגביע אפריקה לאומות 2019 עם נבחרת מאלי, והבקיע שער בתיקו 1-1 מול תוניסיה בשלב הבתים. מאלי וסמאסקו הודחו בשמינית הגמר לאחר הפסד 0–1 לחוף השנהב.
דיאוואנדו דיאן
דיאוואנדו דיאן ניאנג (בצרפתית: Diawandou Diagne Niang; נולד ב-8 בנובמבר 1994 בטייה שבסגנל) הוא כדורגלן סנגלי המשחק בעמדת הבלם באל-הילאל מליגת העל הסודאנית.
קריירת מועדונים.
דיאן נולד בסנגל וגדל במחלקת נוער מקומית. לקראת עונת חתם איופן מהליגה הבלגית השלישית. הוא שיחק במועדון במשך שתי עונות, בהן ערך 60 הופעות ליגה.
בחודש יולי 2014 חתם דיאן בברצלונה והחל לשחק בקבוצת המילואים שלה, ברצלונה אתלטיק, מהליגה הספרדית השנייה. הוא ערך 27 הופעות ליגה בעונת .
בחודש יולי 2015 חזר דיאן לאיופן בהשאלה לעונה אחת. הוא ערך 16 הופעות ליגה והבקיע שער אחד בעונת , בה עלתה איופן לליגה הבלגית השנייה, והשאלתו הוארכה בעונה נוספת.
קריירה בינלאומית.
ב-31 במאי 2014 ערך דיאן את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סנגל, כששיחק 90 דקות בתיקו 2-2 נגד נבחרת קולומביה במשחק ידידות.
תחנת הרכבת לוד צפון
TNT אקספרס
TNT אקספרס היא חברת שילוח העוסקת במשלוחי אקספרס בינלאומיים, שילוח בינלאומי, תובלה יבשתית ושירותים לוגיסטיים. מטה החברה נמצא בהופדורפ, הולנד והמרכז הלוגיסטי של החברה נמצא בלייז', בלגיה. לחברה פעילות מלאה ב 61 מדינות בעולם. בחלק ממדינות אירופה, חברת TNT אקספרס משמשת כחברת דואר רשמית. מחזור העסקים של החברה בשנת 2015 הסתכם ב 6.91 מיליארד אירו. המתחרות הגדולות של TNT אקספרס הן DHL וUPS.
ב-25 במאי 2016 נרכשה החברה על ידי חברת פדקס.
היסטוריה.
Thomas Nationwide Transport הוקמה על ידי קן תומאס האוסטרלי בשנת 1946 כאשר ברשותו משאית אחת בלבד. עם השנים החברה גדלה ובשנת 1967 רכשה את חברת השליחויות ההונגרית 'Alltrans'. החברה גדלה במהירות ובשנות ה-80 של המאה ה-20 כבר עשתה משלוחים לכ 180 מדינות ברחבי העולם. היא נחשבה לחברת שילוח השנייה בגודלה בעולם באותן שנים ועיקר פעילות החברה עבר לאירופה. TNT הייתה חברת השילוח הראשונה לרכוש מטוס משל עצמה. עד אז, הייתה הפרדה בין חברות שילוח לחברות תעופה. הדבר הפך את TNT לחברה הראשונה שיכלה לשלוח משלוחי אקספרס תוך פחות מ 24 שעות בתוך אירופה. החברה נכנסה לפעילות בישראל בשנת 1989.
בשנת 1992 TNT הקימה חברת בת, GD Express והחזיקה ב 50% מהמניות בה, כאשר 50% הנותרים התחלקו בין חברת KPN, חברת טלקומוניקציה ודואר הולנדית וחברות דואר ממשלתיות של צרפת, שוודיה, מערב גרמניה וקנדה. בשנת 1994 החברה הונפקה בבורסת אמסטרדם ובשנת 1996 נרכשה על ידי חברת KPN במלואה. בשנת 1998 חברת KPN מיזגה את יחידת הדואר שלה עם חברת TNT והקימה את חברת TNT N.V אשר עסקה במשלוחי דואר, חבילות ולוגיסטיקה ברחבי העולם. בין השנים 2006-2011 היא הייתה חברת הדואר הלאומית של הולנד תחת השם TNT Post. באותה שנה הנהלת החברה החליטה לפצל את חברת TNT N.V לשתי חברות נפרדות: TNT אקספרס שתעסוק בתחום השילוח והלוגיסטיקה וPostNL שתהיה חברת הדואר הממשלתית של הולנד. כמו כן, החברה עסקה בשליחת דואר גם במדינות אירופאיות נוספות כגון בריטניה, גרמניה, איטליה ובלגיה, בחלקן היא אף עקפה את חברות הדואר הממשלתיות.
בשנת 2015 הוכרז שחברת השליחויות האמריקאית פדקס תרכוש את TNT והמכירה יצאה לפועל ב-25 במאי 2016 תמורת 4.4 מיליארד אירו.
משבר בני הערובה בים השחור
משבר בני הערובה בים השחור התרחש ב-16 עד 19 בינואר 1996. אוניית מעבורת ובה 232 איש שהפליגה מנמל טרבזון שבטורקיה נתפסה על ידי קבוצת חוטפים, שביקשו להביא לסיום המצור הרוסי על קבוצת חמושים צ'צ'נים, שהשתלטו על בני ערובה בכפר בגבול שבין צ'צ'ניה ודאגסטן. המשבר הסתיים כעבור שלושה ימים בשחרור כל בני הערובה שעל האונייה ללא אבדות בנפש.
התקרית.
האונייה, אבראסיה (Avrasya), שהניפה את דגל פנמה, נשאה 177 נוסעים ו-55 אנשי צוות. היא עמדה להפליג מטרבזון לעיר הנמל הטורקית ארגלי (Ereğli) ומשם לסוצ'י שברוסיה. היא נחטפה על ידי קבוצה בת שבעה חוטפים, חמישה מהם טורקים ושני הנותרים צ'צ'נים. אחד מעובדי נמל טרבזון נפצע במהלך ההשתלטות על האונייה. התוקפים נשאו נשק רב וחגרו על גופם חגורות דינמיט.
החוטפים דרשו את שחרורם של כמאתיים מורדים צ'צ'נים, שתפסו ב-9 בינואר למעלה מאלפיים בני ערובה בעיירה פרמויאסקויה (Pervomayskoye), במהלך מלחמת צ'צ'ניה הראשונה. הם איימו כי יפרידו בין הנוסעים הטורקים לבין הנוסעים הרוסים וכי ירצחו את 114 הרוסים שנמצאו על האונייה. שלטונות טורקיה בהנהגת ראש הממשלה טנסו צ'ילר התעלמו מדרישת נשיא רוסיה בוריס ילצין לטפל במשבר בתקיפות והעדיפו לנהל משא ומתן ממושך עם החוטפים.
במהלך השיט של האונייה החטופה נקהלו על חוף הים השחור הטורקי אלפי תומכים של המורדים הצ'צ'נים כשהם קוראים סיסמאות אנטי-רוסיות. במקביל התקיימו באיסטנבול הפגנות תמיכה במורדים הצ'צ'נים. ב-19 בינואר הגיעה האונייה לפתחו המזרחי של מצר הבוספורוס. באותו יום הבקיעו המורדים הצ'צנ'ים את דרכם אל מחוץ לטבעת המצור הרוסית על פרמויאסקויה. בשעה 17:00 באותו יום נכנעו חוטפי האונייה ושחררו את הנוסעים שעליה. כמה מהם ניסו להיטמע בין נוסעי האונייה ללא הצלחה. 13 מהנוסעים נזקקו לטיפול רפואי.
לאחר התקרית.
שבעת החוטפים הועמדו לדין בטורקיה ונדונו לעונשי מאסר ממושכים. כמה מהם נמלטו מבתי הכלא שבהם הוחזקו. מנהיגם, מוחמד טוקאן, הנהיג פיגוע מיקוח נוסף באיסטנבול ב-22 באפריל 2001. הוא ואנשיו השתלטו על בית מלון בעיר על מנת להסב את תשומת הלב העולמית למלחמת צ'צ'ניה השנייה. באירוע זה נכנעו החוטפים לאחר 12 שעות ללא שפיכות דמים.
חוטף אחר מהקבוצה שהשתלטה על האונייה אבראסיה הפך לפעיל בארגון IHH הטורקי והשתתף בשנת 2010 במשט לעזה על סיפונה של האונייה מאווי מרמרה. הוא נפצע במהלך השתלטות צה"ל על האונייה.
לקריאה נוספת.
Phillip Null, Taking the Avrasya, CreateSpace Independent Publishing Platform, 2013.
רק בימי חול
רק בימי חול (באנגלית: Never on Sunday, ביוונית: Ποτέ την Κυριακή, Pote tin Kyriaki) הוא סרט רומנטי יווני-אמריקאי משנת 1960 בבימויו ובהפקתו של ז'ול דאסן שגם כתב את התסריט והשתתף בו בתפקיד הראשי ביחד עם מלינה מרקורי.
עלילת הסרט היא וריאציה על פיגמליון - מלומד משכיל מארצות הברית מנסה "לחנך ולהחזיר למוטב" זונה יווניה שמאושרת בחייה הנוכחיים. הסרט מראה את הווי האנשים הפשוטים ביוון הממלאים את זמנם החופשי בטברנות, שותים אוזו ורוקדים לצלילי הבוזוקי.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר בקטגוריות עיצוב תלבושות, תסריט ובימוי.
מלינה מרקורי זכתה עבור תפקידה בסרט זה בפרס השחקנית הטובה ביותר בפסטיבל קאן.
מאנוס חג'ידאקיס חיבר את פסקול הסרט. לשיר הנושא "ילדי פיראוס" חיבר גם מילים. השיר מושר בסרט על ידי מלינה מרקורי. הוא התפרסם בכל העולם וישנם ביצועים שלו בשפות רבות על ידי טובי הזמרים והזמרות. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר לשנת 1960.
תקציר העלילה.
ספינת תיירים מגיעה לנמל פיראוס. בין הנוסעים נמצא הומר טרייס (ז'ול דאסן), פילוסוף אינטלקטואלי ממידלטאון, קונטיקט. הוא מעריץ את תרבות יוון העתיקה מזמנם של אפלטון ואריסטו ומגיע לחקור מדוע היא הידרדרה.
לנמל מתפרצת איליה (מלינה מרקורי), קופצת לים ואחריה כל הימאים. הם שוחים בשמחה לעבר הספינה ומנופפים לתיירים.
איליה היא זונה עצמאית. היא אינה כפופה לסרסור המקומי הנקרא no face שגובה מהזונות המקומיות שכירות גבוהה עבור החדרים שהוא משכיר להן. היא מקבלת רק לקוחות שמוצאים חן בעיניה וקובעת את התשלום בסוף לפי שביעות רצונה. היא עובדת כל יום חוץ מיום ראשון שאז היא הולכת לים או מארגנת "בית פתוח" בו היא מארחת את לקוחותיה הקבועים.
הומר נכנס לטברנה ומתבונן ברוקדים. למקום מגיעה איליה והוא מספר לה על מטרת נסיעתו. היא עוזבת והוא שומע ויכוח בינה למלח אמריקאי, מסיק שהיא זונה ומתעצב על המצב אליו הידרדרה התרבות היוונית המפוארת.
הוא מבקש מאיליה לצאת לחופשה של שבועיים מעבודתה ובזמן הזה לחנך אותה על ידי קריאת ספרים ושמיעת מוזיקה קלאסית. היות שהוא מרושש הוא מסכים להצעתו של הסרסור לממן זאת.
גם איליה אוהבת טרגדיות יווניות אבל לשיטתה הן כולן נגמרות בטוב כשהגיבורים הולכים להתרחץ בשפת הים.
כשנודע לאיליה שאת לימודיה מממן הסרסור היא מתמלאת כעס, זורקת את הספרים ותקליטי המוזיקה הקלאסית שסיפק לה הומר ובמקום זה שמה את תקליט "ילדי פיראוס" ומתחילה לשיר ולרקוד לצליליו. ביחד עם חברותיה הזונות היא מארגנת הפגנה אלימה נגד הסרסור וכולן נאסרות. בכלא היא מנהלת משא ומתן עם בא כוחו של הסרסור ומצליחה להוריד את דמי השכירות באופן משמעותי.
לאחר ההצלחה מגיעה איליה לטברנה שם היא פוגשת את הומר עצוב וממורמר. לאחר שתיית כמה כוסות אוזו הוא מתעורר לחיים ומצטרף לריקוד סירטאקי עם כל השיכורים. הוא מבין כי שגה בקביעתו שהתרבות הקדומה חשובה יותר מהתרבות הנוכחית בה האנשים שמחים. הוא עוזב את נמל פיראוס כשאיליה והימאים שוחים ומנפנפים לו לשלום כפי שעשו בהגיעו לפיראוס.
מערוף א-דואליבי
מערוף א-דואליבי (בערבית: معروف الدواليبي; 29 במרץ 1909 - 15 בינואר 2004) היה פוליטיקאי סורי, ממייסדי מפלגת העם , שכיהן פעמיים כראש ממשלת סוריה.
ביוגרפיה.
הוא נולד בעיר חלב והיה פרופסור למשפטים באוניברסיטה הסורית ומנהיג בולט באחים המוסלמים בדמשק.