פורום הארגונים למען המשפחה, פרסם נייר עמדה בשם: "אמנת איסטנבול - האמנה לחינוך הציבור מחדש", ובו נכתב כי האמנה מוצגת לציבור כפעילות לצמצום האלימות במשפחה, כאשר מטרת האמנה בפועל, היא לקדם "אג'נדה פרוגרסיבית בציבור ובמערכת החינוך." שתביא לאבדן החירות הפרלמנטרית של מדינת ישראל. (סעיף 70 באמנה), פתיחת שערי המדינה ופגיעה בריבונות (סעיפים 59,60,61), קריאה ישירה לחינוך מחדש של הציבור ופגיעה בחופש האמונה, התרבות והדת. (סעיף 12) עלויות תקציביות גבוהות מאוד שאינה נדרשת בשל החקיקה הקיימת והענפה בישראל בתחום האלימות במשפחה, גם כיום עוד טרום אימוץ האמנה נשים בישראל זוכות למעמד פריבילגי, לחסינות משפטית ואכיפה בררנית בכל הנוגע לאלימות בכלל וכלפי ילדים ופעוטות בפרט, ניתן להביט על התופעה במסגרת חשיפתן של נשים אלימות בגנים ופעוטונים ( 126 תלונות בממוצע רב שנתי). אימוץ אמנה אשר מתעלמת מחלקן של נשים אלימות במשפחה ונגד הילדים תעודד הלכה למעשה נשים לנקוט באלימות יתרה מבלי יכולת אכיפה בשל 'חסינות איסטנבול' לה הן זוכות וטיעונים נוספים המפורטים בנייר העמדה.
ארגון תורת המדינה פרסם מאמר בשם: "האמנה לחינוך מחדש", בו נטען כי האמנה "מתחפשת לאמנה נגד אלימות כלפי נשים אך למעשה היא אמנה לחינוך מחדש", וכי "חתימה עליה תהיה צעד אומלל שיתניע תהליך תרבותי שסופו מחיקת הזהויות הגברית והנשית והוצאה מחוץ לחוק של מנהגים יהודיים".
במאמר נטען שהאמנה מגדירה אלימות נגד נשים כתוצאה של "יחסי כוחות בלתי שוויוניים היסטוריים בין נשים לגברים, אשר הובילו לשליטה נגד נשים ולאפלייתן בידי גברים", כלומר תוצר של הפטריארכיה, בעוד לדעת כותב המאמר, האלימות נגד נשים היא סעיף בתוך האלימות העולמית הכללית.
ביקורת נוספת על האמנה היא שהאמנה חותרת "לקידום שינויים בדפוסי התנהגויות חברתיות ותרבותיות של נשים וגברים מתוך מטרה לבער דעות קדומות, מנהגים, מסורות ושאר נהגים המבוססים על רעיון נחיתות האישה או על תפקידים סטריאוטיפיים לנשים ולגברים", כלומר, תאסור חינוך לתפקידים נשיים ותפקידים גבריים כנהוג במוסדות מסורתיים, ואף תאסור הפצת ספרי הדרכה לחיי משפחה. "היא בהחלט תוביל כל אחד מאיתנו לבדוק אם יש שוטר בסביבה כשהלבשנו את הבת שלנו בשמלה, או, כשהבאנו אותה להיות אמא של שבת".
מיכאל פואה פרסם מאמר בשם "מלכודת אינסטנבול" בו הוא טוען כי האמנה תגרום למהפכה דומה למהפכה החוקתית של אהרון ברק, כיוון שהיא מכפיפה את מדינת ישראל למועצת אירופה. "(סעיף 3.70. לאמנה). מדובר בפגיעה ממשית בריבונות המדינה והכפפתה למועצת אירופה בנושאים שהם בליבת ערכי המדינה היהודית – ערכי המשפחה."
ח"כ בצלאל סמוטריץ' הוסיף על הטענות הנ"ל, שאימוץ האמנה בישראל עלול לגרום למגמה דמוגרפית שתוביל לאיבוד, או למצער להחלשת הרוב היהודי במדינה, על ידי קליטת נשים שאינן יהודיות שחוו אלימות על רקע מגדרי, כמו מילת נשים כפליטות, ולאחר מכן הישארותן ואזרוחן בארץ.
מענה לביקורת.
בהודעה לתקשורת מנובמבר 2018 הצהירה מועצת אירופה כי "למרות מטרותיה המוצהרות, מספר קבוצות דתיות ושמרניות קיצוניות מקדמות נרטיבים כוזבים על אמנת איסטנבול". בהודעה נאמר כי האמנה אינה שואפת לכפות אורח חיים מסוים או להפריע בחיים האישיים והפרטיים. במקום זאת, היא מבקשת למנוע אלימות כלפי נשים ואלימות במשפחה. ההודעה ממשיכה ומציינת כי "האמנה בוודאי אינה מיועדת למחוק הבדלים מיניים בין נשים לגברים. בשום מקום האמנה לא מרמזת שנשים וגברים הם או צריכים להיות "אותו דבר" וכי "האמנה אינה שואפת להסדיר את חיי המשפחה או מבנים משפחתיים. כמו כן היא אינה מגדירה את המונח "משפחה."
לפי "Balkan Insight", לביקורת נגד האמנה, אשר נשמעת בעיקר במרכז ומזרח אירופה ובעיקר בקרב הימין הקיצוני ושמרנים לאומיים, אין כמעט בסיס בתוכן בפועל. "באמצעות שימוש במֵידָע מַטעֶה, רטוריקה פופוליסטית ופניות למוסר הנוצרי והאסלאמי, [המבקרים] הצליחו לנסח מחדש את מה שביסודו מהווה מערך הנחיות היוצר 'מסגרת משפטית וגישה מקיפות למאבק באלימות נגד נשים" לניסיון מרושע של מערב אירופים לקדם את מדיניותם הליברלית מדי כלפי חברות במזרח."
בישראל.
ב־2021 הודיע שר המשפטים גדעון סער על כוונתו לצרף את ישראל לאמנה. הצטרפות זו כפופה להסתייגות מ"סעיף המחייב את המדינות החתומות להעניק תושבות לחסרות מעמד הסובלות מאלימות", ולשלוש הבהרות לגבי "האופן שבו תיישם סעיפים שונים באמנה, בהתייחס להתרת נישואים כפויים, קבלת בקשות מקלט על רקע מגדרי ואי-החזרה למדינה שממנה נשקפת לאישה סכנה. בממשלה סבורים כי נוהלי רשות האוכלוסין וההגירה מספקים כבר היום מענה ראוי למצבים הללו".
קלרה טידש
קלרה טידש; גב' זִ'ינְדֵיי (בהונגרית: Tüdős Klára; דברצן, 20 ביולי 1895 – בודפשט, 16 באפריל 1980) הייתה מעצבת תלבושות ותחפושות, אתנוגרפית, סופרת מסות זיכרון וחסידת אומות העולם הונגרייה.
ביוגרפיה.
קלרה טידש נולדה בדברצן למשפחה ליברלית בעלת דעות מתקדמות. אביה היה יאנוש טידש, עורך דין, חבר פרלמנט (1862–1918), ואמה הייתה אירן קאלמאנצ'י (בשנת 1930 פרסמה ספר בישול בשם "נדונית בנות הונגריות"). קלרה הייתה תלמידת בית הספר הגבוה לבנות קלוויניסטיות בדברצן ובהמשך למדה במוסד פרטי שווייצרי (בעיר ווה – Vevey). משנת 1915 המשיכה את לימודיה בבית הספר לאמנויות יישומיות בבודפשט. היא הייתה סטודנטית ועמיתה לעבודה של אישטוואן דיורפי באוניברסיטה, במגמת אתנוגרפיה. בינתיים למדה ולימדה מחול והופיעה בקטעי ריקוד באירועי צדקה.
לאחר מות אביה, בשנת 1919, משפחתה דחקה בה להתחתן עם סֶגֶן ההוסרים בדברצן רודולף סוניוגי מסוניוג, שהפסיד את אחוזותיו שהיו בטרנסילבניה אחרי חוזה טריאנון. נולדה להם בת אחת, יודית (1921) הם התגרשו בשנת 1928.
בשנת 1925 קלרה הצטרפה לבית האופרה של בודפשט כמנהלת ומעצבת ראשית של סדנת התלבושות של בית האופרה. היא עיצבה את התלבושות של האופרה הארי יאנוש של זולטאן קודאי (1926). בשנת 1937 פתחה סלון אופנה במרכז העיר בשם פאנטליקה (Pántlika), שם עיצבה בגדים מעוטרים ברקמת איכרים ובדים ארוגים, שנכנסו לאופנה בשל עיצוביה. היא לקחה חלק גם בתנועת המחקר בכפר.
בשנת 1938 נישאה לפרנץ ז'ינדיי (מזכיר המדינה, דהיינו סגן שר, במשרד התרבות, ולאחר מכן שר המסחר והתחבורה בממשלת מיקלוש קאלאי בשנים 1942–1944). בשנת 1944, הפכה לנשיאת התאחדות הנשים הקלוויניסטיות הלאומית מטעם לאסלו רבאס. היא ייסדה את עיתון העמותה בשם "מאדיאר אסוני" אישה הונגרייה - Magyar Asszony). היא גם כתבה ספר לימוד לבלט וגם מחזה, והייתה במאית הקולנוע ההונגרייה הראשונה של סרט בשם "אור וצל" (על פי תסריט משלה).
במהלך מלחמת העולם השנייה, יחד עם המיסיון השוודי, נתנה מחסה לאנשים נרדפים רבים, הווילה שלהם בבודפשט הייתה מלאה בפליטים וקרוב למאה יהודים ניצלו בזכותה. לכן, בשנת 2001 הוענק לה על ידי יד ושם תואר חסידת אומות העולם.
בשנת 1949 נאסר עליה לעבוד בהתאחדות הנשים, ובשנת 1951 היא פונתה (גורשה) מבודפשט יחד עם בעלה. עד 1963 הם התגוררו בבלטונללה כאחראית הבית של בית נופש. לאחר מות בעלה עברה להתגורר עם בתה באוסטרליה, אך חזרה הביתה כבר בשנת 1966. משנת 1970 כתבה על יחסיה עם הכנסייה הקלוויניסטית, ומאמצע העשור התראיינה גם לכתב העת "לאישה" (Nők Lapja) וגם לעיתונות הקלוויניסטית בהונגריה.
פרונטירז – מדע לצעירים
פרונטירז – מדע לצעירים הוא כתב עת מדעי מקוון, בגישה חופשית וללא מטרות רווח לילדים ונוער, בהוצאת Frontiers Media. כתב העת מפרסם מאמרים שנכתבו על ידי מדענים ונערכו על ידי ילדים. כתב העת יוצא לאור באנגלית תחת השם Frontiers for Young Minds, אשר נוסד בשנת 2013 על ידי פרופסור רוברט נייט (Robert Knight) מאוניברסיטת קליפורניה בברקלי. החל מספטמבר 2019 יוצא במהדורה עברית בשיתוף מוזיאון המדע ע"ש בלומפילד ירושלים, בניהולו המדעי של פרופסור עידן שגב מהאוניברסיטה העברית בירושלים ובתמיכת קרן פטריק ולינה דרהי.
כתב העת מפרסם מחקרים בתחומים: מדעי המוח ופסיכולוגיה, מגוון ביולוגי, מתמטיקה, בריאות, אסטרונומיה ומדעי החלל וכדור הארץ ומשאביו. בתהליך הפרסום שותפים צעירים וצעירות בני 8–15, כיתות ובודדים, שעורכים ומאשרים את המאמרים לפרסום לצד מנחים מדעיים שמלווים את הסוקרים הצעירים.
תהליך פרסום המאמרים.
מדענים ומדעניות מובילים מהארץ ומהעולם, כולל חתני פרס נובל, כותבים מאמרים מותאמים לילדים ונוער על רעיונות מרכזיים או תגליות חדשות בתחומם. לאחר ההגשה והערכה ראשונית של המאמר על ידי עורך מדעי, ילדים ונוער בני 8–15 שופטים את המאמר ומחליטים אם לקבל את המאמר לפרסום או לא, בדומה לתהליך ביקורת עמיתים מדעי. יחד עם מנחה מדעי, הם סוקרים את המאמר, ונותנים משוב לכותבים על הבהירות, הנגישות והתוכן של המאמר. לאחר מכן, הכותבים, העורכים והמנחים המדעיים משתפים פעולה יחד לשכתוב המאמר על פי הערות הסוקרים הצעירים.
המטרה של התהליך הזה היא לחשוף ילדים ונוער למחקרים ותגליות מחזית המדע, לתהליך החקר המדעי ותהליך ביקורת עמיתים בפרסום מאמרים מדעיים.
פעילות כתב העת בישראל.
כתב העת הושק בישראל באוקטובר 2019 באירוע לילדים והורים בתיאטרון הקאמרי בתל אביב.
נכון לדצמבר 2020 התפרסמו כ-400 מאמרים בעברית.
בשנת 2020 עלה לאוויר הפודקאסט של פרונטירז – מדע לצעירים. בפודקאסט 12 פרקים, בהנחייתו של יובל מלחי. במסגרת הפודקאסט של מלחי "היסטוריה לילדים" בכאן - תאגיד השידור הישראלי, עולים קטעים מתוך הפודקאסט של פרונטירז.
בית הספר הפיקוד הגבוה לצנחנים של ריאזאן