זכיית הסרט בפרס לסרט הטוב ביותר היוותה הפתעה גדולה, לאחר שהר ברוקבק היה מועמד כמעט ודאי לזכייה. "התרסקות" הוצג לראשונה עוד ב-2004, אך הציג בבתי קולנוע בלוס אנג'לס - הקריטריון הטכני לקבלת מועמדות לאוסקר - רק בשנה שלאחר מכן. בעת האוסקר, תחילת 2006, הרי שכבר היה זמין על גבי תקליטורי DVD. כמו כן, הסרט היה מועמד לפרסים מעטים, ולא זכה למעשה באף פרס חשוב אחר (כגון משחק או בימוי) מלבד החשוב ביותר. לעומתו, הר ברוקבק היה מועמד ל-18 פרסים, בעל תקציב גדול יותר ורווחים גדולים יותר, ואף צבר פרסים רבים יותר מטעם איגודים מקצועיים שונים, כגון איגוד הבמאים והמפיקים.
ביקורות.
התרסקות קיבל ביקורות מעורבות לאחר צאתו. בעוד שהיו מבקרים אשר שיבחו את התסריט ואת המשחק שבסרט, היו שטענו כי מדובר ב"סרט הגרוע של השנה". אחדים אף אמרו כי זהו "אחד מזוכי האוסקר הגרועים ביותר אי פעם". ביקורות רבות טענו כי הסרט, באופן אירוני, מציג בערות בתיאורו את מגוון הגזעים של הדמויות. בנוסף, היו שטענו כי הסרט לא מציג תיאור מדויק של יחסי הגזעים בלוס אנג'לס, במיוחד בתיאור המשטרה או המתיחות בין הגזעים..
ביקורות נוספות רבות באו לאחר שהסרט זכה בפרס האוסקר, ולא הר ברוקבק. יום לאחר הטקס, מספר עיתונאים הביעו את אי-שביעות רצונם ממה שהייתה, לדעתם, אחת ההפתעות הגדולות ביותר בתולדות האוסקר. עיתונאי ה- MSNBC אריק לונדגרד ביקר את האקדמיה האמריקאית לקולנוע, והצהיר כי "האקדמיה היא בת 78, ומתנהגת כך בדיוק, ואתמול בלילה הם לקחו צעד נוסף לקראת אי-רלוונטיות". לונדגרד הוסיף כי "זהו הזוכה הגרוע ביותר מאז "ההצגה הגדולה בתבל" ב- 1952."
עמיחי איילון
עין מטע
עין מטע הוא מעיין הבוקע על ערוץ נחל זנוח כ-1 ק"מ מערבית למושב מטע שבהרי יהודה. המעיין נובע מניקבה קטנה בגובה של כ-40 ס"מ בספיקה מועטה במשך כל ימות השנה ומימיו נאגרים אל בריכה קטנה החסומה באבנים. עודפי המים זורמים מערבה אל נחל זנוח, ונספגים באדמה כעבור כמה מאות מטרים. סביב המעיין חורשת אקליפטוסים גבוהים, עצי שקד, רימון, תפוח, ומעל הנביעה גדל עץ תאנה גדול ומרשים. סמוך לנביעה רחבה גדולה שבשוליה ניצב בית חווה ערבי נטוש. בסמוך למעיין נמצאת גם חורשת דקלי וושינגטוניה.
עין מטע מצוי על קטע חשוב ומעניין של שביל ישראל, המגיע אל דרך הקיסר המתחילה בחורבת חנות.
במרחק של כ-400 מ' מערבית לעין מטע, במורד נחל זנוח מצויה חורבת תנור, שהיא חורבה צלבנית המוקפת שיחי שומר. ממול לחורבה בוקע מעיין נוסף, עין תנור. המעיין בוקע מתוך ניקבה מהתקופה הצלבנית ולה קימרון גותי השמור היטב. סביב עין תנור צומחים עצי תאנה, לימון, חבוש, זית ושיחי פטל.
ראו גם.
מטע (מושב)
הרי הבלקן
הָרֵי הַבַּלְקָן (בבולגרית ובסרבית: Стара планина, סְטַארָה פְּלַנִינַה – "ההר העתיק") הם רכס הרים בחצי האי הבלקני הגובל ברכס הרי הקרפטים. שני רכסים אלו מופרדים על ידי נהר הדנובה, אך מבחינה גאולוגית יש להם מקור משותף. הרי הבלקן משתרעים לאורך 560 קילומטרים, החל ממזרח סרביה, דרך מרכז בולגריה ועד לכף אמין , שלחופי הים השחור. מדרום לרכס משתרע המישור התרקי ומצפון לו מישור נהר הדנובה.
המונח "בלקן" מקורו בפרסית, והוא הוכנס לשימוש באירופה דרך העמים הטורקים ממרכז אסיה. רכס הרי הבלקן העניק את שמו לחבל הבלקן כולו.
באזור זה התרחשו רבים מהקרבות הקשים של מלחמת רוסיה-טורקיה (1877-1878), המלחמה לשחרור בולגריה מעול השלטון העות'מאני, ועדויות רבות לכך ניתן למצוא במקום גם כיום.
רכס הרי הבלקן הוא הרכס השלישי בגובהו בבולגריה, אחרי הרי רילה והרי פירין הגבוהים ממנו, ולפני הרי רודופי, הנמוכים ממנו. הפסגה הגבוהה ברכס הרי הבלקן היא פסגת בוטב (Връх Ботев), שגובהה 2,376 מטרים והיא נמצאת במרכז הפארק הלאומי של מרכז הבלקן. היא נקראת על שמו של חריסטו בוטיוב (1876-1848), משורר ומהפכן שהיה ממנהיגי המרד בשלטון העות'מאני והפך בעקבות כך לגיבור לאומי. חריסטו בוטיוב, יליד העיירה קאלופר (Калофер), שלמרגלות פסגת בוטב, מצא את מותו בתחילת יוני 1876 בניסיון מרד שנכשל כנגד השלטון העות'מאני על רכס הרי הבלקן.
ניתן לחלק את רכס הבלקן לשלושה חלקים:
רכס הבלקן מהווה את קו פרשת המים בין הנהרות הזורמים צפונה אל הדנובה ובין הנהרות הזורמים דרומה אל הים האגאי. הרכס נחצה על ידי הנהר איסקר (Искър), הנהר הארוך בבולגריה, שיוצר את קניון איסקר (Искърският пролом).
מעברי הרים.
את רכס הבלקן חוצים 20 מעברי הרים ושני ערוצי נהרות.
כבישים סלולים עוברים ב-13 מעברי הרים ובערוץ אחד, ערוץ הנהר איסקר (Искър). במעבר שיפקה, בין גברובו לקאזאנלק, ובערוץ איסקר, בין סופיה לווראצה, עוברת גם מסילת רכבת בנוסף לכביש.
במעבר שיפקה התרחשו קרבות עקובים מדם במהלך מלחמת רוסיה-טורקיה. על גבעה לצד המעבר ניצבת אנדרטה המנציחה את הקרבות. בכפר שיפקה, שלרגלי המעבר, נבנתה כנסייה רוסית אורתודוקסית, להנצחת הקרבות באזור.
קווין בייקון
קווין בייקון (באנגלית: Kevin Bacon; נולד ב-8 ביולי 1958) הוא מוזיקאי ושחקן קולנוע ותיאטרון ובמאי קולנוע אמריקאי, זוכה פרס אובי ופרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
בייקון נולד וגדל בפילדלפיה שבפנסילבניה. אביו היה מתכנן הערים הנודע אדמונד בייקון, ואמו, רות הילדה הולמס, הייתה מורה ופעילה פוליטית ליברלית. הוא הצעיר מבין ששת אחיו. ביניהם הוא הזמר והמוזיקאי מייקל בייקון.
את לימודי התיכוניים עשה ב-"Julia R. Masterman School". בגיל 16 זכה בייקון במלגה מלאה כדי ללמוד בבית הספר לאומנויות של מושל פנסילבניה באוניברסיטת באקנל. תוכנית אמנותית בת חמישה שבועות במימון המדינה, בה למד תיאטרון תחת ד"ר גלורי ואן סקוט. החוויה גיבשה את תשוקתו של בייקון לאומנות. בגיל 17 עזב את בית הוריו כדי לפתח קריירת משחק בתיאטרון, בניו יורק.
קריירה.
הוא החל את קריירת המשחק המקצועי שלו באוף-ברודוויי, ופריצתו בברודוויי אירעה ב-1983, כששיחק לצידם של שון פן וואל קילמר במחזה "Slab Boys".
את בכורת הקולנוע שלו עשה בייקון בסרט "בית החיות" בשנת 1978. שנתיים לאחר מכן, הופיע בסרט האימה הקלאסי "יום שישי ה-13", ומאז זכה לפרסום רב. בשנה זו שיחק במספר פרקים באופרת הסבון "אור מנחה" בתפקיד טי ג'יי וורנר.
בייקון ידוע בשל תפקידיו בסרטים: "פוטלוס" (1984), "קו הדממה" (1990), "פחד עד מוות" (1990), "נהר הפרא" (1994) שעל תפקידו זה היה מועמד לפרס גלובוס הזהב לשחקן המשנה הטוב ביותר, "אפולו 13" (1995), "סליפרס" (1995), "משולש פראי" (1998), "מיסטיק ריבר" (2003), "" (2011).
בשנת 1996 ביים את דרמת הטלוויזיה "Losing Chase" לרשת Showtime. הסרט היה מועמד ל-3 פרסי גלובוס הזהב ביניהם לפרס השחקן (בו ברידג'ס), פרס השחקנית (הלן מירן, זכתה) ולסרט הטלוויזיה הטוב ביותר. ב-2005 ביים את סרטו הקולנועי הראשון "מאהב קטן", בו גם כיכב באחד התפקידים הראשיים לצד אשתו קירה סדג'וויק, כמו כן גם סנדרה בולוק ומאט דילון. לאחר מכן, ביים 4 פרקים מתוך סדרת הטלוויזיה "המפענחת".
בשנת 2009 שיחק בסרט הטלוויזיה של HBO "יד המקרה" בתפקיד הלוטננט קולונל מייקל שטרובל. שנה לאחר מכן זכה על משחקו בסרט בפרס גלובוס הזהב ובפרס גילדת שחקני המסך, וקיבל מועמדות לפרס אמי ולפרס סטלייט.
בשנת 2013 החל לגלם את דמותו של ריאן הארדי בסדרת הדרמה "המעקב" בתור סוכן FBI שפרש מתפקידו וכעת חוזר לאחר שפושע שהכניס לכלא פעם נמצא משוחרר בחוץ. את תפקיד זה גילם למשך 3 עונות עד 2015, וזכה בפרס סאטורן לשנת 2013 וקיבל שוב מועמדות לשנת 2014.
בשנת 2017 כיכב בסדרת הטלוויזיה הקומית "אני אוהב את דיק" של רשת Amazon, ועל תפקידו קיבל מועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר בסדרה קומית או סדרה מוזיקלית לשנת 2018.
חיים אישיים.
בייקון נשוי לשחקנית ויורשת הנפט היהודייה קירה סדג'וויק מאז 4 בספטמבר 1988, ולהם שני ילדים, טרוויס סדג'וויק וסוזי רות' בייקון, שאף הופיעה לצד הוריה בסרט "מאהב קטן". ב-1995 הקים יחד עם אחיו מייקל את להקת "האחים בייקון". הלהקה הוציאה ארבעה אלבומים.
מודל האטום של תומסון
המודל הפלנטרי של האטום
מודל בוהר
טימישוארה
טִימִישׁוֹאָרָה (ברומנית: , אלפבית פונטי בינלאומי: ; ביידיש טעמעשוואר, בגרמנית: Temeschburg או Temeschwar; בהונגרית: Temesvár; בסרבית: Temišvar או Темишвар) היא עיר במערב רומניה, הבירה בפועל (בעבר גם הבירה רשמית) של האזור באנאט. העיר נמצאת במחוז טימיש, על גדות נחל בגה (Bega) (החל מהמאה ה-18, תעלה). נהר ה"טימיש" Timiş או Temes, אשר כונה על ידי הרומאים בשם Tibisis או Tibiscus, זורם בקרבתה. בעבר מימיו הגיעו עד לעיר עצמה. שם העיר בשפה ההונגרית משמעותו "המצודה של טימיש" וממנו נגזרו השמות בשפות האחרות.
מבחינה גאוגרפית ממוקמת העיר לא רחוק מהגבול של רומניה עם סרביה ועם הונגריה, ובמרחק כמעט שווה מבוקרשט (541 ק"מ), וינה (549 ק"מ) וסופיה (509 ק"מ). בירת סרביה, בלגרד, נמצאת במרחק של 162 ק"מ מטימישוארה, ובירת הונגריה, בודפשט - במרחק של 287 ק"מ.
לפי מפקד האוכלוסין בשנת 2011 מנתה טימשוארה 319,279 תושבים והייתה העיר השלישית לפי מספר התושבים ברומניה, אחרי בוקרשט וקלוז'-נפוקה. היא הייתה גם אחת הערים הרומניות המעטות שרשמה עלייה במספר האוכלוסייה מאז המפקד בשנת 2002. אזור המטרופולין טימישוארה מונה 468,162 תושבים. העיר מארחת גם מספר משמעותי של עובדים ארעיים וסטודנטים.
בגלל הפארקים והשטחים הירוקים הרבים בה כונתה טימישוארה "עיר הפרחים". בעבר כינו אותה גם "וינה הקטנה".