בריטניה גירשה את שגריר קדאפי במאי וניתקה את קשריה האחרונים עם לוב של קדאפי ב-27 ביולי, על ידי שלילת הכרתה הדיפלומטית במשטר קדאפי והעברתה למועצת המעבר הלאומית. שדרות המשרד הלוביות וכל אנשי השגרירות שנותרו גורשו מהארץ ושגרירותה הושבתה.
משטר קדאפי נותר מתריס גם כשהופצץ על ידי כוחות בריטניה; כאשר פרצו המהומות בבריטניה באוגוסט 2011, סגן שר החוץ של המשטר חאלד קים האיץ בקמרון לפרוש באומרו כי "דייוויד קמרון איבד את כל הלגיטימיות וחייב ללכת", בתגובה לדיבורים של קמרון על קדאפי. ההודעה קראה גם להתערבות צבאית בינלאומית בבריטניה, והטלוויזיה הלובית דיווחה טענות שווא כי הממשלה הבריטית השתמשה בשכירי חרב אירים וסקוטים נגד פורעים.
בעקבות מלחמת האזרחים, פרצה שערורייה בבית הספר לכלכלה של לונדון בגלל קשריו למשטר קדאפי. בעקבות הגילויים מנהל ה-LSE, סר האוורד דייוויס התפטר ב-3 במרץ 2011 כשהוא טוען ל"טעויות שיפוט".
לוב שלאחר קדאפי (2011-הווה).
בריטניה הכירה רשמית במועצת המעבר הלאומית של המורדים (NTC) כממשלת לוב ביולי 2011, גירשה את הדיפלומטים שנותרו ממשטר קדאפי והזמינה את ה- NTC למנות שגריר ולהשתלט על שגרירות לוב בלונדון, מה שאכן נעשה ב-10 באוגוסט.
בעקבות הדחתו של קדאפי ביקר ראש ממשלת בריטניה, דייוויד קמרון, בלוב עם נשיא צרפת, ניקולא סרקוזי, והתקבל בבנגאזי על ידי קהל אלפים שהתעודד כשהוא פנה אליהם, באומרו "נהדר להיות בלוב החופשית." קמרון התחייב בתמיכה בממשלה החדשה בשיקום תשתיות לוב, ונכסי שלטון קדאפי בשווי מיליארדי דולרים לא הוקפאו ונמסרו ל-NTC.
הדחתו של קדאפי הובילה את המשטרה הבריטית לפתוח מחדש בחקירותיהם ברצח איבון פלטשר והפלת טיסה 103 של פאן אמריקן. ה-NTC הבטיחה לשתף פעולה עם החקירה ובדצמבר 2012 הודיע שגריר לוב בבריטניה כי כל התיקים הנוגעים ללוקרבי ישוחררו. בעקבות זאת בינואר 2013 הגיעה הידיעה לפיה שוטרים סקוטים יבקרו בלוב כדי לערוך את חקירתם.
בינואר 2013 פרסמה ממשלת בריטניה אזהרת מסע המפצירה באזרחים בריטים לעזוב את העיר בנגאזי בשל "איום ספציפי וממשמש על מערביים". ראש ממשלת לוב, עלי זידאן, אמר כי המהלך הוא "הגזמה", אך שהוא יכול להבין את המניעים העומדים מאחורי זה. דייוויד קמרון ביקר שוב בלוב ב-31 בינואר, ונפגש עם זידאן וכן עם נשיא הקונגרס מוחמד מג'אריף. הוא הבטיח שיתוף פעולה נוסף בהכשרת כוחות הביטחון של לוב ואמר כי "העם הבריטי רוצה לעמוד איתך."
בריטניה השעתה את הפעילות משגרירותה בטריפולי ב-2 באוגוסט 2014 עקב עלייה באלימות בעקבות מלחמת האזרחים בעיר. היחסים הדיפלומטיים עם לוב נותרו מאחר שצוות השגרירויות המשיך לעבוד מתוך תוניסיה השכנה. צוות השגרירות צייץ כי הלחימה התפשטה לאזורים הסמוכים לשגרירות ולא היה בטוח לפעול שם, אך הם קיוו לחזור בהקדם. עם זאת המצב התפתח למלחמת אזרחים שנייה מתמשכת.
מלחמת האזרחים השנייה.
ביולי 2015 הוועדה הנבחרת לענייני חוץ החלה בחקירת התערבות ממשלת בריטניה בלוב, ובעקבותיה התמוטטות ממשלת לוב. יו"ר הוועדה קריספין בלאנט אמר כי "זה התברר כקטסטרופה עבור תושבי לוב. ועכשיו זו בעיה הולכת וגוברת עבורנו, כאשר אויבנו ללא ספק, דאעש, מתחיל לבסס שליטה על אזורי לוב. בנוסף משבר ההגירה - כל אזור בו מתמוטטת רשות המדינה מעלה כמובן בעיות עבורנו בכל העולם."
בשנת 2018 אמר שר משרד החוץ אליסטר ברט, שעסק בענייני לוב משנת 2010 עד 2013:
ריצ'רד בריאן
ריצ'רד הדסון בריאן (באנגלית: Richard Hudson Bryan; נולד ב-16 ביולי 1937) הוא פוליטיקאי אמריקאי, שכיהן כחבר הסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת נבדה בשנים 1989–2001. טרם היבחרו לסנאט מטעם המפלגה הדמוקרטית, היה בריאן מושלה ה-25 של נבדה במשך שש שנים, כתובע הכללי של המדינה וכחבר הסנאט של נבדה.
ביוגרפיה.
בריאן נולד בוושינגטון הבירה בקיץ 1937, וסיים את לימודיו הגבוהים באוניברסיטת נבדה ברינו ב-1959, שם היה חבר באחווה אלפא טאו אומגה. הוא סיים את לימודי תואר ראשון במשפטים במכללת הסטינגס למשפטים של אוניברסיטת קליפורניה. ב-1963 התקבל ללשכת עורכי הדין של מדינת נבדה. הוא היה הסנגור הציבורי הראשון של מחוז קלארק. בשנים 1972–1978 היה חבר הסנאט של נבדה, הבית העליון של בית המחוקקים של המדינה. ב-1979 מונה לתובע הכללי של נבדה וכיהן בתפקיד זה עד לשנת 1983.
ב-1982 נבחר בריאן למושל נבדה, והוא כיהן בתפקיד בין השנים 1983–1989. לאחר סיום כהונתו כמושל, הצליח בריאן להיבחר אל הסנאט של ארצות הברית ובמשך 12 שנה ייצג את מדינתו בבית העליון של הקונגרס האמריקאי. במהלך כהונתו בסנאט היה בריאן חבר בוועדת הכספים, בוועדת הבנקאות, בוועדת המסחר ובוועדת המודיעין. הוא בחר שלא להתמודד בבחירות חוזרות ב-2000. הוא נמנה בין שלושת הסנאטורים הדמוקרטים שהודיעו על אי-התמודדותם ב-2000 לצד דניאל פטריק מויניהאן מניו יורק ופרנק לוטנברג מניו ג'רזי.
בריאן ידוע לשמצה בקרב חוג המדענים בשל התנגדותו השמרנית לפרויקט סט"י, ובשל העובדה שהציג תיקון לתקציב המדינה של ארצות הברית ב-1994 שהבטיח את ביטול "סקר גלי-המיקרו ברזולוציה גבוהה" והפסקת פרויקט סט"י של מנהל האווירונאוטיקה והחלל הלאומי. בנאס"א נמתחה ביקורת רבה על בריאן בשל התנגדותו לפרויקט המשתמש בקרינה אלקטרומגנטית כדי לחפש חיים תבוניים מחוץ לכדור הארץ. בין השאר נטען כי עשה זאת מתוך נקמה בנאס"א ללא כל התחשבות בהשלכות מעשיו על המחקר המדעי.
בריאן התמקד גם במניעת השימוש בהר יוּקה כאתר אחסון לטווח ארוך של פסולת גרעינית. אף על פי שמאגר הפסולת הגרעינית בהר יוקה נבנה בעת כהונתו של בריאן בסנאט, התנגדותו למיזם המשיכה להיות פעילה זמן רב גם לאחר שבריאן פרש מהסנאט, בטרם הכריז נשיא ארצות הברית ברק אובמה על הפסקת השימוש בהר יוקה כמאגר פסולת גרעינית.
בראשית דצמבר 2019 הודיע בריאן על תמיכתו בהתמודדות סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן בבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
נייס נילנטיי לנד'טה
נייס נילנטיי לנד'טה (באנגלית: Nice Nailantei leng'ete; נולדה בשנת 1991) היא פעילת זכויות אדם מקניה, התומכת בטקס מעבר חלופי עבור נערות באפריקה ובקמפיין הפסקת הטלת מום על איבר המין הנשי מסיבות לא רפואיות (FGM). בשנת 2018 נבחרה על ידי מגזין Time כאחת ממאה האנשים המשפיעים ביותר בעולם.
ראשית חייה.
ניילנטי נולדה בשנת 1991 בכפר קימאנה משבט מסאי בקניה. בגיל צעיר התייתמה מהוריה, אשר נפטרו שנה אחר שנה ב-1997 ו-1998 .היא בילתה את שנות חייה המוקדמות עם אחותה סולה אצל קרובי משפחתה. כשהייתה בת שמונה היא נשלחה לפנימייה. בפנימייה ניילנטי גילתה את "החתך", טקס מילה – המסמל את המעבר של הבנות באפריקה מילדות לבגרות, אשר לא הכירה לפני.
בגיל שמונה, כאשר הגיעה העת לעבור את טקס "החתך", החליטה ניילנטיי לברוח, ועודדה את אחותה לבוא איתה. הם רצו דרך השיחים לבית דודתה 70 ק"מ מהפנימייה, כדי להימנע מלהיראות על הכביש. דודה ואנשיו מהכפר גילו במהרה איפה היא ואחותה מתחבאות והם הכו ואיימו עליהם. שנה לאחר מכן, כשנערות הכפר היו מוכנות לטקס המעבר, היא ברחה שוב, אך לא הצליח לשכנע הפעם את אחותה להצטרף אליה. כאשר היא הובאה חזרה אל הכפר, ניילנטי פנתה לסבה ושכנעה אותו לוותר לה על הפולחן המסורתי, סבה אף אפשר לה לחזור לבית הספר. ניילנטי הייתה מנודה על ידי אנשי הכפר וסומנה כדוגמה רעה וכמישהי שביישה את משפחתה ואת הקהילה.
אקטיביזם מוקדם.
ניילנטי הייתה הבחורה הראשונה בכפר שלה שלמדה בתיכון, היא החלה להיראות בכפר שלה כהשראה לנערות צעירות ונשים. מאוחר יותר, ניילנטי הסתירה נערות צעירות שביקשו את עזרתה בהתחמקות "להיות חתוכות", פעולה שגרמה לה להיות מנודה בקהילה שלה. היא המשיכה לתמוך בנערות ועודדה את התושבים לדון בנושא הרגיש והחשוב. בשנת 2008 כאשר הייתה בת 17, ארגון ללא כוונת רווח בשם" AMREF בריאות אפריקה" הגיע לכפר שלה כדי לתת הכשרה רפואית לנוער. הבכירים הרשו להם ללמד ילד אחד וילדה אחת. אף על פי שהבכירים עדיין ראו בה כדוגמה רעה לכך שהיא לא עוברת את המילה, ניילנטי הייתה הנערה היחידה שיכלה לכתוב בכפר ולכן אפשרו לה לעבור את ההכשרה.
בתרבות שבט המסאי, נשים אינן מורשות לפנות לזקני הכפר, אבל כאשר ניילנטי השתתפה בשיעור בריאות מינית היא ביקשה ממנהיגי הכפר לתת לה לשתף את הקהילה מה שהיא למדה. זקני הכפר אפשרו לה לדבר רק עם הצעירים של הכפר, אך אף אחד מהגברים הצעירים לא התעניין להקשיב לה. לנד'טה לא ויתרה, במשך כשנתיים היא ניסתה לדבר עם הצעירים. בסופו של דבר, זקני הכפר אמרו לצעירים לשבת איתה, אבל רק שלושה מהגברים הסכימו לדבר איתה. בהדרגה, יותר מהגברים הצעירים באו לדבר איתה, ובהדרגה היא הרחיבה את הנושאים-ממניעת איידס להריון, לנישואין מוקדמים, לשחיקה בבית הספר ולבסוף, לחתך.
השפעותיה ופרסים.
השינוי הגדול ביותר היה בשנת 2014, זקני מאסאי, אשר שולטים על שטח של 160,000 קילומטר המשתרעים על שני צידי הגבול של קניה עם טנזניה, שבו מעל 1,500,000 אנשים — החליטו להפסיק את מנהג ה"חתך"."היא שכנעה את הגברים, ואיתם את הכפר, שכולם יהיו בריאים ועשירים יותר אם הבנות יישארו בבית הספר, יינשאו מאוחר יותר וילדו בלי הסיבוכים שהחיתוך עלול ליצור. לנד'טה הייתה האישה הראשונה בכפר שלה שניתנה לה "מקל ההליכה השחור", שמשמעותה היא מנהיגות, כבוד וכוח בתוך הקהילה שלה.