בתרס"ד הוזמן על ידי הרב רפאל שפירא לכהן כמשגיח בישיבת וולוז'ין, תפקיד שמילא עד שנת תרע"ד. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, כשהחזית התקרבה לוולוז'ין, סייע לתלמידיו להימלט בדרכים שונות. לבסוף נאלץ להימלט עם משפחתו להומל. באותה עת שהתה במקום ישיבת נובהרדוק והוא התמנה למשגיח בה. בשנת ה'תרע"ח הצליח להימלט לליטא, שם דחה הצעות למשרות שונות והעדיף ללמוד תורה באופן אישי ולהתפרנס ממסחר.
חודשים ספורים לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה ביקר בגייטסהד שבאנגליה אצל בתו וחתנו, והוסדרו להם אשרות כניסה לארץ ישראל. הם חזרו לליטא, ועקב המלחמה לא יכלו לצאת.
נספה בשואה בגטו סלבודקה.
בישיבת וולוז'ין.
הרב דרושקוביץ מונה כמשגיח בוולוז'ין בשנים תרס"ד-תרע"ד, בתקופת כהונתו של הרב רפאל שפירא כראש הישיבה. מינויו נחשב כצעד נועז שנועד לשנות את אופי הישיבה. הרב דרושקוביץ, חניך ישיבות המוסר, ניסה להנהיג בישיבה סדרים חדשים ועמידה בזמנים, בניגוד לחופש היחסי שנהג בישיבה בטרם הגעתו. כמו כן קבע פרק זמן בכל יום ללימוד ספרי מוסר, כמקובל בישיבות המוסר, דבר שלא היה מעולם בישיבת וולוז'ין. בקרב התלמידים הייתה התנגדות עזה לחידושים אלה, עד כדי שביתה בת שלושה חודשים, ובסופו של דבר ניסיונותיו של הרב דרושקוביץ להנחיל את דפוסי ישיבות המוסר נכשלו
ספריו.
בסוף הספר נוספו מאה שאלות מחודדות על היתכנות מצבים הלכתיים מוזרים ותשובתן בצדן, כגון: כיצד ייתכן ששני תינוקות בריאים נולדו בזה אחר זה והשני ימול לפני הראשון? התשובה: כשהראשון נולד בכניסת שבת בין השמשות והשני בעיצומו של יום השבת.
במדור נוסף נכללו כמה חידושים של המחבר וכן התכתבות מסועפת עם הרב חיים ברלין בהלכות מקוואות.
דברי הערכה על עריכתו של המחבר כתב הרב שלמה יוסף זוין ב"סופרים וספרים" ח"ב עמ' 93 - 99.
המחבר ערך גם את חידושי הגר"א על מסכתות נוספות ולא הספיק להדפיסן. כתביו נחשבו כאבודים אולם הגיעו לספריה הלאומית בירושלים, ומהם ערך חתנו, הרב אברהם זלצר, כרכים נוספים על סדר מועד (תשל"א) וסדר נזיקין (תשל"ד). בהקדמת חתנו מצוין שמתוכננת הדפסה גם על שאר חלקי הש"ס. במהדורה זו הוסיף חתנו קטעים מספרים נוספים של הגר"א שלא היו לעיני הרב דרושקוביץ.
התכתב עם חכמי דורו, רבי חיים ברלין (ראה לעיל), רבי חיים חזקיהו מדיני בעל "שדי חמד", והרב יששכר שלמה טייכטל, בעל שו"ת משנה שכיר.
משפחתו.
נישא להניה לאה, נולדו לו כמה ילדים:
אלכס הוג
לורנצו ברטוליני
לורנצו ברטוליני (באיטלקית: Lorenzo Bartolini; 1777, טוסקנה – 1850, פירנצה) היה פסל איטלקי.
ביוגרפיה.
נולד בסביניאנו די פראטו ליד פראטו בטוסקנה, לאחר שלמד באקדמיה לאמנוות בפירנצה שם רכש את מיומנות יצירת מודולי גבס, עבר בגיל 20 לפאריס ללמוד תחילה ציור אצל ז'אן-בטיסט פרדריק דמריי ובהמשך פיסול אצל פרדריק-פרנסואה למו, זכה בגיל 26 במקום שני בפרס רומא על פיסול תבליט של קליאוביס וביטון וזכה למוניטין כפסל ולתמיכה של פטרוני אמנות ביניהם נפוליאון, היה בין האמנים שהשתתפו ביצירת עמוד ונדום שבכיכר ונדום.
נפוליאון שלח אותו בהמלצת אחותו אליזה בונפרטה לאקדמיית קררה ללמד פיסול, בשנת 1833 הוא נבחר כחבר של כבוד באקדמיית צרפת ברומא ובחר לגור בפירנצה שם לימד באקדמיה לאמנות של פירנצה. הוא נקבר בבליזיקת סנטיסימה אנונציאטה (הבשורה הקדושה) ליד לוחית זיכרון לבנוונוטו צ'ליני, ציון לזכרו הוצב בבזיליקת סנטה קרוצ'ה.
בין תלמידיו: פייטרו טנראני.
סגנון.
בפירנצה ברטוליני לקח את הקלאסיציזם של אנטוניו קנובה לכיוון נטורליסטי בהשראת אמני הרנסאנס.
ליבה האמיץ של אירנה סנדלר
ליבה האמיץ של אירנה סנדלר (באנגלית: The Courageous Heart of Irena Sendler) הוא סרט טלוויזיה אמריקאי שבוים על ידי ג'ון קנט הריסון, שעוסק בסיפור חייה של אירנה סנדלר, חסידת אומות עולם פולנייה-קתולית (מגולמת בסרט על ידי אנה פקווין) שהצילה 2,500 יהודים במהלך השואה.
תקציר עלילה.
הסרט עוקב אחר אירנה סנדלר (אירנה קריזנובסקה במקור), אחות קתולית ועובדת סוציאלית פולנית. היא חשה קרבה והזדהות ליהודים אחרי שאביה מת בזמן טיפול בילדים יהודיים. הרעיון הראשוני שלה היה להציל ילדים מגטו ורשה, אך היא נתקלת בספקות מצד עמיתיה לעבודה.
היא מזייפת את זהותה ומשתמשת במסמכים מזויפים בשביל להבריח את הילדים, בעוד שהיא משכנעת את הוריהם שהם בדרך למקום מבטחים ומבטיחה לילדים שהם יתאחדו עם הוריהם בתום המלחמה. עוזרה היה סטפן, ידיד ותיק שלה מימי האוניברסיטה שעוזר לה לתכנן את הברחת הילדים היהודיים.
לבסוף אירנה נעצרת על ידי הגסטפו, היא עוברת חקירה שמלווה בידי עינויים רבים, במטרה שתגיד את שמות האנשים שעזרו לה במבצע ההצלה, אך אירנה לא נשברת ובסופו של דבר היא נידונה לעונש מוות, על ידי כיתת יורים. אך ברגע האחרון שומר ששוחד על ידי ארמייה קריובה משחרר אותה.
בסוף הסרט (אפילוג), מגלים שסטפן ואירנה נישאו זה לזה והיא הייתה מועמדת לפרס נובל לשלום בשנת 2007.
שדה התעופה בוב הופ
סיעוד בקהילה
גטו סלבודקה
מגפת הקורונה במקסיקו
מגפת הקורונה, בה חלו המונים במחלת נגיף הקורונה במקסיקו, התפשטה אל המדינה בסוף פברואר 2020.
רקע.
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
שיעור התמותה במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת הסארס שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה ומשמעותית המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
התפשטות המגפה.
ינואר.
ב-22 בינואר פרסמה מזכירות הבריאות של מקסיקו הודעה בה נאמר כי ההתפרצות נגיף הקורונה אינה מהווה סכנה ממשית למקסיקו.
ב-30 בינואר, לפני הכרזת ארגון הבריאות העולמי על התפרצות נגיף הקורונה כפנדמיה, ממשלת מקסיקו תכננה תוכנית הכנה ותגובה שנערכה על ידי הוועדה הלאומית לבטיחות בבריאות, קבוצת עבודה בהובלת מזכירות הבריאות שהורכבה על ידי גורמי בריאות שונים. שמטרתה לפעול עם בואה הקרוב של המגפה. קבוצה זו ביצעה סדרה של אמצעי התראה, שיקום ועדכון של תקנות אפידמיולוגיות על בסיס תקנות הבריאות הבינלאומיות, שהייתה המדינה הראשונה באמריקה הלטינית שהשתמשה במודלים מתמטיים של מחלות זיהומיות.
פברואר.
בין 15 בפברואר עד 18 בפברואר ספינת התענוגות "גרנד פרינסס" עגנה בפוארטו ואיארטה (15 בפברואר), מנסניו (16 בפברואר), מסטלאן (17 בפברואר) וקאבו סן לוקאס (18 בפברואר), ובילתה 9 עד 12 שעות בכל נמל. המוות הראשון של נגיף הקורונה בקליפורניה היה אדם שהיה באונייה זו בשייט קודם לכן. ספינה זו הושמה בהסגר מאוחר יותר בסן פרנסיסקו ועגנה באוקלנד ב-11 במרץ עם 21 איש על סיפונה שאובחנו חיובי לנגיף הקורונה.
ספינת התענוגות "מרביליה MSC" שלא הורשתה לעגון באיי קיימן או בג'מייקה, עגנה באי קוסומל במדינת המחוז קינטנה רו, ב־27 בפברואר. שלושה נוסעים אובחנו כחולים בנגיף שפעת A, אך לא נמצאו מקרים של נגיף קורונה.
ב-28 בפברואר הודיעה מקסיקו על שלושה מקרים ראשונים של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. גבר בן 35 וגבר בן 59 ממקסיקו סיטי וגבר בן 41 ממדינת סינלואה בצפון מקסיקו נבדקו ואובחנו חיוביים לנגיף הקורונה והוחזקו בבידוד בבית חולים ובבית מלון בהתאמה. הם נסעו לברגמו ושהו באיטליה במשך שבוע באמצע פברואר.
מרץ.
ב-5 במרץ נערכה ועידת המושלים הלאומית של מקסיקו ונגיף הקורונה היה נושא השיחה העיקרי בוועידה. בנוסף למושלים ממדינות שונות (או נציגי בריאות ממלכתיים), מנהלי המכון המקסיקני לביטוח לאומי , המכון לביטוח ולשירותים חברתיים לעובדי המדינה ומכון הבריאות לרווחה השתתפו.
ב-6 במרץ במהלך הישיבה הראשונה של מועצת הבריאות הלאומית הוביל הוגו לופז-גטל רמירז, אחד האסטרטגים והדוברים העיקריים של ממשלת מקסיקו בנושא מגיפות, את מסיבת העיתונאים היומית הראשונה בנושא נגיף הקורונה.
ב-10 במרץ נכנסו לבידוד 40 חברים בלהקת מחול בפואבלה, שחזרו מסיבוב הופעות באיטליה. הבורסה במקסיקו צנחה לשיא שלילי ב-10 במרץ בגלל חששות מפני נגיף הקורונה ובשל ירידת מחירי הנפט. בנק מקסיקו (בנקסיקו) התחיל להעלות את שווי הפסו שנפל ב-14% ל-22.929 לדולר אמריקני.
ב-13 במרץ הסנאטור המקסיקני סמואל גרסיה ספולוודה האשים את הממשלה הפדרלית בהסתרת המספר האמיתי של המקרים שאושרו, זאת לאחר שיום קודם לכן אושרו 15 מקרים סך הכל במקסיקו. לאחר מכן, ממשלת מדינת נואבו לאון הכריזה על שלב ב' במסגרת המאבק בנגיף הקורונה.
ב-13 במרץ, אושר כי יו"ר הבורסה במקסיקו, חיימה רואיס סקריסטן, נמצא חיובי לנגיף הקורונה כמקרה אסימפטומטי. כמה אוניברסיטאות, בהן האוניברסיטה הלאומית האוטונומית של מקסיקו ומכון מונטריי לטכנולוגיה ולהשכלה גבוהה עברו לשיעורים וירטואליים. הרשויות הודיעו כי הן שוקלות לבטל את ביטול הפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של גוודלחרה . במרידה נדחה הפסטיבל טיאנגיס טוריסטיקו לספטמבר. כן בוטלו מספר אירועי ספורט גדולים.