בסוף 1921 נישאה בקהיר לבן-דודתה, יצחק גרין, ושהתה כמה שנים במצרים. אחר כך חזרה לארץ והתגוררה בתל אביב עד שנת 1945, ואחר כך חזרה לפתח תקווה. למדה בסמינר למורות ועבדה בהוראה ובחקלאות. את שיריה החלה לפרסם בראשית שנות העשרים.
יצירתה.
כאשר הוציאה את ספרה הראשון "קמשונים", שלטו בכיפה שתי אסכולות ספרותיות, זו הוותיקה, של ביאליק ובני דורו מצד אחד, והצעירה, שכללה משוררים כשלונסקי ואחרים. אסתר ראב אינה שייכת לשום אסכולה שהיא. היא עצמה הדגישה נקודה זו, ואמרה שחשה קרובה רק ליצחק שנהר. לפי החוקר צבי לוז, קרבה זו אינה מתבטאת בסגנון הספרותי שלהם, אלא בעמידה המשותפת שלהם בשולי הזרם הספרותי.
משוררת הארץ.
סגנונה קשור להיותה של אסתר ראב בת הארץ, החשה חופשייה במרחבי האדמה, ואומנם היא כונתה "המשוררת הצברית הראשונה". השפעת הארץ נוכחת בכל כתיבתה, בתיאורים המופיעים בשיריה, בלשון הפשוטה והארצית שבה היא משתמשת ובסגנונה התמציתי, החד לעיתים. מתוך קרבתה לארץ החשופה, היא מסתייגת מן הכרך, ובשיר "תל אביב" היא כותבת:
הארץ, נופיה, הצמחייה והחי שבתוכה שימשו משוררים רבים החל מימי העליות הראשונות, אך ראב ייחודית בכך ש'שירי הארץ' שלה אינם ניסיון להביע מתוך עולמה את האהבה לארץ, אלא הם עצמם עולים ומתפתחים מתוך חוויית הארץ, שלעיתים מכוונת אליה במפורש ולעיתים משמשת כמצע לנושא אחר. כך כותבת ראב על "עריסות החול" של המולדת:
פשטות וחופש.
ראב כתבה ב"חרוז חופשי", ואף שקדמו לה בכך משוררים כדוד פוגל ויוסף צבי רימון, מייחד אותה החופש הפשוט שבכתיבתה, שאינו מבקש להשתחרר מעולה של מסורת ספרותית אלא עומד בפני עצמו. רוב שיריה נכתבים כשטף אחד, ללא חלוקה מקטעת לבתים.
סגנון זה שלה, עם חוויית הארץ, פותר לעיתים קונפליקטים, מאחד בין קצוות נפרדים. ניתן למצוא למשל קטע כזה:
היחס בין ישן לחדש, בין המסורת למודרניות מוצג כאן בצורה פשוטה, בניגוד למתח המובע בשירי ביאליק למשל, ואף בשיריו של המשורר הדתי י"צ רימון. הקשר המשותף לארץ ולנוף מאפשר את הקשר עם העבר, כפי שהיא כותבת באותו שיר: "שבע אטבול בים תיכון/ לקראת דוד אלופי המלך... ועם דבורה תחת התומר/ אשתה קהוה ואשוחח...".
שירי האהבה.
שירי האהבה שלה נובעים אף הם מאותה חוויה בסיסית של הארץ, ועל כן מוצגת בהן דמות חדשה ומיוחדת של האשה האוהבת. הרומנטיות הרגילה מוחלפת באווירה 'צברית':
האהבה שהיא מציעה איננה אהבה אמיתית ונינוחה, אלא אהבה של טבע פתוח, פראי וכואב. אהבה שיכולה להתקיים רק "על מרומי הצער".
תרגום.
אסתר ראב תרגמה שירה משל משוררים שונים ומשפות שונות, ביניהם אוטוקר בז'זינה, שתרגמה מגרמנית, וז'רמן בומון, שתרגמה מצרפתית.
הכרה ופרסים.
ראב זכתה בפרס קוגל בשנת 1964, על ספרה "שירי אסתר ראב" שיצא שנה קודם לכן.
על שמה נקרא רחוב "שירת אסתר" בשכונת "נווה גן" בפ"ת.
ספריה.
לאחר מותה כונסה יצירתה לשני ספרים:
דרך בגין (תל אביב)
דרך מנחם בגין, שנקראה עד לשנת 2001 דרך פתח תקווה, היא דרך ראשית בעיר תל אביב על שם ראש ממשלת ישראל מנחם בגין. הדרך מהווה רחוב ראשי וגם ציר תנועה חשוב, בעיקר לתחבורה ציבורית.
דרך בגין היא חלק מדרך היסטורית המחברת בין יפו לפתח תקווה (מכאן גם שמה הקודם), דרך שהתפתחה כחלק מדרך יפו-שכם ההיסטורית. הדרך מתחילה מכיכר השעון ביפו כרחוב רזיאל, ממשיכה כדרך יפו אילת, וכשהיא מגיעה לכיכר המושבות היא משנה את שמה לדרך בגין, וממשיכה כך עד לגשר דוד שיפמן וכניסתה לשטחה המוניציפלי של רמת גן וממשיכה כציר ז'בוטינסקי.
אתרים חשובים לאורך הרחוב מדרום לצפון:
דרך בגין עמוס בקווי אוטובוס עירונים ובינעירוניים רבים. הנובעים בשל היותה דרך המובילה לתחנה המרכזית החדשה (ובעבר לתחנה הישנה, וכיכר המושבות) ובשל מוקדי תעסוקה ובילוי נרחבים הנמצאים בסמוך לרחוב. מסיבה זאת, לקו האדום של הרכבת הקלה יש שלוש תחנות הנבנות לאורך דרך בגין ("קרליבך", "יהודית" ו"שאול המלך").
פרשת יתרו
פרשת יִתְרוֹ היא פרשת השבוע החמישית בספר שמות. לפי החלוקה לפרקים, היא מתחילה ב ומסתיימת ב. הפרשה פותחת בסיפור על יתרו חותנו של משה, אך בהמשך רוב הפרשה עוסק בסיפור מעמד הר סיני ומוסר עשרת הדברות. את פרשת יתרו קוראים בין התאריכים י"ז בשבט-כ"ד בשבט, וקוראים עוד פעם בחג שבועות.
תוכן הפרשה.
יתרו וציפורה.
יתרו חותן משה מגיע אל מחנה בני ישראל עם ציפורה אשת משה וילדיה, גרשם ואליעזר. משה מקבל אותו ומספר לו על הנסים שנעשו ביציאת מצרים, ויתרו בתגובה מהלל ומשבח את האלוהים.
למחרת רואה יתרו כיצד משה שופט לבדו את העם, ומציע לו לערוך שינוי במערכת: למנות מתחתיו שרי אלפים, שרי מאות, שרי חמישים ושרי עשרות שיתווכו בינו לבין העם את המקרים הפחות קשים. משה ממנה את השופטים, ויתרו חוזר לארצו. (יש פרשנים הסבורים שהסיפור על יתרו התרחש בפועל לאחר מעמד הר סיני, ולא לפניו.)
מעמד הר סיני.
בני ישראל נוסעים מרפידים למדבר סיני וחונים למרגלות הר סיני. משה עולה אל ראש ההר ומקבל מסר מאלוהים לבני ישראל:
בני ישראל מסכימים, ומשה מכין אותם לקראת קבלת התורה. לאחר שלושה ימי הכנה, אלוהים מתגלה על ההר בקולות וברקים, אך בני ישראל מתקשים לעמוד בעוצמת ההתגלות האלוהית:
ה' מוסר לבני ישראל את עשרת הדיברות והם מבקשים ממשה שיתווך בינם לבין האלוהים. לאחר עשרת הדיברות באה פרשיה קצרה בנושא דיני בניית מזבח:
תאריכי הקריאה.
השבת בה קוראים את פרשת יתרו יכולה לחול בשישה תאריכים שונים:
הפטרה.
מפטירים בתיאור ההתגלות האלוהית לישעיהו בנבואת ההקדשה שלו. זה חזון של כסיא הכבוד ומקר של התפילה קדושה. למנהג האשכנזים (פרק לק"ק פוזנא) והאיטלקים קוראים בספר ישעיהו מ עד , ומוסיפים בסוף מ. למנהג התימנים, הספרדים וק"ק פוזנא, קוראים מ עד סוף הפרק (התימנים מוסיפים בסוף מפרק ט' כמו האשכנזים). בנוסח רומניא הפטירו עד .
סעודת יתרו.
במורשת יהדות תוניסיה קיים מנהג פופולרי לערוך סעודה ביום חמישי שלפני השבת בה קוראים את פרשת יתרו. ההסבר המקובל למנהג זה הוא בעקבות מגפה שהפילה חללים רבים ופסקה בשבוע בו קראו את פרשת יתרו, אך קיימים הסברים נוספים המקשרים את הסעודה לסיפורים שבפרשת השבוע.
מייק מודנו
מייקל תומאס מודנו ג'וניור (אנגלית: Michael Thomas Modano Jr.; נולד ב-7 ביוני 1970) הוא שחקן הוקי קרח אמריקאי.
ביוגרפיה.
מודנו נולד במישיגן שבארצות הברית. בכל 15 העונות בהן שיחק מודנו ב-NHL, הוא שיחק בדאלאס סטארס/מינסוטה נורת' סטארס. הוא זכה בגביע סטנלי ב-1999. העונות הטובות ביותר שלו היו 1992–1993 ו-1993–1994, בהן צבר 93 נקודות בכל עונה. נכון ל-2008 מודנו הוא הקפטן של הסטארס ויש לו למעלה מ-1,000 נקודות בקריירה. ב-1988, נבחר מודנו כבחירה ראשונה בדראפט ה-NHL, והצטרף לעוד שלושה אמריקאים בהיסטוריה, שנבחרו במקום הראשון בדראפט ה-NHL.
די ג'יי טייסטו
קולנו נוה
קולנו נוה היא רשימה מוניציפלית במועצת העיר יהוד-מונוסון ובועד רובע עירוני נוה מונוסון (מנהלה מקומית).
מטרת הרשימה ואימוץ מדיניותה על ידי משרד הפנים.
מטרתה המרכזית של קולנו נוה היא ניסוי מוניציפלי חסר תקדים בישראל, של איחוד רשויות בין עיר (במעמד עירייה), לבין יישוב קהילתי (במעמד מועצה מקומית), באמצעות העברת הפונקציות העירוניות הבסיסיות לעירייה משותפת חדשה והקמת מנהלה מקומית במעמד סטטוטורי של ועד רובע עירוני ביישוב הקהילתי, אשר ממשיכה לבצע את כל הפונקציות הקהילתיות-חברתיות, לצורך הבטחת המשך האוטונומיה הקהילתית-חברתית של היישוב הקהילתי ואופיו הכפרי במרחב עירוני. משרד הפנים הצהיר בהודעות רשמיות ובעיתונות כי בכוונתו לאמץ את דגם השלטון המוניציפלי שהגתה רשימת קולנו נוה, לצורך איחוד רשויות בין יישובים קהילתיים וערים שכנות במקומות אחרים בישראל. אימוץ מדיניות זו של שלטון מקומי דו-רובדי, בדומה למועצות האזוריות דהיום המכילות מספר ועדים מקומיים, ואשר אומץ על ידי משרד הפנים גם ביישוב מכבים-רעות, קיבל ביטוי מוחשי בהצעת-חוק העיריות, התשס"ו-2005 במסגרתה הוצע להקים "עיריות אזוריות" המכילות ועדים מקומיים או ועדי רובע עירוני, תוך שמירת אופיו העצמאי של כל יישוב ויישוב.
רקע פוליטי.
רשימת קולנו נוה הוקמה בשנת 1993, על ידי ראש המועצה המקומית נוה אפרים דאז, יוסף (יוסק'ה) קסטל, ונציגיה עמדו בראש המועצה המקומית בשנים 1993 - 2003. בשנים 2003 - 2013, לאחר איחוד נוה אפרים עם העיר יהוד, עמדו בראשה אילן שביט (לשעבר, יועץ ראש העיר יהוד-מונוסון למינהל קהילתי וחבר מועצת העיר), איתן פולק (לשעבר, ראש ועד הרובע נוה מונוסון), פנינה דנה ומשה מגן (לשעבר, חברי מועצת העיר), הדס מנדל (לשעבר ראש שבט צופי נוה מונוסון וחבר מועצת העיר) ויהודה צירקל. בשיא כוחה החזיקה הרשימה שבעה מתוך תשעה מושבים במועצה המקומית נוה אפרים (1998) ושני מושבים במועצת העיר (2008, 2013, 2018). מאז 2008 מהווים נציגי הרשימה את כל תשעת חברי וועד הרובע העירוני נוה מונוסון, בהיעדר רשימה מתחרה.
מעמד נוכחי.