ישנם חלבונים להם מבנה רביעוני, כלומר הם מורכבים מצירוף בעל סדר מוגדר של כמה שרשראות שלכל אחת מהן יש מבנה שלישוני משלה. כך למשל, החלבון המוגלובין מורכב מארבע שרשראות משני סוגים שונים. ישנם גם חלבונים שעובדים בקבוצות, למשל, האקטין והמיוזין שבתאי השריר מושכים זה את זה כדי ליצור כיווץ של התא. במערכות החלבונים הסוככים מהסוג הראשון יש על פי רוב חלבונים עם מבנה רביעוני שעובדים בקבוצות. בקבוצה יש לפחות שני חלבונים, אחד בעל צורה של סיר ואחד בעל צורה של מכסה (ראו תמונה). החלבונים המקולקלים נכנסים לסביבה המעודדת תיקון מבנה המצויה "בתוך הסיר", מכוסים על ידי "המכסה" ובהשקעת אנרגיה על ידי הפיכה של ATP ל־ADP הסביבה השומנית הפנימית הופכת להידרופילית חזקה. השפרונים עצמם אינם נוטים להיפגע בעקת חום. חלק מהם נותר במבנה תקין אפילו ב־49 מעלות צלזיוס.
אבולוציה.
מצב בו הרבה חלבונים מיוצרים בו זמנית בתא הוא מצב עקה, משום שהרבה מהחלבונים האלה יכולים להימשך זה אל זה וליצור גוש שרשראות חלבון במקום חלבונים תקינים. מצב כזה יכול להיווצר בעקבות ניצול מרבי של מערכת ייצור החלבונים של התא על ידי נגיף. לכן נגיפים שונים מכילים חלבונים סוככים וחומר תורשתי המקודד לחלבונים סוככים שמייצרת מערכת ייצור החלבונים של התא. חלבונים סוככים אלה עוזרים לחלבונים הנגיפיים להיווצר. חוקרי האבולוציה המולקולרית מצביעים על כך שגם רבים מהחלבונים הסוככים של תאים שאינם נושאים נגיף הם בעלי מבנה של חלבונים נגיפיים. לחלבונים אלה הם בעלי מבנה רביעוני המורכב מתצמיד של תתי-יחידות חלבוניות קצרות וזהות. מבנה כזה מאפשר לגן המקודד לחלבון סוכך להיות קצר פי כמה מגן המקודד לחלבון רגיל טיפוסי. זאת משום שהוא מקודד רק לשרשרת המרכיבה יחידה אחת בתצמיד ולא למבנה השלם (במקרה של GroES שבתמונה הגן מקודד ל־1/7 מהחלבון השלם). חיסכון קידודי זה אופייני לחומר תורשתי נגיפי. מלבד זאת, אם חלבון סוכך יוצא אל הנוזל הבין־תאי, הוא מפעיל תגובה חיסונית חזקה כמו חלבון נגיפי.
חוקרי האבולוציה מסיקים שרבים מהחלבונים הסוככים הגיעו אל היצורים הרב־תאיים השונים בעקבות הדבקות במחלות נגיפיות או בעקבות סימביוזה עם נגיפים. לא מן הנמנע שתהליכים של רכישת חלבונים סוככים מנגיפים ממשיכים להתרחש כל הזמן בתדירות נמוכה. ייתכן גם שנגיפים שונים חוזרים ורוכשים חלבונים סוככים מתאי מאכסן. אבולוציונית, מדובר במצב מאוד יוצא דופן שבו התפתחות של גן אחד אינה חופפת את ההתפתחות של שאר הגנים בגנום. יש כאן מעין מצב התפתחותי של "קיפוץ מענף לענף" בעץ האבולוציוני. חוקרי האבולוציה מכנים סוג התפתחות זה בשם אבולוציה אופקית.
האבולוציה של השפרונינים (חלבונים סוככים קטנים) יוצאת דופן אף היא. השפרונינים, בניגוד לחלבונים הסוככים האחרים עברו אבולוציה רגילה אך מהירה. הם מצויים בכל סוגי התאים ולכן יש להסיק שהם נוצרו לפני שממלכות העל של החי התפצלו לאאוקריוטיים, בקטריה וארכאה אולם בשל האבולוציה המהירה שלהם, יש שוני קיצוני בחלקים מהמבנה שלהם בין מינים טקסונומיים קרובים.
הנשמות הטהורות (להקה)
דניאל דארייה
דניאל דארייה (צרפתית: Danielle Darrieux; 1 במאי 1917 - 17 באוקטובר 2017) הייתה שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון צרפתייה, שנחשבת לאחת מהכוכבות הגדולות של הקולנוע הצרפתי; הקריירה שלה בת שמונה עשורים והיא מהארוכות בתולדות הקולנוע.
ביוגרפיה.
דארייה נולדה בעיר בורדו לאב רופא ששירת באותו זמן בצבא הצרפתי במלחמת העולם הראשונה. היא גדלה בפריז ולמדה נגינה על צ'לו בקונסרבטוריון של פריז. בהיותה בת 13 זכתה בתפקיד בסרט מוזיקלי בשם "Le Bal", יופייה בשילוב יכולת שירה וריקוד הביאו לה הצעות רבות נוספות בתעשיית הקולנוע, ובכך החלה הקריירה הקולנועית של דארייה, הנמשכה מזה שמונה עשורים.
ב-1935 נישאה לבמאי והתסריטאי, הנרי דקויין, שעודד אותה לנסות את מזלה בהוליווד. היא חתמה חוזה ב'אולפני יוניברסל' והופיעה בקומדיה "הזעם של פריז" (1938), לצד דאגלס פיירבאנקס ג'וניור, שהיה כוכב גדול בשעתו בהוליווד, כשבינתיים נישואיה עלו על שרטון.
בעת הכיבוש הגרמני את צרפת בזמן מלחמת העולם השנייה המשיכה דארייה להופיע בהוליווד, דבר שהביא לה ביקורת רבה מצד בני עמה, ולכן בשלוש השנים הבאות (1943-1945) נמנעה מכל השתתפות בסרטי קולנוע. בספטמבר 1942 נישאה לפורפיריו רובירוסה, דיפלומט יליד הרפובליקה הדומיניקנית שגדל בפריז. שניהם עברו להתגורר בשווייץ עד לסוף המלחמה והתגרשו שנתיים אחר כך. ב-1948 נישאה בשלישית, לתסריטאי מקומי ואיתו חייה עד למותו ב-1991.
דארייה קיבלה ביקורות טובות על הופעתה בסרט המוזיקלי של אולפני MGM, "עשירה, צעירה ויפה" (1951). הבמאי הגדול ג'וזף ל. מנקייביץ' ראה אותה בסרט והביא לה את התפקיד הנשי הראשי ב"חמש אצבעות", סרט שקיבל שתי מועמדויות לפרס האוסקר והחזיר את דארייה לאור הזרקורים של הוליווד, אולם דארייה העדיפה להופיע בסרטים אירופאים על פני המסחריות האמריקנית. ב- 1956 הופיעה באפוס של רוברט רוסון, "אלכסנדר הגדול", לצד ריצ'רד ברטון, שם גילמה את אולימפיאס, אשתו של פיליפוס השני ואמו של אלכסנדר הגדול. היה זה סרטה האמריקני האחרון.
דארייה החליפה את קתרין הפבורן במחזה בברודוויי "Coco" על חייה של מעצבת האופנה הצרפתייה, קוקו שאנל (1970). מאז, במשך שלושת העשורים הבאים הקריירה של דארייה שקעה, והיא הרבתה להופיע בסרטי טלוויזיה צרפתיים זניחים, עד שב-2002 עשתה קאמבק, בגיל 85, כשגילמה את אמה של קתרין דנב בסרטו המוזיקלי עטור השבחים של פרנסואה אוזון, "8 נשים". הסרט, שזכה להצלחה קופתית בינלאומית, קיבל 12 מועמדויות לפרס ה"סזאר" ובהן מועמדות לפרס שחקנית המשנה הטובה ביותר. כמו כן, הייתה דארייה מועמדת לפרס האוסקר האירופי על תפקיד זה, בו זכתה בקטגוריית השחקנית הטובה ביותר, יחד עם שבע השחקניות הנוספות עמן כיכבה בסרט, ובהן: איזבל הופר וקתרין דנב. ב-2007 זכתה בפרס לומייר לשחקנית הטובה ביותר על משחקה בסרט "Nouvelle chance".
מכשפות
אבולחסן בני-סדר
אַבּוּלְחַסַן בַּנִי-סַדְר (בפרסית: ابوالحسن بنی‌صدر; 22 במרץ 1933 – 9 באוקטובר 2021) היה נשיאה של איראן, והנשיא הנבחר הראשון לאחר כינון הרפובליקה האסלאמית והדחת השאה במהלך המהפכה האיראנית ב-1979.
ביוגרפיה.
בני-סדר היה חבר בתנועת הסטודנטים שהתנגדה לשאה מוחמד רזה שאה פהלווי בתחילת שנות ה-60 של המאה ה-20, נכלא פעמיים, ונפצע במהלך התקוממות בשנת 1963. הוא נמלט לצרפת והצטרף לקבוצת ההתנגדות האיראנית שבראשה עמד האייתוללה רוחאללה ח'ומייני. אחר כך חזר לאיראן יחד עם ח'ומייני כאשר החלה המהפכה בפברואר 1979. במהלך 1979 כיהן כסגן שר הכלכלה והאוצר וממלא מקום שר החוץ לפרק זמן קצר, והיה שר האוצר מ-1979 עד 1980.
בתחילת שנות ה-80 של המאה ה-20 נבחר לנשיא לאחר שהתמודד נגד תשעה מועמדים אחרים. הוא לא היה איש דת אסלאמי, שכן האייתוללה ח'ומייני עמד על כך שאנשי דת לא יתחרו על משרות בשלטון.
באוגוסט ובספטמבר 1980 הוא ניצל משתי התרסקויות מסוקים ליד גבולה של איראן עם עיראק.
עד מהרה סר חנו של בני-סדר בעיני ח'ומייני: ראשית, בשל התנגדותו להוצאתם להורג של מתנגדי המשטר; שנית, עקב אזהרותיו החוזרות ונשנות לח'ומייני מפני דיקטטורה; ושלישית, בשל הצלחתה של איראן במלחמת איראן–עיראק. הפופולריות של בני-סדר החלה גואה לאחר שישה חודשי לחימה, שפרצה עם פלישת צבאו של סדאם חוסיין לאיראן. עיראק וכמה משאר מדינות המפרץ הפרסי הסכימו לשלם פיצויים לאיראן, כ-60 מיליארד דולר, וכמו כן הסכימו לכל שאר תנאיה של איראן להפסקת המלחמה. אכבר האשמי רפסנג'אני טען שאם יניחו לבני-סדר לסיים את המלחמה, הוא יצעד כמנצח לטהראן, ואז אפילו ח'ומייני לא יוכל לגעת בו.
וכך, בהאשימו את בני-סדר בניהול כושל של צבא איראן במלחמה, נטל ח'ומייני ממוסד הנשיאות באיראן את תפקיד המפקד העליון של הצבא והעביר תפקיד זה למשרדו שלו ב-10 ביוני 1981.
ב-21 ביוני 1981 הודח בני-סדר על ידי המג'לס, על פי הנטען, עקב הצעדים שנקט נגד אנשי הדת בשלטון, וליתר דיוק, נגד מוחמד בהשתי, ראש הרשות השופטת באותה עת. נראה שהאייתוללה ח'ומייני הוא שיזם את מהלך ההדחה, שעליו חתם ביום המחרת, 22 ביוני. עוד לפני שחתם ח'ומייני על מסמכי ההדחה, השתלטו משמרות המהפכה האסלאמית על בנייני הנשיאות והגנים שסביבם, ואף אסרו כתבים שעבדו בעיתון הקשור לבני-סדר. בימים הבאים הם הוציאו להורג כמה מחבריו הקרובים ביותר של הנשיא לשעבר, ובהם חוסיין נוואב, רשיד סדרולחפאזי ומנוצ'הר מסעודי. מאוחר יותר התברר שהשומרים שנצטוו לעצור את בני-סדר קיבלו הוראות לחסלו במקום להביאו לבית הכלא, אולם בני-סדר הצליח להימלט לצרפת יחד עם מסעוד רג'אווי, המנהיג הקודם של ארגון המוג'אהדין ח'לק.
בצרפת הוא פרסם מאמרים רבים על איראן. הוא חי עד סוף ימיו בוורסאי, ליד פריז, תחת אבטחה של משטרת צרפת.
מבורך
מבורך (בלטינית: Beato; התהליך מכונה Beatificatio, "בירוך") הוא תואר שמעניקה הכנסייה הקתולית לנפטר שהכנסייה הכירה בכניסתו לגן העדן וביכולתו להשתדל למען מאמינים המתפללים בשמו. בירוך הוא השלישי מבין ארבעת השלבים בתהליך הקאנוניזציה, ולמעשה, השלב האחרון לפני ההכרזה על אדם כקדוש. על מנת שאדם יוכרז כמבורך חייבת להיות הוכחה שהוא ביצע נס אחד לפחות (אלא אם הוא מרטיר).
אטלס (אנטומיה)