המטרה העומדת בבסיס גישה זו היא הקניית גמישות פסיכולוגית מתוך התפיסה כי הנוקשות המחשבתית היא העומדת בבסיס הפסיכופתולוגיה.
נוקשות מחשבתית מתבטאת במספר מוקדים:
כמענה למוקדים אלה המייצרים תפיסה שיפוטית ולא מקבלת של המציאות, הטיפול חותר לפיתוח גמישות וכישורים פסיכולוגים חיוביים אשר עשויים להועיל לפרט בתהליכי התמודדויות.
עקרונות השיטה.
תרפיית קבלה ומחויבות מתבססת על 'מודל הגמישות הפסיכולוגי' במטרה ליצור גמישות פסיכולוגית, המורכב משישה עקרונות הנחלקים לשלושה מוקדים:
פתיחות.
1. הפרדה קוגניטיבית – לשם יצירת ריחוק בין האדם לבין מחשבותיו במטרה למגר את ההתייחסות  למחשבות כמציאות.
2. קבלה של האירועים מבלי להתעמק בתוכנן או במהותן הספציפית.
מיקוד.
3. קשיבות להווה ("מיינדפולנס") – תשומת לב מלאה ולא שיפוטית לחוויה הפנימית והחיצונית.
4. "אני" כצופה – זיהוי הפרט ומחשבותיו כנפרדים. זהו הקוטב הפילוסופי של השיטה, שמתבסס ברובו על העולם הבודהיסטי. הוא אינו פרקטי לתרגול טיפולי אלא מהווה רכיב תודעתי. התפיסה הבודהיסטית גורסת כי אין עצמי קבוע ולא משתנה, אין עצמי נפרד. העצמי נמצא כל הזמן בממשקים ומשתנה כל העת.
חיבור ומחויבות.
5. ערכים – לגלות מה חשוב עבור הפרט. רכיב פרקטי והתנהגותי בטיפול.
6. התחייבות להתנהגות מתוך הערכים המוזכרים לעיל.
גישה טיפולית זו מתאימה הן להפרעות המוגדרות על פי ה DSM-5 והן למקרים בהם דפוס הסימפטומים של המטופל אינו תואם לחלוטין הפרעה מוגדרת ומוכרת. כמו כן, אין מדובר בפרוטוקול טיפולי ספציפי או אוסף אקראי של התערבויות ה"מוכנות לשימוש" למקרים מסוימים, אלא גישה קלינית מקיפה המושתתת על בסיס תאורטי רחב.
יעילות הטיפול.
בתחום הפסיכולוגיה הקלינית פורסמו מספר מחקרים אמפיריים שטענו כי תרפיית קבלה ומחויבות אינה שונה מהתערבויות אחרות מאסכולת הגל השלישי. במטה-אנליזה מ-2008 נטען כי טיפול בגישה זו אינו מבוסס על מחקר אמפירי, המתודולוגיה פחות מבוססת ביחס לטיפול קוגניטיבי-התנהגותי, והאפקט העיקרי שנמצא במחקרים הוא בינוני בחוזקו. תומכי השיטה אתגרו מסקנות אלו על ידי כך שהראו כי ההבדל באיכות הסקירה נבעה מכך שמספר גדול יותר של ניסויים מומנו על ידי קבוצת הביקורת (קבוצת הטיפול הקוגניטיבי-התנהגותי).
מספר טענות תאורטיות ואמפיריות עלו בתגובה להוגי גישת ה-ACT. טענה אחת עיקרית היא כי ההוגים של הגישה ושל גישות התנהגותיות אחרות (כגון RFT=relational frame theory, FC=functional contextualism), התיימרו להציג את גישתם כעיקרית בתחום טיפולי הפסיכולוגיה. בדיון בנושא: "אכזבה ומבוכה במיתוג פסיכותרפיות כראייה נתמכת" עסק הפסיכולוג ג'יימס ס. קויין בשאלות בנוגע ליעילותו של טיפול ה-ACT לעומת טיפולים אחרים, וכן על התאמת הטיפול הנ"ל כטיפול בפסיכוזה.
הפסיכולוג יונתן ו. קנטר טען כי הייז ועמיתיו "טוענים כי פסיכולוגיה קלינית אמפירית נפגעת במאמציה להקל על הסבל האנושי ומציע את ה- (CBS (contextual behavioral science כדי לתת מענה על הליקויים הפילוסופיים, התאורטיים והמתודולוגיים הבסיסיים הקיימים במערך הקליני". עם זאת, קנטר טען כי: "הרעיונות של CBS, RFT, וACT ראויים להתייחסות רצינית מצד הקהילה הרווחת וכי אלה בעלי פוטנציאל גדול לעצב מדע קליני מתקדם אשר ינחה בפרקטיקה הקלינית."
בהשוואה בין סוגי הטיפול ACT ו-CBT, נראה כי ACT יעיל במידה דומה לטיפול סטנדרטי של CBT. במטה-אנליזות שונות מצאו הבדלים קטנים לטובת ACT ובחלקן לא נמצאו כלל הבדלים. לדוגמה, מטה-אנליזה שפורסמה על ידי פרנסיסקו רואיז ב-2012 בחנה 16 מחקרים שהשוו בין ACT ל- CBT סטנדרטי. לא נמצא שוני בין טיפול ה-ACT לטיפול ה-CBT בגודל האפקט עבור דיכאון, חרדה ואיכות חיים. עם זאת, הכותב מצא שוני בין ACT ל- CBT בתוצאה העיקרית שנבעה מהטרוגניות גבוהה בין המשתנים במחקר.
במאמר שפורסם שבשנת 2013, השוו בין ACT ל-CT והגיעו למסקנה כי "בדומה ל-ACT ,CT עדיין אינו יכול לטעון כי התאוריה וההתערבויות של שיטה זו הם בעלי השפעה." הכותבים הציעו כי הרבה מההנחות של ה-ACT ו-CT "טרם ניתנות לבדיקה אנליטית ולא ניתן לבחון אותן זו מול זו בשיטות ניסויית."
ישנם כיום עשרות מחקרים הבוחנים את יעילותם והשפעותיהם של התערבויות ACT על  ניהול אורח חיים, התמודדות עם מחלה, גמישות פסיכולוגית ועוד, על אוכלוסיות מגוונות, כגון, אוכלוסיות הסובלות ממחלות כרוניות ומחלות ארוכות טווח (איידס ואפילפסיה, למשל), אוכלוסיות. הסובלות מפסיכופתולוגיות (למשל, חרדה, דיכאון וOCD), אוכלוסייה רחבה הסובלת מלחץ מעבודה ועוד.
במטא-אנליזה משנת 2016 בחנו את השפעותיהן של התערבויות ACT על נבדקים עם מחלות כרוניות ומחלות ארוכות טווח (כגון: איידס ואפילפסיה ) וניסו להעריך את איכותן ויעילותן של התערבויות אלו. נמצא כי יישום טיפולי של ACT יכול להיות יעיל לשיפור ההורות לילד עם מחלה כרונית, לשליטה בהתקפי אפילפסיה, לגמישות פסיכולוגית ולניהול אורח חיים. אך עם זאת, כותב המאמר ציין כי קיימת בעיתיות לגבי יכולת ההסקה על יעילות הטיפול ממספר סיבות: לרוב לא השתמשו בקבוצות ביקורת רנדומליות ומספר הנבדקים שהשתתפו בניסויים היה קטן ולכן נזקקו לגודל אפקט מאוד גדול על מנת להראות שיש יעילות לטיפול. בנוסף,  מספר המפגשים הטיפוליים היה מועט ואף הרבה פעמים הטיפול ניתן לנבדקים בצורה לא יעילה (דרך הטלפון או בטיפול קבוצתי), לכן גודל האפקט הנמוך יכול לנבוע מאופן מתן הטיפול, אשר היה לקוי בחלקו.
במטא-אנליזה נוספת משנת 2016, בדקו את יעילות טיפול הACT על נבדקים הסובלים מדיכאון או חרדה. נמצא כי הטיפול יעיל, לפחות בצורה מתונה, כנגד סימפטומים של דיכאון או חרדה, בהשוואה לקבוצות ביקורת אקטיביות ופסיביות שכללו: הקהיה שיטתית, טיפול קוגניטיבי, הרפיה מודרכת, טיפול קוגניטיבי-התנהגותי, טיפול אודיולוגי-שמיעתי ורשימת המתנה. (אך עם זאת, לא קיימים מספיק עדויות על מנת להסיק שהטיפול מתאים כטיפול ראשוני לטיפול בחרדה ודיכאון או בהשוואה לסוגי טיפול אחרים מוכרים
במטא-אנליזה משנת 2014, בדקו את יעילות טיפול ה-ACT על מטופלים עם הפרעות פסיכיאטריות, הפרעות סומטיות ולחץ בעבודה. בעת השוואה בין קבוצות הניסוי לקבוצות ביקורת מצאו תוצאות חיוביות של הטיפול על גורמים כגון סיפוק מהחיים ותהליכי ניתוח אירועים. בנוסף, נמצא כי הטיפול יעיל לעומת קבוצת ההמתנה, קבוצת הפלצבו וקבוצת הטיפול הרגילה (קבוצה בה הנבדקים המשיכו כרגיל בחייהם והם בחרו קבלה או אי קבלה של טיפול). ההנחה הרווחת היא כי טיפול בשיטת ACT טרם קיבל ביסוס מחקרי מספק על מנת להתאים להפרעות ספציפיות אך כן יש לו פוטנציאל להיות יעיל ל: דיכאון, כאב כרוני, סימפטומים פסיכוטיים, OCD, הפרעות חרדה, התמכרות לסמים ולחץ בעבודה. כמו כן כאשר השוו טיפול ACT לטיפול קוגניטיבי התנהגותי (CBT) לא נמצא אף גורם המעיד כי ACT תורם בצורה מובהקת יותר בהשוואה לטיפול קוגניטיבי-התנהגותי.
במטא-אנליזה משנת 2014, בחנו גם את השפעת יעילות טיפול הACT על הפרעות סומטיות ולחץ בעבודה. החוקר השווה את הסקירה הנוכחית למטא אנליזה קודמת שלו (נערכה ב-2008), בתוצאות לא נמצא שיפור משמעותי באיכות המתודולוגית של המחקר חוץ מבמדד של מספר המטופלים. פרט לכך, מחקרים על טיפול בהפרעות סומטיות ולחץ בעבודה הראו גודל אפקט משמעותי יותר מאשר מחקרים על הפרעות נפשיות. מחקרים שנעשו באירופה הציגו אפקטים גדולים יותר מאלה שנעשו בארצות הברית. למרות זאת, גודל האפקט של יעילות הטיפול פחת (לעומת הסקירה שלו מ-2008). בהשוואת טיפול ACT לטיפולים התנהגותיים אוקוגניטיביים שונים, נמצא כי גודל האפקט קטן יותר ועל כן יעילות הטיפול פחתה.
עודד ברזלי
עודד ברזילי
עודד ברזילי (נולד ב-2 בינואר 1930) כיהן ראש המועצה האזורית רמת הנגב בשנים 1960–1962 ושימש כמהנדס המועצה בשנים 1992–2012.
ביוגרפיה.
ברזילי נולד בכפר גלעדי ובהמשך ילדותו גדל בקיבוץ קריית ענבים. בקריית ענבים הוא נחשף לראשונה מקרוב לפעילות הפלמ"ח כאשר כילד היה נוהג לצפות בגדוד הפלמ"ח שחנה בקיבוץ.
תקופת הפלמ"ח.
כשגדל, הלך ללמוד עם בני גילו בבית הספר החקלאי כדורי על מנת להגשים את חלומו ולהיות חקלאי בארץ ישראל. תוך כדי הלימודים התגבש בו ובקרב חביריו הרצון להתגייס לפלמ"ח כבר בזמן הלימודים בבית הספר. מכיוון שהפלמ"ח היה ארגון חשאי לקח להם זמן למצוא את לשכת הגיוס ובסופו של דבר לאחר מאמצים רבים הם הצליחו לאתר את הלשכה ולהתגייס לפלמ"ח.
מפקדם הראשון היה משולם שביט שאימן אותם בסתר במקביל ללימודם בבית הספר עד שהפכו לכיתת כוננות חמושה מן המניין.
טבילת האש הראשונה שלהם הייתה בתחילת מלחמת העצמאות בהגנה על קיבוץ בית קשת מהסתערות של ערבים מקומיים, בהמשך השתתפו גם בקרבות ההגנה על משמר העמק. בשלב זה המשך הלימודים כתלמידים מן המניין בבית הספר הפך למורכב מדי ועודד וחבריו הצטרפו לפלמ"ח באופן מלא.
הוא נלחם במסגרת חטיבת יפתח בקרב ח'רבת מאחז, נפצע ועבר תהליך שיקום כנכה צה"ל.
קיבוץ רביבים ומועצה אזורית רמת הנגב.
לאחר השיקום מהפציעה חזר עודד להמשך השלמת הכשרה חקלאית ולאחר ההכשרה הצטרף לקיבוץ רביבים.
בקיבוץ הוא הכיר את רעיתו הדסה וביחד עם הקימו משפחה בקיבוץ.
בקיבוץ עסק עודד בחקלאות ובבנייה ובמקביל עסק בפעילות ציבורית. הוא שימש כגזבר הקיבוץ ובמשך שנתיים נשא בתפקיד ראש המועצה האזורית רמת הנגב.
בגיל ארבעים, התקבל עודד ללמודי הנדסה אזרחית בטכניון בחיפה, במהלך תקופה זו הוא פגש את משפחתו, שנשארה בנגב, רק בסופי השבוע ובחגים.