המועצה לישראל יפה קיימה ומקיימת תחרויות ארציות, במגזרים שונים ובתחומים שונים, במטרה לשמר את יופייה של הארץ, לכוון את התכנון, העיצוב, הבניה והיצירה לאפיקים אסתטיים ובעיקר להחדיר את תודעת היופי ופיתוח מודעות הקהילה לחשיבות הטיפוח הסביבתי ואיכות החיים בישראל; המועצה מוציאה על הפועל בעזרת פעילות הסניפים והמתנדבים שלה תחרויות ברמה הארצית : "בטיחות בדרכים במרחב המוניציפלי", "תעשייה יפה ומקיימת בישראל יפה", "בית הגיל השלישי הנאה והמקיים בישראל יפה", "קריה יפה ומקיימת בישראל יפה", "בית חולים נאה ומקיים בישראל יפה", "צה"ל יפה בישראל יפה" "בית המלון הנאה והמקיים בישראל יפה", תחרות "המקלט והמיגון במרחב האזרחי בישראל יפה", ו"מקווה נאה בישראל יפה" בנוסף מתקיימות תחרויות ברמה העירונית לשיפור ושדרוג הסביבה המקומית.
סניפים.
למועצה לישראל יפה 10 סניפים ברחבי הארץ. מהווים את הזרוע הביצועית של המועצה לישראל יפה. בכל סניף עומד מנהל/ת האחראי/ת על המרחב שלו/ה ובכל סניף ישנם כ - 200 מתנדבים. בסה"כ מופעלים כ  - 2,000 מתנדבים.
רשימת הסניפים : כרמיאל הצפון והעמקים,
טבריה והמרחב
חיפה רבתי
נתניה השרון והשומרון
גוש דן
ירושלים רבתי
אשדוד
רחובות והשפלה
באר שבע והדרום
אילת והערבה
אותות הוקרה.
המועצה לישראל יפה מעניקה משנת 1977 את האותות: "מגשים ישראל יפה" ו"יקיר ישראל יפה" בבית הנשיא בירושלים, כהערכה פומבית לפעילות גופים ואנשים המיישמים את מטרותיה ואת 'פרס דוד עזריאלי' לתכנון אורבני.
מערכי הסברה.
המועצה לישראל יפה מבצעת קמפיינים של הסברה למטרות מודעות ועיצוב דעת הקהל בסוגיות של הבנת הסביבה, הגנתה וטיפוחה. בין הקמפיינים:
1969 – תחרות לעיצוב ריהוט רחוב למראה אחיד ואסתטי של הרחובות
1970 – מבצע האדניות – הפצת אדניות על מרפסות הבתים והמצאת המילה "אדנית"
1970 – גרפיקת שלטי חוצות לטיפול בג'ונגל השלטים המכוערים והשבורים
1972 – שימור אתרי מורשת בירושלים – מתחם עומרייה, מתחם ממילא ובטיילת ארמון הנציב
1975– הכנסת ה"סלקט" – פח אשפה המותאם לכלי רכב, וחקיקת חוק לאיסור השלכת פסולת בעת הנהיגה
1988 – "ישראל לובשת ניקיון" – סילוק אלפי טונות של פסולת לרגל שנת ה־40 למדינת ישראל
1998 - מבצע ארצי לזריעת פרחי בר
2007 - "שקית אחת פחות!" – קמפיין להפחתת השימוש בשקיות הפלסטיק
2008 – "חוזה עם הסביבה" – רתימת המתמודדים לראשות הרשויות המקומיות לפעול למען שיפור ממשי של סביבת החיים בישראל
2009 – 80% למעבר לשימוש בנורות חסכוניות באנרגיה
2009, 2013 – "בחירות נקיות" – למען תעמולת בחירות אסתטית ומכבדת במרחב הציבורי
2011 – "מונית השמש" – להעלאת המודעות לשימוש באנרגיות מתחדשות
2013 – "שבוע אדם וים", בשיתוף עם רשות הטבע והגנים, להעלאת המודעות לחשיבות השמירה על הסביבה הימית והחופית.
2015 - תערוכת צילומי טבע, "ישראל היפה בירוק", נחנכת באולם המרכזי של טרמינל 3 בנמל התעופה בן-גוריון, ביוזמת ובהפקת המועצה לישראל יפה ובשיתוף פעולה עם רשות שדות התעופה; התערוכה תוצג במשך שנה על גבי קיר באורך של יותר מ־150 מטר שילווה למעלה מ־15 מיליון איש, בירידה מביקורת הגבולות בדרכם לחנויות הדיוטי פרי ולטיסותיהם אל מחוץ לישראל; התערוכה מוקדשת כולה לטבע הישראלי, וכוללת 47 צילומי צמחייה אמנותיים שנבחרו על ידי מומחי בוטניקה מישראל והועמדו על ידי צוות אוצרות; הצילומים נבחרו כדי לייצג את הצמחים והפרחים הגדלים בארץ ויוצרים את נופיה לאורך עונות השנה.
נשיאי המועצה.
יושבי ראש המועצה
מלון (פרי)
מֵלוֹן (שם מדעי: "Cucumis" "melo", ידוע גם כקנטלופ (מאנגלית) או קנטלופה (מלדינו)) הוא צמח נושא פירות ממשפחת הדלועיים. המלון מכיל כ-90% מים, 8% סוכר וכן ויטמינים A ו-C. פרי המלון הוא פרי מאכל נפוץ האופייני לעונת הקיץ.
מלון הוא כינוי לפרי המלון ולצמח המלון כאחד. הצמח הוא עשב בעל מראה הדומה לגפן (מטפס) שטופח לראשונה לפני יותר מ-4,000 שנה (בערך במאה ה-20 לפנה"ס) בפרס ובאפריקה. צמח בעל פרחים זה מניב פרי משלים מסוג שהבוטנאים מכנים פרי מדומה. זני-תרבות רבים ושונים של מלון מיוצרים, אולי הנפוצים ביותר או הידועים ביותר הם הקנטלופ וטל הדבש.
מקורו של המלון.
במין מלון, "Cucumis melo", קיימות צורות שונות של פירות: מוארכים, מעוגלים ופחוסים. מוצאו של המלון בתת-יבשת הודו, וכבר בעת העתיקה האדם החל למיין המלונים לצורותיהם השונות. זרעים של "Cucumis melo" התגלו במצרים מהשנים 5,650-5,450 שנים BP. בישראל התגלו שני זרעים מהתקופה הרומית במערת הר ישי שבמדבר יהודה. ישנן עדויות בוטני-ארכאולוגיות לגידולו של המלון במצרים מהאלף השני לפנה"ס. זרעים נמצאו גם באזור ארץ ישראל מתקופת הברונזה הקדומה ומהתקופה הישראלית.
תת-מינים.
תת המין "Cucumis melo melo" כולל קבוצות זנים רבות לאין שעור (לפעמים גם מגוונות במידה כזו) הממויינות בצורה הבאה:
תרבות טל הדבש והקנטלופ מצריכה זמינות מים גבוהה להשקיה, וקיצים ארוכים וחמים. מלונים אלו רגישים לזיהומים פטריתיים על ידי פוסאריום וורטיסיליום, כמו גם קמישה בקטריאלית המועברת על ידי חיפושית המלפפון.
זרעים של תת-מינים שונים של מלון הם אכילים, ונמכרים כחטיפים בחנויות, בשם קוואסי וקוואטג'י. הם מיובשים וממולחים למען מטרה זו. השמות באים מן הגוואדזה 瓜子 הסיני; הגרעינים הם חטיף נפוץ ביותר בסין.
המלון באמנות.
בעיטורים ממצרים העתיקה (מהמאות 12–16 לפסה"נ) נראים מלונים מוארכים וגם מכופפים. איורים אלו עיטרו כמה קברי מלכים במצרים העתיקה. מלונים אלו שייכים לקבוצות הארוכים והמוארכים, ומזוהים עם הפקוס והעג'ור, ולא עם המלון העגול המוכר לנו כיום כל כך טוב. באמנות מהתקופות הרומית והביזנטית אפשר כבר להבחין בשונות ניכרת בין המלונים מוארכים בינם לבין עצמם (פקוס: ארוך מאוד, ועג'ור: מוארך). בתקופה הרומית המאוחרת ובתקופה הביזנטית כבר ניכרים עיטורים רבים של מלוני עגולים וזהובים על גבי פסיפסים של וילות, כנסיות ובתי כנסת יהודיים. מלונים אלו עוצבו כשפניהם מפוספסות על פי רוב ולעיתים חלקות. ארץ ישראל מצטיינת בריבוי פסיפסים ביזנטיים עם עיטורים של מלונים עגולים, מלוני פקוס מוארכים ומיעוט של מלון עג'ור.
לדבריו של פליניוס הזקן, המלון העגול התגלה לראשונה, במקרה, במקשת מלונים באיטליה, בתקופה הרומית המאוחרת. הרומאים שימרו את הצורה העגולה ופיתחו אותה. הרומאים גם הפיצו את המלון העגול ברחבי אגן הים התיכון. המלון העגול הגיע לישראל לראשונה על ידי הרומאים בשלהי התקופה הרומית או בתחילת התקופה הביזנטית. מלון זה הוא המקור למלון העגול המוכר של ימינו.
גדעון פת
גדעון פַּת (2 בפברואר 1933 – 26 באפריל 2020) היה חבר הכנסת ושר בממשלות ישראל, חבר הנהלת הליכוד, וחבר מרכז "מכבי" בישראל. היה בוגר אוניברסיטת ניו יורק ובמקצועו היה כלכלן.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשם גדעון מרקוס, אך אימץ את שם משפחתה של דודתו, חיה פת, בעלת קפה פת (ירושלים) אצלה גדל מגיל צעיר.
שירת בנח"ל ולאחר מכן, בשנים 1953–1955, היה מנהל לשכתו של שר התחבורה, יוסף ספיר, איש "הציונים הכלליים". באמצע שנות ה-50 נסע לארצות הברית, שם היה פעיל בהסתדרות הציונית וקיבל תואר ראשון בכלכלה וסחר בין-לאומי מאוניברסיטת ניו יורק. ב-1967, עם הקמת ממשלת הליכוד הלאומי שבה מונה יוסף ספיר לשר בלי תיק, שב פת לישראל ומונה למנהל לשכתו של ספיר. בשנת 1968 נבחר להנהלת "מכבי".
לקראת הבחירות לכנסת השביעית היה בין המתמודדים על מקומות ריאליים מטעם המפלגה הליברלית ברשימת גח"ל, ונחשב לנציג הצעירים. הוא נכנס לרשימה במקום גבולי, ונכנס לכנסת השביעית בפברואר 1970, כחודשיים וחצי לאחר תחילת כהונתה, בעקבות פטירתו של חבר הכנסת אריה בן-אליעזר.
בממשלה ה-18 בראשות מנחם בגין, שהוקמה אחרי הבחירות לכנסת התשיעית, שימש כשר הבינוי והשיכון. בתקופת כהונתו יצא לפועל פרויקט שיקום שכונות.
בינואר 1979 מונה לשר התעשייה, המסחר והתיירות.
באותה שנה עמד פת בראש ועדה על שמו, אשר בחנה דרכים לפיתוח התיירות באילת, בעקבות המשבר בענף התיירות.
בממשלה ה-19 שימש כשר התיירות עד אוגוסט 1981 ולאחר מכן שוב כשר התעשייה והמסחר.
בממשלה ה-20 המשיך בתפקידו ובממשלות ה-21 וה-22 שימש כשר המדע והפיתוח. בכנסת ה-12 שימש בשתי הממשלות שוב כשר התיירות. בחלק מזמן כהונתה של הכנסת השלוש עשרה היה יו"ר ועדת הכלכלה.
במפלגה הליברלית, ובהמשך בתוך "הליכוד", בלטה היריבות בין גדעון פת ליצחק מודעי, שהתבטאה גם בחילופי דברים קשים ביניהם.
עם פרישתו מהכנסת בשנת 1996, כיהן פת כנשיא הבונדס וכן כיהן כנשיא המועצה לישראל יפה.
חיים אישיים.
פת התגורר בסביון והיה אב לשלושה בנים. את רעייתו אן, בתו של קרול פיקל, מחלוצי תעשיית היהלומים בארץ ישראל, הכיר בעת לימודיו בניו יורק. היה גיסו של שמואל טולידאנו.
פת נפטר ב-26 באפריל 2020 בגיל 87.
סיאט
סיאט (בספרדית: SEAT- Sociedad Española de Automóviles de Turismo), ראשי תיבות בלועזית שפרושם: "חברה ספרדית לייצור מכוניות נוסעים", היא יצרנית רכב ספרדית שהוקמה ב-9 במאי 1950. כיום היא חלק מקבוצת פולקסווגן. כושר הייצור שלה עומד על כ-500,000 מכוניות בשנה.
היסטוריה.