הכינוי "הבולדוג של דרווין" נבע מהגנתו התקיפה של האקסלי על תאוריית האבולוציה של דרווין מול מתנגדיה. בשנותיו כחוקר מאובנים, עד הפרסום של "מוצא המינים" בנובמבר 1859, האקסלי לא הביע דעה משמעותית בהקשר לתאוריית האבולוציה. הוא קרא את "Principles of Geology" של צ'ארלס לייל והיה שותף לגישתו של לייל כי מבחינת התופעות, מאז בריאת העולם הן נשארו כפי שהיו בעבר וכי כל תופעה מן העבר ניתנת להסבר על ידי תופעות ההווה.
עם פרסום "מוצא המינים", הפך האקסלי בהדרגה לאחד הסנגורים הגדולים של דרווין ועקרון האבולוציה, אך למרות תמיכתו היה מודע לכמה בעיות מהותיות של הטענה. בהרצאתו "On the types of animal life" הוא חזה את אחת מטענות הנגד העתידיות והיא החוסר בראיות גאולוגיות. כמו כן, האקסלי תמך בטענה כי האבולוציה התרחשה בעיקר בגלל ממצאים שמצא האקסלי בעצמו אשר תמכו בתאוריה, אך לא הסכים לגמרי עם הטענה של הברירה הטבעית. עם זאת, בביקורת שלו ב"טיימס", כתב האקסלי על "מוצא" כי ההנחה הזו מאפשרת למדע לתת הסבר לאינספור האנומליות בתפוצת היצורים לאורך החלל והזמן ובהמשך כתב כי דרווין מניח בספרו "גשר של עובדות" לפערים העצומים במדע.
באותה שנה האקסלי פרסם כ-12 מאמרים על מחקריו בתחום המאובנים שהצטרפו למסת ההוכחות שהצטברה בעד תאוריית האבולוציה. מאמר אחד למשל התמקד בשינוי במבנה של זנב של סוג מסוים של דג "Observations on the Development of Some Parts of the Skeleton of Fishes".
הוויכוח עם ווילברפורס.
ביוני 1860 השתתף האקסלי בדיון פומבי במוזיאון אוניברסיטת אוקספורד. לדיון הועלו טיעונים נגד תאוריית האבולוציה כאשר בצמרת המתנגדים עמד ריצ'רד אוון, אחד המבקרים הגדולים של "מוצא המינים", אשר העלה את הטענה כי אם בוחנים מוח של גורילה, יימצאו יותר הבדלים בינו לבין מוחו של אדם, מאשר בינו לבין הקוף הכי נחות.
החלק המפורסם של הכנס היה הוויכוח בין האקסלי לבין הבישוף של אוקספורד דאז, סמואל ווילברפורס שנשא דברים בתמיכה לאוון ונגד דרווין והאקסלי. הוא פנה להאקסלי ושאל בגיחוך מאיזה צד של המשפחה הוא טוען להיות צאצא של קוף, הסבא או הסבתא. על כך האקסלי השיב כי לאדם אין סיבה להתבייש בסבא קוף, אך אם ישנו אב קדום שיש להתבייש בו, זהו דווקא אדם שכאשר אינו מרוצה מהצלחתו המפוקפקת בתחומו, צולל לתוך שאלות מדעיות ואינו אלא מערפל אותן בדיבורים ריקים. זאת על מנת להסיח את דעת שומעיו מהנושא האמיתי על ידי סטייה לדת ודעות קדומות.
המפגש באוקספורד הרים את האקסלי לדרגת הלוחם האולטימטיבי למען העקרונות הדרווינאיים ועורר לא מעט תמיכה ואהדה בקרב השומעים.
תחומי פעילות.
אתנולוגיה.
ב-1865 כתב האקסלי את החיבור "Emancipation Black and White" שדן בנושא עבדות בארצות הברית לאחר מלחמת האזרחים ובהשכלה גבוהה לנשים. בחיבורו האקסלי טען כי על אף שהשחורים לא יוכלו להגיע לרמתו של האדם הלבן, אין סיבה שיישאר ברמה הנמוכה ביותר וכי אם תינתן אמנציפציה לשחורים, האדם הלבן כבר לא יצטרך לשאת באחריות לגורלו של האדם השחור וכי אף בן אנוש לא יכול לשלוט באחר מבלי לגרום נזק לטבעו.
על נשים כתב האקסלי כי אין הבדל בין מוחה של ילדה ממוצעת לבין מוחו של ילד ממוצע ולכן הטיעון שמצדיק מתן חינוך לכלל הבנים מצדיק גם חינוך לכלל הבנות. התוצאה המשוערת על פי האקסלי: הנשים ימצאו את מקומן, מקום אשר לא יהיה זהה למקום בו הוחזקו עד כה, אך גם לא כזה שחלקן שואפות אליו.
פעילות בתחום החינוך.
בשנות ה-50 של המאה ה-19, במהלך לא מעט הרצאות, החל האקסלי לשים לב לכך שהקהל הצעיר בעיקר אינו מכיר את המונחים והנושאים המדעיים עליהם דיבר.
ב-1857 הוא החל להרצות בקורסי ערב מיוחדים על מנת לספק לקהל ידע כללי ב"פיזיוגרפיה" ופלאונתולוגיה.
בשנים הבאות האקסלי כתב רבות על חשיבותו של המדע בחינוך ועל חשיבות החינוך הליברלי בכלל ככלי לאימון ופיתוח לא רק של הידע, אלא הגוף והנפש של האדם. הוא האמין שלמדע מקום חשוב ובלתי מעורער במערכת החינוך של החברה המודרנית ואף גינה את הכמורה הפרוטסטנטית על בורותה בנושא המדעים, באחת מהרצאותיו אף דיבר עליה בחלוקה לשלוש קבוצות: האחת הגדולה ביותר, אשר גם הבורה ביותר. הוא טען כי החלק הכי גדול במוסד הפרוטסטנטי הם אנשים בורים שנושאים דברי שווא וכי הקבוצה השנייה, חלק קטן, נאור ואינו מדבר כלל והחלק המזערי ביותר הם האנשים שמבינים ונושאים דברים בהתאם. על הכנסייה הקתולית, האקסלי אמר כי היא עושה עבודה טובה בהרבה במאבק נגד ההתקדמות של המדע המודרני. הוא הרצה רבות על המדע בחינוך והנחה הרצאות דוגמה בנושא המדעים בפני קהל של תלמידים ותלמידות.
לקראת סוף המאה ה-19, הוויכוח בין דת ומדע הגיע לשיאים חדשים. זרמים שונים של אנשי רוח ומדע התנגדו לכך שהדת הייתה הכלי החינוכי האולטימטיבי במערכת החינוך היסודית. בשנת 1870, נבחר האקסלי לשרת במוסד חדש שהיה אחראי על המדיניות החינוכית של בתי הספר בלונדון ועד להתפטרותו ב-1872 השפיע לא מעט על מועצת המנהלים. האקסלי תמך בחינוך חילוני, אך גם לא התנגד לנוכחות של הוראה דתית "אמיתית". הוא ראה בתנ"ך מקור לספרות עתיקה עם מגוון רחב של יופי ומוסר, שרלוונטית לחייהם של אצילים ופשוטי העם כאחד. התנ"ך בעיניו הוא כלי ללימוד על תרבות ועל היסטוריה עתיקות יומין גם עבור אלה שאינם יכולים להרשות לעצמם לצאת מגבולות הכפר. הוא כתב כי אין ספר אחר עבור ילדים שילמד אותם כי הם, בדיוק כמו כל דמות ודמות בתנ"ך, ממלאים רגע קטן בתוך זמן אינסופי ואשר ילמד אותם לאהוב את הטוב ולשנוא את הרע. הלימוד בבתי הספר היסודיים, על פי דבריו, צריך להיות כזה שיותאם ליכולת של הילד להבין סוגיות של מוסר ושל דת.
אגנוסטיציזם.
בשנת 1869, האקסלי הצטרף לחברה המטאפיזית (The Metaphysical Society). מטרת החברה הייתה להפגיש בין מוחות גדולים בעלי דעות מגוונות בנושא "הפילוסופיה החדשה". עיקר הפילוסופיה הזו היה מבוסס על האידאולוגיה של אוגוסט קומט, אשר במטרה למצוא פתרון להתערערות העתידית של המוסד הדתי, כך האמין, ייסד את "Religion of Humanity" שתחליף את התפקיד המסורתי של הכנסייה בחברה המודרנית. על פי קומט, בעתיד החברה תהיה מבוססת על מדע ובמקום שתהיה מובלת על ידי הדת, תיווסד חברה "פוזיטיביסטית" כאשר הגורם המניע להתנהגותם של בני אדם יהיה המוסר וההיגיון.
עם כניסתו לחברה המטאפיזית, טבע האקסלי את המונח "אגנוסטי" הבא להסביר את גישתו לנושא האלוהות — אי ידיעה. האקסלי השתמש במונח גם על מנת להסביר את גישתו לתאוריית הברירה הטבעית, שהייתה כאמור אחת המחלוקות שהייתה לו עם דרווין. על הברירה הטבעית אמר כי לא ניתן להוכיח את הטענה מכיוון שלא נוצרים כתוצאה מינים חדשים וכל עוד לא ניתן להוכיח אותה, היחס יהיה אגנוסטי.
שנותיו האחרונות.
משנת 1870 והלאה, האקסלי עבר ממחקר מדעי אל פעילות ציבורית. הוא שימש כמזכיר החברה המלכותית הבריטית בין השנים 1871 ל-1880 וכנשיאה עד שנת 1885. ב-1888 קיבל את מדליית קופלי מטעם החברה המלכותית.
בשנים אלה האקסלי עסק בחקר הגולגולת כמו גם בנושאים ציבוריים ובתחום החינוך. הוא ביקר בארצות הברית והרצה במהלך ביקורו בנושא החינוך וההשכלה הגבוהה והציע את שיטת הבחירה של הנושאים הנלמדים באוניברסיטאות. האקסלי התרשם מאוד ממפלי ניאגרה מבחינה גאולוגית. בעשור האחרון לחייו, כיהן כנשיא החברה המלכותית, מונה לפרופסור לביולוגיה ולדיקן האוניברסיטה המלכותית שבמיינס. האקסלי התפטר מתפקידו כנשיא החברה המלכותית בגלל הרעה במצבו הבריאותי ב-1885. בשנים הבאות סבל האקסלי מדלקת עטפת הריאות, שתקפה אותו לתקופות ארוכות, עד שנפטר מהמחלה ב-1895.
האקסלי היה הראשון במשפחה מכובדת של אקדמאים בריטים, הכוללת את נכדיו – הסופר אלדוס האקסלי; סר ג'וליאן האקסלי, היו"ר הראשון של אונסק"ו ומייסד הקרן העולמית לשימור חיות הבר (WWF); וסר אנדרו האקסלי, פיזיולוג זוכה פרס נובל.
להאקסלי מיוחס הציטוט: "נסה ללמוד משהו על הכל והכל על משהו".
צופים דתיים
תומס הקסלי
ת.ה הקסלי
תומאס האקסלי
מיכה גולדמן
מיכה גולדמן (נולד ב-10 באוקטובר 1948 בכפר תבור) הוא ראש המועצה המקומית כפר תבור לשעבר וחבר הכנסת לשעבר מטעם המערך ומפלגת העבודה שכיהן בתפקיד סגן שר החינוך (הממונה על הספורט) בין השנים 1992-1996.
ביוגרפיה.
לאחר שחרורו מצה"ל החל גולדמן לעבוד כרכז תרבות וספורט במועצה אזורית הגליל התחתון ולמד ביחידה למדעי המדינה באוניברסיטת חיפה. בשנת 1978 נבחר לראשות המועצה המקומית כפר תבור (תפקיד שהיה עד אז התנדבותי) שהייתה במצב קשה וכיהן בתפקיד עד 1992, בעקבות מינויו כסגן שר החינוך.
במהלך כהונתו, על בסיס תוכניות פיתוח שהחל לגבש קודמו בתפקיד מקס אופיר, החל גולדמן בפעולה שיפור התשתית הפיזית במושבה ולהגדלת האוכלוסייה, על ידי תכנון שכונות חדשות, בצמוד לגרעין הכפר שכונה מאז "שכונת המייסדים". גולדמן רתם למפעל את מוסדות המדינה ובראשם את משרד השיכון, והסתייע רבות בבן הכפר שנעשה לאחד ממנהיגי המדינה, יגאל אלון. אוכלוסיית כפר תבור צמחה מאוד. בשלב הראשון, התשתית ב"שכונת העולים" הושוותה באיכותה לזו של שכונת המייסדים. בהתאם גם ניתן שם לשכונה: "שכונת הגפנים". בהדרגה, במהלך שלושים השנים הבאות, הוקמו שכונות חדשות (חלקן הוקמו לאחר כהונתו על בסיס תוכניות שפותחו בימיו כראש מועצה): השקדים, הזיתים, הרימונים, התאנים, החרובים, השזיפים והאלונים.