בשנת ה'תשס"ו (2007) הקימה הישיבה שלוחה נוספת, ישיבת דרך חיים, בקריית גת, שאופייה דומה לזה של "לב לדעת". בשלוחה זו כ-100 תלמידים. בראש השלוחה עומד הרב אמיר ממן, בן המחזור המייסד של הישיבה בשדרות.
קטנייה
רחוב סולטאן סולימאן
רחוב שולטאן סולימאן, הקרוי על שמו של סולימאן המפואר, הוא אחד הרחובות הראשיים בירושלים. הרחוב משתרע מדרך יריחו בקודקוד הצפון-מזרחי של העיר העתיקה עד המנהרות שבין שער שכם לשער החדש.
תוואי הרחוב נסלל בתקופת השלטון העות'מאני, כאשר מוסלמים החלו לצאת מחומות העיר העתיקה ולבנות את שכונת באב א-זהרה הסמוכה לגן הקבר ובקצהו נחנך ב-1937 מוזיאון רוקפלר לארכאולוגיה. הרחוב הפך למרכז העסקים של ערביי ירושלים בתקופת המנדט הבריטי, בעיקר סביב שער שכם והשתרע מבניין נוטר דאם דה ז'רוזלם, מערבית לשער שכם ועד המוזיאון. משנת 1948, בעקבות חלוקת העיר, נדד המרכז המסחרי הערבי לאורך הרחוב מזרחה, לכיוון שער הפרחים וההצטלבות עם רחוב צלאח א-דין.
לאחר איחוד העיר בעקבות מלחמת ששת הימים ב-1967, נחנכה בקצהו המערבי של הרחוב כיכר צה"ל והקטע המערבי של הרחוב, מהכיכר עד שער שכם, שינה את שמו לרחוב חטיבת הצנחנים. בשנת 1968 נערך לאורך הרחוב מצעד צה"ל ביום העצמאות ה-20 למדינת ישראל. סיקור המצעד היה השידור הראשון של הטלוויזיה הישראלית.
כיום משמש הרחוב, יחד עם רחוב צלאח א-דין, מרכז העסקים של מזרח ירושלים, ובאינתיפאדה הראשונה בשנת 1987 אף אירעו ברחוב מספר הפרות סדר ונזרקו בו אבנים לעבר אוטובוסי אגד. מאידך, באינתיפאדה השנייה נשמר שקט ביטחוני יחסי ברחוב, בדומה לרוב חלקי מזרח ירושלים.
הרחוב הוא משכנם של מסעדות מזרחיות מפורסמות, כמו מסעדת פילדלפיה.
הרחוב משמש נתיב נסיעה ראשי למעוניינים לבקר בכותל המערבי ובהר הזיתים ונתיב ראשי לצעדה המסורתית ריקודגלים מידי יום ירושלים.
קדיש (אלבום)
קדיש או Kaddish הוא אלבום האולפן המלא הראשון של להקת הדום\דת' מטאל הישראלית Salem, אשר יצא בשנת 1994. זהו אלבום קונספט המוקדש לנושא השואה. ב-2011 הוציאה סיילם מחדש את האלבום בלייבל Raven Music, עם חוברת דיסק חדשה, קטע אינסטרומנטלי חדש וסדר שירים שונה.
סקירה אמנותית.
"קדיש" הוא אלבום קודר וכבד מאוד, המעביר את מסר הכאב והסבל באמצעות צרחות ומוזיקה כבדה, אטית, רועשת ובלתי מלודית (דום מטאל). התמונות בחוברת המלים המצורפת לאלבום הן תמונות אשר צולמו בגטאות ובמחנות ההשמדה, חלקן תמונות זוועה.
האלבום נפתח בשיר "The Fading" ("הדהייה"), המעביר באמצעות הקצב האטי שלו, המוזיקה הכבדה והקודרת את מסר הדהייה - המוות האטי. הדובר בשיר הוא ניצול שואה שנזכר ברגעי האימה. The Fading שודר בתוכנית המטאל "הדבנגרז בול" של ערוץ MTV, ובעקבותיו דורגה הלהקה כאחת מעשר הלהקות המבטיחות בעולם המטאל על ידי MTV והמגזין "קראנג".
בדומה ל-The Fading, גם שיר הנושא, "Kaddish" ("קדיש"), הוא אטי וחסר מלודיה במיוחד, וגם בו הדובר הוא ניצול שואה, אלא שהפעם הוא מתאבל על קרוביו שנספו. בשיר, אשר נכתב כולו (בדומה לשאר שירי הלהקה) באנגלית, זועק הסולן זאב טננבוים משפט אחד בעברית: "אלוהים, איפה טעינו? מה חטאנו?".
שיר נוסף שיש לציין באלבום הוא "Eyes to Match a Soul" ("עיניים שיתאימו לנשמה"), והוא בולט בכך שהוא מלודי יחסית לשאר האלבום, ומכיל גם שירה נקייה במקביל לגראולינג.
השיר המפורסם ביותר מהאלבום הוא העיירה בוערת - שיר שמילותיו נכתבו בשנת 1938 על ידי המשורר מרדכי גבירטיג בעקבות פרעות פטישיק ועוסק בשריפתה של עיירה יהודית. זהו השיר העברי היחיד של סיילם. מבחינה מוזיקלית, העיירה בוערת שונה בתכלית משאר שירי האלבום: הוא נפתח בפתיחה אינסטרומנטלית מלודית עצובה, ממשיך בשירה נקייה ובסולו מלודי של גיטרה חשמלית, אשר בעצם חוזר על התווים של הזמר, ורק לקראת הסוף השיר עובר לסגנון האלבום - הקצב מואט והשירה הנקייה מתחלפת בצרחות הכאב של הסולן זאב טננבוים.
ל"העיירה בוערת" צורף וידאו קליפ המורכב מסרטונים שצולמו במחנות השמדה. פרסום השיר והקליפ עוררו מהומה בישראל על רקע הדרך הבלתי רגילה שבה בחרו חברי הלהקה להנציח את זכר השואה ואף נערך על כך דיון בכנסת.
מכללת סמינר הקיבוצים
שכונת גאולה
חוקי היובש
מורצ'יילאגו
נסיון ההתנקשות ברונלד רייגן
שביתה (סרט)
שביתה (ברוסית: Стачка) הוא סרט אילם מאת סרגיי אייזנשטיין משנת 1925.
עלילה.
הסרט מתאר מהלך שביתה בקרב פועלי מפעל ברוסיה בשנת 1917, טרם המהפכה הבולשביקית, ואת האקט האלים אשר נוקטים בעלי המפעל על מנת לדכא את התאחדות הפועלים. הסרט כולו מתרחש ללא כל גיבורים ראשיים (כביקורת על תעשיית הסרטים הקפיטליסטית של הוליווד).
סצנת השיא בסרט, בה הפועלים המאוחדים נטבחים בידי כוחות הצבא של ממשלת המעבר הרוסית אשר בראשה אלכסנדר קרנסקי, מפורסמת בעריכת המונטאז' הצולבת בה השתמש אייזנשטיין המתארת במקביל שחיטת פר ואת הטבח בפועלים. רצף קולנועי זה זכה לציטוטים קולנועיים רבים, המפורסם שבהם בסרט "אפוקליפסה עכשיו" שביים פרנסיס פורד קופולה.
If It's Lovin' That You Want
מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו
פרדיננד מקסימיליאן יוזף הראשון, קיסר מקסיקו (בספרדית: Emperador Maximiliano I de México; 1832 – 19 ביוני 1867) לבית הבסבורג האוסטרי. היה קיסר מקסיקו בין השנים 1864–1867.
מקסימיליאן מונה לקיסר ב-10 באפריל 1864, ביוזמתו של נפוליאון השלישי קיסר צרפת, אשר יזם שיתוף פעולה מדיני עם אוסטריה נגד פרוסיה. אל מקסימיליאן, שהיה בטריאסטה הגיעו קבוצה של מקסיקנים שמרנים, אשר הציעו לו את המשרה, כאשר ארצם, מקסיקו, היא תחת כיבוש צרפתי. ממשלות רבות מיאנו להכיר בשלטונו של מקסימיליאן על מקסיקו, ביניהן ארצות הברית, אשר פלשה לאזורים בצפון מקסיקו. עובדה זו פעלה כיתרון למתנגדים לקיסר, הרפובליקנים המקסיקנים בראשותו של בניטו חוארס. סופו הטראגי של קיסר מקסיקו האוסטרי, שהיה שליח בית הבסבורג האוסטרי למקסיקו, היה שהוקרב למען אינטרסים של אירופה: יוקרתיים, פיננסיים ודתיים, אשר לא ניתן להם גיבוי מתאים והוא הוצא להורג על ידי המורדים ב-19 ביוני 1867.
כיום נחשב מקסימיליאן כדמות חיובית בתרבות המקסיקנית. בכך שבנה ושיפץ את עיר הבירה, ושלמרות שנקבר באירופה הוא קבור עם סמלים מקסיקניים, נעוץ ההסבר מדוע השם מקסימיליאן נפוץ במקסיקו עד היום.
ראשית חייו.
הנסיך מקסימיליאן נולד בארמון שנברון שבווינה שבאוסטריה ב-6 ביולי 1832 כבנם השני של פרנץ קרל, ארכידוכס אוסטריה וסופי, נסיכת בוואריה. אחיו הבכור היה הקיסר פרנץ יוזף, וארבעת אחיו האחרים היו קרל לודוויג, מריה אנה וקרל ויקטור. אחותו מריה אנה נפטרה בשנת 1839 בגיל ארבע. מיום הולדו נשא את התארים ארכידוכס אוסטריה ונסיך הונגריה ובוהמיה. הוא נשא את שמו של קיסר אוסטרו-הונגרי מפורסם, מקסימיליאן הראשון, מראשוני בית הבסבורג במאה ה-15. תוארו הרשמי היה:
His Imperial and Royal Highness Ferdinand Maximilian Joseph, Prince Imperial and Archduke of Austria, Prince Royal of Hungary and Bohemia
מקסימיליאן נחשב לילד מחונן, ופיתח עניין מיוחד במדעים, בייחוד בבוטניקה. מקסימיליאן הוכשר לחיל הים, בו שירת בהתלהבות רבה. למקסימיליאן היה חלק חשוב בהקמת הנמל הימי של העיר טריאסטה, והצי בו נחל האדמירל וילהלם פון טגטהוף ניצחונות במלחמות נגד איטליה.
ב-1855 ביקר בירושלים והעמיד פסל בכנסיית הקבר. ב-27 ביולי 1857 נישא לשרלוט, בתו של לאופולד הראשון מלך בלגיה, בטקס שנערך בבריסל, בירת ארצו של לאופולד. באותה שנה הוא מונה למשנה למלך לומברדיה-ונציה, בין השאר, היות שנחשב לליברל.
מקסימיליאן חי עם רעייתו במילאנו שבאיטליה, עד שסולק על ידי אחיו הקיסר פרנץ יוזף, היות שתמך במתנגדים הליברלים האיטלקיים של הקיסר. בקרבות שניהל פרנץ כנגד האיטלקיים לאחר הפיטורים, איבדה אוסטריה את רוב עמדותיה באיטליה. לאחר הפיטורים עבר מקסימיליאן לחיות חיים פרטיים, לעיר טריאסטה, שם הקים את טירת מירמרה.
הכתר המקסיקני.
הקיסר הצרפתי נפוליאון השלישי העלה את הרעיון לשתף פעולה עם אוסטריה, בין השאר גם על ידי נישואין, נגד גרמניה וגם על ידי כך שימליכו נסיך אוסטרי על מדינה באמריקה. וכך תהיה לאוסטריה מושבה מעבר לים כמו שלבריטניה הייתה את המושבה הודו. במקסיקו הייתה מלחמת אזרחים בין הליברלים במקסיקו בראשו של בניטו חוארס לבין המקסיקנים השמרנים. השמרנים באו לטריאסטה לארמון מיראמר, בברכתו של נפוליאון השלישי, ובקשו ממנו לבוא להיות קיסר.
היה זה לאחר שבשנת 1862 פלש הצבא הצרפתי למקסיקו. מקסימליאן קיבל את המשרה בלחצם של נפוליאון השלישי והגנרל אלי פרדריק פורי כאשר לכל אחד מהם יש אינטרסים של יוקרה, התעשרות ואפילו יצירת ממלכה נוצרית קתולית בצפון אמריקה. בשנת 1863 הוכתר מקסימליאן למשרת הקיסר, לאחר אישורו של משאל העם שנערך במקסיקו. יש לציין כי מקסימיליאן לא ידע על המצב המפוקפק בו נערך משאל העם.
מקסימיליאן למד את השפה הספרדית והגיע לעיר וראקרוס שבמקסיקו ב 28 במאי 1864. במקסיקו הוא נתקל בהתנגדות וסירוב להכרה בממשלתו בידי הליברליים והתנגדות זו הובילה למאבק מתמשך בין שני הכוחות.
הזוג המלכותי הוכתר באותה שנה בטקס שנערך בקתדרלת מטרופוליטנה, שבבירה מקסיקו סיטי. לאחר מכן קבעו את מקום מושבם בטירת צ'פולטפק (Chapultepec), השוכנת במרומי גבעה בפרבריה של מקסיקו סיטי, הנקראת באותו השם. מקסימיליאן אף יזם הקמת טיילת מטירת מושבו למרכז העיר. הטיילת, שבמקורה נקראה "שדרות הקיסרית", כיום אינה אלא טיילת "לה רפורמה" (Paseo de la Reforma) הנודעה.