נראה כי הצלחתו של אולינגה בהמרת מאות מאנשי שבטו לדת הבהאא'ית החדירה אופטימיות חדשה במטרות ובתוכניות הבינלאומיות של הדת שפותחו על ידי שוגי אפנדי (הידוע גם בשם "השומר"), ראש הקהילה הבהאא'ית, במרכז הבהאא'י העולמי, אשר שהה בישראל. כמעט באופן מידי אפנדי הכיר בבהאא'ים האפריקנים החדשים כבעלי יכולת להיחשב כחלוצים אשר עשויים להאיץ את הפצת הדת לחלקים אחרים באפריקה. מטרות התוכניות של אפנדי באפריקה הפכו שאפתניות יותר ממה שהיו קודם לכן.
הבהאא'ים המומרים באזור של אולינגה היו נוצרים (אנגליקנים) ואלו המשיכו ללכת לכנסיותיהם. בנקודה זו, אולינגה לא ביקש מהם לשבור את השתייכותם הדתית המבוססת. סמיחי בנאני, חלוצה של הדת הבהאא'ית, הסבירה כי שוגי אפנדי הנחה את החלוצים שלא יתעקשו על צייתנות מחמירה באשר לחוקים הבהאא'ים בקרב הבהאא'ים האפריקנים החדשים. החלוצים, משפחות בנאני ונאח'ג'וואני, הסיקו כי הכוונה בכך שאל להם לבקש מהבהאא'ים החדשים לעזוב את הכנסיות שלהם. אין כל תיעוד לתוכן לימודיו של אולינגה, ובאופן ספציפי לדבריו ולמסר שהעביר באזור ביתו. כאמור, בעוד סיפור המרתו של אולינגה בקמפלה מפורט מאוד, הסיפור על הצלחות ההוראה וההמרה שלו בכפר ילדותו אינו מפורט כלל.
ב-1953 אולינגה נפרד מאשתו וילדיו ויחד עם עלי וויולט נאח'ג'וואני ושני בהאא'ים נוספים יצא למסע מאוגנדה לקמרון הבריטית. באוקטובר 1953 הגיע אולינגה לקמרון הבריטית והפך לחלוץ הבהאא'י הראשון במדינה. בקמרון הבריטית ניתן לו התואר אביר בהאא' אללה () על ידי שוגי אפנדי, על שום כך שפתח טריטוריות חדשות להתרחבות הדת הבהאא'ית. כאשר מספר הבהאא'ים גדל בקמרון, בהאא'ים חדשים עזבו את האזור לשם "חלוציות" באזורים קרובים, כל אחד מהם הפך לאביר בהאא' אללה, גם בגאנה וטוגו. בוויקטוריה שבקמרון הבריטית, אולינגה החל את הוראתו הבהאא'ית בזהירות, בעיקר הזמין אנשים למסיבות תה בחדרו בבית בו שהה. בזמנו, תה היה משויך לאדם הלבן והיה מוצר יקר. על כן, התמונה של אדם זר המבדר את אורחיו בנדיבות עם תה בחינם הוסיפה לתעלומה של אולינגה כאדם עשיר, אדיב ומתוחכם. מסיבות התה שלו היו פופולריות והגיעו אליהן גברים, נשים וילדים. במסיבות אלו הוא הציג את הדת הבהאא'ית והחל להרוויח מומרים בהאא'ים.
אולינגה מצא עבודה באדמיניסטרציה הקולוניאלית הבריטית ועד מהרה הועסק על ידי תאגיד הפיתוח הקמרוני ככתבן, ולאחר מכן כעוזר משרדי. לבסוף, הפך למזכיר האישי של אחד המנהלים אך עזב את עבודתו לאחר זמן קצר. באותו זמן כבר יצר לעצמו מעמד בקרב הקהילה הבהאא'ית וחי בזכות הנדיבות של חבריו ותומכיו. כי פעילותו הבהאא'ית של אולינגה הייתה מכוונת ספציפית לקהילות הנוצריות. שמונה חודשים לאחר הגעתו לוויקטוריה, אולינגה דיווח לראש הקהילה, אפנדי, כי ארבעים בהאא'ים חדשים התגוררו בקמרון, ב-12 ערים וכפרים שונים, זאת, מבלי לספור חמישה מומרים שעזבו כחלוצים של הדת למדינות אחרות באפריקה. היו מספיק בהאא'ים כדי למנות אספה רוחנית מקומית, מועצת מנהלים בהאא'ית, בוויקטוריה.
בנובמבר 1955, אולינגה, ששימש כמזכיר וועדת ההוראה של קמרון, שלח דו"ח של החברות הבהאא'ית לרשויות הבהאא'ים. הדו"ח בעל ארבע-עשר הדפים הכיל את השמות של כל הבהאא'ים באזור, הפקידים הבכירים של כל אספה מקומית וכתובות הדואר שלהם. אולינגה דיווח על 157 בהאא'ים בוגרים בקמרון הבריטית ו-23 בהאא'ים צעירים, כולם אפריקנים. חשוב להבין כי הקהילה הבהאא'ית בקמרון הבריטית הייתה היחידה במערב אפריקה שהייתה יכולה לטעון כי הייתה ללא כל השפעה זרה וכי השיגה צמיחה שאף קהילה בהאא'ית אחרת במערב אפריקה לא הייתה יכולה להתחרות בה. בו בזמן, הקהילה הבהאא'ית בקמרון הבריטית פיתחה צורות אפריקניות מובהקות של הדת. בשנת 1956 מספר הבהאא'ים בקמרון הבריטית עמד על 241 מאמינים.
"אב הניצחונות" ו"יד אמונת האל".
בתור הוקרה על הצלחותיו בהוראה בקמרון הבריטית, אולינגה הוזמן על ידי שוגי אפנדי לבצע עלייה לרגל למקומות הקדושים הבהאא'ים בישראל במהלך חודש פברואר 1957. הוא היה הבהאא'י האפריקני השחור הראשון לעשות מסע שכזה. אפנדי דאג לכך שאולינגה ישוכן בבית העולים לרגל האוריינטלי בחיפה, שם היה מופרד מהאמריקנים והאירופיים אשר שוכנו בבית העולים לרגל המערבי. בזמן שהותו של אולינגה בישראל, אפנדי ביצע צעד לא שגרתי והעניק לו את תואר הכבוד של "אבו אלפתוח", שם פרסי אשר משמעותו הוא "אב הניצחונות", במטרה להגדיל את מעמדו בקהילה הבהאא'ית. זמן קצר לאחר מכן, באוקטובר 1957, אפנדי הודיע לעולם הבהאא'י כי הוא מינה את אולינגה ל"יד אמונת האל", אחד מסגניו המיוחדים הנושאים תחומי אחריות על הפצת והגנת הדת הבהאא'ית. זה העניק לו מקום מכובד בקהילה הבהאא'ית הבינלאומית. בגיל 31 בלבד, הוא היה "יד אמונת האל" הצעיר ביותר ובעל הזמן הקצר ביותר בדת, שכן רק חמש שנים לפני כן המיר את דתו לדת הבהאא'ית. לאחר עשרה ימי ביקור במקומות הקדושים חזר אולינגה לאוגנדה כדי להשתתף בהנחת אבן היסוד של בית התפילה הבהאא'י הראשון באפריקה. חודש לאחר מכן, אפנדי מת במפתיע ללא יורש, ו"ידי אמונת האל" לקחו על עצמם את המנהיגות בפועל של הדת עד שנת 1963. אולינגה לא היה יכול להשתתף בהלווייתו של אפנדי בלונדון אך הוא נכח במפגש החשאי הראשון של "הידיים" בבהג'י ב-18 בנובמבר 1957, אשר בו נסקר המצב והדרך קדימה המובילה לבחירת בית הצדק העולמי על ידי הקהילה הבהאא'ית הבינלאומית.
בינואר 1958 המגזין "אבוני" () סיקר כנס באוגנדה אשר נכחו בו אולינגה ואשתו, ותמונה של השניים פורסמה במגזין. אולינגה לא נשאר באוגנדה – הוא חזר לחיפה, שם שירת במרכז הבהאא'י העולמי עד שנת 1963, ובאותה שנה ניהל את מושב הפתיחה של הקונגרס העולמי הבהאא'י הראשון, בו הוכרז על בית הצדק העולמי הראשון. לאחר מכן, הוא חזר לחיות במזרח אפריקה וגילה שהרחיקו אותו מאשתו אאוניקה. הם נפרדו והתגרשו, הוא עבר לניירובי עם אשתו השנייה, אליזבת', ועם כל ילדיו, והמשיך במסעותיו. במהלך שש השנים בין תקופות הכהונה (1957–1963) אולינגה שירת בדרגת ההנהגה הבהאא'ית הגבוהה ביותר.
בהיעדר נוכחות של חלוצים בהאא'ים אמריקנים או אירופיים בקמרון, וללא כל הגבלות בינלאומיות, אולינגה היה חופשי להמציא צורות חדשות של קהילה בהאא'ית, מה שבמהרה הביא להתפשטות המהירה של האמונה הבהאא'ית כתנועה דתית בכמה אזורים כפריים. בסוף שנת 1957, אולינגה היה הבהאא'י הבכיר ביותר במערב אפריקה. לאחר מותו הבלתי צפוי של שוגי אפנדי, הוא מצא את עצמו מכהן במועצות הבהאא'יות הגבוהות ביותר בעולם. הוא עמד בעמדה רבת עוצמה כדי לנהל משא ומתן עם הקהילה הבהאא'ית הרחבה יותר בשם הבהאא'ים המערב אפריקנים וכדי להגן על האוטונומיה שלהם ועל מנהגיהם.
ביוגרפיה שפורסמה בשנת 1984 בחנה את השפעתו של אולינגה בקמרון ובמקומות נוספים. האישה הראשונה בקמרון שהצטרפה לדת הבהאא'ית עשתה זאת בשל השפעתו של אולינגה, זאת על אף שהייתה פעילה נוצרייה בעבר. בנוסף, בעלה המיר את דתו לדת הבהאא'ית והם היו הראשונים לעבור לטוגו ולאחר מכן לגאנה.
שירות סובב עולם ומסעות.
לאחר שעמיתו מוסא בנאני, שהיה גם כן "יד אמונת האל", נפטר, אולינגה רכש את ביתו בקמפלה. לאחר 1968 הוא ביצע מסעות נרחבים ביניהם היה במערב אפריקה ב-1969, ולאחר מכן בדרום אמריקה, מרכז אמריקה, ארצות הברית, איי שלמה ויפן. ב-1970, ביקר קהילות בהאא'יות בארצות הברית. בעת ששהה בסיאטל, הכין קלטת אודיו עם ברכות במטרה לשלוח אותה לבהאא'ים של קליפורניה, ויומינג ונוואדה. נראה, לפי דבריו, כי הוא התכוון לבקר את הקהילות הבהאא'יות במדינות אלו, אך נכפה עליו לשנות את תוכניותיו. לכן במקום ביקור, הוא שלח להם קלטת. נראה כי צורת דיבורו של אולינגה כללה מונחים רבים מעולם הנצרות, כדוגמת "אחים ואחיות", "חפשו את רצון האל" ועוד. ב-1977, אולינגה ייצג את בית הצדק העולמי בוועידה בינלאומית שנערכה בברזיל ולאחר מכן השתתף בוועידה נוספת במרידה, מקסיקו.
בן דתו של אולינגה, דיזי גילספי, חיבר שיר בשם "אולינגה", וזה היה שיר הנושא של אלבומו של המוזיקאי מילט ג'קסון אשר הופק על ידי קריד טיילור, הוקלט ב-1974 והוצא מחדש לאור ב-1988. כן, נעשתה לו גרסת כיסוי על ידי ג'ודי רפאת באלבום ההוקרה שלה לגילספי ב-1999. "אולינגה" היה גם שמו של שיר של מארי לו ויליאמס שיצא ב-1995.
חזרה לאוגנדה.
בספטמבר 1977 המוסדות האדמיניסטרטיביים של הדת הבהאא'ית פורקו על ידי ממשלת אוגנדה. עד מהרה פרצה מלחמת אוגנדה-טנזניה בשנת 1978 ואוגנדה הייתה במצב קשה. במהלך תקופת שלטונו של אידי אמין, האמונה הבהאא'ית באוגנדה הייתה לא חוקית ואולינגה חזר למדינה כדי לסייע בהגנת הקהילה במהלך קשיים אלו. אוגנדה הייתה בתקופה של אלימות רחוב מאותה שנה. במרץ 1979 ביתו של אולינגה נשדד. בנוסף, רכבו נפגע בתאונה חשודה ובנו נעלם לשבוע על ידי חייליו של אמין. לאחר שהנשיא אמין נמלט באפריל, הדת הבהאא'ית החלה להתארגן מחדש. הנשיא אידי אמין הופל בתחילת 1979.
הירצחו.