הכנסייה העליונה ("זֶמוֹ אֶקלֶזיה") נקראה על שמו של תאוטוקוס (ביוונית: Θεοτόκος, בגאורגית: ღვთისმშობელი, ר'וותיסמשוֹבֶּלי) היא החלק המרכזי של הקומפלקס, שהוקם בסוף המאה ה-12 על פי פקודה של דוד הבנאי. כנסיית בעלת כיפה, שנהרסה לאחר מכן על ידי פולשים זרים, ושוחזרה בשנת 1678 כבזיליקה. בין המאה ה-12 לבין המאה ה-17, נבנה חדר אוכל ומקושר באופן ישיר עם מערתו של שיו הקדוש. במאה ה-12, קפלה מקושטת בסגנון ימי הביניים, ניצבה בנפרד על קרוב.
משלחת ארכאולוגית גילה בשנת 1937, אקוודוקט באורך 2 ק"מ, שמימנו קיבלו אנשי המנזר את אספקתם. האקוודוקט מוביל לכפר סחלטדה, ומתוארך לשנת 1202 ונבנתה על ידי בישוף "אנטון צ'קונדידי", שר בממשלתה של תמר המלכה.
היסטוריה.
שיו-מר'ווימה הפך במהירות לקהילת הנזירים הגדולה בגאורגיה, ובסוף המאה ה-6 היא אוכלסה בכ-2,000 נזירים. הוא הפך למרכז פעיל של הפעילות ה וה, ונותרה תחת פטרונותו האישית של הקתוליק של כל גאורגיה. המלך דוד הבנאי (1089-1125) הפך את המקום למתחם מלכותי, ודאג להתקנת תקנות למנזר (1123). נפילת הממלכה הגאורגית המאוחדת והפלישות הזרות הבלתי פוסקות, הביאו להתדרדרות המנזר. המנזר ראה חידוש יחסי כאשר גאורגיה, תחת שליטתו של גיאורגי השישי, מלך גאורגיה (1393-1407) השתייכו אדמות שיו-מר'ווימה למשפחת האצולה זוודגינידזה- אמילאחוורי, לאחוזת קבר משפחתית. מצב זה מנשך עד ל-1810.
הכנסייה נחרבה על ידי חיילי האימפריה הפרסית, שנשלחו על ידי שאח עבאס הראשון (شاه عباس اول) בשנים 1614/16. הנסיך גיווי אמילאחברי בנה את המנזר מחדש, אבל בשנות ה-20 של המאה ה-18, כבשו העות'מאנים, כבש את גאורגיה, והביא חורבן נוסף ולצמצומה מחדש של אוכלוסיית המנזר. היא שוחזרה שוב על ידי משפחת אמילאחברי בשנת 1733, כשפשטו הפרסים שוב, הם טבחו בנזירים רק שנתיים לאחר מכן. במאה ה-19, בסופו של דבר שיו-מר'ווימה, שוחזרה ופנימיותו שופצה, אבל מעולם לא חזרה לחשיבותה ההיסטורית, ולתפקיד ששיחקה בחיים הרוחניים של גאורגיה. תחת שלטונם של הבולשביקים נסגר המנזר, אבל כעת הוא פתוח וצליינים ותיירים רבים פוקדים אותו.
גביע אסיה
גביע אסיה 1964
דניס הנובר
דניס הנובר (נולד ב-20 בנובמבר 1937) הוא אמן לחימה ישראלי ומייסדה של שיטת "דניס הישרדות".
חייו.
הנובר נולד ביוהנסבורג, דרום אפריקה, למשפחה יהודית קשת יום. בגיל צעיר התגרשו הוריו, ודניס ושתי אחיותיו הגדולות ממנו הועברו למשפחות אומנה. בהמשך עבר לפנימייה לילדים יהודים עניים, שם לדבריו חווה רעב, השפלות ואלימות, דבר שהביא אותו לפתח את רוח ההישרדות ואת מיומנויות הלחימה. בגיל חמש עשרה הצטרף לתנועת השומר הצעיר, שם העמיק את תודעתו הציונית ולימד את חבריו את עקרונות ההגנה העצמית. הוא למד בבתי ספר מקצועיים, ורכש מקצוע כחשמלאי.
ב-1955 החל ללמוד ג'ודו ולהשתתף בתחרויות ספורט בדרום אפריקה. ב-1957/8 השתתף באליפות דרום אפריקה בג'ודו, היה אלוף דרום אפריקה במשקל בינוני, וב-1959 התקבל לנבחרת הג'ודו של דרום אפריקה. ב-1958 פתח בבית כנסת ביוהנסבורג מועדון להגנה עצמית ביחד עם מיקי דווידוב, מחלוצי ענף הג'ודו בדרום אפריקה ולימים מאסטר באמנויות לחימה. הנובר הגיע לדרגת דאן 3 לאחר לימודים אצל פרופסור ג'ק רובינסון, בריטי שהיה ממייסדי ענף הג'ו ג'יטסו בדרום אפריקה.
בשנת 1960, עלה לישראל הנובר, והתגורר במושב מולדת שבצפון - שם גם פתח את מועדון הג'ודו הראשון בישראל. בשנת 1966 פתח יחד עם אל הולברט, מורה לג'ו ג'יטסו וקונג פו את המועדון הראשון להגנה עצמית בתל אביב. הנובר פעל להכנסת הג'ודו למשחקי המכביה השישית ואת ענף הקראטה למכביה התשיעית. הוא למד קראטה קיוקושנקאי, ענף קראטה מגע מלא מיסודו של מסוטאצו אוימה, מחברו שלמה פייגה שהיה דאן 5, והשתתף בתחרות הראשונה בעולם של קראטה זה בשנת 1975 ביפן ודורג בין שבעת הטובים בעולם בתחום.
הנובר הוא בין מקימי הוועדה לאמנויות הלחימה וההגנה העצמית במכון וינגייט. היה מיוזמי הכללת הג'ודו והקארטה במשחקי המכביה (משחקי המכביה השישית והשביעית בהתאמה).
הוא המציא את שיטת הלחימה "דניס הישרדות" שהיא שילוב של קראטה, ג'ו ג'יטסו, ג'ודו והגנה עצמית ויישומם להישרדות בקרבות רחוב. ב-1983 הכירה ההתאחדות האירופית לג'ו ג'יטסו בשיטת "הישרדות" וזיכתה את הנובר בתואר הכבוד של דוקטור לאמנויות לחימה וכיורש של נשיא U.J.J.F (איחוד הג'יו ג'יטסו האירופי, מינוי שלא יצא לפועל מטעמים פוליטיים. בשנת 2000 הוענק להנובר דאן 10. בשנת 2003 הוענק להנובר אות יקיר העיר מטעם עיריית הרצליה על פועלו ותרומתו לקהילה העירונית. בשנת 2004 מונה לנשיא ההתאחדות האירופית לג'ו ג'יטסו.
כיום פועל המכון של דניס בהרצליה, והוכשרו בו אלפי חניכים. בין תלמידיו המוכרים יותר של דניס ילדיו - אורלי הנובר-בכר (דאן 8), ירון הנובר (דאן 10), וגיא הנובר (דאן 10), ממשיך דרכו של דניס. וכן יורם יחזקאל (דאן 10), צדוק שמואלי (דאן 10), שמואל (שמוליק) ברנר (דאן 9), ישראל מזור (דאן 9) ושלומי דיאנה (דאן 8). בשנת 2020 השתתף נכדו, סאן הנובר, בעונה השלישית של תוכנית הריאליטי נינג'ה ישראל והגיע עד חצי הגמר.
ספרים.
שני ספרים יצאו לאור המסכמים את חייו של דניס. הספר הראשון יצא לאור בשנת 2008 ופורסם רק באנגלית. הספר השני בשם "אלוף בלי נעליים" יצא לאור בשנת 2018.
לוקומוטיב טביליסי
לוקומוטיב טביליסי (בגאורגית: ლოკომოტივი თბილისი, מילולית: לוֹקוֹמוֹטיבי תבּיליסי) הוא מועדון כדורגל מהעיר טביליסי, בירת גאורגיה. מועדון הכדורגל נוסד ב-14 באוגוסט 1936, בשם לוקומטיבי (ლოკომოტივი). בשנת 1999 השתתפה לראשונה בגביע אופ"א.
היסטוריה.
לוקומוטיב נוסדה ב-14 באוגוסט 1936 כחלק מאגודת הספורט לוקומוטיב. המועדון זכה באליפות גרוזיה בשנת 1937, מה שנתן לה את האישור להשתתף בליגה העליונה של ברית המועצות. עונת הבכורה באליפות ברית המועצות בכדורגל הגיעה בשנת 1938, שם המועדון סיים במקום ה-24 מתוך 26 וירדה לליגת המשנה הסובייטית. עם זאת, המועדון שבסיסו בטביליסי הצליח לחזור לליגת העל הסובייטית בכדורגל בעונת 1940. אך בסופו של דבר הם נפסלו מהשתתפות בטורניר ואלה היו העונות היחידות בהן לוקומוטיב הצליחה לקחת חלק בליגה הבכירה.
מהשנים הבאות ועד התפרקות ברית המועצות, המועדון התמודד בליגות הנמוכות, שיחק בליגה השנייה והשלישית.
מאז יצירת ליגת העל הגאורגית, לוקומוטיב היא אחת המשתתפות הקבועות בליגה. עם זאת, המועדון לא הצליח לזכות באליפות. הם סיימו פעמיים במקום השני (בעונות 2000/01, 2001/02). המועדון זכה שלוש פעמים בגביע הגאורגי: בשנת 2000, בשנת 2002 ובשנת 2005.
ספרטקי טביליסי
ספָּרטַקי טבּיליסי (בגאורגית: სპარტაკი თბილისი) הוא מועדון כדורגל מהעיר טביליסי, בירת גאורגיה, המשחק, נכון לעונת 08/2007 בליגה הגאורגית השנייה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1946. בשם קיריליה סובייטוב טביליסי (Крылья Советов Тбилиси). בשנת 1948 שונה שמה ל-ספרטק טביליסי (Спартак Тбилиси). הקבוצה שיחקה בליגת העל הסובייטית. בשנת 2003 התאחדה הקבוצה עם מועדון הכדורגל זוגדידי, ונקראה ספרטקי-לזיקה זוגדידי. בשנת 2004 התפצלה ממנה שוב, וחזרה לשמה המקורי.
רוסתווי (מועדון כדורגל)
מועדון הכדורגל רוּסְתָּווִי (בגאורגית: საფეხბურთო კლუბი რუსთავი) היא קבוצת כדורגל מהעיר רוסתווי, אחת מקבוצות הכדורגל המובילות בגאורגיה, ששיחקה בליגת העל הגאורגית. מגרשה הביתי הוא אצטדיון פולאדי . עם איחודה של הקבוצה עם מועדון הכדורגל טביליסי בשנת 2006 זכתה הקבוצה לראשונה באליפות ליגת העל הגאורגית בשנת 2007.
היסטוריה.
הקבוצה נוסדה בשנת 1948 בשם מטלורג רוסתווי בעידן הסובייטי. מרכז פעילותו העסקית של הבעלים של הקבוצה, מפעל מתכות ברוסתווי (רוסתווי הוא מרכז ייצור המתכת בגאורגיה). ומכאן מגיע ה"מטלורג" בשם הקבוצה. היא שיחקה בליגת העל הגאורגית עד לשנת 2003 בה ירדה ליגה לליגה הלאומית הגאורגית . במהלך תקופה זו זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה הסובייטית ארבע פעמים. במהלך תקופה זו שינת הקבוצה את שמה מספר פעמים. ב-1 במרץ 1990 שונה שם הקבוצה ממטלורג רוסתווי לגוֹרוֹדָה רוסתווי. ביולי 1993 שונה מגורודה רוסתווי למטלורג רוסתווי. ביולי 1998 שונה ממטלורג רוסתווי לגוֹרוֹדָה רוסתווי וגם גורודה 2000 רוסתווי מאוחר יותר. ביולי 2003 שונה שם הקבוצה ל"מועדון הכדורגל רוסתווי".
על מנת שהקבוצה תמשיך לשחק בליגת העל הגאורגית אוחדה הקבוצה, בשנת 2006, עם מועדון הכדורגל טביליסי , קבוצה ששיחקה בליגת העל הגאורגית. הקבוצה החדשה, שנוסדה באופן רשמי ב-8 ביולי 2006, נקראה "מועדון הכדורגל אולימפי רוסתווי". הבכיר מבין שני מייסדי הקבוצה תֵּמוּר אוּגוּלָאווָה ויתר על ההצטרפות לקבוצה החדשה והעביר את חלקו למייסד השותף מַמּוּקָה גּוּגֵשַׁשְׁווִילִי, שהחליט למכור את המועדון. הקבוצה נרכשה, תוך זמן קצר, על ידי הספונסר הערבי-אנגלי של קבוצת דינמו בתומי, עלי פארי (ალი პარი), שרצה קודם לכן לייסד קבוצת כדורגל חדשה שבסיסה בטביליסי. ביולי 2008 בוטל האיחוד ומועדון הכדורגל טביליסי התפצל מהקבוצה.
בשנת 2007, כבר בעונתה הראשונה של הקבוצה החדשה, תחת המאמן רוואז דזודזואשווילי, זכתה הקבוצה באליפות גאורגיה כשהגיעה למקום הראשון בליגת העל. מעל לדינמו טביליסי שדורגה במקום השני. בעקבות הזכייה העפילה לסיבוב המוקדמות הראשון של ליגת האלופות, בו הודחה על ידי אסטנה מקזחסטן. בשנת 2010 זכתה הקבוצה שוב באליפות גאורגיה.
בשנת 2011 הוחזר שם הקבוצה לשמה המקורי "מועדון הכדורגל מֵטָלוּרְג רוסתווי". ולאחר מכן שונה שם הקבוצה שוב למועדון הכדורגל רוסתווי.