ילדים בגיל זה טרם פיתחו הבחנה ברורה בין מציאות ודמיון ואופן החשיבה שלהם הוא אגוצנטרי. כתוצאה מכך, יש לילדים בגיל הצעיר נטייה לחשיבה מגית בה הם תופסים את עצמם ומעשיהם כבעלי יכולת השפעה על הסביבה גם כאשר אין לכך אחיזה במציאות. סתירה זו בין מציאות לדמיון עשויה להביא לבלבול, מבוכה, תסכול, כעס והתנהגות פוגעת. ילד בגיל הרך אינו מסוגל להכיל ולהבין את השינויים שחלים בחייו והוא חש בלבול וחרדה. גם קשה לו לקלוט ולעקוב השינויים בסדר היום ולוח הזמנים המשתנה המסדיר את חלוקת הזמן שלהם עם כל אחד מההורים הילד בגיל זה, אינו מסוגל עדיין לעבד תהליכים טבעיים של אבל המאפשרים פרידה ממצב קיים ומעבר למצב חדש. כאשר הוא חווה אובדן בשלב מוקדם מדי בחייו, עדיין אין לו יכולת להכיל אותו ולעבד אותו והוא מוצף באשמה
רמת ההמשגה של הילד בגיל הרך שונה משמעותית מהמשגה בוגרת. המשגת הגירושין הנה הבנה של הגירושין באופן מופשט תוך הסתכלות על הסביבה ולא רק על עצמך. כאשר ילד ממשיג טוב את הגירושין הוא ממשיג אותם גם בהמשגה אישית וגם בהמשגה כללית. בהמשגה הכללית - הוא מבין מה הסיבות לגירושין, מבין את העובדה שלא ניתן לשנות את המצב החדש, את השייכות שלו להוריו ואת התוצאות שיבואו בהמשך. בהמשגה האישית - הוא מבין איך הגירושין יבואו לידי ביטוי בחייו האישיים, וכיצד חייו ישתנו מעתה ואילך. בגילאי 3–6 הילדים עדיין אינם מבינים את מלוא המשמעות של מה שקורה להורים ואיזו השפעה תהיה לכך עליהם. כאשר ההורים מתערבים ועוזרים לילדים להמשגת הגירושים, הילדים מסתגלים יותר מהר למצב החדש, ומתמודדים טוב יותר עם התחומים הרגשיים, החברתיים והלימודיים. כדי שההורים יוכלו לעזור לילדיהם, עליהם לדעת איזו רמת המשגה מתאימה לילד - בהתאם לגילו ולהתפתחותו הקוגניטיבית. בגילאי 6–8 רמת ההמשגה יותר גבוהה, אך האגוצנטריות עדיין דומיננטית. בגילאים אלו, הילדים מבינים את הקשר בין מעשיהם של הוריהם לבין ההשפעה שתהיה אולם, במצב חשיבה אגוצנטרית, הם  עדיין עלולים לחוש שהגירושין קרו באשמתם ולכן הם מנסים לרצות את הוריהם. אחת התופעות הנובעות ממצבי אשמה היא הנטייה לשקר. ילדים, בעיקר בגילאים 5–8, נוטים לשקר אודות המצב שאליו נקלעה המשפחה מתוך תחושת בושה, רצון להיות 'נורמלי' ומשאלות ודמיונות על איחוד המשפחה מחדש.  אתגר נוסף העומד בפני הילדים, הוא כאשר ההורים יוצרים קשרים חדשים. אז אנשים נוספים נכנסים לחיי הילד, בהיותו שרוי כבר במשבר הגירושין של הוריו ועניין זה מבלבל אותו וגורם לו פחדים. עליו להיפתח להכרות עם הורה חורג, אחים חורגים, לקבל "חצאי אחים" ודמויות של המשפחה הרחבה, בין אם ירצה או לא וקשה לו להתמודד עם זה. נישואים שניים לא תמיד צולחים, חלק מהם נכשל והילדים נחשפים  לחוות משבר גירושין פעם נוספת
הקשר בין ניסיון החיים הקצר ויכולת ההתמודדות הילד בגיל הרך.
ילדים החווים גירושין בגיל הרך לא הספיקו לחוות חיי משפחה יציבים ותומכים והם צעירים מכדי לזכור את התקופה שקדמה לגירושין. עמדות החוקרים חלוקות לגבי השפעתה של עובדה זו. יש חוקרים המציינים כי ככל שגיל הילדים בעת הגירושין נמוך יותר, כן טובה הסתגלותם לטווח ארוך גם הורים, נוטים להאמין כי ילדים מטבעם מסתגלים למצבים חדשים, כך שהחוויות והקשיים עימם הם מתמודדים בזמן הווה, יחלפו עם הזמן. עם זאת, יש חוקרים הטוענים כי התפתחותם של ילדים שהוריהם התגרשו בגיל צעיר עשויה להיפגע, ולהיות מושפעת עד בגרות, כי הם לא זכו ליצור בתודעתם דפוס של יחסים זוגיים יציבים ותומכים.
ההתמודדות עם משבר הגירושין לפי המודל של  קובלר-רוס.
אליזבת קובלר-רוס מצאה כי בתהליך התמודדות עם משבר הגירושין ניתן להבחין בחמישה שלבים:
התערבות עבור ילדים שהוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין.
ילדים אשר הוריהם התגרשו או נמצאים בתהליכי פירוד או גירושין זקוקים למערכת תמיכה רציפה מהמבוגרים שמסביבם (הורים, מורים וקרובי משפחה), וזאת על מנת שיוכלו להתמודד עם החוויית הקשות המתלוות לתהליך הגירושים.
השיקולים לפניה לעזרה מקצועית.
הילד מבטא את קשייו בדרכים שונות, הוא נותן סימנים: פגיעה בתפקוד היומיומי – קשיי התנהגות קיצוניים, שקיעה בדיכאון, התבודדות, הימנעות מפעילות חברתית, חוסר ביטחון עצמי, סיוטי לילה, הרטבות בגיל גמילה, סימפטומים פסיכוסומטיים, הפרעות אכילה והתנהגות נסוגה. סימנים אלה ואחרים הם אותות קריאה לעזרה, להתערבות טיפולית, חינוכית. בשלב הראשון של ההתערבות יש צורך לבצע הערכה של מצבו של הילד וכוחותיו, וכן הערכה של הקשרים המשפחתיים וקשייהם. בשלב הערכה יילקחו בחשבון גילו, יכולותיו, השלב ההתפתחותי שלו, רמתו הקוגניטיבית, מזג אישיותו, תפקודו בגן, או בבית הספר, יחסיו הבינאישיים, תחביביו, ההיסטוריה הרפואית שלו וניסיונו הקודם בהתמודדות עם אובדן או משבר, הגורמים הקשורים למשפחה כוללים את המשפחה הגרעינית, תגובת ההתמודדות עם הגירושים של בני המשפחה, המשפחה המורחבת, בית הספר והחברים – ההכרה באובדן ותגובתם. כמו כן, גורמים אלה כוללים את הקהילה התרבותית-דתית, תרבות המשפחה ומערכת האמונות ביחס לאובדן. כמו כן יש ללמוד ולהעריך מה הוא יודע אודות הגירושין, מה חווה בתקופה שקדמה להם, כיצד ההורים מגישים או לא מגישים לו את התמיכה וההבנה הדרושות, האם הוא מביע את רגשותיו, האם הוא פתוח ומשתף, או סגור ומכונס בתוך עצמו.
איך לספר לילד.
ככל שתהליך ההכנה לקראת הגירושין והליווי של התהליך בכל שלביו יהיה שקול ומוגש בתשומת לב לכל הפרטים, בישירות, בתמיכה ובשיתוף פעולה של שני ההורים, כך יגדלו הסיכויים שהילד יוכל להתמודד עם השינויים והאתגרים העומדים בפניו.  הגשה תומכת זו כוללת את טון הדיבור, בחירת המילים, הסבר של ההורים אודות הסיבות שהביאו לכך, הדגשת המשמעות של ההחלטה, הדגשת המחויבות ההורית המשותפת והכוונה לעצב את דרך התנהלות המשפחה לטובת כל חבריה. יש לשקול מה לא לחשוף בפניו, עובדות ושיקולים שאין ביכולתו להכיל ולקבל. בנוסף לאלה, ככל שההורה שאינו משמורן ימשיך לשמור קשר ולקחת חלק בחיי הילד, סיכוייו לעבד את המשבר ולצאת ממנו מחוזק, גדלים. רצוי ששני ההורים ביחד יספרו לילד על החלטתם, למעט מצבים בהם המתח והקונפליקט לא מאפשרים שיתוף פעולה הולם. העיתוי המתאים לספר לילד תלוי בגילו, בנסיבות ההחלטה ובמועד שבו הוריו מתכננים להיפרד פיזית . חשוב להדגיש ש"לספר לילדים" אינו עניין חד-פעמי. מתחילים בהודעה הראשונה, מלווים אותה בהסברים מרגיעים וממשיכים להסביר בכל תקופת המעבר, ובמידה מסוימת, גם בשנים שלאחר הגט. אפשר לשוחח פעמים נוספות לאחר ההודעה הראשונה עם כל ילד בנפרד או עם כולם יחד, על פי שיקול דעת  ומתוך היכרות עם הילדים.
מעורבות מערכת הגן ובית הספר בתהליך ההתערבות.
בית הספר או הגן במצב של גירושים בגיל הילדות יכול לסייע רבות כמוקד תמיכה, סיוע, הדרכה ויצירת מקום בטוח לילד החווה תהליך של אובדן במהלך גירושי הוריו. ילדי גירושין בגיל הרך זקוקים לתמיכה עקבית וממושכת ולאוזן קשבת מצד כל המבוגרים בחייהם – הורים, קרובי-משפחה, מטפלות וגננות. ההורים, אשר עד אתה היוו גורם משמעותי בחיי הילד נוטים להתכנס בתוך עצמם בעת המשבר ופחות פנויים למצבו הרגשי שלו, לכן למערכות החינוך, בית הספר או הגן יש תפקיד חיוני במצב זה.
דוגמה לתוכנית התערבות רחבה.
מודל זה פותח בשנת 1995 על ידי שירות הרווחה של משרד הרווחה, המועצה הלאומית לשלום הילד ו"אשלים". התוכנית המוצעת בו כוללת: מרכיבים טיפוליים (פרטניים וקבוצתיים לאבות, אימהות, ילדים), מרכיבים ייעוצים-מדריכים (מרכז מידע, ערוץ טלפוני) ומרכיבי למידה והעשרה (סדנאות, הרצאות, ספריה). באגף רווחה בו הופעלה התוכנית במלואה, נמצא כי ככל ששני ההורים שותפים בתהליך וככל שרב מספר חברי המשפחה המעורבים בתוכנית, כך הושג שיתוף פעולה, הידברות והסדר מוסכם. ניכר היה תהליך של הבנת התהליכים, הסיכונים, דרכי הפתרון ונרכשו כלים ליישומו. המודל כוון למשפחות בשלב טרום גירושין, גירושין ולאחריו.
האוון גו-האן
האוון גו־האן (בקוריאנית: 황교안, בהנג'ה: 黃敎安, באנגלית: Hwang Kyo-ahn; נולד ב־15 באפריל 1957) הוא ראש הממשלה הארבעים וארבעה של קוריאה הדרומית, שכיהן גם כנשיאהּ בפועל של המדינה.
ביוגרפיה.
האוון נולד בסיאול.
מ־11 במרץ 2013 עד 18 ביוני 2015 כיהן כשר המשפטים. מכהן כראש ממשלה מ־18 ביוני 2015.
מ־9 בדצמבר 2016, אז הושעתה הנשיאה פאק גון־הייה על ידי האספה הלאומית, כיהן האוון כנשיאהּ בפועל של המדינה. האוון הוסיף לכהן כנשיא בפועל גם לאחר שפאק הודחה מתפקידה ב־10 במרץ 2017. כהונתו של האוון כנשיא בפועל הסתיימה ב־10 במאי 2017 עם השבעתו של מון ג'יאה־אין לנשיא. למחרת הסתיימה גם כהונתו כראש ממשלה.
האוון הוא עורך דין בהכשרתו. נשוי ואב לשניים.
האח הגדול (תוכנית טלוויזיה ארגנטינאית)
האח הגדול ארגנטינה (בספרדית: Gran Hermano) היא תוכנית ריאליטי המופקת על ידי Endemol בהגשת חורחה ריאל, לאחר שסולדד סילביירה הגיש לפני במשך שלוש עונות. זו הגרסה של ארגנטינה לאח הגדול המשודרת ב-Telefe. היא שודרה לראשונה ב-10 במרץ 2001. היו לה שבע עונות ואחת של VIP, כאשר העונה השמינית התחילה ב-22 באפריל 2015 לאחר שלוש שנים של הפסקה, בבית החדש שלה América TV.
שיתוף פעולה עם הגרסה הישראלית.