אלבומה הראשון של הלהקה, "קובי" (קרוי כך מכיוון שהיה כמו ילד לחברי הלהקה), בנוסף לסינגלים, כלל האלבום גם את הלהיטים "לא בא לי לשמוע" (ששימש אף כשיר הנושא של התוכנית "המופע של סטיב"), "לבדוק לך ת'מנוע" מתוך הסרט "הללויה", "אחלה בחלה" בשיתוף עם ההרכב הקומי "שלישיית מה קשור" והשיר "אלפקה". בתוך שנתיים מיום יציאתו, מכר האלבום מעל 20,000 עותקים וזכה בתואר "אלבום זהב".
אחרי האלבום "קובי" פרשו מהלהקה אורי וינשטוק הקלידן ואיש הסאונד והפרוגרמינג יוסי חסון. לסיבוב ההופעות שליווה את האלבום הצטרף הקלידן איתמר גרוס.
בשנת 2006 הצטרף הקלידן יוסי מור והלהקה הוציאה את אלבומה השני, "לוי". קדמו לו הסינגלים "עוד לילה" ו"כל מה שרצית", שזכו להשמעות רבות בתחנות הרדיו. במצעד הפזמונים השנתי ה'תשס"ו של גלגלצ זכתה הלהקה בתואר "הרכב השנה". לאחר צאת האלבום יצאו הסינגלים "בעוד שבוע", "הידעת" ו"סמבה סתיו".
באלבום השני המשיכה הלהקה עם מוטיב הדיסקו, אך הוסיפה סגנונות נוספים כגון בלדת רוק ("בפורים הזה"), או שירים בעלי ניחוח דרום אמריקאי ("צידו האחר", "יום שישי בשש"). הלהקה המשיכה אף בקו ההומוריסטי המזכיר את כוורת, בקטעי המעבר ובשיר "הידעת".
בשנת 2008 פרש מהלהקה הסולן איתי גלוסקא, עקב חילוקי דעות עם שאר חברי הלהקה.
ב-2009 הוציאה הלהקה סינגל ראשון ללא גלוסקא, "לא פוגע", שנטה יותר לכיוון הרוק. אחריו יצא הסינגל "אח, איזה בוקר 72", בו השתתף ששי קשת. בספטמבר 2009 יצא אלבומה השלישי של הלהקה, "אחד אחרי השני". ימים ספורים לאחר צאת האלבום הודיעו חברי הלהקה על סוף פעילותה.
מאז ההכרזה על הפירוק ממשיכים חברי הלהקה לשעבר - גיא מזיג, אייל מזיג, עידו אופק ורון אלמוג, לשתף פעולה במסגרת הרכב אחר בשם "סופרפליי", אשר מופיע בעיקר בחתונות ובאירועים אחרים. במסגרת "סופרפליי" מושם דגש על גרסאות כיסוי קופצניות לשירי שנות השבעים, כהמשך לסגנון הדיסקו שאפיין במידה רבה את שירי הדורבנים.
אנדרו לוג אולדהם
אנדרו לוג אולדהם (אנגלית: Andrew Loog Oldham; נולד ב-29 בינואר 1944) הוא מפיק רוקנרול, אמרגן וסופר בריטי. הוא ידוע ביותר כמנהלם של הרולינג סטונז בשנות השישים, כאשר הוא מאמץ סגנון ראוותני שהושפע מחברו פיל ספקטור. בנוסף היה המפיק של הסינגל הראשון של הזמרת ושתי בניאן בשנת 1965. בשנת 2014, לוג נכנס להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
אבי פילוסוף
אבי פילוסוף (נולד ב-11 בדצמבר 1946) הוא עורך דין ומנהל ישראלי, שותף במשרד עורכי דין גורניצקי ושות'.
ביוגרפיה.
נולד בתל אביב לדוד וויקי פילוסוף יליד יוון ולאם ילידת תוניס. בנערותו היה מתופף בלהקת קצב. בוגר גימנסיה הרצליה ובעל תואר ראשון במשפטים מאוניברסיטת תל אביב. עבד בחברת ישפאר, יבואנית סוני. בסוף שנות ה-60 נישא לבת כיתתו בגימנסיה תמרה (תמי) פרומצ'נקו, בתו של הבעלים דאז של חברת עלית, אבא פרומצ'נקו. עבד כ-14 שנה בחברת עלית, ובשנת 1980 מונה למנכ"ל החברה, וכיהן בתפקיד עד 1986. בכניסתו לעלית, נתנה החברה חסות לקבוצת הכדורגל בני יהודה תל אביב, ופילוסוף כיהן בה כיו"ר במהלך 10 שנים.
כיהן בדירקטוריון התעשייה האווירית (1989-1985) יו"ר דירקטוריון הבורסה לניירות ערך בתל אביב (1996-1995), יו"ר ומנכ"ל חיפה כימיקלים (2008-1997).
לאחר גירושיו מתמרה פרומצ'נקו התחתן עם דליה רבין, והתגרש ממנה ב-2004. פילוסוף נשוי בשלישית ליוכי שטן.
במאי 2018 מונה לדירקטור בידיעות אחרונות.
פילוסוף אב לבת מאשתו הראשונה.
רוי רוג'רס
לאונרד פרנקלין סליי (באנגלית: Leonard Franklin Slye; 5 בנובמבר 1911 – 6 ביולי 1998), מי שהתפרסם כרוי רוג'רס (Roy Rogers), היה זמר ושחקן אמריקאי. הוא הופיע ביחד עם אשתו וכלבו ביותר ממאה סרטים.
רוג'רס נולד בסינסינטי, אוהיו.
ב-6 ביולי 1998, מת רוג'רס מאי ספיקת לב, בגיל 86.
סמיר קונטאר
סמיר קונטאר (בערבית: سمير القنطار, תעתיק מדויק: סמיר אלקנטאר; 20 ביולי 1962 – 19 בדצמבר 2015) היה מחבל לבנוני דרוזי, שהשתתף בפיגוע בנהריה ב-22 באפריל 1979, שבו נרצחו בני משפחת הרן והשוטר אליהו שחר. הוא הורשע ברצח שני אזרחים ישראלים ושוטר אחד, חטיפה וניסיון לרצח, ונידון לחמישה מאסרי עולם ו-47 שנות מאסר. ב-16 ביולי 2008 השתחרר ושב ללבנון, במסגרת עסקה עם חזבאללה שכללה את החזרת גופות החיילים החטופים הישראלים אלדד רגב ואודי גולדווסר.
לאחר שחרורו שב קונטאר לעסוק בטרור בשליחות חזבאללה. ב-2015 הוכרז על ידי ארצות הברית כ"טרוריסט בינלאומי". ב-19 בדצמבר 2015 נהרג בפיצוץ בג'רמאנה, סוריה, במהלך מלחמת האזרחים שהתחוללה במדינה. יומיים לאחר מכן צבא סוריה החופשי קיבל אחריות על מותו. עם זאת, לפי חזבאללה הבניין בו שהה נפגע מטיל ששוגר על ידי חיל האוויר הישראלי.
ילדותו.
קונטאר נולד בעביה שבהר הלבנון למשפחה דרוזית, חילונית ואמידה, בת שלושה בנים וחמש בנות. אביו היה שף בחברת המסעדנות הבינלאומית 'אלביר אבילא', ולכן נעדר מהבית רוב הזמן, ואמו הייתה עקרת בית. כשהיה בן 13 וחצי, באפריל 1975, גויס דרך המפלגה הסוציאליסטית לחזית העממית לשחרור פלסטין למפקדה הראשית, שישבה בלבנון. שמו בארגון היה נביל אחמד קאסם. לאחר פיצול הארגון ב-1976, בעוד אחמד ג'יבריל נשאר עם השם המקורי, עבר קונטאר לחזית לשחרור פלסטין עם מוחמד זיידאן, המכונה אבו אלעבאס, שהיה ממונה על ההסברה והפך למפקדו העליון של הארגון.
פעולות טרור.
ניסיון פיגוע באוטובוס.
ב-31 בינואר 1978 יצא קונטאר, יחד עם אנשים נוספים מארגונו, לירדן דרך דמשק במטרה לחצות את נהר הירדן ולחטוף אוטובוס ישראלי באזור בית שאן ולדרוש את שחרורם של 20 מחבלים, בהם קוזו אוקמוטו. בעקבות מודיעין מוקדם, שהועבר לשירותי הביטחון של ירדן, נעצרו קונטאר ושותפיו וישבו בכלא הירדני בעמאן 11 חודשים, עד סוף שנת 1978.
הפיגוע בנהריה.
ב-22 באפריל 1979, בהיותו בן שש עשרה וחצי בלבד, הוביל סמיר קונטאר חוליה בת ארבעה מחבלים מלבנון, שהשתייכו לחזית לשחרור פלסטין. בשעת חצות הם הגיעו בסירת גומי לנהריה וירדו לחוף. אנשי החוליה ירו על רכב משטרה, ומהירי נהרג השוטר אליהו שחר. אחר כך פרצו לדירתו של צ'רלי שפירא, שהרג בירייה אחד מהמחבלים. יתר השלושה פרצו לדירתם של בני משפחת הרן בטרם הגיעה תגבורת של כוחות משטרה. הם לקחו כבני ערובה את דני הרן בן ה-31 יחד עם בתו בת הארבע, עינת. האם, סמדר, הצליחה להסתתר בבוידעם מעל חדר השינה יחד עם בתה בת השנתיים, יעל, ושכנה.
לאחר תפיסת בני הערובה, נלקחו דני ועינת אל חוף הים, שם התפתח קרב יריות עם שוטרים ועם חיילי צה"ל. סמיר קונטאר ירה בדני הרן מטווח קצר בגבו והרגו מול עיניה של בתו עינת, ולאחר מכן הרג גם את עינת, כשרוצץ בקת הרובה את גולגולתה כנגד סלע. בביתם, בבוידעם, נחנקה למוות בתה בת השנתיים של סמדר, יעל, תוך כדי ניסיונותיה של האם להשתיקה כדי שלא יתגלו על ידי החוליה.
בחילופי היריות שהיו על החוף נהרג אחד מאנשי החוליה של קונטאר. קונטאר ואיש החוליה הרביעי, אחמד אברס, נתפסו. זה האחרון שוחרר על ידי ישראל בעסקת ג'יבריל בשנת 1985, בה שוחררו 1,150 אסירים בתמורה לשלושה חיילים ישראלים.
התמיכה בסמיר קונטאר.
קונטאר נשפט והורשע ברצח בני משפחת הרן (דני ועינת) ובהריגת שני השוטרים. הוא הודה במעשיו, אך לימים הביע הסתייגות מהם, ואמר בריאיון ל"מעריב" כי מוטב היה לתקוף יעדים צבאיים ולא אזרחיים. הוא גם הודה בריאיון כי הילדה עינת הרן הייתה חפה מפשע וכי היה עליו לשמור על חייה. בהזדמנויות אחרות כפר באשמה כי רצח את עינת, למרות הודאה מפורשת עליה חתם והממצאים הפתולוגיים.
בתקופת מאסרו נחשב בלבנון כשבוי מלחמה. בשנים האחרונות למאסרו, עיקר התמיכה בו הגיעה מאנשי חזבאללה או מבעלי בריתו הפוליטיים של הארגון בלבנון. זאת, על אף שקונטאר ראה עצמו אדם חילוני ודבק באידאולוגיה קומוניסטית הרחוקה מהאידאולוגיה של חזבאללה. אחיו של סמיר, בסאם קונטאר, ייצג את עניינו של אחיו בלבנון. לעומת זאת, הוריו של קונטאר התנגדו למעשהו.
רק ביולי 2008, 30 שנים לאחר הפיגוע בנהריה נחשפו פרוטוקולים ועדויות ממשפטו של הרוצח.
קונטאר זכה לתמיכתה של היבה יזבק, חברת כנסת ערבייה-ישראלית מטעם בל"ד המהווה חלק מהרשימה המשותפת.
החילופים המוצעים עם רון ארד.
ב-2004 הסכימה ישראל לשחרר כ-400 אסירים בתמורה לשחרורם של איש העסקים אלחנן טננבוים ושל גופותיהם של שלושת חטופי הר דב, שהוחזקו על ידי ארגון חזבאללה מאז שנת 2000. מנהיג חזבאללה חסן נסראללה סירב לבצע את העסקה אלא אם כן היא תכלול גם את קונטאר. "תנאי חזבאללה הפכו ברורים ומוגדרים, ואנו דבקים בהם בכל הנסיבות", הצהיר נסראללה. ישראל הסכימה אז לשחרר גם את קונטאר, אבל רק לאחר שחזבאללה יספק "ראיות מוצקות" על גורלו של רון ארד, נווט חיל האוויר הנעדר בלבנון מאז שנת 1986. היות שחזבאללה לא סיפק מעולם מידע מוצק על ארד, המשיכה ישראל להחזיק בסמיר קונטאר. עם זאת, עסקת חילופי השבויים אכן יצאה לפועל.
מעודד מחילופי השבויים, הצהיר חמאס כמה ימים מאוחר יותר שאנשיו גם הם יחטפו חיילים ישראלים כדי להביא לשחרורם של אסירים פלסטינים. בה בשעה הבטיח נסראללה לתומכיו כי חזבאללה ימשיך לחטוף ישראלים עד אשר לא יישאר בבתי הכלא הישראליים "אף אסיר אחד".