בסופו של דבר מנצח היגינס בהתערבות, והתאוריות הפונטיות והפדגוגיות שלו מוכתרות בהצלחה מסחררת כשהוא מזמין את אלייזה לנשף בו כל האורחים משוכנעים שהיא בת אצולה אמיתית. כאן מתגלה הקונפליקט הדרמטי במלוא עוזו כאשר אלייזה, מצידה, רוצה להבין את האמת הרגשית מאחורי הדברים - אך עם זאת לא מיטיב היגינס המופתע להתמודד. בצר לו הוא מנסה לייעץ לה לגבי אורח חייה, תוך השפעה על עולמה הרגשי הפנימי, אתגר שלא ציפה לו כלל וכלל הואיל ולאורך כל הדרך, המשימה שלקח על עצמו הייתה למעשה עיצוב חיצוניותה. שו מתייחס במחזהו להתנהגות, נימוסים וסגנון דיבור ככלים המשרתים את השולטים בהם כנכס רב-ערך במיצוב וקיבוע של מעמדם החברתי, ועם זאת הוא מדגיש באופן נוגע ללב ומפוכח שכלים אלה הם חיצוניים יותר משהם פנימיים או מהותיים לנפש האדם.
אכן כאן בדיוק נוצרת הבעיה. היגינס, בתוקף היותו מורה גדול, מקנה לאלייזה שליטה ווירטואוזית במנגנון המורכב של הכלים האלה, אבל מה קורה בינתיים לנפשה? זאת שאלה שהיגינס, הטרוד ראשו ורובו בהשגת המטרה, לא ממש שואל את עצמו. האמת מתגלה מאוחר יותר, כשמתברר שבאופן סמוי ובלתי מודע, נקשרו השניים זה לזו בעבותות אהבה, שאין הם רוצים או מסוגלים להודות בה. נוצר אם-כן ביניהם קונפליקט מרתק מאין כמוהו הנובע מהרקע האמוציונאלי של כל אחד מהם, ומהגדרה מחודשת של יחסי הכוחות ביניהם כגבר ואישה, לא רק כמורה כל-יכול ותלמידה הנושאת אליו עיניים מעריצות. אלייזה מניפה לפתע את נס המרד כנגד תפקידה הפסיבי, "פסל" אשר עוצב כחומר ביד היוצר של רב-האמן, ומעזה להביע את עצמה כאישיות אותנטית, חושבת, מרגישה ומגיבה. היגינס, המום ונפגע, לא בקלות מבין את הצורך שלה בחופש ביטוי, ורואה בכך כפיות טובה, אך מכבד את אצילות אופייה, עוצמת נחישותה ואומץ ליבה, כפי שהם מתגלים במהלך העימות ביניהם. מעטה הגינונים החיצוניים היה אמנם מעשה ידיו שלו, אך נשמתה הייתה ונשארה לגמרי שלה.
בסופו של דבר מסרבת אלייזה לקבל את דעתו ומחליטה להינשא לאריסטוקרט צעיר. באחרית-דבר שכתב למחזה העיר שו הערה מעניינת לגבי עומק הקשר ביניהם, כפי שהתהווה במהלך היכרותם, ונבע מהטמעת כל אחד מן הצדדים את ערכיו, מושגיו ותובנותיו של הצד שכנגד. הלימוד חייב אם-כן להיות הדדי כדי שיהיה מעשיר באמת, והיגינס מכיר בכך לא פחות מאלייזה.
אספקט נוסף וחיוני ביותר של תהליך הלימוד לו אנו עדים כאן הוא המנגנון הפדגוגי שיצר היגינס, אשר לימים זכה לשם "אפקט פיגמליון" - מונח מדעי השגור גם כעת בפיהם של אנשי מקצוע, פסיכולוגים, מחנכים ומורים. היגינס מחולל את הנס של הפיכת מוכרת פרחים דלה לנסיכה בכוח אמונתו בה, הגורמת גם לה להאמין בעצמה. "אפקט פיגמליון" הוכח בעטו הגאוני של ג'ורג' ברנרד שו כנבואה המגשימה את עצמה, אשר גורמת לתלמידים, בכל סיטואציה חינוכית שלא תהיה, לגלות בעצמם כוחות שלא שערו שקיימים בהם. תנאי זה הוא ראש וראשון בדרך להגשמתם העצמית; במילים אחרות, העוז להגדיר את רצונותיהם וחלומותיהם, ורכישת כלי-העזר הדרושים למימושם, לא יוכלו לבוא לידי ביטוי ללא אמונה בעצמם.
הגורל שהעניק שו לשני גיבוריו זכה גם הוא לפרשנויות שונות, בעיקר כי הקהל התקשה לקבל את אהבתם כבלתי אפשרית, ומחה על כך שבסוף המחזה גזר עליהם המחזאי פרידה. שו הסביר את דעתו ונימק אותה באפילוג שכתב, הגם שהודה שבלב כל אחד מהם קיננה כמיהה גדולה, למרות שזו נותרה בגדר חלום. דווקא בנקודה זאת התרחק שאו מהמקור הקלאסי של אובידיוס, שהעניק ניצחון לאהבה וזיכה את זוג האוהבים בחיי שיתוף מאושרים.
המסר של אובידיוס שונה מאוד מהמסר של שו, ובכל זאת, גרסת המחזמר, "גבירתי הנאווה", מתקרבת למקור וטורפת את הקלפים כפי שהציגם שו: אלייזה משנה את דעתה, זונחת את מחזרה הצעיר והנלהב, וחוזרת לביתו של היגינס בהחלטה אמיצה לתת סיכוי נוסף לאהבתם.
ב-1938 עובד המחזה לסרט באותו שם, בכיכובם של לסלי האווארד וונדי הילר, בהסכמתו של שו עצמו. סרט טלוויזיה הופק בשנת 1978 בכיכובו של פיטר או'טול בתפקיד הנרי היגינס. לאחר מותו זכה המחזה לעיבוד מוזיקלי, פרי עטם של לרנר ולאוו, אשר מאוחר יותר גם ראה אור בגרסה קולנועית בשם "גבירתי הנאווה".
בארץ המחזה הועלה מספר פעמים, ההפקה של תיאטרון הבימה כללה את חנה מרון בתפקיד לייזה דוליטל ואת אילי גורליצקי בתפקיד הנרי היגינס. בהפקה של תיאטרון חיפה כיכבה אפרת בוימוולד בתפקיד לייזה דוליטל.
בהשראתו נכתבו התסריטים לסרטים "לחנך את ריטה" (1983) ו"אישה יפה" (1990).
תרגומים לעברית.
המחזה תורגם לעברית כמה פעמים:
לי פו
Deadwing
Deadwing הוא אלבום רוק מתקדם מאת להקת פורקיופיין טרי, שיצא לאור ב־28 במרץ 2005 באירופה וב־26 באפריל 2005 בארצות הברית. במהרה הפך האלבום להיות האלבום הנמכר ביותר של הלהקה.
פיגמליון (פירושונים)
ההיסטוריה של לונדון
נוירוזה
נוירוזה (באנגלית: Neurosis, Neuroticism; ידועה גם בשם הפרעה נירוטית), היא מונח המגדיר חוסר איזון נפשי אשר פוגע באיכות החיים, ביכולת התפקוד וההתמודדות. בשונה מהפסיכוזה, אין הנוירוזה גורמת לנתק מהמציאות או לחוסר תפקוד מלא, ואינה פוגמת ביכולת החשיבה הרציונלית. המונח נמצא בשימוש נרחב בענף הפסיכואנליזה.
רקע.
"נוירוטי", או אדם הסובל מנוירוזה, לרוב סובל במידה מסוימת מדיכאון או חרדה, העדר רגשות, ביטחון עצמי נמוך ו/או אי יציבות רגשית.
המונח נטבע בשנת 1769 על ידי ויליאם קולן, רופא ממוצא סקוטי, ביחס להפרעה כללית הנגרמת על ידי מערכת העצבים בחישה ובתנועה. הוא תיאר מגוון תסמינים והפרעות עצביות שלא ניתן היה להסבירן פיזיולוגית. מקור המונח הוא במילה היוונית נוירון (νεῦρον), כלומר עצב. בסוף המאה ה-19 חודש השימוש במונח, בהקשר של פסיכואנליזה, על ידי זיגמונד פרויד וקארל גוסטב יונג.
לאורך השנים עלתה ביקורת כנגד השימוש במונח, וכך המדריך הפסיכיאטרי האבחוני האמריקאי DSM, במהדורתו השלישית מ-1980, חדל להשתמש בו. זאת כחלק ממגמת הירידה ביוקרתה של הפסיכואנליזה בשנים האחרונות וכחלק ממסע הטיהור מהטרמינולוגיה הפסיכואנליטית מה-DSM, (ענף הפסיכיאטריה המנסה להקנות לעצמו מעמד של מדע מדויק, משתדל לאמץ הסברים ביהיביוריסטים בעלי הדגם ה'מדעי' יותר, וזאת בניגוד למנגנונים הפסיכולוגים החבויים של הפסיכואנליזה המקשים לעיתים את מלאכת האיבחון). עם זאת המונח נמצא עדיין בשימוש נרחב על ידי גורמים שונים השומרים את הפרספקטיבה הפסיכואנליטית (בין השאר בצרפת ובישראל) וכן ממשיכות להופיע בספר הקטגוריות שהיו מאוגדות בעבר תחת נוירוזה, בהן הפרעת חרדה, הפרעה סומטית והפרעת דיסוציאציה.
מאפיינים.
הנוירוזה כמחלה מייצגת מגוון של מצבים בהם מצוקה או קונפליקט פנימי או לא-מודע מתבטאים דרך הפרעה נפשית או פיזית.
נטיות שכיחות אלו עלולות להופיע בצורת דיכאון, הפרעות חרדה, נטיות אובססיביות-קומפולסיביות, פוביות והפרעות אישיות מסוימות.
הנוירוזה מתבטאת בבעיית הסתגלות שגורמת סבל. הנירוזה היא חוסר יכולת לשנות דפוסי התנהגות כפייתיים, בעיית הסתגלות לסביבה ו/או חוסר יכולת לפתח אישיות מורכבת, עמוקה ובסופו של דבר, מספקת יותר.
הנוירוזה מקושרת לירידה בנטייה לחוויית זרימה.
אדם הסובל מנוירוזה מודע למצבו ולרוב שואף להתמודד עם הבעיה, להבדיל מפסיכוזה בה האדם אינו מודע למצבו ואף מאבד מגע עם המציאות.
המונח עלול להעיד על הימצאותה של הפרעה ממשית, אך בשימוש הנפוץ הוא נוטה לשקף התנהגות אנושית שכיחה, וחלק מהמצב האנושי. נטען כי מרבית האנשים חווים נוירוזה בדרגה קלה מסוימת במהלך חייהם. הנוירוזה מתפתחת להפרעה נפשית משמעותית רק כאשר עוצמותיה גבוהות והיא מתחילה לפגום בתפקוד התקין.
גורמים.
תסמינים נוירוטיים הם לעיתים תוצאה של מצבי לחץ, אך בדרך-כלל הם מייצגים אינטראקציה מורכבת בין מצבי לחץ לבין אישיות פגיעה. פרויד טען כי ביסוד הנוירזות עומד חוסר יכולתו של האדם להתמודד עם רגשות אמביוולנטיים לא מודעים.
טיפול.
הטיפול בנוירוזה יכול לכלול פסיכותרפיה, טיפול התנהגותי וטיפול תרופתי.
Alein Project
פיליפ הרביעי
רג'אר
פיליפ היפה
שוק שחור
השוק השחור הוא כינוי לפעילות כלכלית הכוללת עסקאות ופעולות שאינן חוקיות. על אף שהכינוי מתייחס לעיתים למסחר בסחורות שבמהותן אינן חוקיות כמו סמים או סחורה גנובה, הוא לרוב מתייחס למסחר בסחורות שניתן לרוכשן באופן חוקי אך המדינה מטילה מגבלות על המסחר בהן. הביטוי "שוק שחור" מרמז לסוג העסקאות הללו, הנעשות ב"חושך", מחוץ לטווח הראייה של החוק.
שוק שחור מתפתח כאשר השלטון מטיל מגבלות על ייצור ואספקה של מוצרים ושירותים הסותרים את ביקושי השוק.
סיבות להיווצרות שוק שחור.
ישנן מספר סיבות להיווצרות שוק שחור:
שוק שחור ייווצר בקלות רבה יותר בתוך מגזרי מיעוט שיש להם לכידות פנימית ושונות סוציולוגית מהרוב במדינה. על מנת לסחור בשוק השחור יש צורך לעיתים במנגנון חלופי לזה של המדינה, ליישוב סכסוכים עסקיים. חברה בעלת לכידות פנימית יכולה לספק מגנוני בוררות חלופיים לאלו של המדינה ובכך לאפשר סחר בשוק שחור.
מחירי השוק השחור.
על המחירים בשוק השחור פועלים מספר גורמים סותרים:
במקרים שבהם יש למוצר שוק חוקי, היחס בין מחיר המוצר באופן חוקי למחירו בשוק השחור תלוי בסיבות להיווצרות השוק השחור. אם השוק השחור נוצר היות שהמדינה אוכפת מחיר נמוך ומחסור במוצר, הרי שהמחיר בשוק השחור יהיה גבוה מהמחיר החוקי ולרוב יהיה גבוה מהמחיר של שיווי המשקל אילולא המדינה אכפה מחיר נמוך.