לקראת צליחת היובל שהתקיימה בספטמבר 2003, יזם חגי פלטי, מוותיקי צולחי הכנרת, הקמת מסגרת משותפת (סוג של עמותה התנדבותית), ל"צולחי הזהב" - צולחים שצברו לפחות 40 צליחות עממיות אישיות, כולן במסלול הארוך, ושלמרות גילם המתקדם ממשיכים לצלוח את המסלול הארוך. העמותה (ואצ"ה-ותיקי ארבעים צליחות הכנרת) כוללת כ-25 חברים. השיאן הוא סוכן ביטוח שהחסיר עד כה רק שתי צליחות. זקן חברי העמותה נולד ב 1926. כמחצית מחברי העמותה הפכו את שגעון הצליחות וההתמדה בהן לפרויקט משפחתי, רב-דורי.
ראש אגף התכנון
גולפסטרים 5
שולמית הרטל
שולמית הרטל (13 באפריל 1937 - 16 בנובמבר 2013) הייתה פסלת, מורה לפיסול, בעלת סטודיו הרטל לפיסול, למדה פיסול באוניברסיטת מינסוטה (ארצות הברית) ומכון אבני.
הרטל, ילידת חיפה, פרסמה חמישה ספרים, הציגה שבע עשרה תערוכות בישראל, גרמניה, וארצות הברית ופיתחה שיטת פיסול חדשה – "שיטת הרטל" שהיא דרך קצרה בין רעיון לבין הגשמתו בתלת ממד.
השיטה.
ברשת ברזל מעצבים את מעטפת הפסל שהיא בו זמנית גם הקונסטרוקציה הנותנת חוזק לפסל וגם הפסל עצמו. אחת המכשלות בפיסול היא מכשלת הכובד של הפסל, בשיטה זו מתייחסים לקליפה בלבד. הפסל חלול והוא קל יחסית גם כשהוא מצופה בטון או חומר אחר.
הרשת היא רשת ברזל צפופה וגמישה שארוגה שתי וערב.
רשת הברזל היא שלד חיצוני כמו אצל סרטן. לרוב היצורים שלד פנימי, לפרוקי הרגליים שלד חיצוני.
נפטרה בתל אביב ב-16 בנובמבר 2013.
קצ'ואה
קצ'ואה, או בשם אחר רונסימי (Quechua או Runasimi) היא קבוצת שפות, שבעבר שימשה כשפה הרשמית של אימפריית האינקה. כיום היא מדוברת בשפות וניבים שונים על ידי כ-8–12 מיליון אנשים. זו היא קבוצת השפות האמריקאיות הילידיות המדוברת ביותר בעולם, ובעיקר במדינות האנדים. קצ'ואה אף מדוברת בישראל על ידי מספר מצומצם של יהודים מפרו שעלו לישראל.
היסטוריה.
מעט מאוד ידוע על ההיסטוריה של קצ'ואה לפני עלייתה של אימפריית האינקה, על אף שמניחים שהיא דוברה בסביבות פרו ואקוודור עוד לפני עליית האימפריה לשלטון. בתקופת האימפריה, שימשה קצ'ואה כשפה הרשמית של הממלכה ונכפתה על תושביה, ועל כן התרחבה לאזורים רבים בדרום אמריקה; כתוצאה מכך התפתחו ניבים רבים ושונים מאוד זה מזה.
גם לאחר הכיבוש הספרדי של האימפריה המשיכה השפה לשמש כשפה העיקרית באזור. הספרדים התייחסו אליה כשפה הכללית של הילידים ולמדו אותה כדי לתקשר איתם. הכנסייה הקתולית אימצה את הקצ'ואה כשפה שתשמש למיסיונריות נוצרית, ועל כן מיסיונרים ספרדים רבים למדו אותה ובאמצעותה הפיצו את עקרונות הנצרות.
מספר גורמים הובילו לירידה דרמטית בכמות דוברי השפה, אך הגורם העיקרי הוא מרד גדול של המקומיים נגד השלטון הספרדי בשנת 1780, בהנהגת טופאק אמארו השני. המרד הוביל לאיסור על שימוש בשפה ועל התושבים הילידים נכפה מעבר לספרדית. אפילו שימושים נוצריים ומיסיונריים בקצ'ואה נאסרו על ידי השלטון. כתוצאה מכך מספר דוברי השפה צנח משמעותית, ועם השנים הפכה קצ'ואה למזוהה עם המעמד הנמוך של האוכלוסייה.
בעקבות התדמית הגרועה שדבקה בשפה קצ'ואה נשארה במשך שנים רבות שפה דבורה בעיקר ולא נכתבו בה כמעט יצירות ספרותיות. לאחר שפרו קיבלה עצמאות במאה ה-18 מספר הדוברים גדל במעט, אך היא נשארה מוגבלת בעיקר לאזורים כפריים מבודדים. כיום לשפה מספר דוברים מוערך של כ-8–12 מיליון, והיא שפה רשמית בפרו, בוליביה ואקוודור.
מחנה ריכוז זקסנהאוזן
גריד (ארכיטקטורת מחשבים)
מרדכי שטרנברג
הרב מרדכי שטרנברג (נולד בתש"ח, 1 ביוני 1948) הוא ראש ישיבת הר המור.
קורות חייו.
נולד בכפר פינס לרבקה ולרב משה שטרנברג, שהיה רב היישוב. טרם הגיעו לגיל בר-מצווה נפטר אביו, ואימו עם ארבעת ילדיה עברו לגור בירושלים. למד בישיבת נתיב מאיר ולאחר מכן בישיבת כנסת חזקיהו בכפר חסידים, בה למד בחברותא כשנה וחצי עם ראש הישיבה הרב אליהו מישקובסקי, ממנו קיבל את דרך הלימוד בסגנונו של הרב שמעון שקופ. נשא את בתו של הרב משה לוין, רבה הראשי של נתניה, ובת דודתו של הרב זלמן מלמד.
בהמשך עבר בעקבות אחיו התאום, הרב עמיאל שטרנברג, לישיבת מרכז הרב, שם למד בעיקר אצל הרב מרדכי פרום ואצל הרב אברהם שפירא. שימש כר"מ בישיבת ניר קריית ארבע יחד עם הרב מיכאל הרשקוביץ. בגיל 25 מונה לר"מ בישיבת מרכז הרב על ידי הרב צבי יהודה הכהן קוק. במהלך השנים לימד הרב שטרנברג את השיעור המבוגר בישיבה והתאפיין בשיעורי גמרא מעמיקים. רבנים רבים המשמשים כרמי"ם בישיבות למדו בין השאר אצלו, והוא נחשב כבעל השפעה בלימוד עיון בישיבות מהזרם הדתי לאומי.
שיטתו דומה במידה מסוימת אל זו של הרב שמעון שקופ. היא מתאפיינת בהנחת סברות מופשטות וכלליות ומתוכן ירידה לפרטי הסוגיה. הוא לא מקבל חילוקים שאינם מנומקים היטב בסברה. לרוב הרב שטרנברג מעדיף לומר שכל המפרשים הסכימו להגדרות הבסיסיות היסודיות, ונחלקו רק בניואנסים ופרטים.
בשנת תשמ"ח הוסמך לרבנות ולדיינות על ידי ראש ישיבת מרכז הרב והרב הראשי לישראל הרב אברהם שפירא.
בשנת תשנ"ח (1997), נמנה עם קבוצת הרבנים שפרשה מישיבת מרכז הרב והקימה את ישיבת הר המור אשר הוא עומד בראשה לצד אחיו הרב עמיאל. עד לפרישה לימד במכון מרחבים בירושלים.
הרב שטרנברג לימד בעבר גם בישיבת בית אל ובישיבת אור עציון. כיום הוא מלמד בישיבות עטרת ירושלים, מעלה אליהו, עטרת נחמיה ובבית המדרש הקהילתי בגבעת שמואל. תלמידים מישיבת שבי חברון באים לשמוע שיעורים מפיו בירושלים.
מחברי ארגון 'רבני תורת הארץ הטובה'.
בכסלו תשפ"ב (דצמבר 2021) התפרסם כי חלה בסרטן הריאות
מחיבוריו.
עיונים משיעורי הרב מרדכי.
גולת הכותרת של יצירתו התורנית של הרב שטרנברג היא שיעוריו העיוניים בתלמוד, אשר חלקה נדפס במסגרת סדרת "עיונים משיעורי הרב מרדכי". עד שנת ה'תשפ"א (2021) יצאו לאור במסגרת הסדרה שבעה כרכים: פרק שניים אוחזין, בתורת ה' חפצו – דרכי לימוד (תשס"ט); מסכת בבא בתרא (תשע"א); מסכת שבת (תשע"ב); מסכת כתובות, עם שיעורים באמונה (תשע"ג); מסכת בבא קמא (תשע"ט); מסכת קידושין (תשפ"א). הסדרה יוצאת לאור על ידי בית המדרש הקהילתי בגבעת שמואל. העורך הראשי הוא הרב דוד טורנר.
קוכיה הודית
קוכיה הודית (שם מדעי: "Bassia Indica"; ידועה גם בשם Kochia indica Wight) היא שיח חד-שנתי גדול השייך למשפחת הסלקיים. נפוץ בכל הנגב. גבול התפשטותו הצפוני במישור החוף הוא באזור צומת ראם (מעודכן ל-1977) במזרח - בקעת ים המלח ובקעת הירדן ובדרום בערבה ובאילת. צומח בעיקר בצידי שדות, לאורך גדרות ולאורך כבישים.
השיח, בעל הצורה הכדורית, מגיע לגובה של 1-2 מטרים. גדל בשלהי האביב ובקיץ, עונות בהן רוב הצמחים החד שנתיים כבר מתייבשים. אורך העלים כ-1-1.5 סנטימטר. העלים איזמלנים בצורתם. הפריחה מתרחשת בחודשים יוני ויולי. הפרחים הזעירים בעלי צבע צהוב, אולם, בדומה לצמחים אחרים ממשפחת הסלקיים, הם אינם בולטים ונראים רק ממבט קרוב.
כאשר הצמח מתייבש בשלהי הסתו, ניתק בסיסו היבש מן הקרקע והשיח הקל מתגלגל בעזרת הרוח למרחקים גדולים ומפיץ את זרעיו בצורה זו. ניתן לראות את הכדורים היבשים הגדולים של השיח כשהם צמודים לגדרות או לתעלות בצידי הכבישים, שם נעצר גלגולם.
הגעת הצמח לארץ ישראל.
על פי הידוע, אין הקוכיה ההודית צמח טבעי בישראל. הוא נפוץ בייחוד בהודו, פקיסטן ואפגניסטן. על מוצאה של הקוכיה ההודית חלוקות הדעות. מיכאל זהרי טוען כי ארץ המוצא היא אוסטרליה, בה גדלים רוב מיני הקוכיה, אך לפני שהספיקו להגדירה, הובאה להודו כצמח מספוא, שם התפשטה ואף הוגדרה כ"הודית". לארץ ישראל הגיע הצמח לראשונה, כנראה, במלחמת העולם הראשונה עם גייסות מהודו ואחד מבוטנאי התקופה אף הגדירו ב-1921 כ"בסיה יפואית". בשנים לאחר מכן ניסו לאתר את הצמח, אך כנראה הוא נעלם עד אשר הגיע שנית לארץ ישראל עם הפלישה המצרית במלחמת העצמאות ב-1948.
אבינעם דנין טוען לעומתו, כי זרעי הקוכיה ההודית הגיעו מהודו לאוסטרליה ומשם למצרים התחתונה במטרה לשמש כצמח מרעה. גבעוליה המסועפים והרכים שימשו לריפוד ארגזי התחמושת של חיל המשלוח המצרי לארץ ישראל ב-1948, נפוצו בנגב הצפוני והתפשטו.
נראה שבסוף מלחמת העולם השנייה קיבל קצין בריטי במצרים זרעי קוכיה וזרע אותם באזור החוף של המדבר המערבי. התפשטות הצמח במצרים הייתה מהירה מאוד. חיילי הצבא המצרי נהגו לארוז חלק מהציוד והתחמושת בארגזים מרופדים בענפי קוכיה. במהלך הקרבות ב-1948 ועם השלל בתום המלחמה נפוצו הזרעים בנגב ומשם התפשטו.
מחשוב סריגי
מחשוב סריגי (באנגלית: Grid Computing) הוא מודל מחשוב שנועד לבצע פעולות חישוביות מסובכות על ידי ניצול כוח עיבוד ממספר רב של מחשבים שונים המחוברים יחדיו ברשת מחשבים. מודל זה יוצר ארכיטקטורת מחשבים המחלקת ביצוע תהליכים על פני תשתית של מחשוב מקבילי.
מודלים של מחשוב סריגי משתמשים במשאבי המחשוב של מספר רב של מחשבים מרושתים (בדרך כלל על ידי רשת האינטרנט) על מנת לפתור בעיות חישוביות קשות. מודלים אלו מספקים את היכולת לבצע חישובים על מערכות מידע גדולות על ידי פירוקן למספר מערכות קטנות יותר, או מספקים את היכולת לבצע מספר גדול הרבה יותר של חישובים לשנייה מאשר מחשב בודד מסוגל להפיק.
התפתחות המחשוב הסריגי.