בשנת 1997 הקבוצה החלה להתחרות בהליגה הקרואטית הראשונה ומאז לא ירדה ממנה. בשנת 2000 היא לראשונה השתתפה בגביע האינטרטוטו. בהמשך היא השתתפה בתחרויות גביע אופ"א והליגה האירופית בעונות , ו-.
בשנים 2007 ו-2016 הקבוצה התחרה בזכייה של הגביע הקרואטי אך הפסידה במשחק הגמר.
בשנת 2008 סלאבן בלאופו הגיע למקום השני בליגה בסוף העונה ובשנת 2013 למקום השלישי.
ליד המועדון פועלת מחלקת הנוער. בין בוגרי המחלקה נמנה בויאן ורוצ'ינה שהיה בין הכוכבי הקבוצה הבוגרת ושיחק בהפועל תל אביב.
כיכר מרשל טיטו
אינפרה סאונד
אינפרה סאונד (או אינפרא סאונד; באנגלית: Infrasound) הוא תדר תת-קולי.
הגדרה ואטימולוגיה.
אינפרה סאונד הוא קול שהתדר שלו נמוך ממה שהאדם יכול לשמוע, כלומר מתחת ל-20 הרץ, בניגוד לאולטרה סאונד, קול שתדרו גבוה ממה שהאדם יכול לשמוע.
מקור המילה אינפרה סאונד היא המילה הלטינית infra (מתחת) וסאונד (sound, קול - מתחת לקול, על קולי).
שימושים.
מחקר משנת 2019 הראה שגלי קול מסוג אינפרא-סאונד הם כלי המאפשר ניטור ומיפוי סופות רעמים.
סוזן הייל
סוזן הייל (באנגלית: Susan Hale; 5 בדצמבר 1833 - 17 בספטמבר 1910) הייתה סופרת, מטיילת ואמנית אמריקאית. היא התמסרה לאמנות הציור בצבעי מים אותה למדה אצל ציירים אנגלים, צרפתים וגרמנים. הייל נסעה רבות, שרטטה וביקרה בגלריות ברחבי עולם.
ראשית חייה.
הייל נולדה בבוסטון, מסצ'וסטס לנתן הייל ולשרה פרסטון אוורט, ולה עשרה אחים. אביה של הייל היה עורך דין וכן עורךובעלים של ה"בוסטון דיילי פרסוויסט" ואילו אימה הייתה סופרת. אחותה הייתה הציירת אלן דיי הייל. אחיה היה אדוארד אוורט הייל, כומר ופוליטיקאי, והיא שיתפה עימו פעולה בכתיבת ספרי מסעות. בבגרותה הייתה בעיקר בת לוויה של אחותה הגדולה העיתונאית והסופרת לוקרטיה פיבודי הייל.
היא חונכה באופן פרטי על ידי מורים עד לגיל 16, ואז עברה ללמוד בבית הספר של ג'ורג' בארל אמרסון. היא למדה לצייר בעצמה בשנים אלו.
קריירה.
במשך שנים רבות הייתה מורה מצליחה בבוסטון. היא התחילה בהוראה כשאביה חלה והיה צורך להשלים את הכנסות המשפחה. בשנת 1860 היא עברה לברוקלין עם משפחתה. אביה נפטר שם בשנת 1862 ואימה בשנת 1865. כשמשפחה התפרקה בשנת 1867, הייל ואחותה לוקריטיה נסעו מעבר לים להתארח אצל אחיהם צ'ארלס שהיה הקונסול הכללי של ארצות הברית במצרים. כשחזרה מהנסיעה, שכרה הייל חדרים ברחוב בוילסטון 91 בבוסטון והמשיכה בהוראה.
בגיל מבוגר יחסית, בשנת 1872, החליטה שהיא רוצה לקבל את ההכשרה הטובה ביותר בציור בצבעי מים, ויצאה לאירופה ללמוד אמנות בפריז, בירת צרפת, ובוויימאר שבגרמניה, במשך כמעט שנה. כשחזרה בשנת 1873, החלה להעביר שיעורים בציור בצבעי מים.
היא גרה ברחוב בוילסטון 64 והחזיקה סטודיו במועדון האמנות.
בשנת 1885 היא החלה לגור בבית הקיץ של אחיה, אדוארד, במאטונוק שברוד איילנד, אותו כינתה "הבית" עד מותה בשנת 1910. אחיה ואשתו נסעו לאירופה כדי לטפל בביתם החולה. הייל העבירה בסופו של דבר את רוב מטלטליה למטונוק, והחלה לשהות שם באופן קבוע במהלך הקיץ, ואת החורפים העבירה בנסיעות. בשנים לפני כן, סדר הזמנים שלה הפוך - היא בילתה חורפים בעבודה בבוסטון ונסעה בקיץ.
לעיתים ליוותה בנסיעות ידידים ידועי שם, כמו הסופר תומאס גולד אפלטון והצייר פרדריק אדווין צ'רץ'. היא המשיכה לבקר בבוסטון בין מסעותיה לאירופה ובין שהותה במטרונוק.
עבודות צבעי המים שלה תיארו בעיקר נופים שראתה במהלך מסעותיה. היא גם תיארה את מסעותיה בפרטי פרטים במכתבים לאחותה, לוקרטיה. כמו כן איירה באיורים רבים את ספרי המסעות שכתבה, כולל ספרים על מקסיקו, מצרים ואתרים באירופה.
הייל נפטרה בביתה במטונוק בשנת 1910.
רשומות קוטל המלך
רשומות קוטל המלך היא טרילוגית פנטזיה אפית, שנכתבה בידי הסופר פטריק רות'פס, העוקבת אחר מהלכם של שלושה ימים בחייו של קוות'ה (על פי המחבר, הגיית השם הנכונה אמורה להיות קווֹתְ', אולם התרגום העברי השתמש בצורה "קוותה"), גיבור הסיפור, בעוד הוא מספר את קורות חייו להיסטוריון שהגיע לפונדק אותו קוות'ה מנהל בעיירה נידחת בעילום שם. כל אחד מספרי הטרילוגיה עוקב אחר מהלכו של יום אחד בו קוותה מספר את סיפורו. הספר הראשון בסדרה זכה בפרס קוויל, נכנס לרשימת הספרים הטובים ביותר לשנת 2007 בתחום הפנטזיה של מגזין Publishers Weekly ובאפריל 2008, נכנס לרשימת הספרים הנמכרים ביותר של הניו יורק טיימס. הספר השני בסדרה, פחדיו של האדם החכם, הגיע למקום הראשון ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס, וזכה בפרס דייוויד גמל לספר הפנטזיה הטוב ביותר לשנת 2012.
כתיבת הטרילוגיה.
רותפס כתב את הטרילוגיה כולה במהלך תשע השנים בהן למד לתואר הראשון, פרק הזמן הארוך של לימודיו ל-BA נבע משינוי מסלולי לימוד מהנדסה כימית, למספר חוגים ראשיים שונים, הפסקות של סמסטרים באמצע ולבסוף השלמת התואר הראשון שלו בתחום ספרות אנגלית. רות'פס וחבריו באוניברסיטה התחילו לכנות את היצירה של רות'פס "ה-ספר" (The Book). הוא שאב השראה לכתיבת הספר מהקורסים המגוונים שלמד, מחוויותיו באוניברסיטה שכללו החלפה של חוגים ראשיים ומתחביביו האישיים. לפני פרסום הספרים, רות'פוס הגיש לתחרות סיפורים קצרים קטע קצר מתוך הספר השני בטרילוגיה, "פחדיו של האדם החכם", בשם "הדרך אל לבינשיר" ("The Road to Levinshir"), ואף זכה בתחרות "כותבי העתיד" בשנת 2002. בזכות זכייה זו, הוא החל לקבל תשומת לב ממפרסמים שונים וחמש שנים מאוחר יותר, יצא לאור הספר הראשון בטרילוגיה "שם הרוח" במרץ 2007, והתחיל לצבור קהל מעריצים וביקורות טובות ובאפריל 2008, הספר הגיע לרשימת הנמכרים ביותר של הניו יורק טיימס.
רקע.
מערכת הקסם בעולם.
סימפתיה.
היכולת הבסיסית שכל סטודנט מתחיל בארקנום שבאוניברסיטה לומד היא "סימפתיה". הסימפתיה היא למעשה תיעול והחלפה של כוח ואנרגיה שקיימים בעולם, כאשר המפעיל של הסימפתיה משמש כמתווך.
בעזרת הסימפתיה ניתן "לכפות" (לקשור) שני חפצים זה לזה, וכך כל ריאקציה אנרגטית שקורית לחפץ אחד קורית גם לשני. בשביל לקיים את הקישור הסימפתי, הסימפתאי שיוצר את הקישור הסימפתי צריך להאמין שהחפצים אכן קשורים. למשל, משקלה של מטבע אחת שכפותה סימפתית למטבע אחרת יהיה כמשקל שתי המטבעות, וזה רק אם הקישור הסימפתי (=הדמיון) בין החפצים יהיה דמיון של 100%. ככל שהקישור הסימפתי גרוע יותר, המשקל יהיה יותר גבוה. אפשר להעביר אנרגיות נוספות בין החפצים מלבד אנרגיית תנועה אם כי רוב השימוש בספר בסימפתיה הוא בחום ובתנועה.
אפשר ליצור יותר מקישור סימפתי אחד. קוותה עצמו מסוגל ליצור שישה קישורים סימפתיים בו זמנית, ודווי, מלוות הכספים, מסוגלת ליצור שבעה קישורים סימפתיים.
סימפתאי יכול לשאוב גם מחום גופו בשביל להעביר אנרגיה דרך כפיתה סימפתית שהוא יוצר, אך בכך הוא חשוף לסכנה שנקראת "הצטננות הכופת". במקרה זה, החום שנשאב מהעור או מהדם של הכופת הוא גבוה מדי, והירידה החדה בטמפרטורה יכולה להוביל אותו למוות בשל קיפאון.
סיגלדריה.
סיגדלריה היא שפה של רונות מיסטיות שאמורות לקשר בכוח המילה שני חלקים של דבר מה. הקישור הזה שונה מהסימפתיה בכך שהוא לא דורש אנרגיה. הרונות משמשות כמו דבק, אבל הוא מסוכן מאוד וטעות אחת בשפה עלולה לגרור תוצאות כמו התפוררות החפץ או חיבור בלתי ניתן לניתוק של שני חפצים.
קוותה מצליח לשנן את השפה תוך לילה אחד, אחרי שהוא כותב שיר עם כל אות והשימוש בה, מה שעוזר לו לזכור אותה ביתר קלות.
נקיבת שמות.
נקיבת שמות נקראת גם 'הקסם האמיתי'. השימוש בנקיבת שמות מבטא את הבנת המציאות של הדבר עצמו. כאשר מבינים משהו באמת, אפשר לשלוט בו - לדוגמה, אדם שמבין את הרוח, יכול לנקוב בשמה האמיתי, וכך לשלוט בה ולעצב אותה כרצונו.
המודעות האנושית לא מסוגלת לתפוס את מהויות הדברים ולהבין אותן, אבל התת-מודע, המכונה 'המוח הישן', מסוגל. על ידי כך ש'מעירים' את 'המוח הישן', אפשר לנסות להבין את המהות של הדבר - כלומר, ללמוד את שמו.
במהלך העלילה ובפרקי הביניים מופיעות כמה דמויות שמכירות שמות. בסיפורים אנחנו פוגשים את טבורלין הגדול המכיר את שמות כל הדברים, ג'קס שמכיר את השם של הירח ועוד. קוותה פוגש לראשונה בחייו בנקיבת שמות כאשר הוא רואה את אבנתי (המורה הראשון שלו) נוקב בשם הרוח, ומאז הוא מחפש את הרוח ואף מוצא אותה כמה פעמים. ההיסטוריון יודע את שם הברזל ומשתמש בו כנגד בסט באחד מפרקי הביניים. המגיסטר הסימפתאי מכיר את שם האש. פלה לומדת את שם האבן בשיעורים אצל אלודין, ואלודין המגיסטר נוקב השמות בעצמו, יודע שמות רבים [של שמונה דברים(?)].
יצורים ומיתולוגיה.
בני הפיי.
בני הפיי (או הפיות), הם יצורים שחיים ביקום מקביל לעולמו של קוותה. עולמם הוא עולם בו הזמן מתקדם בקצב שונה. שני היקומים קשורים לירח ונמשכים אליו, כך שהם מתקרבים זה לזה ונושקים כאשר הירח מלא באחד העולמות.
לא ברור מה יכולותיהם של בני הפיי, אבל ידוע שהקסם שלהם עובד אחרת מאצל בני-אדם והוא טבעי להם. הם יכולים למשל ללקט קרני ירח (פלוריאן, בת פיי שמפתה את קוותה, משתמשת בקרני אור בשביל לארוג את ה'שאד' - גלימת הצללים שהיא נותנת לקוותה), לנוע במהירות, לחיות אלפי שנים ועוד יכולות רבות. בני הפיי הם מגוונים למדי, שלא כמו בני אדם, ולא נכון לדמותם אחד לשני.
הצ'נדריאן.
הצ'נדריאן הם יצורים מרושעים שאחראים להרג משפחתו של קוותה ומתוארים מספר פעמים נוספות במהלך הספר. הם הורגים כל אדם שמגלה מידע על זהותם, או שעלול לגלות מידע עליהם. אש כחולה, התפוררות של מתכות וסימנים נוספים מעידים על נוכחותם.