בחודש אוקטובר 2017, הוציא המשרד להגנת הסביבה צו מנהלי לפי סעיף 45 לחוק אוויר נקי בעקבות המשך חריגות הבנזן באותה השנה בתחנות הניטור בשכונת קריית בנימין ובתחנה ניידת 5 הממוקמת במורד נחל הקישון, כמו גם בדיגומים יממתיים המתבצעים באופן סדיר ב-12 נקודות מחוץ לגדר מתחם בז"ן. בהוראת הצו המנהלי, המפעל נדרש לתכנון וביצוע תוכנית מיידית להפחתת פליטות הבנזן. לאחר אי עמידה בהפחתת הפליטות על פי התוכנית המקורית (שהסתיימה בסוף חודש מרץ 2018) קיבל המפעל ארכה לביצוע תוכנית מקיפה יותר עד סוף חודש יולי באותה השנה. מאחר שבמהלך שנת 2018 וגם אחרי תום ביצוע התוכניות נמשכו חריגות הבנזן על פי תיעוד תחנות הניטור הסמוכות למתחם, נערך ב-12 בפברואר 2019 שימוע לבכירי החברה כצעד מקדים לסגירת המתקנים. על אף מהלכים אלה, לאחר השימוע, כבר נמדדו 3 חריגות בנזן יממתיות בסמיכות למתחם בז"ן. בעקבות השימוע הוצא לחברה צו 45 נוסף ב-17 במרץ 2019. בחודש ינואר 2020, הוצא צו 45 נוסף למפעל, בגין חריגות ממתקן הביטומן, בעטיו חויב המפעל להפסיק את פעילות המתקן תוך 3 חודשים. כשבועיים לאחר הוצאת הצו, דיווח המפעל לבורסה אודות רכישת מערכת זמנית להפחתת פליטות ממתקן הביטומן, עד להתקנת המערכת הקבועה. בחודש ינואר 2021, הוצא צו 45 לכרמל אולפינים בגין אי עמידה בתנאי היתר הפליטה להפחתת פליטת תחמוצות חנקן מהדוודים.
ביולי 2021 קבוצת בז"ן הכריזה על כוונתה להיות הספק הישראלי הראשי לאנרגיות מתחדשות ודלקים חילופיים. בהשקעה של $1.5 מילארד עד 2030, החברה תפעיל אסטרטגיה בת שלושה מרכיבים בהתאם לפרוטוקולים בינלאומיים הכוללת מימן ירוק ודלקים חלופיים, פולימרים מתקדמים, ודלקים ותשתיות. החברה הציבה לעצמה יעד של 15% פולימרים ירוק עד 2025 ו30% עד 2030, מתוכם כ-5,000 טון לשנה בלבד ייוצרו בישראל וכ-70,000 טון לשנה ייוצרו במפעלי החברה בהולנד.
הלם ומורא
הלם ומורא (באנגלית: Shock and Awe, ובעגה המקצועית Rapid Dominance, או "השתלטות מהירה") היא דוקטרינה ואסטרטגיה צבאית שעקרונותיה הם הפעלת כוח וגילויי עוצמה במטרה להרוס את רצונו של היריב להילחם או להתנגד, בדרכים שהן פסיכולוגיות בעיקרן. הדוקטרינה נוסחה על ידי הארלן אולמן (Ullman) וג'יימס וייד (Wade), כתוצאה ממחקר שנערך באוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית. המבצע הצבאי המכונה בשם "הלם ומורא" החל את הפלישה האמריקאית לעיראק במלחמת עיראק (2003). הדעות חלוקות לגבי השאלה האם הדוקטרינה אכן יושמה בקרב זה, ואם כן - האם השיגה את מטרותיה הצפויות.
הדוקטרינה.
השתלטות מהירה הוגדרה על ידי מחברי הדוקטרינה אולמן וווייד כניסיון
בנוסף, השתלטות מהירה
כשהציגו את הדוקטרינה בדו"ח שהגישו לאוניברסיטה לביטחון לאומי של ארצות הברית ב-1996, אולמן ווייד תיארו אותה כניסיון לפתח דוקטרינה צבאית לארצות הברית בתקופה שאחרי המלחמה הקרה. לטענתם, היא אמורה לתרום ל"שינוי מהפכני" במחשבה הצבאית לאור השינויים הצפויים בסדר-הכוחות של הכוחות המזוינים של ארצות הברית וכתוצאה מהשילוב ההולך וגובר של טכנולוגיית המידע בלוחמה המודרנית. במאמרים שפורסמו לאחר-מכן נטען כי ההשתלטות המהירה מנצלת את "העליונות הטכנולוגית, היכולת לפעולה נקודתית והשליטה במידע" שהם נחלותיה של ארצות הברית.
אולמן ווייד זיהו ארבעה מאפיינים חיוניים של ההשתלטות המהירה, ואלו הם:
"הלם ומורא" הוא המונח שבו בחרו אולמן ווייד להשתמש כשבאו לתאר את האפקט שההשתלטות המהירה שואפת להשיג כלפי היריב. זהו למעשה אותו מצב של חוסר-אונים וחוסר-רצון שאותו ניתן לגרום על ידי הפעלת כוח ישיר נגד מרכזי השליטה והבקרה (command and control), חסימה סלקטיבית של זרימת-מידע ברשת היריב והפצת דיסאינפורמציה, הפעלת כוחות קרביים באופן מכריע וכל זאת תוך פעולה זריזה ומהירה.
הדוקטרינה של ההשתלטות המהירה התפתחה מהרעיון של "הכוח המכריע" (decisive force). אולמן ווייד מנו את היסודות המשותפים לשני הקונספטים במונחים של מטרה ויעדים, השימוש בכוח, גודל הכוח, סדר-הגודל של הפעולה, המהירות, כמות הנפגעים והטכניקה (או טקטיקה).
יישומים היסטוריים.
אולמן ווייד טוענים שניתן לזהות במהלך ההיסטוריה מספר יישומים או מבצעים צבאיים שיש להם הרבה מן המשותף עם מה שנוסח כ"הלם ומורא", והם מנו את הדוגמאות הבאות:
נונצ'קו
נונצ'קוּ (ביפנית: ヌンチャク, נקרא גם נונצ'קס או נונצ'קה) הוא כלי נשק המשמש באמנויות לחימה, אשר מורכב משני מקלות המחוברים זה לזה באמצעות שרשרת קצרה או חבל קצר.
השימוש בנונצ'קו הפך למפורסם בעקבות סרטיו של ברוס לי.
היסטוריה.
הנונצ'קו היה במקור כלי חקלאי שהומצא על ידי איכרים באזור איי אוקינאווה, ושימש בעיקר לחבטה בגבעולי אורז לשם הפרדת הגרגירים מן הגבעולים, או להצלפה בבהמות השדה.
בתקופת הכיבוש היפני באזור אוקינאווה אסרו הכובשים על המקומיים נשיאת כלי נשק מכל סוג. על כן, חיפשו האזרחים כלי נשק חדשים מוסווים במטרה להגן על עצמם, והשתמשו בכלים חקלאיים שהיו בהישג ידם בתור כלי נשק, לדוגמה טונפה, סאי, קאמה ועוד.
השימוש בנונצ'קו.
השימוש בנונצ'קו מתבצע על ידי העברתו מיד ליד תוך אחיזה באחד המוטות כך שהשני יוכל לשמש כאמצעי הגנה או התקפה.
ישנן טכניקות נוספות בנונצ'קו בהן שני המוטות מוחזקים בשתי הידיים או שני המוטות ביד אחת או שימוש בשתי נונצ'קות בו זמנית.
השימוש בנונצ'קו מלווה בטכניקות רגל או יד מאמנויות לחימה שונות.
הנונצ'קו באמנויות הלחימה המודרניות.
כיום הנונצ'קו משמש חלק בלתי נפרד מאמנויות לחימה מכל הסוגים: סיניות (ג'יט קון דו), יפניות, קוריאניות (טאקוונדו והפקידו) ואפילו ישראליות (דניס הישרדות).
השימוש בנונצ׳קו מתבצע במספר שיטות:
קיימות שיטות נוספות
בתרבות הפופולרית.
הנונצ'קו הפך לכלי נשק המזוהה עם אמנויות לחימה מזרח-אסייתיות בעקבות סרטיו של ברוס לי, וסרטים הוליוודיים שהציגו אותו כנשק של נינג'ות.
זוג נונצ'קו הם הנשק של צב הנינג'ה מיכלאנג'לו.
קישורים חיצוניים.
נונצ’קו – כלי להטוטים או כלי נשק? - ישראל דוג'ו
פאלאנקס
אטול פלמירה
אגם הסרפנטין
דמוקרטיה נשיאותית
דמוקרטיה נשיאותית היא שיטת ממשל דמוקרטית בלתי ישירה ורפובליקאית, בה הרשות המבצעת (המגולמת באדם אחד - נשיא) והרשות המחוקקת (הפרלמנט) נבחרים שניהם על-ידי האזרחים. בשיטה זו ראש הרשות המבצעת הוא גם ראש המדינה.
מאפייניה העיקריים של הדמוקרטיה הנשיאותית.
השיטה הנשיאותית נבדלת מן השיטה הפרלמנטרית במספר נושאים.
בשיטה זו, הנשיא שהוא ראש הרשות המבצעת הוא גם ראש המדינה. על כן, שיטה זו לא יכולה להתקיים תחת מונרכיה חוקתית, שכן משטר בו ראש המדינה הוא ראש הרשות המבצעת ולא נבחר בבחירות נקרא אוטוקרטיה.
בדמוקרטיה נשיאותית, הפרלמנט והנשיא נבחרים בנפרד האחד מהשני לתקופה קבועה מראש. בעוד בשיטה הפרלמנטרית הרשות המבצעת צומחת מהמחוקקת ותלויה באמונה, בשיטה הנשיאותית הנשיא לא תלוי בפרלמנט, ואין בכוחו של הפרלמנט להדיח את הנשיא (למעט במקרים מיוחדים ועל רקע מעשים לא חוקיים). הפרלמנט והנשיא נבחרים לכהן לתקופה קבועה מראש, מבלי כל אפשרות להקדים את הבחירות. ברוב המדינות מכהן לצד הנשיא גם סגן נשיא, שאמור להחליפו במקרה בו הוא מתפטר, מת או מודח.
בדמוקרטיה נשיאותית, הנשיא הוא התגלמות הרשות המבצעת: הוא הממנה את השרים ובכוחו להדיחם בכל עת, הוא המכתיב את מדיניות החוץ והפנים של הממשלה, והוא המפקד העליון של הצבא. קבינט השרים אינו אלא גוף מייעץ ומלווה, וההחלטות מתקבלות על-ידי הנשיא. הנשיא מממש את מדיניותו באמצעות צווים נשיאותיים שבכוחו להוציא, והם ניתנים לביטול על-ידי כל נשיא עתידי בכל עת. תקציב המדינה מוגש לפרלמנט על-ידי הנשיא או מי מטעמו (שר אוצר).
יש להבדיל בין שיטה נשיאותית לבין דמוקרטיה נשיאותית; לא כל מדינה בעלת משטר נשיאותי היא דמוקרטיה.
תפוצה.
השיטה הנשיאותית היא שיטת הממשל השנייה בתפוצתה בעולם, עם זאת, לא כל מדינה בעלת משטר נשיאותי היא דמוקרטיה. ברשימה זו נכללות המדינות המוגדרות כדמוקרטיה במדד הדמוקרטיה משנת 2020 של האקונומיסט.
במדינות אלו, מכהן גם ראש ממשלה כראש הרשות המבצעת לצד הנשיא
חתול רחוב (משחק מחשב)
חתול רחוב (אנגלית: Alley Cat) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי ביל ויליאמס.
המשחק נוצר במקור למחשבי אטארי 8 סיביות, ומאוחר יותר הוסב לסביבת מערכת ההפעלה DOS על ידי חברת IBM.
גיבור המשחק הוא חתול רחוב אשר צובר נקודות על ידי כניסה לדירותיהם של דיירי השכונה וביצוע "משימות" בתוכן, כדוגמת ציד ציפור שבכלוב, אכילת דגים מתוך אקווריום ענקי, שתיית חלב השייך לכלבים וכדומה. על החתול מאיימים כלבי השכונה וסכנות נוספות.
משחקיות.
פרדי, חתול אשפתות שמבצע פעילויות מסוימות בבתים בשכונה, מנסה לזכות באהבתה של החתולה פליסיה.
המסך הראשי של המשחק מציג סמטה וחלונות בבניין. מהחלונות הללו נזרקים על החתול חפצים אקראיים (טלפון, נעליים, וכדומה), ועליו להתחמק מהם, אחרת יפול לרחוב. ברחוב מסתובב לעיתים כלב, ואם חתול הרחוב נוגע בו, הוא נפסל.
החתול מטפס על פחי אשפה, על הגדר, ומשם לחבלי הכביסה, ומשם הוא יכול להיכנס לחדרים שונים בשכונה. בכל חדר יש אתגר מסוג אחר:
כאשר החתול מסיים בהצלחה את האתגרים בחדרים השונים, נפתחים חלונות ובהם החתולה אהובתו קוראת לו. אם החתול מצליח להיכנס לחלון כזה, הוא נכנס לחדר ובו מספר שורות של לבבות, עליהם החתול יכול ללכת ימינה ושמאלה. המשימה: להגיע לחתולה הנמצאת למעלה, תוך כדי התחמקות מחתולים אחרים ומקופידונים היורים עליו חיצים, הגורמים לו ליפול למטה.