ב-31 במאי 1783 התקבלה ויז'ה לה-ברן כחברה באקדמיה המלכותית לציור ולפיסול, אחת מ-15 הנשים היחידות שהתקבלו כחברות מלאות בין השנים 1648 ו-1793. קודם לכן סירבו לקבל את ויז'ה בהמתלה שבעלה סוחר באומנות, אך בהמלצת לואי השישה עשר מלך צרפת, ובעקבות לחצה של מארי אנטואנט, היא התקבלה. התמונה שהציגה ויז'ה לה-ברן על מנת להתקבל לאקדמיה הייתה האלגוריה "Paix ramenant l’Abondance".לאחר המהפכה הצרפתית, כאשר חדלו לקבל נשים, נאלצה לה-ברן לעזוב את האקדמיה.
גלות.
באוקטובר 1789, בעטיה של המהפכה הצרפתית, נמלטה אליזבט ויז'ה לה-ברן מפריז עם בתה ג'ולי (שנולדה בשנת 1780), והשאירה מאחוריה את בעלה, את כל ציוריה ואת כל רכושה. היא שהתה מחוץ לצרפת במשך 12 שנים, והתגוררה לחלופין באיטליה (עד 1792), באוסטריה (עד 1795), ברוסיה (עד 1801) ובגרמניה (1801).
איטליה.
באיטליה נבחרה לה-ברן, בשנת 1789, כחברה באקדמיה של פרמה וובשנת 1790 גם לאקדמיה סנט לוקה שברומא. בנאפולי היא ציירה את דיוקנה של מריה קרולינה מאוסטריה (אחותה של מארי אנטואנט) ואת ארבעת ילדיה הגדולים. היא ציירה גם את ליידי אמה המילטון. התמונה האהובה ביותר על ויז'ה לה-ברן הייתה זו של ליידי המילטון כ-Cumaean Sibyl שמוזכרת יותר מכל תמונה אחרת בזכרונותיה, תמונה שתמיד הציגה במקומות השונים בהם שהתה.
אוסטריה.
כאשר שהתה בווינה, נתבקשה ויז'ה לה-ברן, בשנת 1793, לצייר את הנסיכה מריה ג'וספה בדמות אריאדנה ואת הנסיכה קרולינה בדמותה של איריס.
רוסיה.
ברוסיה, קיבל המעמד הגבוה את ויז'ה לה-ברן בזרועות פתוחות והיא ציירה דמויות רבות מחוגי האצולה, כולל דיוקן של המלך הפולני לשעבר, סטניסלב אוגוסט פוניאטובסקי, כמו גם את בני משפחתה של יקתרינה הגדולה. הצארית יקטרינה לא התרשמה לטובה מהתמונה של נכדותיה כי לדעתה הן הוצגו חשופות מדי, אך כאשר הוסיפה לה-ברן שרוולים לתמונה, הסכימה יקתרינה לכך שויז'ה לה-ברן תצייר גם אותה. לרוע המזל, נפטרה הצארית לפני שלה-ברן הספיקה לצייר אותה. ברוסיה, התקבלה ויז'ה לה-ברן לאקדמיה לאומנות בסיינט פיטסבורג. ביתה של לה-ברן נישאה שם למזכיר מנהל התיאטרון המלכותי של סיינט פיטסבורג ונפטרה לפני אימה בשנת 1819.
חזרה לצרפת.
בעלה של ויז'ה לה ברן, יחד חברי משפחה נוספים, ערכו קמפיין ארוך לנקוי שמה של לה-ברן ובינואר 1821 חזרה אליזבט ויז'ה לה-ברן לצרפת. כאשר שהתה ז'נבה שבשווייץ היא נבחרה להיות חברת כבוד באגודה לקידום האומנות. מאוחר יותר רכשה ויז'ה לה-ברן בית בעיירה לובסיין, והעבירה את זמנה בינו לבין שהות בפריז. בין השנים 1835 ו-1837, בשנות ה-80 לחייה, פרסמה את זכרונותיה בשלושה כרכים שהפכו למסמך בעל חשיבות רבה במה שנוגע לחייהם של אמנים בני תקופתה. אליזבט ויז'ה לה-ברן נפטרה בפריז ב-30 במרץ 1842, בגיל 86 ונקברה בבית העלמין של לובסיין.
מטבע סנט לושה
מטבע סנט וינסנט והגרנדינים
חבלה עצמית
מטבע נמיביה
מטבע סינגפור
מטבע מצרים
מטבע ארגנטינה
מטבע אורוגוואי
הדי לאמאר
הדי לאמאר (; 9 בנובמבר 1914 - 19 בינואר 2000) הייתה שחקנית קולנוע וממציאה אמריקאית יהודייה מומרת ילידת-אוסטריה, שנודעת בזכות כיכובה בהוליווד, ובזכות המצאותיה, ביניהן פיתוח טכנולוגיית שידור גלי רדיו בדילוגי תדר.
ביוגרפיה.
נולדה בשם הדוויג אווה מריה קיזלר (בגרמנית: Hedwig Eva Maria Kiesler) בווינה שבאוסטרו-הונגריה דאז, להורים יהודים ממוצא גליציאני והונגרי. עם זאת, אמה התנצרה לקתוליות, וכך גם גידלה אותה כנוצרייה. לאמאר התפרסמה בתחילת שנות ה-30 כשחקנית קולנוע.
בשנת 1933 התפרסמה כאישה הראשונה שהופיעה בסרט "מהוגן" כשהיא חשופת חזה, בסרט הצ'כי "אקסטזה". הסרט עורר סערה ציבורית משום שהיה הראשון להראות את פניה של אישה בעת אורגזמה, וכן להראות ערום נשי. לימים טענה לאמאר כי מעולם לא הסכימה להצטלם כשהיא חשופת חזה, ושסצנת העירום הקצרה הושגה במרמה על ידי כך שהבמאי רכש מצלמות מקרבות במיוחד.
זמן קצר לאחר מכן פגשה עם בעלה הראשון, אשר רכש לאחר נישואיהם את כל עותקי הסרט. הבעל, איש עסקים אוסטרי עשיר, היה מקורב לגורמים במפלגה הנאצית ובין באי ביתם של בני הזוג נמנו גם אדולף היטלר ובניטו מוסוליני.
כשהייתה בת 18 נישאתה לפדריך מנדל, שהיה בן 33 באותה העת. על אף שורשיו היהודים, מנדל היה מבכירי סוחרי הנשק באוסטריה, ובין לקוחותיו נמנו כאמור גם היטלר ומוסוליני. ביתם של לאמאר ומנדל הפך למוקד ביקורים של בכירי הפאשיסטים באירופה של שנות ה-30, וכך לאמאר נחשפה לסוגי הנשק והטכנולוגיות שהיו בידיהם.
בשנת 1937 ברחה לאמאר לפריז והתגרשה מבעלה שנהג להתעלל בה פיזית ורגשית. בפריז פגשה את ראש אולפני MGM לואי ב. מאייר, שבחר עבורה את שם הבמה "הדי לאמאר", על שם השחקנית ברברה לה מאר, שהייתה מכוכבות הקולנוע האילם ומתה ב-1926. הדי לאמאר הופיעה בסרטים רבים בבריטניה ובארצות הברית. תפקידה המפורסם ביותר היה גילום דמותה של דלילה באפוס הקולנועי של דה מיל "שמשון ודלילה".
היא התפרסמה גם בזכות חלקה, במשותף עם המלחין ג'ורג' אנתייל, ברישום פטנט על טכנולוגיית שידור גלי רדיו בדילוגי תדר. המצאה זו הובילה, בשנות ה-50, לשימוש במערכות תקשורת צבאיות שהותקנו בספינות הצי האמריקאי. טכנולוגיה זו או דומה לה מונחת ביסודם של רבים מיישומי הרדיו המודרניים, בהם תקשורת סלולרית, בלוטות' ו-GPS.
בסך הכול הייתה לאמאר נשואה לשישה בעלים. היו לה שלושה ילדים: את בנה הראשון היא אימצה יחד עם בעלה השני, התסריטאי והמפיק ג'ין מרקלי. לאחר נישואיה לבעלה השלישי, השחקן ג'ון לודר, שאימץ את בנה, נולדו להם בן ובת.
היא נעצרה פעמיים באשמת גנבה מחנויות (ב-1966 וב-1991), אך האישומים נגדה בוטלו.
לאמאר נפטרה בשנת 2000 בביתה בפלורידה. על פי בקשתה, פיזר בנה הצעיר את אפר גופתה ביערות וינה שבמולדתה אוסטריה.
אחד מציטוטיה המפורסמים: "כל בחורה יכולה להיות זוהרת. כל שעליה לעשות הוא לעמוד בשקט ולהיראות טיפשה.".
ב-9 בנובמבר 2015 הופיע שרבוט גוגל על שמה של לאמאר.
ב-2018 החלה הפקה הוליוודית ביוגרפית על אודות חייה, בגילומה של גל גדות.
אסטרואיד 32730 Lamarr, שהתגלה ב-1951 על ידי קרל ריינמות', נקרא על שמה. ההכרזה נעשתה באוגוסט 2019.
מטבע הרפובליקה הדומיניקנית
מטבע קולומביה
היא שפת תכנות מרובת פרדיגמות המבוססת על שפת התכנות C, שפותחה בשנות ה־80. מיישמת עקרונות של תכנות פרוצדורלי, תכנות מונחה־עצמים ותכנות גנרי. שפה זו היא מהשפות הפופולריות בקרב מתכנתים בעולם, ושפות פופולריות אחרות (כגון Java ו־#C) הושפעו ממנה במידה רבה.
היסטוריה.
פיתוח השפה החל בשנת 1979 על ידי ביארנה סטרוסטרופ ממעבדות בל AT&amp;T, כאשר הוא החל את עבודתו על הגרסה הראשונה בשמה C with classes (דהיינו "C עם מחלקות"). סטרוסטרופ רצה ליצור שפה חדשה שתשלב את היתרונות של Simula, שפה מונחת עצמים אטית, יחד עם יתרונות היעילות והמהירות של שפת C.
בשנת 1983 זכתה השפה לשימוש במעבדות בל. בשנה זו נוספו לשפה כלים חדשים; בין היתר: פונקציות וירטואליות, העמסת פונקציות, העמסת אופרטורים, הפניות, קבועים, טיפוסיות חזקה והערות שורה (//). באותו זמן קיבלה השפה את שמה החדש ++C. השם בא לבטא את העובדה ש־ היא הרחבה לשפת C. פלוס־פלוס הוא אופרטור הגדלה עצמית שקיים ב־C, הוא מגדיל ערך משתנה שלם ב־1. הגרסה המסחרית הראשונה הופצה בשנת 1985 יחד עם פרסום הספר הראשון לשפה מאת סטרוסטרופ, בשם "The C++ Programming Language".
בשנת 1989 עודכנה השפה ונוספו לה תכונות מסוג Protected ו־Static, ואפשרות לירושה מרובה. לאורך השנים נוספו לשפה כלים חדשים, למשל תמיכה בתבניות נוספה רק בשנות ה־90. השפה תוקננה על ידי ארגון התקינה הבינלאומי בשנת 1998, לתקן C++ ISO/IEC 14882:1998. התקן השני לשפה יצא בשנת 2003 בו פורסמו מספר תיקונים לתקן הראשון.
לשפה יצאו תקנים נוספים בשנים 2011, 2014, 2017, הידועים בשמות C++11, C++14, C++17.
התקן החדש לשפה,C++20, הידוע באופן לא רשמי כ-C++2a פורסם באופן רשמי ב־יולי 2019. התקן מגדיר מאפיינים חדשים רבים מאוד לשפה, כולל ranges, פונקציות לחישוב בזמן ריצה ושיפור היכולות של constexpr, concepts, ועוד מאפיינים רבים מאוד שנדרשו במשך השנים. השפה נמצאת בתהליך פיתוח מתמיד גם כיום.
עקרונות השפה.
שפת היא שפה מרובת פרדיגמות, כלומר היא משלבת כמה מודלים תכנותיים. השפה תומכת בתכנות פרוצדורלי כמו שפת C, ומוסיפה תמיכה בתכנות מונחה עצמים, תכנות גנרי ובמידת מה אף תכנות פונקציונלי (יצירת פונקציות אנונימיות, העברת פונקציות כפרמטר, ותמיכה במבני נתונים שאינם בני שינוי).
כשפה מונחית עצמים, תומכת בעקרונות כימוס, ירושה ורב־צורתיות (פולימורפיזם). מטרת כלים אלו היא לפשט את מבנה התוכנה, לאפשר שימוש חוזר בחלקי תוכנה קיימים ולהקל על תהליך הפיתוח. שימוש נכון בהם מאפשר לזהות שגיאות כבר בשלב ההידור ולחסוך את הצורך בגילויין ותיקונן בשלבים מאוחרים יותר של תהליך הפיתוח. תומכת בירושה מרובה, המאפשרת למחלקה אחת לרשת משתי מחלקות ויותר, בניגוד לשפות מודרניות אחרות כגון או Java. ב־++C קיימים טיפוסים שאינם מחלקות, וניתן לכתוב בה פונקציות שאינן שיטות של מחלקה.