ז'וליניה (בפולנית: Żołynia; ביידיש: זשעלין) הוא כפר במחוז לנצוט שבפרובינציית פּוֹדְקַרְפָּאטִי בפולין, כ-28 ק"מ צפונית מזרחית לז'שוב, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
עד המאה ה-18 היה ז'וליניה כפר בבעלות אצולה. מעמד עירוני שהוענק ליישוב ניטל ממנו בין מלחמות העולם.
יהודי ז'וליניה.
במחצית השנייה של המאה ה-18 התקיימה בכפר קהילה יהודית מאורגנת, שהייתה כפופה לקהילת לנצוט הסמוכה. בשנות ה-80 של המאה ה-19 גדלה הקהילה היהודית ביישוב, בשל ישיבתו של האדמו"ר אברהם יוסף איגרא במקום. משנות ה-90 של המאה ה-19 היגרו רבים מיהודי היישוב לארצות הברית.
בשנת 1905 הופצה נגד יהודי היישוב עלילת דם, ובדצמבר 1918 פרעו ביהודי היישוב תושביו הפולנים. בין מלחמות העולם התגברה ביישוב הפעילות הציונית, ונמנו בו 569 יהודים, רוב תושביו.
עם כניסת הגרמנים לכפר בספטמבר 1939, גורשו חלק מיהודיו לתחום השליטה הסובייטי. על יתר בני הקהילה הוטלו גזירות שונות, ובהן עבודות כפייה, ובשלהי 1941 עד תחילת 1942 הועברו כולם לאתרי ריכוז היהודים באזור, מהם שולחו ברובם למחנה ההשמדה בלז'ץ.
אניטה זרנוביצקי
אניטה רוזה זרנוביצקי-מיצקוביץ' (בשוודית: Anita Rosa Zarnowiecki-Mieczkovicz, נולדה ב-26 במאי 1954), היא שחיינית שוודית-יהודיה בעבר, בעלת מדליית ארד מאליפות אירופה בשחייה (ברצלונה 1970), אלופה ושיאנית שוודיה שייצגה את מדינתה באולימפיאדה (מינכן 1972) ובאליפות העולם (בלגרד 1973). אלופה ושיאנית ההמכביה התשיעית (1973), בעלת 8 מדליות אישיות מהן 7 זהב ו-1 כסף, מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו במכביה אחת.
אחיה התאום ברנט, אף הוא אלוף ושיאן שוודיה, שייצג את מדינתו באולימפיאדת מינכן, באליפות העולם, אלוף ושיאן המכביה התשיעית, בעל 5 מדליות מהן 2 זהב ו-3 כסף וביחד זכו בתשע מדליות זהב ובארבע מדליות כסף (13 מדליות בסך הכל).
ביוגרפיה.
מדליית ארד באליפות אירופה.
באליפות אירופה בשחייה שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 1970 זכתה זרנוביצקי במדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בשיא שוודיה חדש של 4:07.4 דקות, אחרי מזרח גרמניה שקבעה שיא עולם חדש של 4:00.8 דקות והונגריה (4:02.7 דקות). נוסף לכך, היא סיימה במקום 10 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא שוודיה חדש של 2:36.0 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא שוודיה חדש נוסף של 5:28.4 דקות.
מקום שישי באולימפיאדה.
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה זרנוביצקי במקום שישי במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי בתוצאה של 4:02.69 דקות, כשחיינית ראשונה היא שחתה את המשחה בתוצאה של 1:01.16 דקות ובמקום שמיני במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:32.59 דקות, כשחיינית אחרונה היא שחתה ב"זינוק שליחות" תוצאה של 59.85 שניות, בשלב המוקדמות היא שחתה בתוצאה של 59.70 שניות והובילה את נבחרתה לתוצאה של 4:31.88 דקות. נוסף לכך, היא סיימה במקום 13 במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:29.08 דקות ובמקום 12 במשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.05 דקות.
כוכבת המכביה.
בתחרויות השחייה של המכביה התשיעית שנערכו ביולי 1973 זכתה זרנוביצקי ב-8 מדליות, מהן 7 זהב ו-1 כסף, מספר מדליות הזהב הרב ביותר שזכה בו ספורטאי כלשהו במכביה אחת. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 1:02.9 דקות, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:14.1 דקות, במשחה ל-400 מטר חופשי בשיא מכביה חדש של 4:39.3 דקות, במשחה ל-100 מטר גב בשיא מכביה חדש של 1:12.6 דקות, במשחה ל-200 מטר גב בשיא מכביה חדש של 2:35.8 דקות, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 2:32.6 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בשיא מכביה חדש של 5:19.3 דקות. מדליית כסף, במשחה ל-800 מטר חופשי בתוצאה של 9:50.7 דקות
מקום 12 באליפות העולם.
באליפות העולם שנערכה בבלגרד יוגוסלביה בספטמבר אותה שנה סיימה זרנוביצקי פעמיים במקום 12, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:30.48 דקות ובמשחה ל-400 מטר מעורב אישי בתוצאה של 5:15.18 דקות.
הארמייה התשיעית (ורמאכט)
הארמייה התשיעית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
המערכה על צרפת.
הארמייה הוקמה ב-15 במאי 1940 על בסיס ה-OB Ost, ולמפקדה מונה גנרל יוהנס בלסקוביץ. הארמייה השתתפה במערכה על צרפת ועל ארצות השפלה בתחילה כעתודת קבוצת ארמיות A, ובשלב השני לחמה בפיקוד אדולף שטראוס כחלק מקבוצת ארמיות B. לאחר מכן הועמדה הארמייה בכוננות למבצע ארי הים, שלבסוף בוטל עקב כישלון הלופטוואפה בקרב על בריטניה.
החזית המזרחית.
במהלך מבצע ברברוסה פעלה הארמייה במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, והשתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, בקרב סמולנסק, ובקרב על מוסקבה. ב-16 בינואר 1942 פרש שטראוס מתפקידו בעקבות מחלה, וולטר מודל מונה למפקד הארמייה. מודל פיקד על הארמייה לסירוגין עד ה-4 בנובמבר 1943, ובכלל זה בקרב רז'ב השני ובקרב קורסק.
ב-4 בנובמבר 1943 מונה יוזף הרפה למפקד הארמייה, וב-20 במאי 1944 מונה הנס יורדן למפקד הארמייה. ב-22 ביוני פתחו הרוסים במתקפה מוחצת על כוחות קבוצת ארמיות מרכז הגרמנית, ועל הארמייה התשיעית בראשות יורדן הוטל להגן על אזור בוברויסק. הארמייה כמעט והושמדה בקרבות, ובשל כך הודח יורדן, וניקולאוס פון פורמן מונה למפקד הארמייה. באוגוסט הארמייה שתוגברה בכוחות מאיטליה הגנה בהצלחה על ורשה, וב-21 בספטמבר מונה שמילו פון ליטוויץ למפקד הארמייה.
ב-12 בינואר 1945 פתחו הרוסים במבצע ויסלה-אודר, וב-15 בינואר הצליחו הרוסים להבקיע את הקווים הגרמניים ולהתקדם במהירות ברחבי פולין. ב-20 בינואר מונה תאודור בוסה למפקד הארמייה, אולם לא הצליח לבלום את המתקפה הרוסית ונאלץ לסגת. שני ניסיונות של בוסה להסיר את המצור מהעיר קיסטרין נכשלו, ובישיבה בפיהררבונקר ב-28 במרץ 1945 תקף היטלר את בוסה על כישלונותיו. הרמטכ"ל היינץ גודריאן גיבה את בוסה ואמר שאין להאשימו בכישלון ההתקפות בקיסטרין בגלל שהיה בנחיתות כוח אדם וארטילריה לעומת הרוסים. בסופה של אותה פגישה טעונה הדיח היטלר את גודריאן.
הקרב על ברלין.
הארמייה התשיעית נפרסה ברמת זלו, וכללה את קורפוס הפאנצר ה-56, הקורפוס ה-101, קורפוס הפאנצר אס אס ה-11, ובעתודה החזיקה את קורפוס אס אס הררי החמישי. ב-16 באפריל 1945 פתחו הרוסים במתקפה האחרונה במלחמה ותוך זמן קצר הגיעו לפאתי ברלין. מצפון לבוסה התקדם ז'וקוב ומדרומו קונייב. בוסה שלח בקשת נסיגה מחשש שיילכד בין שני הכוחות אך קבל סירוב.
כשהמצב החמיר והיטלר שקע בייאוש, הגה וילהלם קייטל רעיון שיכול לדעתו להציל את המצב. הוא ידע שהאמריקאים החליטו לעצור בנהר האלבה. לפי תוכניתו, גנרל ולטר ונק מפקד הארמייה ה-12 שהיה באזור האלבה ינוע מזרחה, ייפגש עם בוסה ושתי הארמיות ינועו צפונה לעבר ברלין ויכתרו את הרוסים ביחד עם הארמייה של גנרל פליקס שטיינר שינוע מצפון דרומה.
ב-23 באפריל 1945 הגיע קייטל למפקדתו של ונק ופקד עליו לתקוף לכיוון ברלין כדי להציל את הפיהרר. בוסה קיבל רשות לסגת כדי להתחבר עם ונק וביחד לנוע לכיוון ברלין. ונק ידע שאין לו סיכוי להגיע לברלין. הוא השאיר כוח קטן ליד האלבה, שלח כוח קטן לכיוון פוטסדם בעוד שעיקר הארמייה פנתה מזרחה להתחבר עם הארמייה התשיעית. בינתיים התעודד היטלר וחיכה שבוסה וונק יבואו להציל את ברלין. הודעות על כך שודרו ברדיו והופצו בברלין. משנודע להיטלר שונק, בוסה ושטיינר אינם מוכנים להציל אותו, החליט להתאבד.
בוסה התעלם מההוראות מברלין ונסוג מערבה בתוך יערות שפרוולד ואיתו כ-200,000 חיילים ואזרחים שברחו מהעיר פרנקפורט על האודר מהצבא האדום המתקדם כשהוא מותקף מצפון ומדרום ואבדותיו כבדות. ב-28 באפריל 1945 הוא ביצע פריצה באזור הכפר האלבה, שם התחולל קרב גדול ובו נהרגו אלפי חיילים ואזרחים. לבסוף הצליח בוסה להתחבר עם ונק. מכל הכוח של בוסה הצליחו 25,000 חיילים וכמה אלפי אזרחים להימלט למערב, 30,000 נהרגו והשאר נפצעו או נשבו. בבית הקברות באלבה קבורים 10,000 גרמנים ועד היום מתגלים ביערות בסביבה שלדים נוספים.
ז'וראבנו
ז'וראבנו (באוקראינית: Журавно או Журавне (ז'וראבנה); בפולנית: Żurawno; ביידיש: זשיראוונע) היא עיירה במחוז לבוב שבמערב אוקראינה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
תולדות היישוב.
האזכור הראשון לז'וראבנו הוא משנת 1435, ובמאה ה-16 הוענקו ליישוב זכויות עיר. בשנת 1676 נחתם ביישוב הסכם בין הטורקים ובין האיחוד הפולני-ליטאי, לאחר קרב שנערך במקום.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נכללה העיירה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה.
יהודי ז'וראבנו.
בין מלחמות העולם נמנו בעיירה כ-1,000 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית ענפה. ב-3 ביולי 1941 נכנסו לעיירה הגרמנים, והטילו גזירות שונות על יהודי המקום, תוך לקיחתם לביצוע עבודות כפייה. ב-15 באוגוסט הובאו לעיירה כ-150 יהודים שגורשו מוויניליב. בחורף 1942-1941 מתו למעלה מ-150 מיהודי העיירה מרעב וממגיפות.
ב-12 במרץ 1942 ערכו אוקראינים מקומיים, בעידוד הגרמנים, פרעות ביהודי העיר. בתחילת ספטמבר 1942 שולחו מאות מיהודי העיירה למחנה ההשמדה בלז'ץ, תוך עריכת מצוד אחר יהודים מסתתרים.
לאחר האקציה רוכזו יתר יהודי העיירה בגטו סגור, ותוך פחות מחודש הועברו רובם לגטו סטרי. עד תחילת יוני 1943 נרצחו כל היהודים שנותרו בז'וראבנו.
מג&quot;ד (צילום)
זיכרון יהודה
ז'ורומין
ז'ורומין (בפולנית: Żuromin) היא עיירה בפרובינציית מזוביה שבפולין, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.