איי טריסטן דה קונה נצפו לראשונה בשנת 1506 על ידי הספן הפורטוגזי טרישטאו דה קוניה. אף על פי שכף רגלו לא דרכה על האיים, הוא קרא לאי המרכזי על שמו, Ilha de Tristao da Cunha אשר מאוחר יותר קיבל גרסה אנגלית כשמו היום. הסקר הראשון של הארכיפלג נעשה על ידי פריגטה צרפתית בשנת 1767. נערכו מדידות לעומק הים סביב האיים וכן נסקר קו החוף. התוצאות פורסמו על ידי ההידרוגרפר של הצי המלכותי בשנת 1781. בשנת 1810 הגיע לאיים המתיישב הקבוע הראשון, ג'ונתן למברט מהעיר סיילם שבמסצ'וסטס. הוא הכריז על האיים כרכושו הפרטי וקרא להם "האיים המרעננים". שלטונו של למברט היה קצר, והוא מת בתאונה בשנת 1812.
ב-12 באוגוסט 1816 סיפחה הממלכה המאוחדת את האיים באופן רשמי ושלטה עליהם ממושבת הכף שבדרום אפריקה. הסיבה העיקרית למהלכם זה של הבריטים היה כדי למנוע מן הצרפתים לעשות שימוש באיים כבסיס לפעולת חילוץ נפוליאון בונפרטה אשר היה כלוא באי סנט הלנה. תפיסת האיים על ידי הבריטים אף מנעה מארצות הברית לעשות שימוש באיים, כפי שעשו בעת מלחמת 1812. ניסיונות לבנות יישוב קבע באיי אינאקססיבל נכשלו.
באיים היה מוצב בריטי והאוכלוסייה האזרחית במקום נבנתה לאיטה. ציידי לווייתנים עשו שימוש באיים כבסיס למסעותיהם בדרום האוקיינוס האטלנטי. עם פתיחת תעלת סואץ בשנת 1869, יחד עם עליית השימוש באוניות הקיטור, פחתה חשיבות האיים והתנועה אליהם התדללה.
בשנת 1867 ביקר באיים הנסיך אלפרד, הדוכס מאדינבורו, בנה השני של המלכה ויקטוריה. שמו של היישוב המרכזי באי, אדינבורו על שבעת הימים, נקרא כך לכבודו. הנסיך פיליפ, בעלה של המלכה אליזבת השנייה, ביקר באיים בשנת 1957 כחלק מסיור עולמי על סיפון היכטה המלכותית בריטניה. אחיו הצעיר של הסופר לואיס קרול, הכומר אדוין ה. דודג'סון, שירת כמיסיונר אנגליקני על טריסטן דה קונה.
בצו מלכותי מה-12 בינואר 1938, הוכרזו האיים כבני חסות של סנט הלנה. בתקופת מלחמת העולם השנייה הקים הצי המלכותי הבריטי באיים בסיס. אונית הוד מלכותה "האי האטלנטי" הוצבה במקום כדי לפקח על תנועות ספינות גרמניות בדרום האוקיינוס האטלנטי. בתקופת מלחמת העולם השנייה מונה לכהונתו המינהלן הראשון של האיים, על ידי הממשלה הבריטית.
בשנת 1961 אילצה התפרצות געשית לפנות את כל אוכלוסיית האי, כ-260 במספר, לבריטניה. בהזדמנות זו נחשף לראשונה העולם האקדמאי לניב המיוחד שהתפתח בלשונם של תושבי האי.
בשנת 1963 שבו תושבי האי לביתם. בשנת 2002 ניתן לאיים דגל ייחודי משלהם. בשנת 2005 קיבל האי מיקוד דואר משלו (TDCU 1ZZ), זאת כדי להקל על תושביו לבצע הזמנות בדואר אלקטרוני.
גאוגרפיה.
סנט הלנה.
שטחו הכולל של האי כ-122 קמ"ר והוא מכוסה ברובו בסלעים ואפר געשי.
מרכזו של האי מכוסה ביער אשר חלקו טבעי וחלקו נטוע. האזור ההררי במרכז נהנה מכמויות משקעים גבוהות יותר מאשר באזורי החוף וגם הטמפרטורה בו נמוכה יותר.
עולם החי והצמחייה במרכז האי מקומיים ואופייניים לו. לעומת זאת אזורי החוף צחיחים ואינם מקיימים עולם חי וצומח משלהם. חלק גדול מההיעלמות של הצומח המקומי האופייני ניתן לזקוף לחובת ההתיישבות של בני אדם במקום ובעיקר לבעלי החיים שהגיעו איתם כגון עיזים, וכן לצמחים פולשים אשר הביאו את המינים המקומיים לסף הכחדה.
אסנשן.
שטחו של אסנשן 91 קמ"ר, והוא נמצא כ-1,600 ק"מ מחופה של אפריקה (ליבריה), כ-2,250 ק"מ מחופה של דרום אמריקה (ברזיל), וכ-1,000 ק"מ מדרום לקו המשווה. ממזרח לאסנשן נמצא האי בווטסויין בירד, שם מקננות ציפורים רבות. זהו המקלט היחידי בשבילן מהחולדות, החתולים ובני האדם שהגיעו לאי מאירופה ומאפריקה.
גאולוגיה וטופוגרפיה.
באסנשן מתרוממת פסגה סלעית ממקור געשי, ולא פחות מ-44 חרוטים רדומים זוהו באי שרוב שטחו מכוסה בבזלת. האי נמצא סמוך וממערב לרכס המרכז-האטלנטי. ההתפרצות הגעשית האחרונה התרחשה לפני 600 שנה, זמן קצר מאוד במונחים גאולוגים.
הנקודה הגבוהה ביותר באי היא הר גְרִין, 859 מטרים מעל פני הים. הקרקע מחוספסת, יבשה ושוממת, והצמחים היחידים על האי הם אלו שהביאו עמם בני האדם.
אקלים.
האקלים באסנשן הוא סובטרופי, כשהטמפרטורה בחוף נעה בין 21° ל-30° מעלות צלזיוס, ובהר גרין 15° ל-26°. למרות קרבתו לקו המשווה, ישנו הפרש של 5° בין הקיץ לחורף. האקלים מעט קריר יחסית לקו רוחבו של אסנשן, בזכות זרמי מים קרים המגיעים מדרום אפריקה. הרוחות הן דרום-מזרחיות ברובן. ישנם גשמים כל השנה, כשבינואר-אפריל הם נוטים להיות כבדים יותר.
חי וצומח.
האי דל בפאונה ובפלורה, ורוב הפרטים הם אלו שהביאו עמם בני-האדם. הצומח כולל חזרנים (במבוק) ואורנים בלבד - שניהם נטעו בידי בני אדם, ושניהם נמצאים רק על הר גרין, שנחשב היום לאחד מהיערות הנטועים המשגשגים ביותר בעולם. לפני בואם של בני האדם, לא היו צמחים על האי.
עולם החי לעומת זאת עשיר מעט יותר, והפאונה הטבעית כוללת בעיקר צבי-ים ירוקים, אך גם שחפיות כהות, שני זנים של לטאות, סרטני יבשה, ובים כרישים, טונה, ברקודות ועוד מספר זנים של דגים קטנים יותר. מלבד זאת, בני האדם הביאו עמם יונקים, כגון חולדות, חמורים, חתולים, כבשים ועכברים, ועופות כמו דרורים וקנריות.
טריסטן דה קונה.
השם "טריסטן דה קונה" משמש כשמו של האי המרכזי ואף כשם הארכיפלג כולו המורכב מן האיים הבאים:
האי אינאקססיבל ואיי נייטינגייל ממוקמים 35 ק"מ מדרום-מזרח לאי המרכזי, בעוד שהאי גוף ממוקם 395 ק"מ בכיוון דרום-דרום-מזרח לאי המרכזי. האי המרכזי הררי למדי. האזור היחיד באי שהוא שטוח יחסית הוא אזור היישוב, אדינבורו על שבעת הימים, השוכן על החוף הצפון-מערבי. הנקודה הגבוהה באי היא פסגת המלכה מרי (2,010 מטר מעל פני הים), המתכסה בשלג מדי חורף.
האיים האחרים בקבוצת איים זו אינם מיושבים, פרט לתחנת מזג האוויר על האי גוף. התחנה ובה צוות של שישה אנשים, מופעלת על ידי ממשלת דרום אפריקה מאז שנת 1956. האי גוף הוכרז על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית, בשנת 1995, בזכות אוכלוסיית בעלי החיים הייחודית הנמצאת עליו. בשנת 2004 החליט ארגון אונסק"ו להרחיב את ההכרזה אף על האי אינאקססיבל ולצרפו כחלק מאתר המורשת העולמית.
האקלים באי המרכזי ממוזג אך הפכפך מאוד, עם שינויים מהירים במזג האוויר. הטמפרטורות נעות בין 4 מעלות בחורף ל-26 מעלות בקיץ. כמות המשקעים השנתית הממוצעת היא 1,676 מ"מ.
חוקה.
החוקה של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה אורגנה מחדש בשנת 2009 ונוצרה למעשה חוקה חדשה לחלוטין. החוקה נכנסה לתוקפה ב-1 בספטמבר 2009. אסנשן וטריסטן דה קונה קודמו לאותו הסטטוס כמו של סנט הלנה, והדבר התבטא בחלוקתה של החוקה לשלושה פרקים, אחד לכל טריטוריה. לסנט הלנה יש מושל ומועצה מחוקקת, כאשר לטריסטן דה קונה ואסנשן יש מועצת אי ומנהל אי. החוקה כוללת "זכויות בסיסיות של חירות הפרט" בכל טריטוריה לגופה.
לסנט הלנה יש גם רשות מבצעת. מושל סנט הלנה הוא נציג הכתר הבריטי הרשמי בטריטוריה. לשלושת החלקים של הטריטוריה יש את אותו התובע הכללי ואת אותו בית המשפט העליון - השוכן באי סנט הלנה.
מרבית התושבים של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה שייכים ל. הם חברים בכנסייה האנגליקנית של אפריקה הדרומית ויש להם דיוקסיה עצמאית שמקום מושבה באי סנט הלנה, הבישופות כוללת גם את האי אסנשן.
את הקתוליים הרומיים משרתת הכנסייה של סנט הלנה, אסנשן וטריסטן דה קונה. משרד הממונה על הכנסייה ממוקם באיי פוקלנד.
חינוך.
בסנט הלנה מספר קטן של בתי ספר, הגדול שבהם הוא בית הספר על שם הנסיך אנדרו. באסנשן קיים בית ספר אחד בשם "Two Boats", ובטריסטן דה קונה קיים גם בית ספר אף קטן יותר למיעוט התושבים.
מטבע.
סנט הלנה השתמשה בלירה שטרלינג עד שנת 1976. ב-1976 הוציאה סנט הלנה מטבע משלה - פאונד סנט הלני, ששעריו מוצמדים לשערי לירת השטרלינג. גם האי אסנשן משתמש בפאונד הסנט הלני, אך טריסטן דה קונה המשיכה בשלה ומשתמשת בלירה שטרלינג בריטית. אין בנק מרכזי בטריטוריה ובנק סנט הלנה הוא היחיד שקיים בטריטוריה.
תקשורת.
טלפון.
ישנו ספק שמספק לטריטוריה את כל צורכי הטלפונייה שלה. לסנט הלנה קידומת הטלפון +290, שמאז 2006 חולקת עמה טריסטן דה קונה. מספרי הטלפון בסנט הלנה וטריסטן דה קונה הם בעלי ארבע ספרות בלבד. גם באי אסנשן מספרי הטלפון הם בעלי ארבע ספרות בלבד, אך הקידומת הבינלאומית של האי היא +247. לאסנשן משדרים המסוגלים לקלוט שידורים מאפריקה ומדרום אמריקה.
דואר.
לאסנשן, סנט הלנה וטריסטן דה קונה, חותמות דואר נפרדות לכל אחת, והן מהוות חלק גדול מהכנסות האיים. לאסנשן, סנט הלנה וטריסטן דה קונה גם תיבות דואר נפרדות במסגרת הדואר המלכותי הבריטי:
דגלים.
בעניינים הנוגעים לכל הטריטוריה נעשה שימוש בדגל הממלכה המאוחדת, לו מעמד רשמי. עד שנת 2002 השתמשו כל שלושת חלקי הטריטוריה בדגל סנט הלנה, ובשנת 2013 הסתיים באופן רשמי תהליך אימוץ הסמלים באופן נפרד לכל חלק בטריטוריה.
דגל סנט הלנה.
דגל סנט הלנה הוענק לשטח החסות ב-4 באוקטובר 1984. הדגל הוא נס כחול - בקנטון שלו (הרביע העליון הקרוב לניצב הדגל) נמצא היוניון ג'ק ובמרכז הדגל - סמל סנט הלנה המציג את החוף הסלעי של האי וספינת מפרשים המנציחה את גילוי האי.
דגל אסנשן.