היקרו וקארו הם שני אחים תאומים, אך שונים מאוד באישיותם. שניהם יוצרים של הומוסקסואליים בהפגנות המיניות ביניהם אך שניהם נמשכים במידה להארוהי, לא חברותיים במיוחד. קאורו הוא האח הקטן יותר אך למרות זאת הוא יותר רגוע ומנסה להוות דוגמה אישית להיקארו. היקארו, השני למרות היותו הגדול נוטה לבכות ולהתלונן. היקרו וקאורו מאוד אוהבים את הארוהי. הם חבריה לכיתה, והיא היחידה שיודעת להבדיל ביניהם. בעבר היו התאומים מסתובבים רק אחד עם השני ולא נפתחו בפני איש, אך מצב זה השתנה אחרי שהצטרפו למועדון ובמיוחד אחרי שהכירו את הארוהי. התאומים אוהבים להציק, הם מתנהגים ברעשנות ובחוסר רגישות. למרות זאת הם פופולריים מאוד בקרב הבנות, שנמשכות לאהבת האחים העמוקה שהם מציגים.
מיטסקוני האנינזוקה 'האני', "ילד קטן וחמוד".
האני הוא המארח המייצג את סגנון ה"לולי-שוטה", כלומר ילד קטן וחמוד עד גיל שש. למרות שהוא לומד בכיתה י"ב, הוא מתנהג בילדותיות ותמימות וסוחב איתו בובה של ארנבון שמאוד יקרה לו. הוא אוהב מאוד לאכול מתוקים. הוא בן למשפחת האנינזוקה המכובדת והידועה, שאימנה את צבא ומשטרת יפן ומדינות נוספות. כיאה למסורת המשפחתית, הוא אלוף אמנויות לחימה. האני הוא חברו הטוב ביותר של מורי ותמיד נמצא בסביבתו. הבנות מחבבות אותו בגלל האופטימיות התמידית שלו, כיוון שהוא חמוד, ובגלל מערכת היחסים ההדוקה בינו לבין מורי.
טאקאשי מורינזוקה 'מורי', "החזק והשתקן".
מורי הוא בן דודו של האני וחבר טוב שלו. האני, שלומד איתו בכיתה, חשוב לו מאוד והוא מוכן לעשות למענו הכל. מורי שתקן מאוד, ממעט בדיבור ובחיוכים. הוא גבוה ושרירי, ואלוף יפן בקנדו. משפחת מורינזוקה שירתה את משפחת האנינזוקה במשך דורות רבים, ולפני שני דורות אוחדו המשפחות בקשרי נישואים, אבל מורי עדיין מתנהג כלפי האני בנאמנות וסבלנות רבה. הוא מגן עליו ועוזר לו בכל מה שיבקש.
דמויות משניות.
אינוקוג'י הימה.
מופיעה רק בפרק הראשון של האנימה. היא מקנאת ביחס של טאמאקי להארוהי. היא זורקת את התיק של הארוהי למזרקת בית הספר וגם מאשימה את הארוהי, מבלי שידעה שהיא בת, שהיא ניסתה להטריד אותה מינית. אף על פי שהארוהי לא מספרת על כך לטאמאקי, הוא מכריז שהארוהי לא היה עושה דבר כזה, ומסלק את אינוקוג'י מהמועדון.
קאנקו קאסוגאזאקי.
מופיעה רק פרק אחד באנימה ומתוארת כנערה הפכפכה. לאחר שהארוהי שמה לב לקשר בין קאנקו למייבא כלי התה, סוזושימה טורו, מתגלה שקנאקו מאורסת לו מילדות. טאמאקי זומם להחזיר אותם להיות זוג מאוהב, ובזמן הריקוד של סוזושימה וקאנקו, סוזושימה מציע לה שוב נישואים. הנשיקה המובטחת מטאמאקי הופכת לנשיקה בלחי מהארוהי. כשטאמאקי מנסה למנוע את הנשיקה, הוא מחליק ובטעות דוחף את הארוהי לנשק את קאנקו על שפתיה.
רנגה אושיקוג'י.
רנגה הגיעה למועדון האירוח לאחר שראתה תמונה של קיויה, שדומה לדמות שהיא מעריצה. היא העמידה פנים שהיא ארוסתו והחליטה על דעת עצמה להפוך למנהלת מועדון האירוח. בתור המנהלת החדשה, היא הכריזה שהמועדון זול ושטחי, והוסיפה לכל אחד מן המארחים, מלבד קיויה 'צד אפל', אך לאחר שהעניינים מרחיקים לכת, קיויה דוחה את רנגה והיא, מצידה, מתאהבת בהארוהי. רגנה מופיעה ברוב הפרקים, כל כניסה שלה בדרך כלל מלווה ברעש חזק של מנוע, כשהיא עומדת על במה שיוצאת מהרצפה. רנגה מרבה ללבוש קוספלייס, והתאומים מכנים אותה "אוטאקו", כינוי שמשמעותו אדם המכור לאנימה ומנגה.
מועדונים.
מועדון האירוח.
המועדון הוקם על ידי טאמאקי בשנתו הראשונה בתיכון אוראן. מועדון האירוח של אקדמיית אוראן כולל שבעה חברים ומטרתו הוא להנעים את זמנן של הנערות בבית הספר אשר מוצאות זמן כדי להגיע לביקור. כל נערה אשר מגיעה למועדון נחשבת ללקוחה. היא יכולה לבחור מי תרצה שיהיה המארח שלה. במועדון היא יכולה לדבר עם המארח, לשתף אותו בבעיות אישיות ולהתייעץ איתו, או לשבת ולפטפט על כוס תה ועוגה.
המועדון שוכן בחדר בשם 'חדר המוזיקה השלישי',אולם גדול ומפואר, מלא ברהיטים ובקישוטים יקרים. המועדון נחלץ מפעם לפעם לעזרת תלמידי בית הספר בפתרון בעיות שונות המקשות על חיי היום-יום שלהם.
מועדון הזוקה.
מועדון ה'זוקה' הוא מועדון הפעיל בבית הספר 'סנט לובליאה', אקדמיה יוקרתית לבנות בלבד. המועדון מעלה הצגות ומופעים מרשימים בפני בנות בית הספר, הכוללים שירה, משחק וריקודים. שמו הרשמי של המועדון הוא 'חברת השושן הלבן'. שם זה הוא כפל משמעות מפני ששושנה ביפנית נקראת יורי וזהו גם כינוי ללסביות. המועדון כולל שלוש חברות: אמאקוסה בניאו (בניברה) ומאיהארה צ'יזורו (סוזורן) מכיתה י"א, וטסוובוקי הינאקו (הינאגיקו) מכיתה י'. במופעים משתתפות בנות רבות נוספות. הופעות המועדון כוללות אלמנטים קלאסיים, כגון בלט, אופרה, איפור כבד ותלבושות מיושנות ומפוארות.
בנות מועדון זוקה פופולריות מאוד בלובליאה, ותלמידות רבות מעריצות אותן, ובייחוד את יושבת הראש, בניברה. המועדון מסוכסך עם מועדון האירוח עקב הגישות השונות שלהם לגבי חיזור ויחס לנשים. בנוסף, בנות הזוקה מבינות מיד שהארוהי נערה ושואפות לצרף אותה למועדון שלהן. הן מכנות אותה "אוטומה", כינוי שפירושו בתולה טהורה.
מועדון הכישוף השחור.
החבר היחיד במועדון זה המוצג בסדרה הוא תלמיד בעל שיער בלונדיני עטוי ברדס בשם אומיהיטו נקוזוואה. המועדון מתעסק בסוגים שונים של אביזרים וחפצים שקשורים לכישוף שחור. לדוגמה, נקוזוואה מסתובב תמיד עם בובת כפפה בצורת חתול בשם בלזנף. ישנה גם בובת עץ בצורת בלזנף, והאגדה אומרת שתוטל קללה על מי ששמו נכתב על גב בובה כזו. היחיד שמאמין באגדה זאת הוא טאמאקי, אשר מפחד פחד מוות מנקוזוואה ומהמועדון בכלל. נקוזוואה מפחד מאור והוא נוהג להסתובב בחושך.
מועדון העיתון.
במועדון חברים שלושה תלמידים, כאשר הדומיננטי מביניהם הוא היושב ראש, אקירה קומטוזואה. שני החברים האחרים, טומוצ'יקה סקיו וצ'יקגו אקיו, ממלאים את הוראותיו של יושב הראש. מטרת צוות העיתון היא להיות פופולריים יותר מאשר מועדון האירוח, אבל העיתון שלהם מכיל רק תוכן רכילותי זול ולעיתים אפילו מומצא, ואף אחד לא מתעניין בו. קומטוזואה לא מהסס להשתמש בתחבולות כדי שהעיתון שלו לא ייסגר, במטרה להגשים את החלום הפרטי שלו: להיות עיתונאי מקצועי.
דיבוב.
הוא המדבב היחיד שמדבב גם בסדרת האנימה וגם ב־Drama CD, שם דיבב את קאורו.
פטיפור
פטיפור (ברבים: פטיפורים; מצרפתית: petit four, "תנור קטן"; האקדמיה ללשון העברית הציעה את המונח פַּת פְּאֵר) היא עוגה קטנה המוגשת כקינוח בסיום הארוחה. פטיפורים הודיים נקראים "לאדו".
הפטיפורים הם עוגות קטנות שצורתן לרוב רבועה, אורכן ורוחבן כ-3 - 4 ס"מ, וגובהן כ-3 - 5 ס"מ, אף כי יש גם צורות אחרות - כגון צורת פירמידה או קונוס. הפטיפורים מורכבים מעוגת ספוג וסוגי קרם שונים (לרוב קרם שוקולד או בצק סוכר). נהוג לעטר את הפטיפורים בפרחי סוכר או במרציפן, או בעיטורי שוקולד אחרים.
הפטיפורים מתחלקים לשתי קטגוריות:
הפטיפורים נעשו בעבר בעת קירור תנורי האפייה, לאחר שנאפו העוגות והמאפים האחרים (פשטידות). בשל גודלן הקטן של הפטיפורים ניתן היה לנצל את החום שהצטבר בתנור בעת קירורו, ולאפות עוגות קטנות אלה.
פטיפורים מוגשים לעיתים ללא צלחת וסכו"ם, אלא במַנְזֶ'טים מנייר המיועדים למנוע התלכלכות מהקרם והפירורים.
פטיפורים
הבית התחתון
רפלסיה
רפלסיה (אנגלית: "Rafflesia") היא סוג של צמח בעל פרחים טפילי. בסוג רפלסיה נכללים כ-29 מינים.
תיאור.
כמה מינים של רפלסיה גדלים בג'ונגלים של דרום מזרח אסיה (חצי האי המלאי, בורנאו, סומטרה, קלימאנטאן, מערב מלזיה והפיליפינים), ורובם נמצאים בסכנת הכחדה.
הרפלסיה הגדולה היא המין בעל הפרח הגדול ביותר בעולם. קוטר הפרח כמטר, אך נצפו פרטים חריגים שהגיעו לאורך של עד 3 מטרים. משקלו יכול להגיע עד 11 קילוגרם. אפילו לזן הקטן ביותר, רפלסיית מנילה, יש קוטר פרח של 20 ס"מ.
הרפלסיה ניזון מעורקי צמחי ה-Tetrastigma שצומחים ביערות גשם ראשוניים. הרפלסיה שולח איברי מציצה דמויי שורשים לתוך רקמת הגפן. למרות שלעיתים צמחים טפיליים נראים כמו צמחים רגילים הרפלסיה דומה יותר לפטריה מצומח רגיל. לצמח אין עלים, גבעול או אפילו שורשים. הרפלסיה מתחברת לצמח המארח בעזרת ריקמה חוטית ישירות לתאי הצמח וניזונה מהמים והחומרים המזינים שהיא שואבת מהם. האיבר היחידי המרמז על מוצאה מעולם הצומח הוא הפרח הענקי, צבעו אדום-חום והוא מפיץ ריח עז של בשר רקוב, ולכן קיבל את שמו המקומי המתורגם ל"צמח הגופה" או "פרח הבשר". הצמח מואבק על ידי זבובים הנמשכים לריחו.
ב-2007 מחקר מולקולרי שבדק את השיוך הטקסונומי של רפלסיה מצא כי היא שייכת למשפחת החלבלוביים (Euphorbiaceae).
אטלס המפות
אטלס-מפות
בית ספר רימון
בית הספר רימון
בי&quot;ס רימון
ביה&quot;ס רימון
בנוונוטו צ'ליני
בנוונוטו צ'ליני (באיטלקית: Benvenuto Cellini; ) היה צורף ופסל איטלקי, המפורסם בצורפים האמנים באיטליה בתקופת הרנסאנס. בנעוריו למד את מלאכת הצורפות בעיר הולדתו פירנצה, אך גורש מן העיר לאחר שהשתתף בדו-קרב. באוטוביוגרפיה שלו הוא מספר את קורות חייו.
לאחר שהאפיפיור קלמנס השביעי לקח אותו תחת חסותו, התפרסם צ'ליני כגדול הצורפים בדורו.
בשנת 1537 הוזמן לחצרו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת, ויצר למענו מלחייה גדולה, מקושטת בקישוטים רבים. את פסל הארד המפורסם שלו, "בת הים מפונטנבלו", השמור כיום במוזיאון הלובר, הכין בביקורו השני בצרפת. יצירתו החשובה ביותר כפסל היא מצבת הארד "פרסיאוס עם ראש המדוזה" שבפירנצה. יצירותיו מצטיינות בקישוטיהן המרובים וברוב הפרטים.