אוניברסיטת סטטסון מחזיקה ביותר מ-1,000 יצירות מיצירותיו של אוסקר בלומנר שהורישה ביתו ורה בלומנר קובה ב-1997.
לעיתים קרובות התעלמו ממנו בחייו, אך כעת מוכר בלומנר כ"שחקן מפתח" ביצירת המודרניזם האמנותי האמריקני, עם עמיתים ידועים יותר כמו ג'ורג'יה אוקיף וג'ון מרין.
בשנת 2013 הציג המוזיאון לאמנות מונטקלייר בניו ג'רזי תערוכה של עבודותיו של בלומנר המתארות את נופיה ואזורי התעשייה של פטרסון, שצוירה בין השנים 1910–1917.
ציור שמן של בלומנר, "אשליה של ערבה", ניו ג'רזי (1915) נמכר בכריסטי'ס, ניו יורק, תמורת 5,346,500 דולר ב-30 בנובמבר 2011.
נינה קרלייץ'
קורנל טאבורי
קורנל טאבורי (במקור טאובר עד 1902, בהונגרית: Tábori Kornél; סולנוק, 25 ביוני 1879 – אושוויץ, 15 ביולי 1944) היה סופר, עיתונאי, מתרגם, עורך וכתב יהודי-הונגרי. אביהם של פאל טאבורי וג'ורג' טבורי. שמות בדויים שלו כסופר היו: Old Boy, דוב זקן (Öreg Medve).
ביוגרפיה.
עד מלחמת העולם הראשונה.
טאבורי נולד במשפחה יהודית כבנם של מור טאובר וינקה אדלר. ב-23 ביוני 1907 בבודפשט, התחתן עם אלזה זיפר, בתם של דר' אמיל זיפר ופרנצישקה קראוס. הוא סיים לימודי משפטים, אך עבד כעיתונאי. הוא היה הכתב של הפשטי נפלו, כתב לענייני משטרה. במלחמת העולם הראשונה היה הכתב של הפשטי נפלו לענייני צבא ומלחמה ולימים מונה לסגן עורך העיתון. הוא היה הכתב ההונגרי הראשון שעסק בדו"חות פשע והעיתונאי הראשון שהמחיש את כתביו בצילומיו שלו. הוא נסע רבות לפני מלחמת העולם הראשונה, כולל רוסיה במהלך המהפכה בשנת 1905, וגם דיווח מבלגרד כאשר המלכה דראגה והמלך אלכסנדר נרצחו ב-1903. לאחר שנת 1914 הוא ארגן משלוחי סיוע לעשרות אלפי אנשים שסבלו מעוני עקב המלחמה, במיוחד לילדים. הוא העביר הרצאות בהולנד, בבלגיה ובשווייץ, ובכך ארגן שהות במערב של חופשה ארוכה או קצרה יותר לאלפי ילדים הונגרים. הוא היה במונחים של היום "מנהל השיווק" של "הליגה הלאומית להגנת הילד", העביר הרצאות ברדיו על הליגה וארגן איסוף תרומות לילדים. בשנת 1916 דיווח על פלישת רומניה לטרנסילבניה.
אחרי הרפובליקה הסובייטית.
בשנת 1919 גם הוא תמך ברפובליקה הסובייטית ההונגרית, ובשל כך נמנע ממנו לתפוס תפקיד כעיתונאי משנת 1920. אף על פי כן עבד ברציפות: בשנת 1920 פרסם את אלבום הצילום החברתי-הונגרי הראשון אודות הסבל בבודפשט, בשנת 1921 פרסם כמה מסמכים מהארכיון הסודי של וינה (מסמכים של ממשלת 1848, מכתבים מוחרמים של לאיוש קושוט וכו'). במשך חמש עשרה שנים קורנל טאבורי היה המארח הרשמי של ידוענים זרים שביקרו בהונגריה, כולל תומאס מאן בשנת 1923. הוא עשה הרבה למען פיתוח התיירות בהונגריה. בשנת 1944 גמלו לו על כך וגורש למחנה הריכוז אושוויץ, שם מצא את מותו.
כעורך.
טאבורי היה העורך של כמה סדרות ספרים, שהראשונה בהן נקראה "הפעמון הגדול" (ספריית העיתונאים), ככל הנראה הכרך הראשון שלו פורסם בשנת 1908 ("בודפשט משחקת בקלפים – השחקנים מסוכנים ומזויפים" – נולד מפרי עטו של טאבורי) ובסך הכל שמונה כרכים של עיתונאים בעלי שם נוספים כאלה. בין הכותבים שלו, היו לאסלו לקטוש (מקודם: קלנר), דיולה סִינִי, יאנוש פרוליך, דיולה הגדוש, לאסלו פנייש ודניאל גגוש. הסדרה הבלתי נשכחת הנוספת שלו הייתה "הספרייה העליזה", ממנה פורסמו לפחות ששים כותרים מ-1910 עד 1920 וכללה כמעט כול הומוריסטן בזמנו: אנדרה נאגי, אישטוואן סומאהאזי (במקור ארנולד שטיינר), פרידייש קארינתי, מיקשה ברודי וארפאד פאסטור. בשנת 1919, הוא השיק עיתון דיווחים בשם פשט (Pest), אשר הגיע רק לשש מהדורות בשל עליית הרפובליקה הסובייטית ההונגרית. בשנים האחרונות לחייו ערך את כתב העת "הגנת הילד" (Gyermekvédelem). בשנות השלושים ערך את סדרת רומני ההרפתקאות של נובה (A Nova kalandos regényei), בה פרסם גם כמה תרגומים.
כסופר.
מרבית ספריו היו בעלי אופי סוציוגרפי (הבולט בהם "מחזור-בודפשט החוטאת" שכתב יחד עם ולדימיר סקיי וכן "חטא וסבל בעולם הילדים", ספר חלוץ של הסוציופוטוגרפיה ההונגרית), אך הוא כתב גם ספרי מסעות וספרי ילדים, בסך הכל כחמישים כרכים. אלבום התמונות החברתי שלו, שיצא בשנת 1920 – "על הזוועות של מדינה שנידונה למוות", ו"פשיטה על שכונות העוני של בודפשט" – שנתן דחיפה לשליחת ילדים עניים לחופשת קיץ בחו"ל שהחלה בשנת 1920. הוא פעל רבות למען פיתוח התיירות להונגריה והיה מנהל העיתונות של איגוד התיירות.
כמתרגם וכבמאי.
במיוחד משנות ה-30 ואילך הוא השקיע יותר ויותר בהבטחת פרנסה ראויה למשפחתו. הוא תרגם את יצירותיהם של צ'ארלס דיקנס, זיין גריי, הנרי ס. לנדור, פיטר טשייני, פרנסיס ברט-יאנג, אפטון סינקלר ו-פ. ס. וראן (Percival Christopher Wren), ובמשך תקופה ארוכה הופיעו כתביו בשם בדוי (Old Man). בשנת 1914 ביים את אחד הסרטים האילמים הראשונים (אמנם נותר רק בשברי חלקים, אך שרד עד היום) ששמו היה "פופי קונה נעליים", שלפי כמה מקורות היה התפקיד הקולנועי הראשון של דיולה קאבוש.
הנצחה.
בשנת 1966, בנו פאל (פול) טאבורי, שהתגורר באנגליה, ערך ותרגם את החוויות הנסתרות שאסף אביו במהלך ארבעים שנות הקריירה שלו כעיתונאי ופרסם אותן בשם "My Occult Diary – היומן הנסתר שלי". בשנת 1995, בהתבסס על התסריט והזכרונות של בנו ג'ורג' טבורי, ביים מייקל ורהובן סרט בשם Mutters Courage על השבועות האחרונים של אביהם ועל האופן שבו משפחת טאבורי נפרדה ואיך הם, הבנים, ברחו מהונגריה. עבודותיו של קורנל טאבורי מופיעות בעיקר במכירות פומביות ופורסמו מחדש בשנת 1992. בשנת 2015 פורסם שוב ספרו "בודפשט הבלתי מוסרית". דמותו מופיעה ברומן הפשע "בודפשט החוטאת" מאת הסופר ההונגרי וילמוש קונדור.
Spoonman
Spoonman (בתרגום: איש הכפיות) הוא שיר של להקת הגראנג' והרוק האמריקאית סאונדגארדן. השיר הוא השמיני באלבום הרביעי והמצליח ביותר של הלהקה Superunknown, שיצא כחודש לפני יציאת האלבום. השיר הוא הסינגל הראשון מתוך האלבום, ונחשב לאחד השירים הפופולרים ביותר מהאלבום, ואחד המזוהים ביותר של הלהקה אי פעם. השיר נחשב לזה שהכניס את הלהקה למיינסטרים ברוק האמריקאי. השיר כיכב במקום השלישי בדירוג הבילבורד האמריקאי לשירי הרוק המיינסטרימים הטובים ביותר. גרסת רמיקס של המפיק של הלהקה, סטיב פיסק, מופיע בסינגלים שיצאו לאחר מכן "My Wave" ו"Black Hole Sun". כמו כן השיר נכלל גם באוספי הלהיטים של הלהקה "A-Sides" (שיצא ב-1997) ו-"Telephantasm" (שיצא ב-2010).
מקור והקלטה.
"Spoonman" נכתב והולחן על ידי סולן הלהקה כריס קורנל, במקור בשביל הקומדיה הרומנטית "Singles" שיצא ב-1992. בזמן זה סאונדגארדן, ביחד עם עמיתיהם לייסוד הרוק האלטרנטיבי, להקת פרל ג'אם, עבדו על שיר הנושא לסרט. על בסיסט להקת פרל ג'אם ג'ף אמנט, הוטל ליצור את שם והרכב הלהקה הבדיונית שהייתה אמורה לנגן בסרט, ולבסוף שם הלהקה נקבע על "Citizen Dick", לא לפני שאחד השמות שנשקלו היו "Spoonman", שם שההשראה לו נלקחה מ"Artis The Spoonman" (ארטיס איש הכפיות), בדרן רחוב אמיתי ומוכר מסנטה קרוז, קליפורניה שלאחר מכן גם הופיע בסיאטל, וושינגטון, שמנגן מוזיקה בעזרת סט כפיות והתפרסם בזכות זאת. קורנל שאהב את השם, השתמש ברשימתו של אמנט על מנת ליצור את שמות הרצועות לשירים שהוא כותב לסרט. השיר בתחילה הוקלט בגרסה אקוסטית, אותה אפשר לשמוע במהלך סצנה בסרט סינגלס שבה פוסטר להופעה של הלהקה הבדיונית Citizen Dick, משודך לעמוד.
קורנל לקח את השיר והחל לעבוד על גרסה חשמלית שלו. ארטיס איש הכפיות האמיתי שממנו נלקחה ההשראה לשם השיר אף השתתף בעשיית אחד המעברונים של השיר באמצעות ניגון הכפיות שלו. מתופף הלהקה מאט קמרון אף השתמש בסירים ומחבתות לניגון במהלך השיר. בסיסט הלהקה בן שפרד השתתף בשירת הרקע בשיר.
השיר מבוצע בכיוון דרופ די שאפיין את סאונד הלהקה בשנים אלו.
מילות השיר.
קורנל אמר על המילים שכתב ל"Spoonman":
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר "Spoonman" בוים על ידי ג'פרי פלנסקר (תחת השם הבדוי ג'ון סמית'י). גם בווידאו מופיע ארטיס איש הכפיות האמיתי, והווידאו מתרכז בו ולא בלהקה. חברי הלהקה מוצגים רק בתמונות שחור-לבן. השיר יצא לאור בפברואר 1994.
רשימת רצועות.
הגרסה המקורית כללה את השירים:
קסיוס וינסטון
קסיוס וינסטון (באנגלית: Cassius Winston; נולד ב-28 בפברואר 1998) הוא כדורסלן אמריקאי, המשחק בקבוצת וושינגטון ויזארדס מליגת ה-NBA, בעמדת הרכז.
קריירת מכללות.
וינסטון נולד וגדל בעיר דטרויט שבמישיגן, ובשנת 2016 החל ללמוד באוניברסיטת המדינה של מישיגן. כבר בעונתו השנייה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה – "מישיגן סטייט ספרטנס" – שימש כשחקן חמישייה קבוע, והפך לאחד השחקנים המובילים של הקבוצה, לצדם של מיילס ברידג'ס וג'ארן ג'קסון. בעונת 2018/2019, לאחר עזיבתם של ברידג'ס וג'קסון ל-NBA, היה הקלעי המוביל של הקבוצה, עם ממוצע של 18.8 נקודות למשחק, וכן הוביל את כל שחקני מחוז "Big Ten" עם ממוצע של 7.5 אסיסטים למשחק. בסיום אותה עונה זכה בתואר השחקן המצטיין של העונה במחוז, ונבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American). במשחק רבע גמר טורניר אליפות המכללות הצטיין וינסטון עם 20 נקודות, 10 אסיסטים ו-4 חטיפות, והוליך את הספרטנס לניצחון מפתיע מול אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו זאיון ויליאמסון, אר. ג'יי. בארט וקאם רדיש. במשחק חצי הגמר תרם וינסטון 16 נקודות, אולם קלע באחוזים רעים (25% מהשדה), וחילק 2 אסיסטים בלבד לעומת 4 איבודי כדור, בהפסד קבוצתו מול אוניברסיטת טקסס טק.