בזיכרון הקולקטיבי נחרט קו מקביל בין הספר לבין "פולחן הגנרלים". בהקשר זה, יש הרואים בספר כאחד האחראיים לבניית דמותו של מפקד חטיבה 7 גורודיש, כתלמיד הישיבה שהפך למפקד חטיבת שריון אמיץ וקשוח במלחמת ששת הימים. בראיון שערכה עמו סימה קדמון, ציין טבת בהקשר זה כי הספר עבר צנזורה קפדנית על ידי הצנזורה הצבאית, שמחקה תיאורים רבים שעסקו, בין היתר, בהתנהלות בעייתית של גורודיש במהלך המלחמה, שאם היו מתפרסמים היו צובעים את דמותו "ההירואית" של גורודיש בצבעים אחרים.
במאמר שכתב העיתונאי יהודה מלצר שפורסם בעיתון "חדשות" בספטמבר 1993, נכתב כי: "אלמלא חשופים בצריח והצלחתו המדהימה, ספק אם היה גורודיש, ועימו רבים וטובים, מגיעים אל עיוורון כה גמור. קשה להעלות על הדעת ספר שהביא נזק יותר מכפי שהביא עלינו הספר הזה. כמה חבל שלא בא מישהו אל גורודיש, אצבע אחת על איזו פסקה שבה הוא מעוצב מחדש בספר, אצבע אחרת קצת מתחת לעין שמאל ובמשיכה כלפי מטה, ובטפיחה חברית עוצר בעדו — "באמת, שמוליק?".
בשנת 1993, העלה בתיאטרון "הקאמרי" המחזאי הלל מיטלפונקט את ההצגה "גורודיש", שנתיים לאחר מותו. בראיונות שקיים מיטלפונקט אודות המחזה הוא חזר על הטענה שהטרגדיה של גורודיש הייתה שהוא האמין למה שכתבו עליו בחשופים בצריח.
על אף הביקורת כנגד הספר בנוגע להשפעתו על "הילת הגנרלים", מציין אלון גן במאמרו כי בכל הנוגע לפולחן הגנרלים בכלל ופולחן גורודיש בפרט, טבת לא חידש אלא "הוסיף עוד קיסם" "למדורת המיתולוגיזציה שלהבותיה בערו בכל ערוצי התקשורת". הוא מוסיף כי מיד לאחר המלחמה הפכו הגנרלים גיבורי הניצחון לדמויות מבוקשות על ידי כול וכי "תמונות הגנרלים עטורי ההילה קישטו את שערי המוספים של עיתוני סוף השבוע והעיתונים התמלאו בכתבות פרופיל שתיארו את קורותיהם ומעלליהם".
בשל הצלחתו הרבה, הייתה לספר השפעה רבה על צעירים לקראת גיוס ועל עיצוב השקפת עולם ובחירת דרכם הצבאית. דוגמה להשפעה זו הייתה על יובל נריה, שקיבל את עיטור הגבורה במהלך לחימתו כקצין בגדוד טנקים בקרבות בקנטרה ובחווה הסינית ותיאר כיצד קריאת הספר השפיעה על הנתיב הצבאי בו בחר.
עם השנים הפכה כותרת הספר למטבע לשון ולביטוי שגור שחרג מעבר לגבולות השיח הצבאי. מושג זה הושאל לשיח התקשורתי - "חשופים בצריח: המדינה דורשת מיליונים מאתר לטרון", לשיח הפוליטי - "ח"כים מתלוננים, נשארנו חשופים בצריח", לשיח החינוכי - "חשופים בצריח – ההורים בעיני המטפלים" ועוד.
אסף פייר
אסף פייר (נולד ב-18בספטמבר 1975) הוא פסנתרן, מלחין, מתזמר, מעבד מוזיקלי ואמן-במה ישראלי.
ביוגרפיה.
פייר נולד בעיר תל אביב. הוא התחנך במגמת המחוננים בבית הספר היסודי א.ד. גורדון בחולון ובתיכון לאומנויות תלמה ילין בגבעתיים, אז גם ניגן כסולן עם התזמורת הבית ספרית וזכה בקביעות במלגות ההצטיינות מטעם קרן התרבות אמריקה-ישראל.
בשנת 2002, סיים את לימודי התואר הראשון בהצטיינות בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב. את לימודי התואר השני סיים בשנת 2006 בהצטיינות יתרה. בשנים אלו היה פרופ' אריה ורדי מורו לפסנתר.
את דרכו לעולם המוזיקה החל פייר בגיל 12 עם לימודי פסנתר, וכבר אז התגלה כפסנתרן מחונן. בשנת 1996 זכה במקום הראשון בתחרות גורלניק לפסנתרנים מצטיינים שמקיימת קרן התרבות אמריקה-ישראל, בעקבותיה הגיש בשנת 1998, רסיטל סולו במוזיאון תל אביב לאמנות.
בשנת 2004 פגש את הכנרת אידה הנדל בסמינר לכנרים במרכז "קשת אילון" בקיבוץ איילון ובין השניים נרקמה ידידות, אשר תרמה רבות להתפתחותו המוזיקלית כאמן.
הופעות כפסנתרן סולן בליווי תזמורות.
פייר מרבה לשתף פעולה עם תזמורות סימפוניות וקאמריות בישראל ומחוצה לה. החל משנת 2002 שיתף פעולה עם התזמורת הפילהרמונית של רומניה, בה הופיע כסולן בקונצ'רטי לפסנתר ותזמורת מאת בטהובן בניצוח אובידיו באלאן. פייר הופיע עם התזמורת הסימפונית ירושלים, בניצוחו של נעם שריף, בנוסף, הופיע פייר עם התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון, הופיע עם התזמורת הסימפונית חיפה וסימפונט רעננה. עוד הופיע פייר במהלך הקריירה עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע, עם התזמורת הקאמרית הישראלית, אנסמבל סולני תל אביב, התזמורת הקאמרית רמת גן ותזמורת הבמה הישראלית.
פרויקטים מקוריים.
במהלך הקריירה הפיק פייר פרויקטים מקוריים להם כתב את כל העיבודים והתזמורים. במקביל לעשייה המסורתית פיתח פייר גישה מודרנית לז'אנר הקונצרט – הקלאסי, הניכרת בביצוע האומנותי ובהגשת המופע. במהלך הופעותיו עושה פייר שימוש במצלמות אקסטרים, אותן הוא ממקם בזוויות שונות על גבי המקלדת. התמונות הנקלטות בעדשות המצלמה, מועברות בזמן אמת לצופים באולם, ומגבירות את ההנאה והחיבור למופע.
במקביל להופעות במסגרת המסורתית, יצר פייר מופעים עכשוויים, המתבססים על חומרים מוזיקליים קלאסיים ביניהם "מחול האש" משנת 2010. מחול האש הוא מופע -פסנתר ספרדי מקורי, המשלב יצירות של מלחינים ספרדיים כגרנדוס, אלבניס ודה פאיה ויצירות מקוריות של פייר ברוח ספרד - כ'אספמיה' ו'ליינדה דל מורו' (אגדת המורי). מופע 'מחול האש 'הוצג בשתי גרסאות שונות, האחת לפסנתר סולו והשנייה לפסנתר ותזמורת עם התזמורת הסימפונית חיפה באודיטוריום חיפה, עם סימפונט רעננה במשכן למוזיקה ואמנויות רעננה, עם התזמורת הקאמרית רמת גן, בתיאטרון רמת גן ועם הסינפונייטה הישראלית באר שבע בהיכל התרבות במודיעין מכבים רעות.
בשנת 2013 יצר פייר את המופע המקורי 'פנטסיה סתווית' לפסנתר ותזמורת אשר הוצג בשיתוף התזמורת הסימפונית חיפה ב'פסטיבל הסתיו' בהיכל התרבות בעפולה. במופע הוצגו יצירות הבוחנות את גבולות הקונצנזוס בעולם המוזיקה הקלאסית וביניהן 'פנטזיה לאור הירח' המחברת את סונטת 'ליל הירח' של בטהובן והפרלודים של רחמנינוב ויצירות כגון 'הפסנתר הלא מושווה' - חיבורים אסוציאטיביים בין הפרלודים של י.ס. באך.
בשנת 2015 כתב פייר מופע מלודרמה בשם 'לפרק את שוברט' - אודות פרנץ שוברט - פייר בו הציג פייר את דמותו של המלחין באמצעות משחק ונגינה המלווה בתזמורת מיתרים. המופע הוצג באודיטוריום וייל, בכפר שמריהו.
פעילות כמרצה ומנהל אמנותי.
משנת 2005 מקיים פייר מפגשי שיחה ונגינה תחת הסדרות 'ממכחולו של האמן','מאחורי הצלילים' ו- 'רסיטל בוקר', בהן הוא מציג את משנתו האמנותית. במפגשיו משלב פייר נגינה חיה, פרשנות אישית של הטקסט המוזיקלי וקרדו אומנותי. המופעים התקיימו בין היתר בקתדרה ברמת השרון, בקתדרה בראשון לציון, בתיאטרון חולון, בהיכל התרבות במודיעין, ב'אסכולות', במסגרת פעילויות 'קשרי תרבות', סינמטק תל אביב ובפני גופים וחברות דוגמת לשכת עורכי הדין בתל אביב.
בין השנים 2009–2014, כיהן כמנהל האומנותי וככותב התכנים של סדרות המוזיקה הקלאסית בהיכל התרבות מודיעין מכבים רעות ובין השנים 2006–2011, כיהן כמנהל האומנותי וככותב התכנים של סדרות המוזיקה הקלאסית בתיאטרון חולון.
משנת 2008 הגיש את 'פרליוד'- מפגשי הכנה טרום-קונצרט בסדרות הסימפוניות למנויים ברחבי הארץ. ובשנת 2017, הוזמן להגיש בסדרת טרום-קונצרט למנויי התזמורת הפילהרמונית הישראלית.
פעילות חברתית.
בשנת 2000 ייצג פייר את מדינת ישראל ברסיטל ייחודי שהתקיים בבית שגריר איטליה בישראל, ג'אנפאולו קאבאראיי, בישיבה משותפת של נשיאי בתי המשפט העליונים של ישראל ואיטליה לציון יום השנה להרצחו של ראש הממשלה יצחק רבין.
בשנת 2006 שיתף פעולה עם יו'ר ויצו תל אביב –זהבה שילון במופעי התרמה למען הארגון.
בשנת 2007 הופיע ברסיטלים שהתקיימו בבון ובקלן שבגרמניה, בחסות פרויקט 'מאסף לאסף', במטרה לגייס כספים עבור בית חולים אסף הרופא.
מאסימו קאררה
מאסימו קאררה (באיטלקית: Massimo Carrera; נולד ב-22 באפריל 1964) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל איטלקי.
כיהן כממלא מקום המאמן ביובנטוס ב-2012 וכיהן כעוזר מאמן ביובנטוס, בנבחרת האיטלקית ובספרטק מוסקבה. בשנת 2016 הוזמן למוסקבה וכיהן כעוזר מאמן בספרטק מוסקבה. באוגוסט 2016 הפך למאמן הראשי במקומו של דמיטרי אלניצ'ב וכיהן כמאמן שנתיים במהלכן הוביל את ספרטק לזכייה בליגת העל הרוסית בכדורגל לראשונה מזה 16 שנה. בסיום עונת 2016/2017, הוכתר למאמן העונה בליגה הרוסית.
קריירה.
קאררה החל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער של פרו ססטו, אך עלה לגדולה בקבוצת בארי ולאחר חמש עונות עבר ליובנטוס ובשלב מסוים זומן לשחק בנבחרת האיטלקית אך שיחק בשורותיה במשחק ידידות בודד.
ב-1993 זכה עם הקבוצה בגביע אופ"א, לאחר ניצחון 6-1 בסיכום שני מפגשי הגמר על בורוסיה דורטמונד. בנוסף זכה בשורות יובנטוס באליפות ליגת העל האיטלקית בכדורגל, בגביע האיטלקי, בליגת האלופות, בגביע אופ"א ובסופרקאפ האיטלקי ובסיום עונת 1996 עבר לקבוצת אטלנטה, בה היה לקפטן הקבוצה.
בסיום עונת 2007/2008, בגיל 44, החליט לפרוש ממשחק ולהתמקד באימון. עבד כעוזר מאמן במספר קבוצות. ב-2012 היה למלא מקום המאמן ביובנטוס ולאחר מכן היה לעוזר מאמן. ב-2013 הואשם בהריגה לאחר שדרס למוות 2 נשים ונעצר לשנתיים.
ב-2016 עזב לספרטק מוסקבה וכיהן כעוזר מאמן וממלא מקום. באוגוסט 2016 היה למאמן הראשי של הקבוצה והביא אותה לזכייה באליפות המדינה ובפתח עונת 2017/2018 זכה עמה גם בסופרקאפ הרוסי. בשל הצלחתו עם ספרטק זכה בפרס במסגרת טקס פרסי "ספסל הזהב" באיטליה בתור המאמן האיטלקי המצליח ביותר בליגה זרה. פוטר באוקטובר 2018 בעקבות רצף נטול ניצחונות. במקומו מונה ראול ריאנצ'ו למאמן ספרטק.