הפיזיקה והטכנולוגיה של הפלואורוסקופיה המודרנית שהוצגו לעיל לא השתנו בצורה משמעותית בשנים האחרונות והתמונות המתקבלות באמצעות פלואורוסקופיה הן יחסית מדויקות וברורות. אולם, עיקר הפיתוחים בשנים האחרונות נועדו למזער את כמות הקרינה. ישנו ניסיון לצמצום החשיפה לקרינה על ידי שימוש בפילטרי הגנה, מנגנונים אוטומטיים למינון חשיפה, פרוטוקולים להגבלת זמן החשיפה ודיוק ושכלול הפרוצדורות והכלים על מנת לקצר את זמן החשיפה.
קונצ'רטו לפסנתר (סקריאבין)
הקונצ'רטו לפסנתר של סקריאבין בפה דיאז מינור אופוס 20 הוא קונצ'רטו לפסנתר, שנכתב על ידי המלחין הרוסי אלכסנדר סקריאבין. סקריאבין השלים את הקונצ'רטו בימים ספורים בלבד בסתיו 1896, אך לא סיים את התזמור עד למאי שלאחר מכן (ורק לאחר דחיפות מתמדת על ידי מו"לו ופטרונו מיטרופן בילייב). בילייב שילם למלחין 600 רובל; הקונצ'רטו בוצע לראשונה ב-1897 ויצא לאור ב-1898.
היסטוריה.
בהיותה יצירתו הראשונה שכללה תזמורת (למעט הפנטזיה שכתב לפסנתר ותזמורת קודם לכן, אם כי זאת מעולם לא תוזמרה בידיו ונכתבה למעשה לשני פסנתרים), היצירה נשלחה לסקירה לפני צאתה אצל ניקולאי רימסקי-קורסקוב, שהיה ידוע במיוחד בזכות כישורי התיזמור שלו. רימסקי קורסקוב קטל את היצירה ובמיוחד את התזמור שלה. סקריאבין (אז בן 24) הגיב במכתב, שאותו שלח בטעות לידידו המלחין אנטולי ליאדוב. השערורייה הקטנה דעכה במהירות לאחר הופעת הבכורה.
מקובל להניח כי סקריאבין שינה מעת לעת את תפקיד הפסנתר, עד שסיים במתכונתו הנוכחית.
תזמור.
היצירה כתובה לפסנתר, ולתזמורת הכוללת שני חלילים, שני פיקולו, שני אבובים, שני קלרינטים, שני בסונים, בנוסף ארבע קרניים, שתי חצוצרות, שלושה טרומבונים, טימפאני, וכלי מיתר. התזמור אמנם מזכיר בקלילותו את זה של שופן, אך בניגוד לקונצ'רטי שלו, אצל סקריאבין התזמורת ממלאת תפקיד חשוב ומרכזי ביצירה, ולעיתים נדמה כי הפסנתר הוא חלק מהתזמורת.
מבנה היצירה.
Allegro- אלגרו.
הפרק הראשון בנוי בצורת סונטה עם נושא אחד. התזמור והמרקם דינאמי מאוד, ברוח הפוסט רומנטית של סוף המאה ה-19, עם שימוש רחב בכלי הנשיפה, אוניסונים של כלי הקשת, ופוליפוניה פשוטה. בניגוד לקונצ'רטים פוסט רומנטיים רבים, לתזמורת תפקיד רחב ביותר בהצגת הנושאים והפיתוח, בעוד תפקיד הפסנתר מצומצם למדי.
Andante- אנדנטה.
הפרק השני בנוי בצורת נושא ווריאציות, כאשר הנושא מוצג לראשונה על ידי התזמורת בלבד, והפסנתר מצטרף בהמשך לארבע וריאציות.
Allegro moderato- אלגרו מודרטו.
הפרק השלישי סוגר את הקונצ'רטו בריקוד מהודר שמשתמש ומפתח חומרים מהפרק הראשון.
בנטלי 4.5 ליטר
בנטלי 4.5 ליטר (באנגלית: Bentley 4½ Litre) היא סוג של מכונית מהודרת שיוצרה במספר תצורות: קבריולה, ספורט, סלון ומכונית מרוץ מתוצרת יצרנית הרכב הבריטית בנטלי אשר יוצרה בין השנים 1931–1927 בבריטניה
מרוצי מכוניות.
בשנת 1928 זכתה "בנטלי 4.5 ליטר" במקום הראשון בתחרות "מרוץ 24 השעות של לה מאן".
בשנת 1929 הגיעו דגמי "בנטלי 4.5 ליטר" למקום השני והשלישי ב"מרוץ 24 השעות של לה מאן".
בשנת 1930 הגיעה "בנטלי 4.5 ליטר" למקום השני במרוץ "Circuit de Brooklands" .
בשנת 1930 הגיעה "בנטלי 4.5 ליטר" למקום השני במרוץ "Gran Premio de Francia" .
הבניינים הגבוהים בסנקט פטרבורג
הבניינים הגבוהים ביותר בסנקט פטרבורג וסביבתה הם בניינים שגובהם 100 מטר ומעלה. כרגע בעיר ישנם 712 בניינים שגובהם נע בין 75 עד 100 מטר ומגדל אחד שגובהו 462 מטרים והוא הגבוה ברוסיה ובאירופה. במשך למעלה מ-300 שנה קתדרלת פטרופבלובסקיה הייתה הבניין הגבוה בעיר. כיום מרכז לאחטה הוא המגדל הגבוה בעיר (462 מטרים).
Grand Tower
Moscow Towers הוא גורד שחקים שנבנה במוסקבה באתר 15 במרכז העסקים הבינלאומי במוסקבה. המגדל יהיה מורכב משני מגדלים.
היסטוריה.
מגדל עיריית מוסקבה.
בעבר, באתר ה-15, תוכנן לבנות מגדל של עיריית מוסקבה, שיהפוך למקום מושבה החדש של עיריית הבירה. רעיון זה עלה עוד בשנת 2002. אנטון נגאוויצין ומיכאיל חזאנוב זכו במכרז האדריכלי לעיצוב בניין העירייה במוסקבה. גורד השחקים היה אמור להיות בגובה 308 מטר ובו 72 קומות. גג גורד השחקים עוצב בסגנון האות M.
ב-7 בדצמבר 2004 פרסמה עיריית מוסקבה צו להחרמת אתר זה מהחברה המנהלת אותו. ברם, ב-24 במרץ 2006, לאחר החלטה של בית הדין לבוררות במוסקבה הצו בוטל. בשנת 2010, עקב המשבר הכלכלי במדינה, הוקפאה הבנייה ומאוחר יותר ננטש הפרויקט הזה לחלוטין.
הפרויקט המודרני.
בסוף 2011 נרכש האתר על ידי גוד ניסנוב וזרח אילייב. באמצע 2012 נמשכו העבודות באתר. הפרויקט המודרני אומץ בשנת 2013, אך בשנת 2015 העבודות שוב הופסקו. בנובמבר 2017 נרכש הפרויקט על ידי גריגורי באבסקי. הוכרז מועד חדש לסיום המגדל: 2022 ובשנת 2019 התחדשה הבנייה.
לואיז אבמה
לוּאיז אַבֶּמָה (בצרפתית: Louise Abbéma; 30 באוקטובר 1853 - 10 ביולי 1927) הייתה ציירת, פסלת ומעצבת צרפתייה של תקופת ה"בל אפוק".
ביוגרפיה.
אבמה נולד באטאמפס שבאוסן. היא נולדה למשפחה פריזאית עשירה, שקשורה היטב בקהילה האמנותית המקומית. היא החלה לצייר בשנות העשרה המוקדמות שלה, ולמדה אצל מורים בולטים בתקופה כמו צ'ארלס ג'ושוע צ'פלין, ז'אן ז'אק הנר וקרולוס-דוראן. היא קיבלה לראשונה הכרה על עבודתה בגיל 23 כשציירה דיוקן של שרה ברנאר, חברתה לכל החיים ואולי גם אהובתה.
היא המשיכה לצייר דיוקנאות של דמויות מזמנה, וגם ציירה לוחות וציורי קיר שעיטרו את בית העירייה בפריז, את בית האופרה של פריז, תיאטראות רבים ובהם "התיאטרון שרה ברנאר", ואת "ארמון המושל" בדאקר סנגל. היה לה סגנון אקדמי ואימפרסיוניסטי, ציור עם משיכות מכחול קלילות ומהירות.
היא הייתה מציגה קבועה בסלון בפריז, שם קיבלה שבחים לפאנלים שלה בשנת 1881. אבמה הייתה גם בין האמניות שיצירותיהן הוצגו בבניין הנשים בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו. בתערוכה הוצגה גם פסל של שרה ברנאר מפוסלת על ידי אבמה.
אבמה התמחה בדיוקנאות שמן וצבעי מים, ורבות מיצירותיה הראו את השפעתם של ציירים סינים ויפנים, כמו גם מאסטרים של זמנה כמו אדואר מאנה. לעיתים קרובות ציירה פרחים בעבודותיה. בין יצירותיה הידועות ביותר ניתן למנות את "העונות", "בוקר באפריל", "פלאס דה לה קונקורד", "בין הפרחים", "חורף", ודיוקנאות של הקיסר דום פדרו השני מברזיל, פרדיננד דה לספס וצ'ארלס גרנייה.
אבמה הייתה גם מדפיסה, פסלת ומעצבת מוכשרת וכן סופרת שתרמה באופן קבוע לכתבי העת Gazette des Beaux-Arts, L'Art. היא גם איירה כמה ספרים.
היא קיבלה עיטורים ופרסים רבים על עבודתה.
אבמה נפטרה בפריז בשנת 1927.
בסוף המאה העשרים, ככל שתרומות נשים לאמנויות במאה האחרונה זכו לתשומת לב ביקורתית והיסטורית יותר, יצירותיה נהנו מפופולריות מחודשת.
אבמה נכללה בתערוכת נשים 2018 בפריז.
אישה חדשה.
ככל שהזדמנויות החינוך הועמדו לרשותם יותר במאה ה-19, הפכו אמניות נשים לחלק מארגונים מקצועיים, כולל הקמת עמותות אמנות משלהן. יצירות אמנות שנעשו על ידי נשים נחשבו לנחותות, וכדי לסייע להתגבר על כך הן הפכו ל"קולניות ובטוחות יותר ויותר" בקידום עבודותן. כך הפכו לחלק מהדימוי המתהווה של "האישה החדשה", המשכילה, המודרנית והחופשית יותר. אמניות, "מילאו תפקידים מכריעים בייצוג האישה החדשה, הן על ידי רישום תמונות והדגמה סוג מתעורר של דרך חייהן.
הדבר נכון גם לגבי לואיז אבמה שיצרה דיוקנאות "גבריות" כדי "לקשר בין החיים האינטלקטואליים באמצעות דגש על הראייה ".
דיוקנאות רבות שציירה כללו נשים לבושות באופן גברי שהשתתפו בבילויים אינטלקטואליים ואחרים הקשורים באופן מסורתי לגברים.
ביג סוול
אריאל האל (באנגלית: Aerial Hull; נולדה ב-11 ביולי 1989) הידועה יותר בשם הבמה שלה, ביג סוול היא מתאבקת אמריקאית. היא מוכרת בעיקר בשל תקופתה בארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW).
ביוגרפיה.
האל נולדה בקלירווטר, פלורידה. היא שירתה כמכונאית כבאית בחיל האוויר של ארצות הברית. לאחר מכן, היא החלה באימוניה להפוך למתאבקת תחת הדרכתו של ג'ורג' סאות'.
קריירת היאבקות מקצועית.
האל ערכה את קרב הבכורה שלה בשנת 2015. היא הופיעה בתוכנית הדגל "Raw" של ארגון ההיאבקות WWE באוגוסט 2016 בקרב שבו הפסידה לניה ג'קס. לאחר כשנתיים, היא השתתפה בטורניר הנשים לזכר מאי יאנג, שבו היא הודחה על ידי זיוקסיס כבר בסיבוב הראשון.
ב-10 באוגוסט 2019, האל ניצחה את זואי לוקאס וכתוצאה מכך הפכה לאלופת Phoenix of Rise.
All Elite Wrestling (2019–היום).
במופע המקדים לאירוע All Out, שנערך ב-31 באוגוסט 2019, היא השתתפה בקרב הקזינו באטל רויאל נשים של 21 משתתפות. בחודש דצמבר, ארגון ההיאבקות All Elite Wrestling (AEW) הודיע על החתמתה של ביג סוול. לאחר מספר הופעות בתוכנית השבועית המשנית "Dark", סוול ערכה את קרב הבכורה שלה בתוכנית השבועית המרכזית של הארגון, "Dynamite", ב-11 בדצמבר בקרב שבו גברה על אמי סאקורה. ביוני 2020, ביג סוול פתחה בפיוד עם בריט בייקר. היא השליכה תכולת פח אשפה על ראשה של בייקר באחד הפרקים של התוכנית "Dynamite", וכתוצאה מכך היא נענשה והושעתה על מעשה זה בחודש יולי. באירוע All Out, שנערך ב-5 בספטמבר, סוול ניצחה את בריט בייקר בקרב Tooth and Nail. ב-14 באוקטובר, סוול כשלה בניסיונה לזכות באליפות הנשים של AEW לאחר שהפסידה לאלופה, היקארו שידה.
חיים אישיים.
האל נשואה למתאבק סדריק ג'ונסון, הידוע יותר בשם הבמה שלו, סדריק אלכסנדר מאז יוני 2018. לשניים יש בת בשם אדסה.
האל סובלת ממחלת קרוהן.
Con Los Años Que Me Quedan