גורדיו שיחק במהלך הקריירה בריאל בטיס ובריאל מדריד, והיה שותף לתארים בשתי הקבוצות. עם 75 הופעות, היה גורדיו חלק חשוב מנבחרת ספרד בשנות ה-80, ונטל חלק בכל חמשת הטורנירים הגדולים באותן שנים, בהם שני טורנירי מונדיאל ושלוש אליפויות אירופה.
לאחר פרישתו שימש, בין היתר, כנשיא קבוצת ריאל בטיס.
קריירת משחק.
גורדיו הצטרף לקבוצת הנוער של ריאל בטיס בשנת 1972, כשהיה בן 15. לאחר עונה אחר בקבוצת המילואים של המועדון, הצטרף גורדיו לקבוצה הראשונה בעונת . הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה ב-30 בינואר 1977 מול בורגוס, כשעלה מהספסל לעשרים דקות משחק. הוא הוסיף 12 הופעות ליגה באותה עונה, כולן בהרכב הפותח, וכבש שער אחד. באותה עונה זכה עם קבוצתו בגביע הספרדי, על אף שלא שותף בניצחון בטיס 8-7 בדו-קרב פנדלים מול אתלטיק בילבאו.
עונה אחר כך היה גורדיו לשחקן הרכב קבוע בקבוצתו, אך הקבוצה הפגינה יכולת חלשה וירדה לליגת המשנה. גורדיו ובטיס חזרו תוך עונה אחת בחזרה לליגה הבכירה, ובעונת החזרה שלה לליגה, עונת , הפתיעה בטיס וסיימה במקום החמישי בטבלה. יכולתו הגבוהה של גורדיו זיכתה אותה באותה עונה בפרס דון בלון לשחקן המצטיין בליגה הספרדית. גורדיו נשאר בבטיס עד לסיום עונת , ובסך הכל השלים תשע עונות בקבוצה הבכירה של המועדון. עד לעזיבתו, היה גורדיו לשחקן הרכב חשוב בקבוצה. עם 237 הופעות בליגה הבכירה (275 בסך הכל), גורדיו ממוקם רביעי בטבלת מלך ההופעות בכל הזמנים של בטיס בליגה הראשונה.
לקראת עונת , עבר גורדיו לריאל מדריד של המאמן לואיס מולוני. בעונתו הראשונה בקבוצה זכו ריאל וגורדיו בגביע אופ"א, לאחר ניצחון בגמר על פ.צ. קלן. גורדיו כבש את השער שהפך את התוצאה לזכות ריאל והעלה אותה ל-2-1, בדרך לניצחון 5-1 במשחק הראשון. ריאל שמרה על היתרון בגומלין, וזכתה בתואר, כשגורדיו פותח בהרכב בשני המשחקים. באותה עונה זכו גורדיו וריאל גם באליפות ספרד, הראשונה מתוך חמש רצופות. בכל הזכיות, היה גורדיו חלק חשוב מהרכב הקבוצה. הוא שיחק בעיקר בתפקיד הקשר השמאלי, ושיתף פעולה עם חוסה אנטוניו קמאצ'ו באגף השמאלי של הקבוצה בארבע עונות רצופות מאז הגעתו. בעונת , בגמר הגביע הספרדי בין ריאל מדריד לריאל ואיאדוליד, כבש גורדיו את שער הניצחון כבר בדקה החמישית, וקבע את תוצאת המשחק, 1-0 לריאל מדריד. לאחר חמש הזכיות הרצופות, איבד גורדיו את מקומו בהרכב, ובשתי העונות האחרונות שלו בקבוצה רשם 22 הופעות בלבד. הוא שיחק בקבוצה עד לסיום עונת , ובסך הכל במשך שבע עונות.
לקראת עונת , חזר גורדיו בן ה-35 לקבוצת נעוריו, ריאל בטיס, ששיחקה אז בליגת המשנה. בעונתו השנייה בקבוצה, העפיל עימה בחזרה לליגה הבכירה. גורדיו שיחק עם הקבוצה עונה אחת נוספת בליגה הבכירה, עונת , אך הספיק לרשום הופעות ספורות בלבד בעונה המוצלחת של הקבוצה שהסתיימה במקום השלישי תחת המאמן לורנסו סרה פרר. לאחר ששיחק במדי אסיחה מליגת המשנה בעונת , פרש גורדיו ממשחק פעיל בגיל 39.
לאחר פרישתו ממשחק שימש בתפקידי ניהול, ושימש בין היתר כסגן-נשיא אסיחה שבמדיה פרש, וכנשיא קבוצת ריאל בטיס בשנת 2011.
נבחרת ספרד.
גורדיו היה חלק חשוב מנבחרת ספרד בשנות ה-80. הוא החל את דרכו תחת המאמן לאסלו קובאלה, במשחק ידידות מול ב-29 במרץ 1978, בו ניצחה ספרד בתוצאה 3-0.
קובאלה זימן את גורדיו, אז לאחר שבע הופעות בלבד בנבחרת, לסגל לקראת יורו 1980. גורדיו פתח ושיחק לאורך כל שלושת משחקיה של ספרד בנבחרת, שהסתיימו בהדחה בשלב הבתים ללא ניצחון. מחליפו של קובאלה, חוסה סנטמריה, היה זה שהכין את ספרד למונדיאל 1982 הביתי, וגורדיו צבר דקות משחק רבות במסגרת משחקי ההכנה. הוא זומן על ידי סנטמריה לסגל ספרד לטורניר, ושיחק לכל אורך חמשת משחקיה של ספרד בטורניר, שהסתיים בהדחה בשלב הבתים השני.
גורדיו הוסיף להיות חלק חשוב מסגל הנבחרת גם תחת המאמן מיגל מוניוס. ב-15 במאי 1983 כבש גורדיו את שער הבכורה שלו במדי ספרד, שהיה שער הניצחון במשחק החוץ מול במסגרת מוקדמות יורו 1984, שהסתיים בתוצאה 3-2. גורדיו, שזומן לסגל לקראת טורניר יורו 1984, שיחק בכל משחקי שלב הבתים ובשלב חצי הגמר, שהסתיימו בהעפלה לגמר מול . גורדיו נעדר ממשחק הגמר, שהסתיים בהפסדה של ספרד בתוצאה 2-0.
גורדיו שיחק תחת מוניוס בשני טורנירים נוספים. במונדיאל 1986 הוא שותף במשחק אחד בלבד, כשפתח בהרכב בניצחון 2-1 על , בטרם הוחלף בדקה ה-54. בטורניר יורו 1988 הוגרלה ספרד לבית קשה שכלל את , ו. במשחק הראשון בשלב זה, כבש גורדיו את שערו השלישי והאחרון בנבחרת בניצחון 3-2 על דנמרק. הוא פתח בהרכב גם בשני משחקיה הנותרים של ספרד, שהסתיימו בהפסדים ובהדחה כבר לאחר שלב הבתים.
בתום הטורניר, פרש גורדיו בן ה-31 מהנבחרת, לאחר שערך 75 הופעות במדיה וכבש שלושה שערים.
דב בר אברמוביץ
דוב בר אברמוביץ
הארמייה השלישית (ורמאכט)
הארמייה השלישית הייתה ארמייה גרמנית שפעלה במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הארמייה הוקמה ב-22 באוגוסט 1939, ולמפקדה מונה גנרל גאורג פון קיכלר. הארמייה השתתפה במערכה בפולין כחלק מקבוצת ארמיות צפון, ותקפה מכיוון פרוסיה המזרחית מזרחה לעבר ברסט, ודרומה לעבר ורשה. לאחר המלחמה פורקה הארמייה, ועל בסיס מטה הארמייה הוקמה הארמייה ה-16.
סדר הכוחות.
במערכה בפולין ב-1 בספטמבר 1939, כללה הארמייה את היחידות הבאות:
רפאל גורדייו
קרחת יער
קרחת יער או מַעֲרֶה היא שטח פתוח בתוך יער, שלא צומחים בו עצים, אלא צמחייה עשבונית.
קרחות יער יכולות להיווצר בגלל תנאים מקומיים, כגון: קרקע שונה שאינה מעודד צמיחת עצים או בגלל אירועים, כמו מפולות, דליקות יער וכדומה. קרחת היער אופיינית גם ליערות הטרופיים וגם ליערות ממוזגים, ויש לה השפעה רבה על חיי היער.
לקרחות יער יש חשיבות עבור בעלי חיים מסוימים הניזונים וחיים בתוך היער. קרחת יער יכולה להוות מקלט לבעלי חיים בעת דליקת יער וגם מכשול להתפשטות הדליקה.
יהודה דוד ברנשטיין
הרב יהודה דוד ברנשטיין (באנגלית: Yehuda David Bernstein; ה'תרכ"ג, 1863 - ח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930) היה רב וראש ישיבה אמריקאי ממוצא ליטאי, ממייסדי ישיבת רבינו יצחק אלחנן.
ביוגרפיה.
נולד בפרבר הקובנאי אלקסוט לרב נתן ברנשטיין ולאמו שהייתה בתו של רבי שמואל, הרב באלקסוט. למד בישיבת "כנסת ישראל" בסלובודקה, והתפרסם בכינוי "העילוי מסאפיזישוק". הוריו עברו לגור בקניגסברג והוא הצטרף אליהם בשנת 1878, אך לפי המלצת המלבי"ם חזר והמשיך ללמוד בישיבות ליטא. במקביל להישגיו התורניים, התמחה גם בהנדסה ומתמטיקה, וכשהיגר לארצות הברית סירב לשרת במשרות רבניות.
הרב ברנשטיין היה שותף להקמת ישיבת עץ חיים וישיבת רבינו יצחק אלחנן. הוא כיהן כנשיאה הראשון של הישיבה בשלוש שנותיה הראשונות. את חידושיו התורניים פרסם בכתבי העת התורניים האמריקאים, בני תקופתו. בקונטרס שהוציא בשנת 1910, התריע על בעיית הטלטול בשבת בעיר ניו יורק ובאי מנהטן, בשל הגשרים המחברים אותה לסביבותיה; הקונטרס נועד בעיקרו למתוח ביקורת על העירוב שסודר אז לראשונה בניו יורק בידי הרב יהושע סיגל מחבר שו"ת "אוזני יהושע". סביב בעיה זו התרכז פולמוס הלכתי גדול בשנים הבאות.
בשנות מלחמת העולם הראשונה ירד מגדולתו ומנכסיו, לפרנסתו נאלץ לשמש כנותן כשרות לייצור יינות, ונמנה עם ראשוני המתיישבים היהודים בבורו פארק. בשנותיו האחרונות התגורר בסן פרנסיסקו, קליפורניה, הוא נפטר בח' בחשוון ה'תרצ"א, 30 באוקטובר 1930 ונקבר בעירו בהלוויה המונית.
שכול וכישלון
שכול וכישלון או: ספר ההתלבטות הוא הרומן האחרון של הסופר העברי יוסף חיים ברנר. הספר פורסם בשנת תר"ף-1920, שנה לפני הירצחו של ברנר, והוא נחשב לאחת מפסגות יצירתו וליצירת מופת בקאנון הספרות העברית.
תקציר.
יחזקאל חפץ, יהודי חלש גוף וחולני שעלה ארצה ועובד כפועל, מובהל לירושלים על ידי חבריו לאחר שהוא לוקה בהתקף. בירושלים הוא מאושפז בתחילה בבית חולים לחולי רוח, שם סועדת אותו אחות קרובת משפחה. לאחר שהוא משתחרר הוא עובר לגור עם אותה משפחה, היא משפחת דודו יוסף חפץ, והדודנית האחות, אסתר, מתאהבת בו, אך יחזקאל אינו מעוניין בה, ומפתח כלפיה תחושות אשם שמחריפות את מצבו הנפשי המעורער בלאו הכי.
הרומן מתרחש על רקע היישוב היהודי בירושלים, ומתוארים בו קשיי החיים וההתפרנסות (המבוססת בעיקר על תרומות מחוץ לארץ) והמתחים שבין הרצון האידיאליסטי ליישב ולפתח את ארץ ישראל לבין הרצון החומרי בקידום ורווחה אישיים.
חשיבותו בין השאר בראיית היישוב החדש כבסיס לכתיבה ולחשיבה רומנית-טראגית, כמו שנהוגה במערב, ובמובן הזה הוא סלל את הדרך לרומן העברי המודרני המתרחש על רקע ירושלים החדשה (כמו תמול שלשום, מיכאל שלי ואחרים).
ביקורת.
בסיון ה'תרפ"א, לאחר הרצח של יוסף חיים ברנר, פרסם אברהם אליהו קפלן מסה הגותית על העם היהודי, במתכונת ביקורת על ספרו של ברנר "שכול וכישלון".
בביקורת התייחס קפלן באהדה לתחושותיו של ברנר (למרות המחלוקת האידאולוגית העזה ביניהם), ניתח את "היסוד היהודי" שמתבטא בספר "בעל כורחו" של ברנר והעלה השערה כי בתקופתו האחרונה החלו לנצנץ בברנר הרהורי תשובה.
ריקרדו גאייגו
ריקרדו גאייגו רדונדו (בספרדית: Ricardo Gallego Redondo; נולד ב-8 בפברואר 1959 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר האחורי.
גאייגו שיחק במרבית הקריירה בריאל מדריד בה גדל, והיה שותף לעשרה תארים בתשע עונות בקבוצה, בה שימש כבורג מרכזי במהלך שנות ה-80. לגאייגו 42 הופעות בנבחרת ספרד, אותה ייצג בין היתר בשני טורנירי מונדיאל ובשתי אליפויות אירופה.
קריירת משחק.