ב-11 בינואר 2007, במהלך ריאיון עיתונאי לתוכנית רדיו, הודיע דוד על התמודדותו אל מועמדות המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2008. ב-19 בינואר 2007 ערך דוד הכרזה רשמית עם תומכיו ב"אולד סטייט האוס" שבהרטפורד. זמן קצר אחרי הכרזת מועמדותו לנשיאות, המלכ"ר "המרכז לפוליטיקה אחראית" ציין כי מטה הבחירות של דוד מומן בכבדות בידי תעשיית השירותים הפיננסיים, אשר הייתה נתונה תחת פיקוח הוועדות שבראשן עמד דוד במרוצת השנים.
בצעד יוצא דופן, דוד חלק תוכנית פעולה עם אחד מיריביו לקראת הבחירות המקדימות לנשיאות במפלגה הדמוקרטית. חברו של דוד ועמיתו לסנאט ג'ו ביידן, לימים סגן נשיא ארצות הברית שניהל מסע בחירות נשיאותי ארוך משלו, והשניים חסכו כסף תוך שיתוף תוכנית פעולה. במהלך חודש מאי דוד פיגר בסקרי דעת הקהל והודה כי אינו עומד בקצב גיוס הכספים של יריביו כדוגמת ברק אובמה והילרי קלינטון. עם זאת, הוא ציין כי ככל שיותר מצביעים יתוודעו להתנגדותו למלחמת עיראק, מסע הבחירות שלו יצבור תאוצה. עם זאת, מצבו לא השתפר וב-7 בנובמבר 2007 הוא קיבל אחוז אחד בודד של תמיכה בסקר לאומי של מכון הסקרים גאלופ.
דוד פרש מהמירוץ הנשיאותי בליל 3 בינואר 2008 בעקבות תוצאות אספות הבחירה באיווה, לאחר שסיים במקום השביעי והאחרון. ב-26 בפברואר הביע את תמיכתו בסנאטור ברק אובמה מאילינוי.
לאחר החיים הפוליטיים.
עם התכנסות הקונגרס ה-112 של ארצות הברית בראשית 2011 הוחלף דוד בריצ'רד בלומנטל כאחד משני נציגיה של קונטיקט בסנאט. בפברואר 2011 החליף דוד את דן גליקמן כשדלן הראשי של התאחדות הקולנוע של אמריקה (The Motion Picture Association of America). באוקטובר 2019 הודיע דוד על תמיכתו במועמדותו של סגן הנשיא לשעבר ג'ו ביידן לנשיאות ארצות הברית ובהתמודדותו בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020.
היפר-אנדרוגניות
אורח חיים בלתי פעיל
אורח חיים בלתי פעיל הוא סוג של אורח חיים הכרוך בפעילות גופנית מועטה או ללא שום פעילות גופנית. אדם החי אורח חיים בלתי פעיל לרוב יושב או שוכב בעת שהוא לרוב משתתף בפעילויות כמו קריאה, חיי חברה, צפייה בטלוויזיה, כאשר הוא משחק משחקי וידאו, או כאשר הוא משתמש בטלפון נייד / מחשב במשך רוב שעות היממה. אורח חיים בלתי פעיל יכול לתרום לבריאות לקויה ולעלות את הסיכון להיווצרות של גורמי מוות שונים שניתן להימנע מלפתח.
זמן מסך הוא מונח מודרני המתייחס למשך הזמן בו אדם מבלה מול מסכים כמו טלוויזיות, צגי מחשבים או מכשירים ניידים . זמן מסך מוגזם קשור ישירות לכך שאדם מפתח בריאות לקויה.
השפעות בריאותיות.
ההשפעות הלא רצויות של חיי עבודה בלתי פעילים או של אורח חיים בלתי פעיל יכולות להיות ישירות או עקיפות. אחת ההשפעות הישירות הבולטות ביותר לאורח חיים בלתי פעיל היא העלייה במדד מסת גוף (BMI) אשר מעיד תמיד על כך שהאדם צבר שומן עודף. חוסר בפעילות גופנית הוא אחד הגורמים העיקריים למוות אשר ניתנים למניעה.
בכל שנה בארצות הברית לבדה ישנם לפחות 300,000 מקרי מוות בטרם עת, והעלות הכוללת השנתית של השמנת יתר ואורח חיים בלתי פעיל למערכת הבריאות האמריקנית מוערכת בכ-90 מיליארד דולרים. הסיכון גבוה יותר בקרב האוכלוסייה שיושבת לכל הפחות 5 שעות ביממה. הוכח שישיבה ממושכת מהווה גורם סיכון בפני עצמה, אף במקרים בהם בנוסף לישיבה הממושכת האדם השתתף בפעילות גופנית אינטנסיבית ויש לאדם מדד מסת גוף תקין. לאנשים שיושבים יותר מ-4 שעות ביום יש סיכון אשר גבוה ב-40% מאלו שיושבים פחות מ-4 שעות ביום. עם זאת, אלו שמשתתפים בפעילות גופנית לפחות 4 שעות בשבוע הם בריאים לכל הפחות כמו אלו שיושבים פחות מ-4 שעות ביום.
באופן עקיף, עלייה במדד מסת הגוף כתוצאה מאורח חיים בלתי פעיל עלול להוביל לירידה בפרודוקטיביות ולהעלאת כמות ההיעדרות מפעילויות חשובות כמו הימצאות במקום העבודה. היעדרות ממקום העבודה וחוסר פרודוקטיביות מובילים בסופו של דבר להשפעות ברורות בטווח הקצר ובטווח הארוך כמו הכנסה פחותה ומשפיעים על הביטחון התעסוקתי.
אורח חיים בלתי פעיל וחוסר בפעילות גופנית עלולים לתרום או להוות גורם סיכון לדברים הבאים:
מניעה.
כתגובה לחששות בנושאי הבריאות והסביבה, לאורך השנים ארגונים רבים החלו לקדם הליכה ורכיבה על אופניים כחלופות מוצלחות יותר לתחבורה הממונעת. בנוסף, ארגונים מסוימים מספקים שיעורי התעמלות לעובדיהם במהלך שעת ארוחת הצהריים במקום העבודה, או שהם מאפשרים לעובדיהם לעמוד במקום לשבת במהלך יום העבודה. תחנות עבודה חלופיות לפעילות, שולחנות שמתכווננים ומאפשרים גם לשבת לידם וגם לעמוד לידם, וקידום השימוש במדרגות על פני מעליות הם בין הדרכים שמקומות עבודה שונים מנסים לקדם על מנת לעודד את עובדיהם למזער את הנזקים שיש לאורח חיים בלתי פעיל במקום העבודה על גופם.
יוזמות במקומות עבודה שמנסות לשפר את בריאות העובדים.
מקומות עבודה רבים החלו ליישם יוזמות שונות בחסות המעסיקים במטרה לקדם את בריאות העובדים ולהפחית את עלויות הביטוח של העובדים עבור המעסיק. תוכניות אלו ממוקדות לרוב בהפחתת משקל העובדים, או במניעה של עלייה נוספת במשקל העובדים, ויכולות לכלול שיטות שונות כמו בדיקות רפואיות, תוכניות גמילה מעישון, הוזלה מהותית של חברות בחדר כושר, התקנת שולחנות מתכווננים שמאפשרים לעובדים גם לשבת ליד השולחן אך גם לעמוד ליד השולחן, התקנת מקלדות ארגונומיות, סדנות בריאות, מתן אוכל בריא בפגישות ובאירועים של החברה, ממלאים את המכונות האוטומטיות במקום העבודה במזון בריא, וכו'. בשל המגוון הרחב של סביבות העבודה הקיימות, ומשום שהרגלי אורח החיים של העובדים אינם עקביים במקומות העבודה השונים, קשה להסיק באופן חד משמעי עד כמה יוזמות מהסוג הזה יעילות בשיפור מצב הבריאות של העובדים.
היסטוריה.
במהלך המאה ה-20 חלו שינויים מהותיים בחברה האנושית - כגון גלובליזציה, מיקור חוץ של עבודות שונות, ופיתוחים מתקדמים טכנולוגיים שונים - גרמו לכך שבאופן הדרגתי חלקים ניכרים מהאוכלוסייה הפסיקו לעסוק בעבודות כפיים (למשל בענף החקלאות, הייצור, והבנייה) וחלק גדול מהאוכלוסייה הפך פחות ופחות מעורב בעבודות פיזיות. בעוד שבמהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 אחד מכל שני אמריקאים התפרנס מעיסוק בעבודה פיזית, בשנת 2011 רק אחד מכל חמישה אמריקנים התפרנס מעיסוק בעבודה פיזית. From 1990 to 2016, there was a decrease of about one third in manual labor jobs/employment. בין השנים 1990 עד 2016 חלה ירידה בכשליש מעבודות הכפיים הזמינות בשוק העבודה האמריקני. במסגרת סקר שנערך בשנת 2008 בארצות הברית נמצא כי 36% מהמבוגרים בארצות הברית אינם משתתפים בפעילות פיזית כולשהי, ו-59% מהנשאלים מעולם לא השתתפו בפעילות גופנית נמרצת שנמשכה יותר מ-10 דקות בשבוע. על פי מחקר שנערך בשנת 2018, עובדי משרדים בארצות הברית יושבים לרוב בסביבות 70 עד 85 אחוזים מהזמן שהם נמצאים במקום העבודה. השכיחות המשוערת של שימוש במחשבים מחוץ ללימודים או העבודה הייתה לפחות למשך שעה ביום במהלך השנים 2001 עד 2016 (מ-43% ל-56% בקרב ילדים, מ-53% ל-57% בקרב מתבגרים, ומ-29% ל-50% עבור מבוגרים). והזמן הכולל המוערך אותו האוכלוסייה האמריקנית מבלה בישיבה עלה משנת 2007 עד 2016 (מ-7 שעות ביום ל-8.2 שעות ביום בקרב מתבגרים ומ-5.5 שעות ביום ל-6.4 שעות ביום בקרב מבוגרים).
הנרי מודסלי
הנרי מודסלי (באנגלית :Henry Maudsley) 5 בפברואר 1835 רום - 23 בינואר 1918 בושי הית') היה פסיכיאטר ומומחה אנגלי ברפואה משפטית. כיהן כפרופסור ביוניברסיטי קולג' של לונדון.
ביוגרפיה.
ילדות וצעירות.
הנרי מודסלי נולד בשנת 1835 במשפחה של חוואים בכפר הקטן רום, על ידי העיירות גיגלסוויק וסטל במחוז צפון יורקשייר שבאנגליה. למד בבית הספר בגיגלסוויק.
התייתם מאמו לפני גיל 10, אביו מיעט לדבר איתו ולמעשה גודל על ידי דוד ודודה, שלימדו אותו שירה, העסיקו עבורו מורה פרטי מנורת'המפשייר בשם ניות' (Newth), ואחר כך שלח אותו הדוד, ד"ר בייטסון, שהיה רופא, ללימודי רפואה ביוניברסיטי קולג' של לונדון
שבה התקבלו עם נוצרים לא אנגליקנים. כסטודנט הצטיין במיוחד בלימודים הטרום-קליניים, בהם זכה בעשר מדליות זהב, כמו כן שיחק קריקט וקרא את ספרי הרברט ספנסר ואוגוסט קונט. מאודסלי עשה סטאז' במחלקה של ג'וזף קלובר, רופא מרדים ידוע, בבית החולים של יוניברסיטי קולג'. סיים את התואר ברפואה (BM) בשנת 1857 עם מדליית זהב בכירורגיה ומלגה. התחמק מהתחומים שלא מצאו חן בעייניו כמו נתיחות ומיילדות ונהג להתווכח עם המורים.
מודסלי התכוון בהתחלה להתמחות בכירורגיה ובד זמן מה המחלקה הכירורגית של ריצ'רד קוויין. שינה את דעתו אחרי שלא קיבל תשובה להגשת מועמדותו. כפי שסיפר, לא ידע שהתשובה הגיעה לכתובתו הקודמת. שקל אז לעזוב את המדינה ולעבוד עבור חברת הודו המזרחית הבריטית. על מנת להתקבל בחברה זו היה עליו לעבוד ששה חדשים בבית מחסה לחולי נפש.
בסופו של דבר עבד למשך תשעה חדשים בבית המחסה וסט ריידינג בווייקפילד ותוך כדי כך בחר במקצוע הפסיכיאטריה. אחר כך שהה לזמן קצר ומתסכל יותר בבית המחסה של המחוז אסקס בברנטווד.