סגנו הבכיר של ד'ארטניאן, אנדרה, משביע את אנשיו לסודיות ולעמוד לצד פיליפ. הוא והמוסקטרים מחליפים את מקום התאומים ושוב נועלים את לואי במסכת ברזל. פיליפ מורה לכלוא את לואי וממנה את אתוס, פורתוס ואראמיס כיועצו המלכותי. בהלווייתו של ד'ארטניאן, פיליפ מודה בפני אתוס שהוא התחיל לאהוב אותו כבן האוהב אב. מאוחר יותר הוציא פיליפ חנינה מלכותית על לואי ושולח אותו לחיות בשלום באזור הכפרי וממשיך להיות אחד ממלכי צרפת הגדולים.
הפקה.
בגרסה זו, "האיש במסכת הברזל" מוצג כאסיר 64389000 על סמך המספר הקשור לשם שמו שנמצא בבסטיליה. שאטו דה וו לה ויקונט שימשה לצילומי סצנות ורסאי, אם כי בספר, המעבר בין לואי לפיליפ קורה בוו-לה-ויקונט. בחלק מהגרסאות, ההחלפה מתרחשת ב-17 באוגוסט 1661, במסיבה מפורסמת לחשיפת הטירה החדשה. במסיבה השתתף לואי, שהבין שארמון המלך עצמו נראה נחות מהטירה החדשה.
תומאס קופר גוטץ'
תומאס קופר גוטץ (באנגלית: Thomas Cooper Gotch; 1854–1931) היה צייר אנגלי ומאייר ספרים המזוהה בחלקו התנועה הפרה-רפאלית. גוטץ' למד אמנות בלונדון ובאנטוורפן לפני שהתחתן ולמד בפריז עם אשתו האמנית קרולין גוטץ'. כשחזרו לבריטניה, הם התיישבו במושבת האמנות ניולין בקורנוול.
ביוגרפיה.
תומאס גוטץ' נולד ב-10 בדצמבר 1854 בקטרינג, נורת'האמפטונשייר. הוא היה הבן הרביעי שנולד למרי אן גייל גוטץ' ותומס הנרי גוטץ', שהיה סנדלר. היה לו אח בכור, ג'ון אלפרד גוטץ', שהיה אדריכל וסופר מצליח.
בנוסף לזמן שבילה בצרפת ובבלגיה בתקופת לימודי האמנות, תומאס גוטץ' נסע גם לאוסטרליה, דרום אפריקה, איטליה ודנמרק.
גוטץ' ואשתו התיישבו בניולין שבקורנוול בשנת 1887. בני הזוג היו משתתפים מרכזיים במושבת האמנות ניולין. בתו פיליס מריון גוטץ' שמשה לעיתים קרובות מודל לאביה.
תומאס קופר גוטץ' נפטר ב-1 במאי 1931 מהתקף לב בהיותו בלונדון. הוא נקבר בחצר הכנסייה בקורנוול. שם קבורים אמנים מאסכולת ניולין - סטנהופ פורבס ואליזבת פורבס.
השכלה.
בתמיכת הוריו ב־1876 וב־1877 למד תחילה בבית הספר לאמנות של הת'רלי בלונדון ולאחר מכן בבית הספר באנטוורפן ב־1877 וב־1878, ואז ב־1879 חזר ולמד בבית הספר לאמנות סלייד בלונדון. תומאס גוטץ' פגש בסלייד את חברו הנרי סקוט טיוק ואת אשתו לעתיד קרוליין ייטס.
לאחר נישואיהם, ב־1881, תומאס וקרוליין למדו בפריז באקדמיה ז'וליאן ובאקדמיה לורנס בתחילת שנות השמונים של המאה ה-19. בפריז הוא אימץ את גישת הציור בחוץ - בטבע.
קריירה.
בניולין הוא הקים את בית הספר למלאכה ולאמנות של ניולין, שם הנוער המקומי יכול היה ללמוד אומנויות ומלאכות. הוא גם עזר בהקמת הגלריה לאמנות ניולין ושימש בוועדת הגלריה כל חייו. בין חבריו בניולין היה האמן העמית סטנהופ פורבס ואלברט שבלייה טיילר.
כמו אמני מושבות אמנות אחרות, הוא השתמש בגישה של יצירת ציורים בחוץ - בטבע. הוא קיבל השראה גם מטכניקותיו של ג'יימס מקניל ויסלר ליצירת הקומפוזיציות והציורים.
סגנונו השתנה בעקבות ביקור בפריז ובפירנצה בשנים 1891–1892; נושאי עבודותיו הפכו מ"ריאליזם כפרי" של ניולין לסגנון פרה-רפאליטי, תוך שהוא אימץ צבעים עזים ושופעים יותר ו"חזר לציור ז'אנרי ואלגוריה". ציורו הראשון בסגנון זה היה "הכתר והשרביט" (1891) שבתו הייתה הדוגמנית.
על סגנונו החדש נאמר: "השילוב החדש שלו של דמויות נשיות סמליות, טקסטיל איטלקי דקורטיבי והסדר הסטטי של אמנות הרנסאנס המוקדמת הביאו לו סוף סוף הכרה".
תומאס גוטץ' זכה להצלחה מוכרת עוד בחייו ונהנה משבחים רבים בציבור. הוא הציג קבוע באקדמיה המלכותית בלונדון ותרם לתערוכות לאומיות ובינלאומיות רבות נוספות. עבודותיו עדיין מוצגות באופן קבוע ולעיתים קרובות בנושאי לימודים אקדמיים.
בהערכה עכשווית על עבודתו נאמר: "אף על פי שתומאס גוטץ' אינו מוכר בתולדות האמנות הבינלאומיות, מעמדו וחברותו בניולין והשליטה ביצירות האמנות שלו, מספקים לו הכרה בהיסטוריה של הציור הבריטי ויצירותיו תורמות ערך לאוספים ברחבי העולם."
יש לו עבודות באוספי מפתח באוסטרליה, ניו זילנד, דרום אפריקה ובריטניה.
פרוזדור סיליגורי
פרוזדור סיליגורי (הידוע גם בשם צוואר התרנגולת) הוא רצועת אדמה צרה, כ-22 ק"מ רוחב, הממוקמת במדינה ההודית מערב בנגל ומחברת את הודו בחלקה הצפון מזרחי לשאר הודו. נפאל ובנגלדש גובלות בשני צדי הפרוזדור. ממלכת בהוטן שוכנת בצד הצפוני שלו. ממלכת הסיקים שכנה בעבר בצד הצפוני של המסדרון, עד למיזוגה עם הודו בשנת 1975.
העיר סיליגורי, במדינת מערב בנגל, היא היישוב המרכזי באזור זה והצומת המרכזי המחבר בין בהוטן, נפאל, בנגלדש, סיקים, גבעות דרג'ילינג, צפון מזרח הודו ושאר הודו.
פרוזדור סיליגורי נוצר בשנת 1947 לאחר חלוקת בנגל. ממלכת סיקים שכנה בעבר בצד הצפוני של המסדרון, עד לאיחודה עם הודו בשנת 1975 בעקבות משאל עם.
פרוזדור סיליגורי הוא שטח חשוב ורגיש במיוחד עבור הודו, שנוצר על ידי הקמתה של מזרח פקיסטן (כיום בנגלדש) בשנת 1948. חלוקת הודו התרחשה כתוצאה מהעוינות בין הקונגרס הלאומי ההודי לליגה המוסלמית. מלכתחילה עמדו היחסים בין שתי המדינות החדשות הללו תחת השפעתם השלילית של פעולות איבה ועימותים.
היווצרות מזרח בנגל יצרה מחסום גאוגרפי לחלק הצפון מזרחי של הודו. פרוזדור סיליגורי הצר, שבשלב מסוים הוא עומד על פחות מ-27 ק"מ רוחב, נותר כגשר היחיד בין החלק הצפון-מזרחי של הודו לשאר חלקי המדינה.
בהיותו תחום בין אזור בנגלדש מדרום וממערב לבין סין מצפון, לאזור הצפון מזרחי של הודו אין גישה לים. התקדמות צבאית סינית עלולה לנתק את בהוטן, חלק ממערב בנגל וכל צפון מזרח הודו, אזור המכיל כמעט 50 מיליון בני אדם. חשש זה עלה במהלך מלחמת הודו–סין בשנת 1962. בעיה זו מזכירה את הבעיה האסטרטגית הנוצרת בשל המותניים הצרים של ישראל באזור השרון.
כאזור רגיש בין שלוש מדינות, הרצועה מנוטרת בכבדות על ידי צבא הודו.
כל הובלה יבשתית בין הודו היבשתית לבין מדינותיה הצפון מזרחיות משתמשת במסדרון מעגלי זה, מכיוון שאין הסכם סחר חופשי בין בנגלדש להודו. מסדרון טטוליה, חלופה למסדרון סיליגורי, מוצע על פי אחד מסעיפי הסכם הסחר הודו – בנגלדש משנת 1980, הקובע כי "שתי הממשלות מסכימות לערוך הסדרים המועילים זו לזו לשימוש בנתיבי המים שלהן, מסילות הברזל והכבישים שלהן למסחר בין שתי המדינות ולהעברת סחורות בין שני מקומות במדינה אחת דרך השטח של האחרת". עם זאת, ההצעה נמצאת עדיין בשלבים ראשוניים של משא ומתן.
DO-178C
DO-178C, או בשמו המלא "Software Considerations in Airborne Systems and Equipment Certification" (תרגום: שיקולי תוכנה במערכות מוטסות ותקינה של ציוד) הוא מסמך אשר רשויות תקינה בתחום התעופה, כמו FAA, EASA ו Transport Canada מתבססות עליו כדי לתת הסמכה למוצרי תוכנה המשולבים במערכות בתעשיית האירו-ספייס (aerospace). המסמך פורסם על ידי RTCA, במאמץ משולב עם EUROCAE, ומחליף את קודמו DO-178B. המסמך החדש נקרא DO-178C/ED-12C, הוא הושלם בנובמבר 2011 אושר על ידי ה RTCA בדצמבר 2011, וזמין לקנייה ושימוש מינואר 2012.
ה-FAA אישר את AC 20-115C ב-19 ביולי 2013, אשר הפך את DO-178C למסמך אשר "אמצעי קביל, אך לא היחיד, להוכחת תקינות עם רגולציה יישומית בתחום התעופה להיבטי תוכנה המערכות מוטסות ותקינת ציוד".
רמת התוכנה.
"רמת התוכנה" (Software level), מכונה גם "רמת סמך התכן" או "DAL" (ראשי תיבות של Design Assurance Level), ולפעמים IDAL (Item Development Assurance Level) כמוגדר במסמך ARP4754 (DO-178C רק מזכיר את IDAL כמלה נרדפת ל Software Level), נקבעת בתהליך הערכת בטיחות (safety assessment process) וניתוח סיכונים (hazard analysis) על ידי בחינת תוצאות צפויות של אופני כשל של המערכת.
התנאים לכשל ממוינים על פי ההשפעה שלהם על כלי הטיס, הצוות, הנוסעים:
DO-178C לא נועד להבטיח את היבטי בטיחות התוכנה. פרמטרי בטיחות בתכן ובמימוש חייבים לקבל משימות בטיחות נוספות כדי להוכיח עמידה בדרישות בטיחות ספציפיות. רשויות התקנים דורשות, ו DO-178C מגדיר שה-DAL המתאים יותאם לשיטות הניתוח כדי לקבוע את רמת התוכנה A-E. רמת התוכנה קובעת את מידת ההקפדה (rigor) הנדרשת כדי להוכיח היענות עם DO-178C. כל תוכנה שפוקדת, שולטת, מנטרת פונקציות עם סיכון בטיחות קריטי (safety-critical) צריכות לקבל את ה-DAL הגבוה ביותר - רמה A.
כמות היעדים שעליהם יש לענות (עם רמת חופש מסוימת) נקבעת על ידי רמת התוכנה A-E. הביטוי "עם רמת חופש" מתייחס להפרדת תחומי האחריות כאשר היעדים של תהליכי הוריפיקציה וולידציה מובטחים על ידי "רמת החופש" שלהם מתהליך פיתוח התוכנה. ליעדים אשר חייבים לקבל מענה עם חופש, האדם האחראי על אימות הפריט (כמו דרישה לקוד מקור) לא חייב להיות האדם אשר אישר את הפריט, והפרדה זו חייבת להיות מתועדת בפירוש.
הר טאבולר
הר טאבולר (באנגלית: Tabular Mountain;מילולית: הר השולחן) הוא הר רחב בעל פסגה שטוחה בהרי קווטרמיין שבאנטארקטיקה.
גובהו של ההר 2,740 מטרים מעל פני הים.
ההר ממוקם 9 קילומטרים צפונית - צפון-מזרחית להר פד'ר.
היסטוריה.
גילוי ההר.
ההר התגלה בשנת 1903 על ידי משלחת החקר הבריטית הלאומית לאנטארקטיקה (משלחת דיסקברי) (אשר חקרה את אנטארקטיקה בין השנים 1901–1904), בפיקודו של רוברט פלקון סקוט.
מקור השם.
שמו של ההר תיאורי, והוא מתאר את צורתו.
הרי קווטרמיין
הרי קווטרמיין או הרי קוורטקמיין (באנגלית: Quartermain Mountains) הם קבוצת הרים חשופים משלג וקרח באדמת ויקטוריה שבאנטארקטיקה.
גאוגרפיה.
אורכו של רכס ההרים 32 קילומטרים.