בחלק השלישי של הסיפור מסופר כי סת, ביחד עם הכלבים וחזירי הבר שהיו תחת חסותו, הלכו לשוטט במצרים בלילה. יש הקבלה מאוד גדולה בין האופי המייצג כאוס של סת לבין תיאור הלילה במיתולוגיה המצרית, לפיה החשכה טמנה בתוכה פחדים וסכנות. סת הבחין בתיבה וכעס על כך שבכלל מצא אותה. הוא לקח את גופת אוסיריס שנמצאה בתוך התיבה וחתך אותה ל-14 חלקים שונים, אותם פיזר בכל מצרים לאורך נהר הנילוס. לפי המיתולוגיה המצרית לא ניתן להרוג אל ולכן יש סתירה כביכול בין מעשיו של סת לבין האמונה המצרית. נפתיס החליטה לנטוש את סת, ולהצטרף לאיסיס במסע החיפושים. איסיס שטה בסירה בנילוס בניסיון לחפש את חלקי בעלה. במהלך הזמן, כשאיסיס גילתה את אחד מחלקיו של אוסיריס, היא הקימה מעין קבר בכל מקום שנמצא חלק מגופו. היא רקמה תוכנית, לפיה בכל פעם שיראה סת את אחד הקברים, הוא יחשוב שהוא טומן בתוכו חלק אחד בלבד מגופתו של אוסיריס, בעוד שאיסיס החזיקה בהם והובילה בהדרגתיות לאיחודה. מסופר גם שאיסיס לא מצאה את איבר מינו של אוסיריס, שנבלע על ידי שפמנון, ויצרה לכבודו איבר מין חדש. עקב כך, השפמנון נחשב לאיבר טמא בעיני המצרים. האל רע שמע על כך ושלח את אנוביס (אל החניטה) אל איסיס, נפתיס ותחות, שחיברו יחד את גופתו. איסיס פרשה את כנפיה הקדושות מעל אוסיריס וגרמה לו לקום לתחייה. מאז ועד היום שולט אוסיריס בעולם המתים, בעוד שעל הארץ החליף אותו כמלך בנו הורוס.
קברו האבוד של האל אוסיריס.
במשך שנים רבות ניסו משלחות מחקר למצוא את קברו האבוד של אוסיריס. צוות איטלקי-ספרדי דיווח בשנת 2015, שמצא את קברו האבוד של האל אוסיריס (או לפחות חלק ממנו) ביחד עם שיתוף פעולה עם רשות העתיקות של ממשלת מצרים. הקבר מצוי על שפת נהר הנילוס, קרוב לתבאי (לוקסור של ימינו). הקבר מצוי בנקרופוליס של השייח' עבד אל-קורנה . בתוך המתחם נמצא מבנה דמוי האוסיריון (מקדש שנבנה על ידי סתי הראשון לכבוד אוסיריס), שבתוכו נמצא חדר עם תחריטים של אוסיריס עם קיר שעליו תבליט שבו מופיע שד מחזיק סכינים. לפי רשת העיתונות הספרדית EFE, הקבר מכיל את כל המאפיינים האמורים להיות בקברו האגדי של אוסיריס. סביר שהקבר נבנה בתקופת השושלת ה-25 או ה-26 של מצרים העתיקה, בין 760 - 656 או בין 672 - 525 לפנה"ס בהתאמה. במתחם מצוי היכל גדול הנתמך על ידי 5 עמודים. בנוסף, המתחם מכיל מדרגות מהקיר הצפוני של החדר הראשי אל חדר הקבורה.
האוסיריון.
האוסיריון (Osirion) הוא מקדש מצרי עתיק שנבנה על ידי סתי הראשון - אחד מפרעוני מצרים העתיקה החשובים ביותר, אביו של רעמסס השני. האמונה המצרית העתיקה מיקמה את מקום קבורתו של ראשו של אוסיריס באזור העיר אבידוס. האוסיריון הוא חלק ממתחם המקדשים שבנה הפרעה סתי הראשון באבידוס, שבהם בין היתר נמצאת רשימת הפרעונים של מצרים העתיקה השלמה ביותר הקיימת כיום. מקדשים אלו מתוכננים בצורת האות L, עיצוב זה ייחד אותם מאוד ממקדשים אחרים. מתחם המקדשים של סתי הראשון מכילים בתוכם 7 מתחמים משניים ל-7 אלים גדולים: אוסיריס, איזיס, הורוס, רע, חור א'חקתי (אחת מהצורות של האור הורוס), אמון ופתח. בתוך האוסיריון מופיעה גם יצירת אמנות בשם "פרח החיים", פרח החיים מצויר בדיוק מופתי. האוסיריון התגלה לראשונה ב-1903, ונחשב כיום כפרי יצירתו של סתי הראשון כמי שבנה את המבנה עצמו ושל מרנפתח כמוסיף הקישוטים הפנימיים. המתחם כלל עיטורים מספר השערים ומספר המתים המצרי. האוסיריון מכיל בתוכו לוחות ואבני גרניט ענקיות, כשהגדולות שביניהן שוקלות מעל 100 טון. האוסיריון היה ידוע במשך תקופה ארוכה כקברו האפשרי של האל אוסיריס, והיווה את אחד מהמקדשים החשובים ביותר לאל אוסיריס.
אוסיריס כאדון הדואט (עולם המתים).
לפי הדת המצרית העתיקה, כשאוסיריס ירד אל הדואט (עולם המתים) הוא נהפך למושל הבלעדי של עולם זה. במיתולוגיה המצרית אין הבדל מוחשי בין גן עדן לגיהנום, כי למעשה התקיים עולם מלא שדים, שרע וספינתו עברו בו בכל יום שהשמש שקעה ובסופו נמצא מעין גן עדן. עולם המתים נחשב למקומו של "שדה הקנים", שנקרא גם "שדה השלווה". על גן זה היה ממונה אוסיריס. אוסריס למעשה היה ממונה גם על כל מי שנכנס אל הגן בעזרת תחות ואנוביס, שעזרו לו בתהליך שקילת לבו של המת. בתהליך זה נמצאו מאזניים שעליהן היה מופקד אנוביס. אנוביס שקל את לבו של המת לעומת נוצת המעאת', שהיא הסדר הקוסמי ביקום שהונחה בצידן השני של המאזניים. אם נמצאה רוחו של המת כנקייה וכמי שחייה חיים למופת (נטולי חטאים גדולים), הוא הובל אל גן השלווה עד לסבב הבא, בו הוא יחזור אל העולם המוחשי. במצרים העתיקה, הייתה חשיבות רבה לשמירת גופת המת, כי בלעדיה לא יתאפשרו חיי נצח. לפי סיפורים מיתולוגיים נוספים, כל מי שלא יימצא מתאים להיכנס לגן השלווה, יאכל על ידי המפלצת אמות.
פולחן.
חלק גדול מהמידע על מזבח האל אוסריס אפשר למצוא בממצאים מהעיר אבידוס שבמצרים העתיקה. על אסטלת איחרנופרת מתקופת שלטונו של הפרעה סנוסרת השלישי מתועדים פרטים רבים אודות פולחן זה. המצבה מתועדת מן התקופה של השושלת ה-12 במצרים, 1875 לפני הספירה לערך. בעת עונת ההצפה של הנילוס המתקיימת בכל שנה, נהגו המצרים הקדמונים לערוך טקס המשחזר את סיפורו של אוסיריס באבידוס - המקום המסורתי שבו גופו של אוסיריס נסחף אל מי הנילוס.
סמליות צורתו האלוהית של אוסיריס.
אוסיריס תמיד מופיע כאדם זקוף, ובפעמים רבות כבעל עור פנים ירוק (סמל לתחייתו המחודשת ולשלטונו בעולם המתים). כמו כל פרעוני מצרים הגדולים, מעוטר סנטרו של אוסיריס בזקן שחור המזוהה עם הפרעה ביחד עם מחבט ומקל רועים. כתרו של אוסיריס נקרא "אתף", המעוטר בקרני אייל ונוצות משני צדיו. האתף מייצג את מקום לידתו של אוסיריס (בוסיריס). עמוד השדרה של אוסיריס המזוהה עם יציבותו ועמידתו הזקופה תמיד נקרא "דג'ד" שמשמעותו במצרית עתיקה היא "יציבות". היציבות זוהתה בהקשר לתחיית המת בעולם הבא ולייצוב השלטון הפרעוני במצרים העתיקה. אוסיריס היה מעוטר על ראשו בכתר מצרים העליונה, ובנוצות יען משני צדדיו.
אוסיריס היווה במשך כל ההיסטוריה של מצרים העתיקה סמל ללידה מחדש, "מומיות תירס" שהוכנו מעפר זרע שעוצבו במיוחד ייצגו את אוסיריס נטמנו ביחד עם בעל הקבר.
אוסיריס, אנוביס ונפתיס.
במהלך הזמן התאחדו התפיסות המיתולוגיות של הליופוליס והרמופוליס ביחד בקשר לאוסיריס והשפיעו עד מאוד על חשיבותו ומעמדו בדת המצרית העתיקה. במהלך האיחוד אוסיריס תפס את מקום אל הדואט (עולם המתים) במקומו של אנוביס. רבים במצרים העתיקה האמינו שאנוביס נתן את התפקיד לאוסיריס מתוך כבוד, ואפילו התפתח סיפור המתאר את אנוביס כבן אוסיריס ונפתיס. לפי הסיפור נפתיס לא אהבה במיוחד בלשון המעטה את בעלה סת (מוטיב שנראה פעמים רבות עקב הבדלי האישיות הקיצוניים ביניהם) ושכבה עם אוסיריס כשהיא התחזתה לאחותה איזיס. אחת הסיבות האפשריות לכך שנפתיס לא אהבה להיות בחברת סת יכולה להיות העובדה שסת נחשב לאל די מכוער. נפיתיס נחשבה באותו הזמן לעקרה אך הצליחה להרות ולהוליד את אנוביס לעולם - תינוק אלוהי חדש למשפחת האלים של מצרים העתיקה. כשאיזיס, אשתו של אוסיריס, שמעה זאת, היא לא התרגשה במיוחד (נפיתיס היא אחותה של איזיס), אך בעלה סת רתח מזעם עד מאוד. הסיפור למעשה מספק מעין סיבה "טובה יותר" לרציחתו המאוחרת יותר של אוסיריס בידי סת. בנוסף, המיתוס מקושר לאחד הפרחים שהיו נפוצים במדבר במצרים העתיקה שלא פרח במשך שנים, אך שבסופו של דבר רק הצפת מימיו של הנילוס תוכל להביא אותו לחיים. מדבר צחיח בשם תוס (Thus) נהיה פורה ועקב כך הקשר של אוסיריס לפוריות במצרים העתיקה רק התחזקה.
אוסיריס כסמל.
ה"בא" של אוסיריס (או הנשמה שלו בקירוב), נחשבה לעיתים ככמעט אל נפרד. תופעה זאת הייתה נפוצה במיוחד בעיר מנדס שבדלתה של הנילוס. אוסיריס היה קשור אל האל בא נב דג'ד. נוכחות המילה "בא" לא אומרת על כך שיש לאוסיריס מעין נשמה, אלא מדגישה את כוחו העוצמתי שאוסיריס מתפאר בו. שקשור לשגשוג ולפוריות האדמה. בדיוק כמו שהנילוס הוא "עמוד השדרה" של מצרים, כך גם אוסיריס הוא עמוד השדרה של המלכות הפרעונית - עקב כך שהוא מייצג יציבות יוצאת דופן וכוח.
דמותו של אוסיריס בתקופת בית תלמי.
בתקופת בית תלמי נוצר פילוג בין החברה המצרית העתיקה לחברה ההלניסטית, וכפתרון הוחלט ליצור אלוהות חדשה שתאחד את שתי הדעות בשם "תוס אוסיריס". תוס - אוסיריס היה שילוב בין האל תוס (Thus) לאל אוסיריס, שהיווה היבט נוסף של האל פתח. בנוסף, תוס אוסיריס היה מזוהה במיוחד עם אפיס . באותה התקופה דמותו של אוסיריס ודמותו של האל האחר פתח היו כמעט זהות וכמאוחדות. כסינקרטיזם, הוחלט ליצור אל יווני חדש בשם סראפיס . איחודים אלו קרו הרבה פעמים בהיסטוריה של מצרים העתיקה, כדי לפתור מחלוקות פוליטיות שהתעוררו עקב התגברות של מחנות המצדדים באלים שונים. אפשר לראות זאת גם במקרה של האלים אמון ורע. האל הגדול אוסיריס קושר גם אל האל ההלניסטי דיוניסוס בתקופה זאת.
אוסיריס באומנות.
דמותו של אוסיריס היא מוטיב חוזר ברבים מאומנות מצרים העתיקה בתור עיטור לארונות קבורה, במיוחד עקב חשיבותו של אוסיריס בחיים שלאחר המוות. אוסיריס גם מופיע בפפירוסים רבים בספר המתים המצרי ומשחק שם תפקיד מרכזי במיוחד. במקרים רבים היה נהוג להציב את דמותו של אוסיריס בזאת של המת כדי להבטיח את מעברה החלק של הנשמה אל שדה הקנים. בנוסף ייצוגה הבהיר את העובדה שהמת נתון תחת חסותו והגנתו של האל אוסיריס.
אצולה