ישנם מספר גדול של ענפי ספורט ייחודיים שפותחו בברזיל כמו כדורגל החופים, הקטרגל שהומצא באורוגוואי ופותח בהמשך בברזיל, פוצ'יוולי שהוא שילוב של כדורעף חופים עם כדורגל, ביריבול שהוא כדורעף המשוחק בתוך בריכה, פוצ'יבול סקו שזה פוצ'יוולי המשוחק בכדור זעיר במשטח מרוצף, ופטיקה שהוא משחק אינדיאני מסורתי הדומה לבדמינטון.
ברזיל ארחה אירועים בין לאומיים בספורט כמו אליפות העולם בג'ודו ב-1965, המשחקים הפאן-אמריקאיים ב-1963 וב-2007, מרוץ שנתי בסבב הפורמלה אחד, את מונדיאל 1950 ומונדיאל 2014 ואת המשחקים האולימפיים ב-2016.
מטבח.
המטבח הברזילאי הוא אוסף של סגנונות בישול מאזורים שונים בברזיל. המושפע מהאוכולוסיות הרבות בברזיל: אינדיאנים, פורטוגלים, אפריקנים, איטלקים, ספרדים, גרמנים, סורים, לבנונים ואסיאתים. הארוחה הברזילאית הבסיסית מורכבת מאורז, שעועית ובשר. המאכל הלאומי של המדינה הוא הפייז'ואדה. אופי המאכלים משתנה מאוד מאזור לאזור וניתן לחלק את ברזיל לחמישה חלקים קולינריים:
דתות.
בברזיל הפרה-קולוניאליסטית נפוצו בעיקרן דתות פאגאניות ילידיות כשהגדולה בהן ששרדה עד ימינו אנו היא דתם של אנשי הטופי-גוואראני.
במאה העשרים ואחת, ברזיל היא מדינה מגוונת מבחינת דתית וקיימת בה סובלנות דתית כלפי המאמינים בדתות השונות. עם זאת, קיים בה רוב ברור של מאמינים בדת הנוצרית (89% מאוכלוסיית המדינה) כשרובם נוצרים מהזרם הקתולי. הנצרות הקתולית הוגדרה כדת הרשמית של ברזיל בחוקת המדינה הרפובליקנית שהביאה ליצירתה של הרפובליקה הפדרלית של ברזיל המוכרת בימינו אנו.
השחורים שנלקחו בתקופת העבדות הביאו גם הם את המנהגים הדתיים שלהם, ששרדו את הדיכוי הקולוניאלי, והולידו את הדתות האפרו-ברזילאיות. הדתות האפרו-ברזילאיות מתערבבות במאה העשרים ואחת עם הנצרות הקתולית באופן הדוק יותר ויותר.
מלבד הנצרות והדתות האפרו-ברזילאיות, קיימות דתות נוספות שהגיעו לברזיל בזכות ההגירה ההמונית אליה כמו בודהיסטים ומאמיני דת השינטו שהגיעו מיפן, מוסלמים המונים כחצי מיליון בני אדם (בעיקרם מהגרים מהמזרח התיכון), יהודים שמספרם קרוב למאה אלף, וגם תנועות של ניאו פאגאניזם ואמונות ניו אייג' שונות.
במחצית השנייה של המאה התשע עשרה, החלו להתפשט בברזיל תנועות של ספיריטואליזם, שנכנסות לתרבות הברזילאית בעוצמה גדלה יותר ויותר. בסוף המאה העשרים החלה גדילה של אוכלוסיית הפרוטסטנטים בברזיל. בדומה לכך, מספר האנשים המגדירים את עצמם אתאיסטים גדל גם הוא.
פולקלור.
הפולקלור הברזילאי מכיל מגוון רחב של אגדות עם, מסורות, אמונות לגבי דמויות ומקומות, עמים, מקצבים מוזיקליים, חגים, דתות, אמנויות לחימה, מילות סלנג, דיאלקטיים שפתיים וגופים ומוסדות תרבותיים שונים.
התרבות העממית הברזילאית היא תוצר של מאות שנים בהם מהגרים מכל רחבי העולם התיישבו בחלקים שונים במדינה וקיימו בה את תרבותם המקורית, כשבמהלך הזמן סופחו אליהם אמונות נוספות שייצרו לבסוף תרבות נבדלת וייחודית לברזיל.
לימוזה חומת-בטן
לימוזה חומת-בטן (שם מדעי: Limosa lapponica) היא עוף מים מהסוג לימוזה שבמשפחת החרטומניים. מקור השם המדעי של הסוג, "Limosa", מגיע מלטינית ופירושו "בוצי". שם המין, "lapponica," מתייחס ללפלנד.
לימוזה חומת-הבטן מקננת בחופים הארקטיים ובטונדרה בעיקר בעולם הישן, וחורפים על חופים באזורים טרופיים ממוזגים של העולם הישן של אוסטרליה וניו זילנד. נדידתה כוללת את המסע הידוע הארוך ביותר של תעופה ללא הפסקה מבין כל העופות והמסע הארוך ביותר מבלי לעצור כדי לאכול מבין כל בעלי החיים.
בישראל היא חולפת נדירה באזורי החוף, גם בים התיכון וגם באילת. היא נדירה ביותר במהלך החורף.
תיאור.
לימוזה חומת-בטן היא בעלת רגליים קצרות יחסים לרגליהם של מינים אחרים של לימוזה. אורכה מהזנב עד המקור הוא 37–41 ס"מ ומוטת כנפיה 70–80 ס"מ. זכרים קטנים בממוצע מנקבות; זכרים שוקלים 190–400 גרם ואילו נקבות שוקלות 260–630 גרם. לפרטים בוגרים יש רגליים כחולות-אפורות רגליים ומקור ורוד בבסיסו ושחור לקראת קצהו, המקור מעוקל מעט מטה. נוצות הצוואר, החזה והבטן הן אדומות באופן רציף בעונת ברבייה, ובצבע לבן קרמי בחורף. הגב הוא בצבע אפור עם כתמים.
מין זה נבדל מלימוזה מצויה בפסים שעל זנבו, בשונה מזנב שחור לגמרי, ובהיעדר פסים לבנים על כנפיו. המין הדומה ביותר הוא דוויצ'ר אסייתי.
ישנם שלושה תת-מינים, הנפוצים באזורי תפוצה שונים (מופיעים ברשימה ממערב למזרח):
תזונה.
לימוזה חומת-הבטן מחפשת מזון על גישוש בעזרת מקורה באדמות בוציות וביצות. היא עשויה למצוא חרקים על ידי ראייה בצמחייה נמוכה. היא ניזונה בעיקר מחרקים וסרטנים, אך גם מצמחי מים.
רבייה.
לימוזה חומת-בטן מקננת בסקנדינביה, מזרח אסיה ואלסקה. הקן הוא בצורת כוס חלולה בטחב או לעיתים בצמחייה. שני המינים דוגרים על הביצים ושומרים על הגוזלים.
נדידה.
לימוזה חומת-הבטן נודדת בלהקות לחופי מזרח אסיה, אלסקה, אוסטרליה, אפריקה, מערב אירופה וניו זילנד.
בשנת 2007 הוכח כי לימוזה חומת-הבטן היא העוף העף את המסלול הארוך ביותר ללא הפסקה. לימוזות בניו זילנד סומנו ונעקבו על ידי לווין עד הים הצהוב בסין. לדברי ד"ר קלייב מינטון (מקבוצת המחקר של אוסטרלאסיה לחופמאים): "המרחק בין שני המקומות הוא 9,575 ק"מ, אך בפועל המסלול שהציפור עפה הוא 11,026 ק"מ. זה הוא המסלול הידוע הארוך ביותר שעוף עף ללא הפסקה. התעופה לקחה כתשעה ימים."
נקבה אחת מהלהקה, הכונתה "E7", עפה הלאה מסין לאלסקה ונשארה שם במשך עונת הרבייה. ב-29 באוגוסט 2007 היא חזרה בתעופה ללא הפסקה, טיסה מחצי האי אבינוף במערב אלסקה עד נהר פיאקו ליד התמזה, ניו זילנד, ושברה שיא חדש 11,680 ק"מ של תעופה ללא הפסקה שעברה עוף.
בשנת 2020 לימוזה חומת-בטן, יצאה לדרך הארוכה מדרום אלסקה ב-16 בספטמבר והגיעה למפרץ ליד אוקלנד שבניו זילנד 11 ימים לאחר מכן, כשהיא עפה בדרך במהירות של עד 90 קמ"ש. הציפור שברה את שיא העולם בנדידה ועברה מרחק של 12,854 ק"מ מנקודה לנקודה, אבל המדענים ציינו כי לאחר שלוקחים בחשבון טעויות מדידה המרחק היה כ-12,200 ק"מ.
מאמצי שימור.
לימוזה חומת-הבטן היא אחת העופות שהסכם השימור על עופות המים האפריקאים-אירואסיים הנודדים תקף לגביו.
מתיאס קראנביטר
קלאודיו מתיאס קראנביטר (בספרדית: Claudio Matías Kranevitter; נולד ב-21 במאי 1993 בטוקומאן) הוא כדורגלן ארגנטינאי שמשחק בעמדת הקשר ההגנתי במועדון המקסיקני מונטריי.
קריירת מועדונים.
ריבר פלייט.
יליד סן מיגל דה טוקומאן, קראנביטר התחיל את הקריירה שלו בקבוצת הנוער סן מרטין דה טוקומאן, אך עזב את המועדון בגיל 12 עקב מצבה הכלכלי הקשה של משפחתו. בשנת 2007, בגיל 14, הוא הצטרף לריבר פלייט.
במשך זמן רב שיחק כמחליף ולא עלה כחלק מהרכב קבוע עד לבואו של רמון דיאס. בתחילה היווה כגיבוי ללאונרדו פונסיו וכריסטיאן לדסמה והופיע ב-30 משחקים במהלך עונת 2013/14, 16 מהן בהרכב הפותח.
בספטמבר 2014, כבר כחלק מהרכב פותח, קראנביטר סבל מפציעה בעצמות המסרק ולא יכול היה לשחק במשך שנה. בחודש אוקטובר, עם זאת, חזר להתאמן עם קביים ועד סוף נובמבר השתקם ואף נטל חלק במשחקי הגמר בגביע סודאמריקנה 2014.
עם ריבר זכה באליפות אחת (פינאל 2014), בקופה קמפאונאטו, בגביע סודאמריקנה (2014), בגביע רקופה סודאמריקנה (2015), בגביע ליברטדורס (2015) ובגביע סורוגה בנק (2015).
אתלטיקו מדריד.
ב-25 באוגוסט 2015, קבוצת הלה ליגה אתלטיקו מדריד הגיעה להסכם עם ריבר למכירת של קראנביטר, על פי השמועות, תמורת סכום של 8 מיליון €. הוא הודיע על כך באופן רשמי שלושה ימים מאוחר יותר, לאחר שמיד הושאל חזרה לריבר עד דצמבר.
בינואר 2016, קראנביטר החל ללבוש את מספר 8 בקבוצה וערך את הופעת הבכורה שלו בהרכב ב-14 בפברואר, כשהחליף את החלוץ פרננדו טורס בניצחון 0–1 נגד חטאפה.
סביליה (השאלה).
ב-7 ביולי 2016, הוא הושאל למשך עונה אחת למועדון סביליה.
זניט.
ב-8 באוגוסט 2017, הוא עזב לליגת העל הרוסית בכדורגל וחתם במועדון זניט סנקט פטרבורג, על חוזה ל-4 שנים, תמורת 8 מיליון יורו. בכך, הוא הצטרף לחבריו שעברו לזניט מקבוצתו הקודמת, ריבר פלייט: סבסטיאן דריוסי ועמנואל ממאנה. ברם לא הצליח להתבלט בהרכב והופיע מעט מאוד במדי הקבוצה ומצא עצמו פעמים רבות יושב בספסל. מאז פתיחת עונת 2019/2020 לא נכלל ברשימת ההרכב של זניט.
מונטריי.
בינואר 2020 נודע שעבר למונטריי מליגת העל המקסיקנית תמורת 7 מיליון יורו.
קריירה בינלאומית.
קראנביטר ייצג את ארגנטינה בנבחרת ארגנטינה בכדורגל עד גיל 20 במסגרת אליפות דרום אמריקה בכדורגל לנוער 2013. הוא הופיע בשלושה משחקים.
ב-24 באוגוסט 2015 זומן לראשונה לנבחרת הבוגרת, לקראת שני משחקי ידידות נגד בוליביה ומקסיקו, כמחליפו של לוקאס ביגליה הפצוע. הוא עשה את הופעת הבכורה הבינלאומית שלו ב-4 בספטמבר.
קראנביטר זומן גם לסגל הנבחרת במשחקי הקופה אמריקה 2016 שהצליחה להעפיל לגמר, והשתתף בשלושה משחקים כמחליף. הוא עלה מהספסל בדקה ה-57' במשחק הגמר, שנערך נגד צ'ילה, כשצ'ילה ניצחה לבסוף בבעיטות עונשין, בתוצאה 2–4.
סגנון משחק.
כקשר הגנתי קראנביטר מצטיין במשחק ייחודי, הגנתי וקצבי. הוא אמנם לא נחשב לשחקן מאוד פיזי, וידוע בדרך כלל כשחקן בעל תיקולים מתוזמנים היטב ונקיים ועם יכולות הגנתיות טובות.
קראנביטר מושווה לעיתים קרובות לחאבייר מסצ'ראנו, בשל היות שניהם בוגרי קבוצת הנוער של ריבר פלייט ויש להם את אותו סגנון המשחק.
חייו האישיים.
קראנביטר גם שיחק גולף במהלך נעוריו, נאמר כי הוא יכול היה להיות שחקן גולף, אם לא היה בוחר בכדורגל.