במבי (סרט)
במבי (באנגלית: Bambi, בחלק מבתי הקולנוע נקרא בהפצתו הראשונה בארץ ישראל המנדטורית "באמבי, נסיך היער") הוא סרט אנימציה משנת 1942 שבוים על ידי דייוויד הנד והופק על ידי וולט דיסני. הסרט מבוסס על הספר "במבי" מאת המחבר האוסטרי פליקס זאלטן. הסרט יצא לאקרנים על ידי RKO ב-13 באוגוסט 1942, והוא הסרט החמישי המופק על ידי חברת וולט דיסני.
הסרט קיבל שלוש מועמדויות לפרסי אוסקר: סאונד, שיר מקורי ופסקול מקורי. בדצמבר 2011, הסרט נכנס לארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית של ספריית הקונגרס.
בשנת 2006 יצא סרט המשך בשם "במבי 2". במהלך 2020 הוחלט להפיק סרט לייב אקשן עתידי המהווה רימייק לסרט זה.
עלילה.
איילה ממליטה עופר בסבך היער. היא קוראת לו במבי. אחרי שהוא לומד ללכת, במבי מתיידד עם טמפר, ארנב צעיר, ובעודו לומד לדבר הוא פוגש בפרח, בואש צעיר. יום אחד אמא שלו לוקחת אותו אל האחו, מקום שהוא נפלא ומפחיד. שם הוא פוגש את פלין, איילה, ואביו, הנסיך הגדול של היער. כמו כן, במהלך הביקור הזה במבי פוגש לראשונה את האדם, אשר גורם לכל בעלי החיים לברוח מהאחו. במהלך חורף קשה, במבי ואמו הולכים באחו ומגלים פיסת דשא חדשה, המבשרת את בוא האביב. כאשר הם אוכלים, אימו חשה בציידים ומצווה על במבי לברוח. הציידים יורים בהם, והורגים את האם. במבי עצמו אינו רואה את אימו נפגעת מהכדורים ונופלת. הוא נותר יתום מאם ביער המושלג, משוטט ביער וקורא לה, אך היא לא עונה. אביו מופיע לפניו ואומר לבמבי: "אמא שלך לא תחזור לעולם", ואז מוביל אותו משם.
באביב, במבי המבוגר מתאחד עם טמפר ופרח כשבעלי החיים סביבם מתחילים לחזר ולהזדווג עם בני זוגם. אף על פי שהם מחליטים לא להתאהב כמו שאר החיות, טמפר ופרח עוזבים עם בנות זוגן החדשות ולבסוף במבי גם מצא את שאהבה נפשו, פלין והם הופכים לזוג. בעודם משתובבים ומפלרטטים בין העצים, רונו (אייל נוסף) הופיע וניסה לכפות על פלין ללכת איתו. אף על פי שבתחילה במבי אינו נאבק, זעמו נותן לו את הכוח להביס את רונו והוא דוחף אותו מצוק לתוך הנהר שתחתיו. הוא מביס את רונו וזוכה בליבה של פלין.
באותו לילה, במבי התעורר לאחר שהריח עשן. הנסיך הגדול הסביר שהאדם נמצא ביער ושהם מוכרחים לברוח. במבי חזר לחפש אחר פלין והבחין כי כלבי צייד רודפים אחריה. הוא הצליח להדוף את הכלבים ואפשר לפלין לברוח. בעוד שפלין בטוחה, במבי רץ אבל הוא נורה בעודו מזנק מעל עמק. הנסיך הגדול מוצא אותו שם, ועוזר לו לעמוד על רגליו. יחד, הם נמלטים מהיער הבוער והולכים לאי קטן באגם אליו נמלטו בעלי חיים רבים וביניהם פלין.
בסוף הסרט מתחדשים החיים ביער השרוף, ובמבי מוצא את אביו, הנסיך הגדול. פלין ממליטה שני עופרים, בעוד במבי צופה בהם מראש גבעה כנסיך החדש של היער.
הפקה.
ב-1933 רכש סידני פרנקלין, מפיק ובמאי בחברת MGM, את הזכויות להפקת סרט על בסיס הרומן של פליקס זאלטן "במבי", בכוונה לעבדו לסרט עם שחקנים אנושיים. לאחר שהגיע למסקנה כי יהיה זה קשה מדי להפיק סרט שכזה, הוא מכר את זכויות ההפקה לוולט דיסני באפריל 1937. בדיסני החלו מיד לשקוד על עיבוד הספר לסרט מונפש, כשהכוונה הייתה שיהיה זה הסרט המונפש השני באורך מלא של החברה, והראשון שלה המבוסס על יצירה מודרנית, בת-זמנה. עם זאת, הרומן נכתב במקור עבור קהל קוראים מבוגר, ונחשב "אכזרי" ו"אפל" מדי לסרט קליל של דיסני. כמו כן, גילו האנימטורים שלא תהיה זו משימה פשוטה לאייר אייל בצורה אמינה, ובו-בזמן לאפיין אותו במידה מסוימת של הגזמה, כיאה לסרט מונפש. בעקבות קשיים אלו, הוחלט בדיסני להניח את הפרויקט בהקפאה, ולעבור לעבוד בינתיים על הפקות אחרות. ב-1938 הופקדו פרס פירס (Perce Pearce) וקרל פולברג (Carl Fallberg) על פיתוח העלילה של הסרט, אך זמן לא רב לאחר מכן נזנחה שוב העבודה על "במבי", לטובת הפקת הסרט "פנטסיה" (1940). לבסוף, החלה ב-17 באוגוסט 1939 עבודה רצינית על "במבי", אם כי קצב התקדמות ההפקה היה איטי, בשל שינויים בצוות עובדי האולפן ובמיקומו, ובשל שיטת היצירה של סרטים מונפשים שנהגה באותה תקופה.
לאורך הדרך בוצעו שינויים מספר בסיפור העלילה. כמה מהדמויות שפותחו, כגון מר ארנב (אביו של טמפר) וצמד קומי המונה סנאי וטמיאס, הושמטו לבסוף מהסרט. כך גם שונתה סצנה, שבה שני עלי שלכת משוחחים ולבסוף נופלים אל הקרקע ואל מותם, מכיוון שלבסוף הוחלט כי צמחים מדברים אינם משתלבים היטב בסרט, והסצנה הוחלפה בגרסה מטפורית, המציגה שני עלים דוממים הנופלים יחד אל הקרקע. נכתבה גם סצנה שבה במבי דורך על קן נמלים ומחולל בו הרס רב, אך היא נחתכה משיקולי אורך. הסצנה שבה מתה אמו של במבי תוכננה תחילה להציג תיאור מפורש של האם בעת הירי, אך צוות העלילה החליט שהסצנה עצובה מדי, מספיק כדי שיבחר להתמקד בנקודה אחרת, בלי להציג את האיילה, בעת מותה. דיסני רצה גם להוסיף קטע שבו חוזה במבי במותו של אדם בירייה, אירוע שבו הוא מבין כי האדם אינו בלתי-מנוצח, אך הסצנה נחתכה מהסרט מסיבה לא ידועה. שלב כתיבת התסריט הסתיים ביולי 1940, ובשלב זה עמד תקציב הסרט על 858,000$.
וולט דיסני שאף להשיג מידה גבוהה של דיוק וריאליזם בסרט. הוא הזמין לאולפנים את ריקו לברון (Rico LeBrun), צייר שהתמחה בציור בעלי חיים, כדי שירצה לאנימטורים על טכניקות ציור של בעלי חיים. האנימטורים של דיסני אף ערכו סיור בגן החיות של לוס אנג'לס. כמו כן, הובאו שני עופרים (ששמותיהם במבי ופאלין) לאולפנים משמורה במיין, כדי שעובדי האולפן יוכלו להתרשם באופן בלתי אמצעי מצורת התנועה של חיות אלו. אזור מוצאם של עופרים אלו, במזרח ארצות הברית, הוא גם הסיבה לכך שבמבי אויר כאייל פרדי לבן-זנב ולא כאייל הכרמל, כמו בספרו של זאלטן. מעבר לכך, הוקם באולפנים מעין גן חיות קטן, כדי שהאנימטורים יוכלו ללמוד מקרוב על ארנבים, ברווזים, ינשופים ובואשים. במהלך העבודה על הסרט רכשו האנימטורים ידע רב על בעלי חיים שונים, ידע שבו נעזרו גם בסרטים מאוחרים יותר. בעבודה על הסרט אף הרחיבו את מגוון כישורי האנימציה שלהם, ולצד איור התובע מידה גבוהה יותר של סגנוּן, כמו בסרטי מיקי מאוס, התנסו כעת גם באיור החותר לריאליזם ואפיון מדויק של תנועה.
היערות של מזרח ארצות הברית שימשו השראה לתפאורת הסצינות. מוריס "ג'ייק" דיי, אחד מאמני האנימציה הראשונים והידועים ביותר של אולפני דיסני, שהה במשך כמה שבועות ביערות ורמונט ומיין, שם צייר וצילם איילים, עופרים ואת נופי הטבע באזור. אולם תחילה היו איוריו "עמוסים" מדי, כך שהצופה בהם לא ידע היכן להתמקד. בעקבות זאת, הציג טיי וונג (Ty Wong), אמן הנפשה סיני, בפני דיי כמה מציוריו האימפרסיוניסטיים של יערות. דיי אהב את ציוריו, והציב אותו בתפקיד המנהל האמנותי של הסרט. היה מן המהפכניות בתפאורות הנוף שאייר וונג, מאחר שהן היו מפורטות יותר באזור המרכז של התמונה, ומפורטות פחות בקצוות, וכך היה קל יותר לקהל הצופים למקד את עינם בדמויות.
על אף שאין דמויות אנושיות ב"במבי", באחת הסצינות נעשה שימוש בצילומים של שחקנים אנושיים: השחקנית ג'יין רנדולף והמחליקה האמנותית דונה אטווד צולמו בקטע ששימש כעזר לאיור הסצנה שבה מחליקים במבי וטמפר על אגם קפוא.
הריאליזם שאליו שאף דיסני הביא לעיכובים בהפקה; האנימטורים לא היו מורגלים באיור ריאליסטי של חיות, והאנימטורים המנוסים הצליחו לאייר רק כשמונה איורים ביום. כל זה הסתכם לתפוקה של כ-15 סנטימטר של סרט ביום, נמוך מהתפוקה הרגילה, של 3 מטרים ביום לערך. לאחר מכן נאלץ דיסני לקצץ 12 דקות מהסרט בגמר שלב האיור, כדי לחסוך בהוצאות ההפקה בשל הפסדים שחוותה החברה באירופה.
לשכת פרהדרין
בבית המקדש השני, לשכת פרהדרין (או: פלהדרין) הייתה לשכתו של הכהן הגדול, ששימשה לו למגורים בשבעת הימים שלפני יום הכיפורים. יש המזהים לשכה זו עם לשכת העץ, שלפי הנוסח המקובל במשנה הייתה בדרום העזרה, ולפי הנוסח שמובא בתלמוד - בצפון.
מיקומה של הלשכה וייעודה.
המשנה הראשונה במסכת יומא, שעוסקת בעבודת יום הכיפורים, פותחת:
בתלמוד מסופר שלכהן הגדול היו שתי לשכות בעזרה:
אחת משתי הלשכות הייתה בצפון העזרה, והשנייה בדרומה. התלמוד נשאר בספק איזו מהלשכות הייתה בצפון ואיזו בדרום.
הרמב"ם פסק שלשכת פרהדרין היא בצפון.
זהותה עם לשכת העץ.
המשנה במסכת מידות מתארות את הלשכות שבדרום העזרה, בהן לשכת העץ. לעומת זאת, לגרסת התלמוד הבבלי ולדעת רוב הפרשנים, לשכות אלו היו בצפון.
וכך לשון המשנה:
היו שזיהו, אם כן, את 'לשכת העץ' - שלפי אבא שאול הייתה לשכת כהן גדול - עם לשכת פרהדרין. כך, למשל, סבר הרמב"ם (המובא לעיל).
באשר לשימושה של לשכת העץ ולשאלה מדוע נקראה כך, היו שסברו (הראב"ד), שהיא הייתה עשויה מעץ. לדעת מפרשים אחרים, לשכה זו הייתה עשויה מאבן, ונקראה כך משום שבה היו מאחסנים את העצים להבערת האש על מזבח העולה.
השם 'פרהדרין' ומקורו.
בתלמוד מובאת ברייתא, ובה הסברו של רבי יהודה למקורו של שם הלשכה ותיאורו את ההיסטוריה של השם: בתחילה הייתה נקראת "לשכת בלווטי" (ביוונית: βουλευτηζ), כלומר: לשכת שָׂרים ונכבדים. ובתקופת בית המקדש השני, שהכהונה הגדולה הייתה נקנית בכסף, והיו הכהנים הגדולים מתחלפים כמעט בכל שנה והם היו משפצים את הלשכה בהתאם לכבודם - החליפו את שְמהּ ל"לשכת פרהדרין". פרהדרין (ביוונית: παρεδρήι) פירושו פקידי המלך, וכשם שפקידי המלך מתחלפים על ידי המלך בכל שנה - כך הלשכה הייתה מתחלפת בכל שנה כיון שהכהנים הגדולים היו מתחלפים.
לשכת פלהדרין
שלמה דיין
הרב שלמה דיין (נולד ב-6 בנובמבר 1952) הוא רב העדה המערבית בירושלים, וחבר הכנסת לשעבר מטעם ש"ס בכנסת ה-12.
חייו.