אחרי שב-1868 התמנה לראש המחלקה לאבעבועות שחורות ושל המחלקה הפנימית, בשנת 1869 עבר להיות פרופסור שלא מן המניין, רופא ראשי ואחראי על ההוראה הקלינית במחלקה לנוירו-פסיכיאטריה, משרה שבה פעל עד שנת 1889. בשנת 1874 הוכר כפרופסור מן המניין לפסיכיאטריה. עם תלמידיו נמנו נוירו-פסיכיאטרים ידועים, כמו ארנולד פיק (1924-1851),הרמן אופנהיים (1919-1858), קארל פירסטנר, קארל מלי וקארל ורניקה (1905-1848). האחרון היה ליד ימינו. וסטפאל נודע בהימנעות מכפייה בגישתו לטיפול בחולי נפש.
וסטפאל מילא תפקידים ציבוריים - כיועץ רפואי ממלכתי וחבר ב"משלחת למען מערכת הבריאות"(Deputation für das Medicinalwesen).
הישגיו ברפואה.
בתחום הנוירולוגיה.
וסטפאל איבחן את ה"פסאודו-סקלרוזה" או תסמונת וסטפאל-שטרימפל, שהיא צורה מאוחרת של המחלה הניוונית הידועה כמחלת וילסון. כמו כן הוכיח את הקשר בין טאבס דורסליס, ניוון עצבי בחוט השדרה, ולבין "השיתוק הכללי המתקדם", שהם ביוטיים של העגבת של מערכת העצבים.
במקרים של טאבס דורסליס תיאר וסטפאל את ביטול ההחזרים הגידיים העמוקים (למשל רפלקס הפיקה), תופעה הידועה כ"תסמין ארב-וסטפאל" (לפי שמו ולפי שם הנוירולוג וילהלם היינריך ארב (1921-1840)).
בשנת 1887 תיאר וסטפאל גם את אזור הגרעין הנספח (accessory nucleus) האוטונומי של העצב האוקולומוטורי III אצל האדם המבוגר,(לאחר שב-1885 לודוויג אדינגר תיאר אותו בעובר)- הידוע בימינו כ"גרעין אדינגר-וסטפאל".
בתחום הפסיכיאטריה.
היה הראשון שטבע את המונח "אגורפוביה" כשצפה בשלושה ממטופליו נכנסים לחרדה קיצונית ואחוזי רגשות אימה כשנמצאו באזורים מסוימים, הומי אדם, בעיר, כשחצו את הרחוב או שהו במקומות סגורים. וסטפל ניסה אמצעי טיפולי של "הצפה" תוך כדי אילוץ יומיומי של המטופלים לפעול נגד הפחד, אך ללא הועיל.
הוא תיאר גם הפרעות טורדניות-כפייתיות, לרבות מקרים של מחשבות טורדניות, חודרניות, אגו-דיסטוניות.
בשנת 1869 היה וסטפאל הראשון שתיאר את הטרנסקסואליות
בשנת 1877 פרסם תיאור קליני של הנרקולפסיה וקטפלקסיה. הרופא הצרפתי ז'אן-בטיסט ז'לינו (1906-1828) שתיאר גם הוא את ההפרעות הנ"ל, טבע את המונח "נרקולספיה".
קארל וסטפאל נפטר בגיל 57 בשנת 1890 בקרויצלינגן בשווייץ. הוא נקבר בברלין-קויצברג בבית הקברות I של קהילת ירושלים והכנסייה החדשה שבבית הקברות שליד שער האלה.
לקארל וקלרה וסטפאל נולדו ילדים:
ביניהם, אלכסנדר וסטפאל (1941-1863), גם הוא נוירולוג ופסיכיאטר, אנה (1943-1864) הנשואה לאדוארד
זוננבורג, מריה (1957-1867), הנשואה לפרנץ פון מנדלסון, והמשפטן ארנסט וסטפאל (1949-1871).
כתבים מובחרים.
חלק רב ממחקריו נגעו במחלות מח השדרה ובכלל במחלות מערכת העצבים. מאמריו פורסמו בכתבי העת הרפואיים בארצו - Allgemeine Zeitschrift für Psychiatrie,[Virchows] Archiv für pathologische Anatomie und Physiologie und für klinische Medizin, Berliner klinische Wochenschrift,
Charité-Annalen, Vierteljahrsschrift für gerichtliche Medicin, ומביחוד בArchiv für Psychiatrie -und Nervenkrankheiten אותו ערך עחל משנת 1868.
(בו תיאר את תסמונת וסטפאל
סוסא אטלנטי
סוסא אטלנטי (שם מדעי: "Sousa teuszii") הוא מין של דולפין מהסוג סוסא החי באוקיינוס האטלנטי שממערב לחופי אפריקה. כמו רוב בני הסוג גם צבעו הוא ורדרד והגב שלו קמור מעט.
מאפיינים.
אורכו הממוצע של מין זה 1.2-2.5 מטר ומשקלם 75–150 ק"ג. הם בעלי ראש גדול ולסתות גדולות עם הרבה שיניים וסנפירי גפיים גדולים ומעוגלים. סנפיר הגב והזנב גם הם גדולים וצבע הגוף ורדרד.
הם חיים בחבורות קטנות וחברותיות של 2–10 פרטים באוקיינוס האטלנטי שממערב לחופי אפריקה וניזונים מדגים קטנים כמו סרדינים ודגי בורי או דיונונים. הם חיים באזור החופים של אפריקה ובחופי מנגרובים וגם בשפלי נהרות כמו הניז'ר אך לא הרחק משם. תפוצתם מסהרה המערבית בצפון עד לחופי קמרון. הם לא נפוצים באוקיינוס הפתוח, כנראה כדי להתגונן מטורפים כמו כרישים ומהאורקה.
דולפין זה מצוי בסכנה עקב פגיעה מרשתות, דיג יתר ומזיהום הים. מצב שימור נוכחי הוא פגיע.
סוסא אוסטרלי
סוסא אוסטרלי (שם מדעי: "Sousa sahulensis") הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי סמוך לחופי אוסטרליה וצפונה יותר עד גינאה החדשה. הוא נפוץ גם בשוניות כמו בשונית נינגלו.
דולפין זה לא התגלה עד ל-2014 והוא שונה משאר המינים בסוגו מעט. לא ידוע איפה הוא מצוי ומה גודל האוכלוסייה הנוכחית.
דולפין זה הוא בעל גוף ורוד, אך אפור וכהה יותר מקרוביו, בעיקר בגבו והסנפיר הגבי נמוך יותר. הוא בעל מצח גדול ולסתות ארוכות, זנב רחב וגב קמור מעט.
לא ידוע הרבה על דולפינים אלה שכמעט ולא נצפו. מעריכים שהם שוחים בקרבת החופים והשוניות וצדים יצורים קטנים כמו דגים ודיונונים.
סוסא הודי
סוסא הודי המכונה גם דולפין מגובנן (שם מדעי: "Sousa plumbea") הוא מין של דולפין מהסוג סוסא החי באוקיינוס ההודי והימים סביבו והוא בעל גוף ורדרד. הוא נחשב בעבר לתת-מין של סוסא גיבן אך בהמשך הופרד למין עצמאי.
אורכו של דולפין זה עד 2.8 מ' ומשקלו 280 ק"ג. הוא בעל סנפירים רחבים ומעוגלים, סנפיר גב מעוגל, לסתות בינוניות וצרות והמצח רחב. הזנב רחב ומפוצל באמצע כמו רוב הדולפינים והגב מוגבה מעט. צבעו ורדרד.
תפוצה.
הוא חי בקבוצות קטנות הרחק מהחוף באוקיינוס ההודי וניזון מדגים ומדיונונים. הוא נפוץ מחופי דרום אפריקה וצפונה עד החופים הצפוניים וכן המפרץ הפרסי וקצה הים האדום. הוא נפוץ גם מזרחה משם עד למזרח הודו והוא נפוץ גם בשפלות מנגרובים ואף בשפכי נהרות גדולים כמו הקרישנא והגודווארי שבהודו. ונצפה לראשונה בישראל בינואר 2021 בנמל אילת.
דולפין זה נצפה רק לעיתים רחוקות ואינו מתקהל מול ספינות כמו שאר הדולפינים.
סטנלה פאנטרופית
סטנלה פאנטרופית (שם מדעי: "Stenella attenuata"; ידועה גם כסטנלה ברודה) הוא מין של דולפין מהסוג סטנלה החי בטבע ברוב האוקיינוסים הטרופיים מסביב לעולם. דולפין זה ידוע בעיקר בקפיצותיו המיוחדות. בעבר הם נפגעו מספינות לדיג טונות שתפסו דולפינים ברשתות וצמצמה את מזונם, אך עקב מאמצים להפסקת ספינות אלה האוכלוסייה התאוששה וכיום זהו מין נפוץ ביותר.
זהו מין דולפין בינוני שאורכו 2.5 מ' ומשקלו 201 ק"ג בממוצע. הם מתבגרים בגיל 10 אצל זכרים ו12 אצל נקבות ויכולים לחיות עד 40 שנה בטבע. הוא בעל חרטום מוארך, סנפיר גב קטן וזנב ארוך ושרירי. הדולפינים בעלי בטן לבנה, גוף בצבע אפור וגב וסנפירים אפורים כהים. הראש והלסת אפורים כהים והלסת התחתונה לבנה בקצה והם מנוקדים ברוב גופם.
דולפינים אלה יודעים לזנק בפיתולים מיוחדים, בהרבה מקרים ביחד עם דולפינים נוספים. הם חיים בחבורות גדולות וקופצים גם למראה ספינות ואופנועי ים.
באוקיינוס השקט הם חיים ושוחים יחד עם טונות זהובות ומחפשים יחד טרף קטן יותר כמו להקות סרדינים או דיונונים. התקהלותם יחד עם דגי הטונה גרמה להם להיתפס יחד איתם ברשתות לצמצם את אוכלוסייתם עד שארגון "דולפין ידידותי" הצליח להפסיק את השימוש ברשתות כלפי הדולפינים.
לדולפין זה 4 תת-מינים:
סטנלה אטלנטית
סטנלה אטלנטית (שם מדעי: "Stenella frontalis") הוא מין לווייתן ממשפחת הדולפיניים החי באוקיינוס האטלנטי באזור זרם הגולף. דולפין זה מזוהה בזכות העור המנומר שלו על רקע גוף כחול כהה עד לבן.
אורכו של דולפין זה 2.26 מ' אצל זכרים ו-2.29 מ' בנקבות ומשקלו 140 ק"ג בזכרים ו-130 ק"ג בנקבות. הצעירים נולדים באורך 35-43 ס"מ.
הצעירים אפורים-לבנים או לבנים לגמרי וללא כתמים, כשהבוגרים (מגיל 3–4) בעלי גוף אפור, קצה אפור כהה בגב ובזנב והבטן לבנה. הם גם מנוקדים בכתמים. הם בעלי לסתות מוארכות, סנפיר גב קטן וזנב ארוך.
דולפינים אלה חברתיים ומשתמשים בקולות רבים כדי לתקשר ביניהם באמצעות שריקות גבוהות. הם נוטים לקפוץ לגובה מחוץ למים ולפתל את הגוף. הם נוטים להתגודד ליד ספינות ואופנועי ים ושוחים בהרבה מקרים ליד מינים אחרים של סטנלות וגם מינים אחרים של דולפינים כמו הדולפינן. באזורים כמו איי בהאמה הדולפינים גם ידידותיים לאנשים וצוללים יחד איתם.
הסטנלה חיה באזורים הממוזגים והטרופיים של האוקיינוס האטלנטי. הם חיים בעיקר בחצי המערבי של האוקיינוס, בין חופי פלורידה לברמודה ואולי גם במפרץ מקסיקו. הם יותר נדירים מזרחה משם, ליד האיים האזוריים והאיים הקנריים. הם נמצאו גם צפונה משם עד לחופי קייפ קוד ודרומה עד ריו גראנדה דו סול שבברזיל ובחופי מערב אפריקה. במערב מגיעים עד ספרד.
כל שנה אלפי דולפינים נתפסים בצלצלי דיג שהורגים אותם, אבל הפגיעה אינה משפיעה על רוב הדולפינים שלא נמצאים בטווח הרשתות אל הרחק מהחופים.
סטנלת קליימן
סטנלת קליימן (שם מדעי: "Stenella clymene") הוא מין של דולפין מהסוג סטנלה החי במרכז האוקיינוס האטלנטי. מין זה התגלה בשנת 1846 ונחשב לתת-מין של סטנלה ארוכת-חרטום ובהמשך לתת-מין של סטנלה מפוספסת, עד שהפך עצמאי בניתוחי DNA התגלה זה הוא תוצר של כלאיים בין סטנלה ארוכת-חרטום וסטנלה מפוספסת אשר קרו לפני כ-5000 שנה מאז סטנלת קליימן נהייתה עצמאי בעקבות הפוריות של בני הכלאיים והתפתחה עצמאי.
מאפיינים.
אורכה של הסטנלה הוא 2.2 מטרים בממוצע ומשקלה 75-80 קילוגרמים. הם בעלי חרטום מוארך ביחס לשאר הדולפינים ובעלי אזור לבן בשליש התחתון שלהם, אפור בהיר בשליש האמצעי שלהם וכן לאורך החרטום ולצד העין הקטנה ושליש אפור כהה מלמעלה.