קציני שירות הביון האפידמיולוגי מתחילים עם תוכנית הכשרה של חודש במטה CDC באטלנטה, ג'ורג'יה; עם זאת, 95% מתקופת השנתיים שלהם מורכבת מאימונים חווייתיים ולא מהשתתפות בכיתות לימוד. בהמשך שירותם, קציני שירות הביון האפידמיולוגי מוקצים לסניפים מבצעיים ב-CDC או במחלקות הבריאות המקומיות ברחבי ארצות הברית. המיקום נקבע בתהליך התאמה תחרותי ביותר. ה-CDC מצרף אל קציני שירות הביון האפידמיולוגי יועץ לבריאות הציבור או "PHA" מדען (קצין EIS) וצוות מבצעים (PHA). EIS הוא מסלול גיוס נפוץ לחיל הממונה על שירות בריאות הציבור בארצות הברית.
שירות הביון האפידמיולוגי הוא אב-הטיפוס לתוכניות הכשרה לאפידמיולוגיה בשטח (FETP) הפועלות במדינות רבות בעזרת סיוע טכני הניתן על ידי ה-CDC.
היסטוריה של תגובות.
מאז הקמת שירות הביון האפידמיולוגי, הקצינים עוסקים במאמצים לטיפול, מיגור ובקרת מחלות במגוון משברים הקשורים לרפואה. להלן ציר זמן מקוצר של עבודותיהם.
בתרבות הפופולרית.
בסרט Contagion משנת 2011, הדמות דוקטור ארין מורס (שגולמה על ידי קייט ווינסלט) היא רופאה וחוקרת בשירות הביון האפידמיולוגי שנשלחה על ידי ה-CDC לגלות את מקורו של נגיף מדבק וקטלני ביותר המכונה MEV-1 אשר התפשט במהירות ברחבי העולם בעקבות התפרצויות ראשוניות בקאולון, הונג קונג ומיניאפוליס, מינסוטה.
רשימת מחלות לפי שיעורי קטלניות
ברשימה זו מרוכזות מחלות אנושיות הממויינות לפי שיעורי התמותה מהן, הידוע גם כשיעור קטלניות (Case fatality rate באנגלית, או בקיצור CFR. לא לבלבל עם המונח שיעורי תמותה). באפידמיולוגיה, שיעור קטלניות הוא היחס בין האנשים שנפטרו ממחלה מסוימת לעומת כלל האוכלוסייה הסובלת מאותה המחלה. לדוגמה: אם מתוך קבוצה של 100 חולים, נפטרו 9, שיעור הקטלניות של המחלה יהיה 9%.
הנתונים מבוססים על חולים שטופלו בצורה אופטימלית. מקרים בודדים או התפרצויות קלות הוצאו מן הכלל, אלא אם כן צוין אחרת.
מכון רוברט קוך
מכון רוברט קוך (בגרמנית: Robert Koch-Insti­tut; בראשי תיבות: RKI) הוא סוכנות ממשלתית פדרלית ומכון מחקר שאחראי על בקרת ומניעת מחלות. הוא ממוקם בברלין ולו מתקנים גם בוורניגרודה. כסוכנות פדרלית עליונה, היא כפופה למשרד הבריאות הפדרלי של גרמניה. המכון נוסד לראשונה בשנת 1891 ונקרא על שמו של המנהל המייסד שלו, מייסד הבקטריולוגיה המודרנית וחתן פרס נובל רוברט קוך.
משימות.
מכון רוברט קוך מפקח על בריאות הציבור. משימות הליבה שלה כוללות איתור, מניעה ומאבק במחלות זיהומיות ומחלות חסינות לחיסונים בגרמניה. המכון מייעץ לציבור ולממשל על מניעה והתמודדות עם התפרצויות מחלות זיהומיות כמו מגפת שפעת החזירים בשנת 2009 והתפרצות EHEC O104: H4 בשנת 2011. המכון מופקד גם על מעקב אחר בריאות ודיווח בריאות בגרמניה, המכסה מחלות חסינות לחיסונים: במחקרי ניטור גדולים, RKI עוקב אחר מצבם הבריאותי של מבוגרים וילדים בגרמניה.
מדעני RKI מפרסמים באופן קבוע את תוצאותיהם בכתבי עת מדעיים ובדו"חות, למשל "דו"ח שנתי לאפידמיולוגיה של מחלות זיהומיות", דוחות מיוחדים על מחלות שונות בגרמניה (שפעת, שחפת, סרטן), "בריאות בגרמניה". מלבד זאת, המכון מפרסם כמה כתבי-עת מדעיים, כמו למשל "כתב העת לבקרת בריאות", "עלון אפידמיולוגי" וביטאון "Bundesgesundheitsblatt". המכון הוא גם ביתם של מרכזים אזרחיים שונים ומעבדות ייעוץ בתחום האפידמיולוגיה.
במכון רוברט קוך ממוקמים גם כ-15 ועדות מדעיות, כמו הוועדה לחיסונים (STIKO) והנציבות להיגיינה של בתי חולים ולמניעת זיהום (KRINKO).
צוות RKI מעורב בפרויקטים ותוכניות מחקר בינלאומיות שונות ועוזר להתמודד עם בעיות דחופות בבריאות הציבור כמו התפרצות האבולה במערב אפריקה בשנת 2011. RKI משתף פעולה גם באופן הדוק עם שותפים בינלאומיים ולאומיים כמו המרכז האירופי לבקרת מחלות ומניעתן (ECDC), ארגון הבריאות העולמי (WHO) והוא אחד המכונים הפדרליים בקבוצת העבודה של מוסדות מחקר מחלקתיים בברלין.
המכון מארח שתי מעבדות של ארגון הבריאות העולמי (לפוליו וחצבת ולאדמת) והיה המרכז לשיתוף פעולה של ארגון הבריאות העולמי לזיהומים חדשים ואיומים ביולוגיים מאז 2016. RKI הוא המכון הפדרלי היחיד בגרמניה בתחום הרפואה האנושית עם מעבדת BSL-4 (שנפתחה בשנת 2015 והחלה לפעול באופן מלא בקיץ 2018).
מיקום וארגון.
למכון רוברט קוך מטה ושני אתרים נוספים בברלין (נורדופר, סייסשטראסה, גנרל-פייפ-שטראסה) וכן אתר באזור ורניגרודה/הרץ. המכון מתמקד במחקר, כאשר כ-450 מתוך כ-1,100 אנשי צוות הם מדענים. המכון מורכב מ:
מוזיאון המציג את חייו ויצירתו של רוברט קוך כמו גם את פעילות המכון כיום ממוקם בבניין הראשי באתר נורדופר והוא פתוח למבקרים מיום שני עד שישי. ניתן לבקר במוזוליאום עם שרידיו של רוברט קוך.
היסטוריה.
המכון הוקם על ידי חתן פרס נובל רוברט קוך בשנת 1891 בשם המכון הפרוסי המלכותי למחלות זיהומיות. קוך חי עד גיל 66, כאשר נפטר מהתקף לב בבאדן-באדן, ב-27 במאי 1910; אפרו נקבר במוזוליאום בתחום המכון ב-10 בדצמבר 1910. בשנים 1917–1933 ניהל את המכון פרד נויפלד. סגנו של נויפלד בשנים 1919–1933 היה וולטר לווינטל.
בתקופת הרייך השלישי, המכון היה מעורב גם בזוועות שבוצעו בשם הנציונל-סוציאליזם. בשנת 1941 היה המכון מעורב בהקמת ניסויים לחיסונים נגד טיפוס במחנה הריכוז בוכנוולד שהביא למותם של 127 מתוך 537 האסירים שעברו ניסויים. המכון נקרא על שמו של רוברט קוך בשנת 1942.
בשנת 1952 המכון הפך לסוכנות הכפופה לסוכנות הבריאות הפדרלית. בעקבות איחוד גרמניה בשנת 1990, כמה סוכנויות בריאות לשעבר בגרמניה המזרחית שולבו (בחלקן) במכון רוברט קוך. אחד מהם היה המכון לאפידמיולוגיה ניסיונית באזור ורניגרודה/הרץ, שעדיין משמש את המכון כיום.
בשנת 1994 פורקה סוכנות הבריאות הפדרלית, ו-RKI הפכה לסוכנות פדרלית עצמאית במסגרת משרד הבריאות הפדרלי הגרמני. שני מכוני סוכנות הבריאות הפדרלית לשעבר, מרכז האיידס שבברלין והמכון לרפואה חברתית ואפידמיולוגיה ( "Institut für Sozialmedizin und Epidemiologie" ) צורפו למכון רוברט קוך. ל-RKI - שעד אז היה עסוק במחלות זיהומיות בלבד - היה נושא עיסוק נוסף: מאבק במחלות חסינות לחיסונים וטיפול בגורמי הסיכון שלהן.
Never on Sunday
"Never on Sunday" (בעברית: "אף פעם לא ביום ראשון"), ידוע גם בשם היווני "Τα Παιδιά του Πειραιά" ("ילדי פיראוס"), הוא שיר מאת מאנוס חג'ידאקיס. את השיר שרה לראשונה מלינה מרקורי בסרט הקולנוע "רק בימי חול", שביים ז'ול דאסן בכיכובה של מרקורי. השיר זכה בפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר בשנת 1960, והיה השיר הראשון בשפה זרה שזכה בפרס. פסקול הסרט יצא לאור ב-1 באוקטובר 1960 בחברת התקליטים יונייטד ארטיסט רקורדס. השיר הוקלט מאז על ידי אמנים רבים, וזכה להצלחה ברחבי העולם.
רקע.
את השיר כתב במקור מאנוס חג'ידאקיס בשם "Ta Pedia tou Pirea" ("ילדי פיראוס"). המילים המקוריות ביוונית, וגם התרגום לגרמנית, צרפתית ואיטלקית, אינן מזכירות את המילים "Never on Sunday", כפי שמופיעות בגרסה האנגלית. השיר מתאר את סיפורה של הדמות הנשית הראשית בסרט, איליה (מרקורי). איליה היא אישה עליזה שחיה בשמחה בעיר הנמל פיראוס. אף על פי שהיא מתפרנסת מזנות, היא משתוקקת לפגוש ביום מן הימים אדם שיהיה מלא שמחת חיים כמוה.
בשנת 1960 היה השיר מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר וזכה בפרס. זו הייתה הפעם הראשונה מאז 1934, תחילת חלוקת הפרס לקטגוריה זו, שהשיר הזוכה היה בשפה זרה.
הקלטות.
השיר הוקלט בשפות שונות מאז יציאתו לאור:
אלי ריקוביץ
אלי (אליהו) ריקוביץ (נולד ב-21 בדצמבר 1946) הוא איש עסקים, מנהל, יזם ואיש היי-טק. כיהן בתפקידים בכירים בתחומי התעשיות המסורתיות ובהיי-טק, כמנכ"ל, כחבר דירקטוריון ויו"ר במועצות מנהלים. בשירותו הצבאי היה לוחם וקצין בסיירת של חטיבה 7 ובתפקידו האחרון שימש כמפקד היחידה. במילואים שימש בתפקידי מ"פ סיור, מג"ד סיור ומודיעין, וקצין מטה בכיר במסגרת על-עוצבתית. בעל עיטור המופת על פועלו בקרבות מלחמת ששת הימים.
ביוגרפיה.
נולד וגדל בתל אביב. למד בין השנים 1960-1964 בבית הספר "תיכון חדש" בתל אביב. הוריו, מרדכי ואסתר ריקוביץ, עלו לארץ מפולין בשנת 1935. האב היה תעשיין בתחום הפלסטיק והאם עובדת התעשייה הצבאית. לאחר השירות הצבאי, בין השנים 1969-1974, למד לתואר ראשון ותואר שני (.M.Sc) הנדסת מכונות ותעשייה ב-.
לאלי ריקוביץ שתי בנות. בת זוגו של אלי היא ד"ר רות גלייס.
שירות צבאי.
התגייס לצה"ל בשנת 1964 ושירת כלוחם וכקצין בסיירת של חטיבה 7. בתפקידו האחרון בשירות הסדיר שימש כמפקד היחידה. במסגרת שירותו הצבאי השתתף לפני מלחמת ששת הימים ב"מלחמה על המים" בגבול הצפון.