הצ'יפס החתימו שחקנים מנוסים רבים, ביניהם מייק ורבל מהפטריוטס. בנוסף, מאט קאסל מונה לקוורטרבק הפותח של הקבוצה.
בעונתו הראשונה, הצ'יפס סיימו עם מאז של 4 ניצחונות בלבד. למרות זאת, הם הכפילו את כמות הניצחונות מהעונה הקודמת. העונה השנייה של היילי נראתה טוב יותר, הצ'יפס סיימו במאז של 10 ניצחונות ו-6 הפסדים, מאזן שהספיק למקום הראשון בבית ולעלייה פלייאוף. הקבוצה הפסידה בסיבוב הראשון לבולטימור רייבנס. בעונה לאחר מכן, הצ'יפס ניסו לבנות על ההצלחה של העונה הקודמת, אך לא הצליחו. היילי פוטר באמצע העונה, לאחר שהוביל את הקבוצה למאזן של 5 ניצחונות ו-8 הפסדים, ובמקומו מונה רומיאו קרנל (מאמן ההגנה) למאמן הזמני. קרנל הוביל את הקבוצה לשני ניצחונות והפסד בודד בשלושת המשחקים שנותרו לעונה, והקבוצה סיימה עם מאזן 7–9.
עונת 2012 הייתה הקשה ביותר של המועדון. רומיאו קרנל, שהחליף את טוד היילי באמצע העונה הקודמת, קיבל את המושכות אך כשל ובגדול. הקבוצה ניצחה בשני משחקים בלבד. לקראת סוף העונה, בדצמבר 2012, שחקן הקבוצה ג'באן בלצ'ר רצח את חברתו, נסע למתחם האימונים של הקבוצה בסמוך לאצטדיון, ושם התאבד מול מנכ"ל הקבוצה פיולי והמאמן קרנל. בסוף העונה, הצ'יפס פיטרו את פיולי ואת קרנל.
2013-2018.
בחודש ינואר 2013, הקבוצה מינתה את ג'ון דורסי, שהיה עד אז סקאוט ראשי בגרין ביי פאקרס, למנכ"ל החדש של המועדון. כמו כן, הוחתם אנדי ריד, שחווה הצלחות עם האיגלס, למאמן הקבוצה. הקבוצה גם החתימה את אלכס סמית', לשעבר הבחירה הראשונה בדראפט. הצ'יפס פתחו את עונת 2013 עם 9 ניצחונות ללא הפסדים. לבסוף, הקבוצה סיימה עם מאזן 5–11 וקיבלה כרטיס לפלייאוף, שם הפסידה לקולטס בסיבוב הראשון.
בקיץ שקדם לעונת 2014, הצ'יפס איבדו את הרץ דקסטר מקלסטר (טנסי טייטנס), ג'ון אסמואה וטייסון ג'קסון (אטלנטה פלקונס), ג'ף שוורץ (ניו יורק ג'ייאנטס) והבועט רייאן סאקאפ. בשבוע הראשון של העונה נפצע הליינבקר דרק ג'ונסון, העוגן של ההגנה. ג'ונסון, כמו גם מייק דה ויטו, גמר את העונה במשחק הראשון. הצ'יפס הפסידו בשני המשחקים הראשונים של העונה. לבסוף, הצ'יפס סיימו עם 9 ניצחונות ו-7 הפסדים, מאזן שהספיק למקום השני בבית, אך לא הספיק להכניס את הקבוצה לפלייאוף. נקודת השיא של העונה התרחשה במחזור הרביעי, כאשר הקבוצה הביסה את הפטריוטס (לימים האלופה) בתוצאה 14–41, לעיניהם של 80 אלף צופים באצטדיון ארוהד.
2018 והילך.
בעונת 2017 בחרה הקבוצה את הקוורטרבק פטריק מהומס בסיבוב הראשון שלדראפט ה-NFL. הוא היה לקוורטרבק הפותח של הבוצה בעונת 2018. את העונה סיים מהומס כ-MVP של ה-NFL עם 5,097 יארד ו-50 טאצ'דאונים במסירה. הצ'יפס סיימו במאזן 12–4 ובמקום הראשון ב-AFC. בפלייאוף הפסידו בגמר ה-AFC לפטריוטס 31–37 לאחר הארכה.
בעונת 2019 הציפס סיימו במקום הראשון בחטיבת ה-AFC וניצחו בסופרבול LIV שהתקיים ב-2 בפברואר 2020, את סן פרנסיסקו 49' בתוצאה 31–20.
בעונת 2020 סיימו שוב בבמקום הראשון ב-AFC עם המאזן הטוב בליגה של 14–2 והעפילו בפעם השנייה ברציפות לסופרבול. בסופרבול LV הפסידו לטמפה ביי באקנירס 9–31.
אצטדיון.
הצ'יפס משחקים באצטדיון ארוהד (אנגלית: Arrowhead, "ראש החץ") מאז שנת 1972. לאצטדיון קיבולת מרבית של 76,416, כלומר האצטדיון השישי בגודלו בליגה. בשנות האלפיים, האצטדיון עבר שיפוץ של כ-400 מיליון דולר. האצטדיון נחשב לאחד האצטדיונים הרועשים בליגה. בשנת 2013, הקבוצה קבעה שיא חדש של 137.5 דציבלים שנמדדו בתוך האצטדיון. לשם השוואה, מטוס שממריא מפיק כ-100 דציבלים של רעש. בספטמבר 2014, האוהדים שוב קבעו שיא חדש כאשר נמדדו 142.2 דציבלים בתוך המגרש.
הקבוצה מתאמנת במתחם אימונים מפואר הסמוך לאצטדיון ארוהד. במתחם האימונים גם נמצאים משרדי המועדון.
המלבינז
טאד
טאד (באנגלית: Tad) הייתה להקת גראנג' מטאל ששמה זהה לשמו הפרטי של סולנה, טאד דויל (משמעות המילה Tad באנגלית היא "מעט").
טאד הוקמה בסיאטל ב־1988 והושפעה מאוד מסגנון הרוק של שנות השבעים והרבה פחות מסגנון הפאנק שמשך להקות כמו מאדהאני ו־L7.
הלהקה שמרה על צביון "מטאלי" במשך כל הקריירה, ותקליט הבכורה שלהם God's Balls נחשב לאלבום עם הסגנון הכבד ביותר שיצא אי-פעם מחברת התקליטים מסיאטל סאב פופ, יחד עם אלבום הבכורה של נירוונה, Bleach. הלהקה לא הצליחה מסחרית מחוץ לגבולות סיאטל בשונה מלהקות גראנג' מטאל אחרות, כמו אליס אין צ'יינס וסאונדגארדן, בעיקר בשל תדמית אפורה ו"זרוקה" של חבריה.
טאד התפרקה ב־1999, כשהמתופף ג'וש סינדר עזב ללהקת Hotrod Lunatics וטאד דויל הקים את Hog Molly, שהזכירה את God's Balls אבל התפרקה לאחר אלבום אחד. לאחר מכן טאד הקים להקה נוספת בשם Hoof שככל הידוע עובדת נכון ל-2005 על אלבומה הראשון.
שון קונרי
סר תומאס שון קונרי (באנגלית: Thomas Sean Connery; 25 באוגוסט 1930 – 31 באוקטובר 2020) היה שחקן קולנוע, מפיק ובמאי קולנוע סקוטי, זוכה פרס האוסקר ופרס גלובוס הזהב.
ביוגרפיה.
קונרי נולד באדינבורו שבסקוטלנד לאוּפֶמיה ולג'וזף קונרי. אמו סקוטית פרוטסטנטית ואביו קתולי ממוצא אירי. עבודתו הראשונה הייתה חלבן בחנות. לאחר מכן הצטרף לצי המלכותי הבריטי, אך השתחרר מסיבות בריאותיות.
בתחילת הקריירה שלו שיחק קונרי בתיאטרון בתפקידי משנה, והתפרנס כמודל בסטודיו לציור.
תפקידו הראשון בטלוויזיה האמריקנית היה בפרק של הסדרה "The Jack Benny Program".
ב-1961 קיבל תפקיד ראשי בסרט ד"ר נו, הראשון בסדרת ג'יימס בונד, ומאז שיחק בעוד שישה סרטי ג'יימס בונד. ב-1972 פרש מתפקיד זה, באמרו שהוא צריך לחפש כיוונים חדשים בקולנוע. ב-1983 חזר בפעם האחרונה לשחק את בונד בסרט "לעולם אל תאמר לעולם לא", עיבוד מחודש ל"כדור הרעם". מאז שיחק בסרטי קולנוע רבים וזכה בכמה פרסים שהחשוב שבהם הוא פרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר על הסרט "הבלתי משוחדים" על אל קפונה עם רוברט דה נירו.
קונרי היה תומך נלהב בעצמאות סקוטלנד ובמפלגה הלאומית הסקוטית, ומסיבה זו זכה בתואר אבירות בריטי רק בשנת 2000, אף על פי שנחשב מועמד מוביל שנים רבות קודם לכן. סיבה נוספת לעיכוב תואר האבירות היא מגוריו של קונרי במקלט המס פלמה דה מיורקה – מגורים אלה פטרו אותו מתשלום מיסים לבריטניה וכמעט מתשלום מיסים כלשהם.
קונרי נודע במבטא הסקוטי הכבד שלו.
בשנת 1996 קיבל את פרס גלובוס הזהב למפעל חיים ע"ש ססיל ב. דה-מיל. במרץ 2006, בחגיגות "Tartan Day" בניו יורק, הודיע קונרי כי הוא פורש ממשחק, וכי הוא כותב ספר רומנטי. באוגוסט 2008 יצאה לאור האוטוביוגרפיה שלו, "Being a Scots".
חיים אישיים.
מ-1962 עד 1973 היה נשוי לשחקנית דיאן סילנטו, ילידת אוסטרליה. לזוג בן בשם ג'ייסון (נולד ב-11 בינואר 1963), ונכד מנישואי ג'ייסון לשחקנית מיה שרה.
ב-1975 נישא קונרי לאמנית הצרפתייה מישלין רוקיוברון. קונרי למד קיוקושינקאי, שהיא שיטת קראטה.
ב-1993 עבר קונרי טיפולי רדיותרפיה, והתקשורת דיווחה שהוא חלה בסרטן הגרון בגלל היותו מעשן כבד. בראיון בפברואר 1995 טען קונרי שהוא עבר טיפולים כדי להסיר "גוש קטן" ממיתרי הקול. אביו, שגם הוא היה מעשן כבד, נפטר מסרטן הגרון ב-1972.
מאז פרישתו ועד יום מותו התגורר באי ניו פרובידנס שבאיי בהאמה. נפטר ב-31 באוקטובר 2020, בגיל 90.
דזירה קלארי
ברנארדין איז'ני דזירה קלארי (בצרפתית: Bernardine Eugénie Désirée Clary; 8 בנובמבר 1777 - 17 בדצמבר 1860), צרפתייה שהייתה למלכת שוודיה בעקבות הכתרתו של בעלה, המצביא ז'אן-בטיסט ברנאדוט, כמלך שוודיה קרל הארבעה עשר.
חייה.
דזירה נולדה ב-8 בנובמבר 1777 במרסיי. אביה, פרנסואה קלארי, היה סוחר משי אמיד. אחותה הבכירה, ז'ולי, נישאה לז'וזף בונפרטה, אחיו של נפוליאון, ודזירה עצמה, שאז נקראה עוד איז'ני, קשרה קשר רומנטי עם נפוליאון עצמו, אז קצין צבא צעיר ובאה עמו בברית אירוסין. לאחר שנתיים בוטלו האירוסין כאשר פגש נפוליאון בטרקליני החברה הגבוהה של פריז את ז'וזפין, אלמנת הרוזן בוארנה ואם לשני ילדים (אז'ן והורטנס), והחליט לשאתה לאשה. שיקולי קריירה וכספים הנחו את נפוליאון בצעד זה, אך נראה שהיה גם משקל לקסמיה של ז'וזפין.
דזירה התחתנה עם ז'אן-בטיסט ברנאדוט, אז מרשל בצבא נפוליאון, ב-17 באוגוסט 1798 לאחר שהצילה מהתאבדות בקפיצה לנהר עקב גילוי אירוסי נפוליאון וג'וזפין. בשנת 1810 אומץ ברנדוט לבית המלוכה השוודי, שנותר ללא בנים, כיורש עצר. בשנת 1814, לאחר שהצבא השוודי בפיקודו השתתף בקואליציה השישית נגד צרפת, נכללה גם נורווגיה בשלטונו העתידי. בשנת 1818 הוכתר ז'אן-בטיסט ברנאדוט לקרל-יוהאן, מלך שוודיה ונורווגיה, ואשתו דזירה הייתה למלכה דזידריה.
בנם היחיד, אוסקר, (1799–1859) היה ליורש העצר ובסופו של דבר הוכתר לאוסקר הראשון, מלך שוודיה ונורווגיה.
המלכה דזידריה לא התרגלה מעולם לדרכי בית המלכות השוודי או לאקלים, ובילתה תקופות ארוכות בפריז, בנפרד ממשפחתה, בעיקר עד שנת 1823. דזירה מתה בגיל 83. היא האריכה ימים אחרי בעלה ואחותה ואפילו בנה מת שנה לפניה. היא נקברה בכנסיית רידרהולם שבסטוקהולם בצמוד לבעלה.
F4 פאנטום
קג&quot;מ
אנרי רוזן אנז'ו
ווסור
ישיבת ברכת יוסף
ישיבת ברכת יוסף (מוכרת גם בשם: ישיבת אלון מורה) היא ישיבת הסדר וישיבה גבוהה השוכנת באלון מורה. בראש הישיבה עומדים הרב אליקים לבנון והרב שחר אימבר.
פעילות.