סטינבורגן נולדה בניופורט, ארקנסו שבארצות הברית, למשפחה נוצרית ממוצא בריטי. ב-1972 היא עברה לניו יורק כדי ללמוד משחק. הופעת הבכורה הקולנועית שלה הייתה בתפקיד הנשי הראשי במערבון הקומי "מבוקש תלוי או נשוי" (1978), לצד ג'ק ניקולסון, שגם ביים. על תפקידה בסרט קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב כהופעת הבכורה הטובה ביותר. לאחר מכן כיכבה לצד מלקולם מקדואל בסרט המדע בדיוני "פעם אחר פעם", בה גילמה את אהובתו של הסופר האנגלי ה.ג'. ולס. בתום הצילומים השניים נהיו לזוג, והתחתנו ב-1980, בנישואים שהחזיקו 10 שנים. תפקידה הבא בקולנוע היה בדרמה הקומית של ג'ונתן דמי, "מלווין והווארד" (1980), בו גילמה את אשתו הראשונה של מלווין דאמר. על תפקידה בסרט זכתה בפרס גלובוס הזהב ובפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר. מאז כמעט כל תפקידיה בקולנוע ובטלוויזיה הם תפקידי משנה. שנה אחר כך כיכבה כבר בתפקיד אמא בסרטו עטור השבחים של מילוש פורמן "רגטיים", עליו קיבלה מועמדות לפרס גלובוס הזהב. שנה אחר כך הופיעה בסרטו של וודי אלן "קומדיה סקסית של ליל קיץ", בו כיכבה לצד מיה פארו וחוזה פרר.
מאז סוף שנות השמונים כיכבה בשורה של סרטים מצליחים, כגון: "לווייתני אוגוסט" (1987), כליליאן גיש הצעירה, ובקומדיות "אדמונית שכזאת", "הורים במשרה מלאה" וב"בחזרה לעתיד 3", בדרמות "אשת הקצב", לצד דמי מור, "מה עובר על גילברט?", "פילדלפיה", "פאודר", לצד ג'ף גולדבלום, "נבל העשב", לצד וולטר מתאו וסיסי ספייסיק והדרמה הביוגרפית "ניקסון", שביים אוליבר סטון, בה גילמה את אמו של הנשיא ריצ'רד ניקסון.
בשנות האלפיים כיכבה, בין השאר, בקומדיות "תינוק מן ההפקר", "הופ ספרינגס", לצד מיני דרייבר ו"קטן עליו", שהיה לשובר קופות גדול בחג המולד של 2003 בארצות הברית. כמו כן כיכבה בדרמות "החיים כבית" ו"קוראים לי סם". בנוסף תרמה את קולה לסרט האנימציה "תרועת הברבור". בין השנים 1996 - 1997 הופיעה בקומדיית המצבים הטלוויזיונית "אינק", באחד התפקידים הראשיים, ובשנות ה-2000 שבה לטלוויזיה, כשהיא מגלמת את אמו של ג'ייסון ריטר בסדרת הדרמה "ג`ואן מארקדיה", בין השנים 2003 - 2005. ב-1995 נישאה לשחקן טד דנסון, שגילם את אביו של ג'ייסון ריטר ב"החברים של ממפורד" (1999).
בשנת 2010 שיחקה בדרמת התבגרות "נערה מלוכלכת" בכיכובה של ג'ונו טמפל. בשנת 2017 שיחקה לצד קווין קליין בסרט הדרמה "Dean" בבימויו של דימיטרי מרטין.
בשנים 2015–2018 שיחקה בסדרה הקומית "האיש האחרון בעולם".
קורמורן
Look at the Fool
Look At The Fool (צופה בטיפש) הוא אלבום הסטודיו התשיעי והאחרון של הזמר טים באקלי שיצא ב-1974, שנה לפני מותו של באקלי ב-1975.
דיפוזיה גזית
יוסי קליין הלוי
יוסי קליין הלוי (נולד ב-1953) הוא סופר, עיתונאי וחוקר תרבות ישראלי. משנת 2013 מרצה בבית המדרש לרבנים באמריקה.
ביוגרפיה.
נולד בניו יורק, ושם גדל. סיים תואר ראשון בהיסטוריה יהודית בברוקלין קולג' בשנת 1975, למד לתואר שני בעיתונאות באוניברסיטת נורת'ווסטרן באוונסטון שבאילינוי וסיים בשנת 1978.
בשנת 1980, ייסד עם חברים וערך את המגזין "ניו ג'ואיש טיימס", מגזין אוונגרדי ופורץ דרך שזכה להצלחה אך נסגר באפריל 1981, שמונה חודשים לאחר היווסדו, בשל הפסדים כספיים.
בשנת 1982 עלה לישראל ביחד עם אשתו שרה. ב-1985 נעשה אודותיו הסרט התיעודי "קדיש" בבימויו של סטיב בראנד, המתמקד במערכת היחסים של הלוי עם אביו ניצול השואה. הסרט הוכתר על ידי העיתון הניו יורקי "וילג' ווייס" כאחד מעשרת הסרטים הטובים ביותר לשנת 1985.
עבד ככתב בכיר במגזין הדו-שבועי "ג'רוזלם ריפורט", למן היווסדו בשנת 1990 ועד 2002. הלוי כתב טור ב"ג'רוזלם פוסט", כתב בקביעות על עניינים ישראלים עבור "לוס אנג'לס טיימס" ולפרקים כתב ב"הניו יורק טיימס" וב"וושינגטון פוסט".
ספרו הראשון: זיכרונותיו של יהודי קנאי יצא לאור בשפה האנגלית בשנת 1995, ובו הוא מספר את סיפורו בשנות נעוריו כחסיד בתנועתו של מאיר כהנא ועל התפכחותו לבסוף מהפוליטיקה הקיצונית.
בשנת 2001 התפרסם ספרו באנגלית: בפתח גן העדן: חיפוש אחר אלוהים עם נוצרים ומוסלמים בארץ הקודש. הספר הוא מסע רוחני בן שנתיים שערך הלוי, שהוא יהודי מסורתי, בקרבם של המוסלמים והנוצרים בישראל, ובמהלכו השתתף בתפילותיהם במנזרים ובמסגדים וחגג את חגיהם בניסיון לחוות את הקדושה, ללמוד מחוכמתם ולנסות למצוא את המשותף לשלוש הדתות: היהדות, הנצרות והאסלאם, תוך ניסיון להתגבר על הקונפליקטים רוויי הדמים בני אלפי השנים. הספר יצא לאור בשפה העברית בהוצאת כתר וראה אור בשנת 2009 בשפה הגרמנית.
הלוי היה פעיל בניסיונות הפיוס במזרח התיכון ומכהן כיושב ראש של "הבית הפתוח", פרויקט חינוכי יהודי-ערבי בעיר רמלה. הוא היה אחד המייסדים וחבר מועצת המנהלים של פורום המדיה הישראלי-פלסטיני שאינו מתפקד עוד, אשר הפגיש בין עיתונאים ישראלים ופלסטינים. הוא מכהן כחבר הנהלה באגודה ישראלית למען יהודי אתיופיה.
הלוי הוא חוקר בכיר במרכז שלם וכתבו הישראלי של העיתון הפוליטי הוושינגטוני "ניו ריפבליק", הוא חבר מערכת וכותב של המגזין "ארץ אחרת" ועורך עמית במגזין "תכלת". הלוי מרבה להרצות באוניברסיטאות שונות בארץ ובעולם על מדינת ישראל, על החברה הישראלית ועל הסכסוך הישראלי-ערבי.
ב-2013 פרסם את ספרו באנגלית: "כחולמים: שבעה צנחנים שאיחדו את ירושלים ופילגו את ישראל" שיצא לאור בעברית ב-2017. ספר המספר על הקרבה, התעוזה, על הקרע והמחלוקת של שבעה לוחמי חטיבת הצנחנים במלחמת ששת הימים: חנן פורת, מאיר אריאל, יואל בן-נון, אריק אכמון, ישראל הראל, אודי אדיב ואביטל גבע.
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
ביקורת על ספריו:
דייוויד האפמן
דייוויד אלברט האפמן (באנגלית: David Albert Huffman; 9 באוגוסט 1925 - 7 באוקטובר 1999) היה חלוץ אמריקאי בתחום מדעי המחשב.
האפמן תרם תרומה משמעותית למחקרים בנושא אוטומטים, מעגלי מיתוג, שגרות סינתזה ותכנון אותות. עבודתו המפורסמת מכל היא קוד האפמן, שיטה לדחיסת נתונים על ידי קידוד בגודל משתנה. עבודה זו נכתבה בסיום לימודיו במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס אותו סיים ב-1953.
"קודי האפמן" משמשים כיום כמעט בכל תוכנית מחשב המשתמשת בדחיסת נתונים ותקשורת של מידע דיגיטלי כמו פקסים, מודמים, תקשורת מחשבים, שידורי טלוויזיה באיכות גבוהה וכדומה. השיטה מתבססת על אורך משתנה לסימנים, כך שסימן נפוץ יוצג באמצעות מספר קטן של סיביות.
א-טייב סאלח
אַ-טַּייב סַאלִח (בערבית: الطيب صالح; ידוע גם כא-טייב צאלח; בתעתיק מדויק: אלטיב צאלח; 12 ביולי 1929–18 בפברואר 2009) היה סופר סודאני. עסק בכתיבתו בפוליטיקה ובנושאי הקולוניאליזם, המגדר והחברה הערבית. שנותיו הרבות בבריטניה הביאו אותו לגעת גם בהיבטים השונים של תרבויות המערב והאסלאם וההבדלים ביניהן. סאלח נחשב, במיוחד בשל סיפוריו הקצרים, לאחד הסופרים המשמעותיים בני-דורו, העומד בשורה אחת עם סופרים כגון ג'ובראן ח'ליל ג'ובראן, טה חוסיין ונגיב מחפוז.
ביוגרפיה.
סאלח נולד במחוז מרווה שבצפון סודאן. משפחתו הגיעה מרקע של חקלאים ומורי-דת, וכוונתו המקורית הייתה לעסוק בחקלאות, אולם הוא למד באוניברסיטת חרטום ולאחר מכן באוניברסיטת לונדון. למעט ניסיון קצר כמנהל בית ספר, את רוב שנותיו העביר ברשות השידור הבריטית.
ספרו, "עונת הנדידה אל הצפון", פורסם לראשונה בערבית בשנות ה-60 המאוחרות בביירות, וסאלח הוכתר כ"גאון הספרות הערבית". בשנת 2001 זכה ספרו להיקרא על ידי האקדמיה לספרות ערבית בדמשק כ"רומן הערבי הטוב ביותר במאה העשרים".
סאלח פרסם שלושה רומנים ואסופת סיפורים קצרים. הנובלה זן מתחתן עובדה לדרמה בלוב ולסרט קולנוע זוכה פסטיבל קאן על ידי הבמאי הכוויתי ח'אלד צדיק בסוף שנות ה-70. ספריו תורגמו ליותר מ-30 שפות.
בתחום העיתונות כתב סאלח במשך עשר שנים טור שבועי בעיתון הלונדוני היוצא לאור בשפה הערבית "אל-מג'לה". במהלך עבודתו ברשות השידור הבריטית סקר נושאי ספרות שונים תחת המחלקה לשידורים בערבית. לאחר מכן עבר לכהן כמנכ"ל משרד המידע בדוחה, בירת קטר. את עשר שנות עבודתו האחרונות העביר באונסק"ו בפריז, שם כיהן במשרות שונות, האחרונה שבהן הייתה נציג אונסק"ו למדינות המפרץ הפרסי.
איפוזיה
טינדראוס
טינדראוס (Tyndareus ביוונית: Τυνδάρεως) מגיבורי המיתולוגיה היוונית, מלך ספרטה (לקדימון), ובעלה של לדה.
על פי הגרסה המקובלת, זאוס פיתה את לדה בדמות ברבור, ובסמוך לכך שכבה עם טינדראוס. לדה ילדה/הטילה שתי ביצים. מהאחת בקעו ילדי זאוס - הלנה ופולוקס, ואילו מהשנייה ילדי טינדראוס, קסטור וקליטמנסטרה. מחזרים רבים באו לבקש את ידה של הלנה, שהייתה היפה בנשים, בהם איאס, מנלאוס, אודיסאוס, פטרוקלוס, ואידומנאוס. כולם הביאו עמם מתנות נפלאות לטינדראוס, אך זה סירב בתוקף לקבלן, וחשש מפני מריבות ושפיכות דמים שיטילו רבב בחצרו. אודיסאוס הציע לטינדראוס לפרוש מהתחרות ולפתור עבורו את הבעיה, במידה והלה יסייע לו להשיג את פנלופה, בתו של איקריוס אחיו. טינדראוס הסכים, ואודיסאוס הציע לו לחייב את כל המחזרים להישבע אמונים לבעל הנבחר כתנאי להשתתפות בתחרות על ליבה של הלנה. כולם הסכימו, וטינדראוס בחר במנלאוס, וכך זכו מנלאוס, שירש את טינדראוס כמלך ספרטה, ואחיו אגממנון מלך ארגוס והמלך העליון במיקנה (שנשא את קליטמנסטרה) לתמיכת כל מלכי האכאים במלחמת טרויה.
יוסי קליין-הלוי
נייס גיא