הצלחת השיר גרמה בחלקה לנפילתו הרוחנית של גיטריסט הלהקה ג'ון פרושיאנטה, שהעדיף כי הלהקה תשמור על פרופיל נמוך יותר. השיר הפך השראה לאומנים אחרים, ועד יום זה נשאר רכיב בלתי נדלה של תנועת הרוק האלטרנטיבי של אמצע שנות ה-90'.
"Under the Bridge" עוקב אחר הסינגל "Give It Away" של הלהקה, כשיר השני שבוצע הכי הרבה פעמים על הבמה;
כ-600 פעמים.
מקור והקלטה.
במהלך ההפקה של הרד הוט צ'ילי פפרז לאלבום "Blood Sugar Sex Magik" ביקר המפיק ריק רובין לעיתים תכופות את הסולן קידיס, כדי לצפות בהתפתחות חומרים מוזיקליים חדשים. תוך דפדוף במחברתו של קידיס, מצא רובין פואמה שבכותרתה נכתב "Under the Bridge", ומיד גילה עניין במילים הנוגעות. כאשר הציע רובין להציג את השיר לשאר חברי הלהקה, התנגד קידיס בטענה כי השיר אמוציונלי מדי לדעתו, ולפי כך לא יתאים לסגנונה של הלהקה. בפגישה עם הלהקה, שר קידיס את השיר מול חבריו, ואלו ניגשו ישר אל כלי הנגינה במטרה למצוא לה את הקצב והליווי שיתאים. פרושיאנטה בחר את האקורדים בפתיחה כדי לאזן את האופי הדיכאוני של השיר. "המוח שלי תפס את השיר כממש עצוב" אמר בראיון, "אז חשבתי שאם המילים כה עצובות כדאי שאכתוב אקורדים קצת יותר שמחים".
מילות השיר והמשמעות.
קידיס כתב את רוב מילות השיר בתקופה בה הרגיש מוטרד ומרוקן נפשית. הוא היה נקי מסמים למשך 3 שנים והרגיש כי הפיכחות הרחיקה אותו מחברי להקתו. במשך עבודת הלהקה על האלבום "Blood Sugar Sex Magik," פרושיאנטה ופלי עישנו מריחואנה לעיתים קרובות יחד, תוך התעלמות מודעת מקידיס, אשר ניסה לשמור על פיכחותו. בעקבות אירוע זה, קידיס הרגיש כי פרושיאנטה "כבר לא היה בעולמו [של קידיס]". בנסיעה הביתה לאחר חזרה באפריל 1991, קידיס חש ברגשות חדים של אובדן; חבריו הטובים ביותר, פלי ופרושיאנטה, נטשו אותו בצורה מסוימת. תחושת העצבות שתפסה אותו גרמה לו להיזכר בתקופת ההתמכרות להרואין וקוקאין, שקרתה במהלך יחסיו עם חברתו לשעבר איון סקיי. הדחייה שקידיס הרגיש, יחס עם הזיכרונות מהשימוש בסמים, הובילו לרגשות מעורבלים של מצוקה: "הבדידות שהרגשתי עוררו זיכרונות מהזמן שביליתי עם איון וכמה שהבחורה הזאת הייתה מוכנה להעניק לי את כל אהבתה, ובמקום לאמץ את זה, הייתי בעיר התחתית עם גאנגסטרים מזריק ספידבולים מתחת לגשר".
רגשות הזרות שהרגיש קידיס מחבריי להקתו הובילו אותו לחשוב כי העיר לוס אנג'לס, הייתה ידידתו היחידה; "הרגשתי חיבור רוחני ביני לבין העיר שלי. ביליתי זמן כה רב בשוטטות ברחובות לוס אנג'לס וטיפוס בין גבעות הוליווד, עד שהרגשתי כאילו ישנה ישות לא אנושית, כמו מין רוח, הנמצאת בעיר ושומרת עליי כל הזמן". השורות Sometimes I feel like / My only friend / Is the city I live in / The City of Angels / Lonely as I am / Together we cry" מראות קישור ישיר לתחושת הבדידות של קידיס. למרות רגשות אלו, קידיס האמין כי חייו טובים יותר ללא הסמים, כפי שאמר בריאיון למגזין הרולינג סטון: "לא משנה כמה עצוב או בודד הייתי, הדברים היו פי מיליון אחוז טובים יותר מאשר שהיו לפני שנתיים כשהייתי משתמש בסמים. אין השוואה". הרעיון האופטימי הוליד את פזמון השיר: "I don't ever want to feel / Like I did that day / Take me to
the place I love", המקום שהוא אוהב, כפי שצוין בשורה האחרונה, הוא בעצם המקום בו נמצאים חבריי להקתו, חבריו ומשפחתו.
אחד מהבתים הבולטים ביותר בשיר עוסק בהשפעות ההרסניות של הסמים על חייו של קידיס, ובמיוחד על הרס מערכות היחסים שהיו לו. בהתבססות על אחת החוויות של קידיס מן העבר, הבית של "Under the Bridge" מציג את מאמצו להתקבל לתוך טריטוריה של כנופיה מתחת לגשר במטרה לקנות סמים. קידיס נאלץ להעמיד פנים שאחותו של אחד מחברי הכנופיה היא למעשה ארוסתו, דבר שאמר כדי שיאפשרו לו להיכנס. אף על פי שהצליח לרכוש את הסם, קידיס החשיב את הרגע ההוא כאחד הרגעים הקשים בחייו, כיוון שהחוויה מראה את הרמה אליה היה מסוגל לשקוע כדי להאכיל את התמכרותו. בגלל אירוע זה, הסולן מסרב לחשוף את מיקום הגשר, אף על פי שציין כי הוא ממוקם בעיר התחתית בלוס אנג'לס. תוך חשיפת רמזים במספר ראיונות ובאוטוביוגרפיה שלו "Scar Tissue", הכותב מארק האסקל סמית' הסיק כי הגשר שהיווה את ההשראה לכתיבת השיר נמצא בעיר, בפארק בשם "פארק מקארתור".
מיקום אפשרי אחר כולל את תעלת בלמונט, הממוקמת כקילומטר ממקארת'ור פארק, וכפי שצוין לאחרונה, גם את הגשר החוצה את רחוב "הובר" (Hoover st.) בקרבת העיר התחתית.
מוזיקה וקומפוזיציה.
"Under the Bridge" מבוצע במשקל של 4/4 בסולם לה מז'ור, אחרי שיפטינג (שינוי סולם ללא מודולציה) ממי מז'ור אחרי הבית הראשון. השיר מהווה תפנית חשובה בסגנונו המוזיקלי של קידיס, אשר בילה את רוב קריירת המוזיקה שלו בשירה מהירה, בגלל יכולתו המוגבלת לשיר צלילים גבוהים. השיר מתחיל בפתיחה במהירות איטית- בינונית על הגיטרה, אותה מנגן פרושיאנטה, כפי שמסר בראיון: "הנגינה התבססה מאוד על השיר "Little Wings" של ג'ימי הנדריקס משנת 1967. ברגע בו קידיס מתחיל לשיר את הבית הראשון, נגינת הגיטרה הופכת נמרצת יותר עד הגעתה לאקורד המתמשך Emaj7 (מי מז'ור עם דרגה שביעית מוגבהת), אקורד זה גורם למין 'השהייה' של הזרימה; השהייה זו מופרת עם נגינתו של המתופף צ'אד סמית' על מצילת היי-האט סגורה בטמפו בינוני- מהיר. פרושיאנטה לקח את הרעיון לאקורד Emaj7 מהגיטריסט הבריטי מארק בולאן, המנגן בלהקת הגלאם רוק הנקראת טי רקס (להקה), מהשיר "Rip Off", מתוך האלבום "Electric Warrior", כפי שציין פרושיאנטה.
השיר ממשיך בבית נוסף ואחריו פזמון, בו נכנסת גיטרת הבס, בנגינתו של פלי. אחרי הבית הבא מנוגן בשנית אקורד Emaj7 המביא לאותה השהייה כמו זו שלאחר הבית הראשון, מלבד שהפעם מלווה האקורד בנגינת התופים והבס. הפזמון השני מוביל לבית מסוג שונה מהקודמים לו, בו צ'אד סמית' מתחיל לנגן על התופים, ומאוחר יותר מצטרפת מקהלה, שממשיכה לשיר עד הסוף בליווי הבס והגיטרה בלבד.
יציאת השיר והביקורות.
הסינגל הראשון מתוך האלבום "Blood Sugar Sex Magik" היה "Give It Away" אשר הגיע למקום הראשון במצעד השירים "Modern Rock Tracks" של בילבורד בשלהי שנת 1991. חברי הלהקה לא ציפו ש-"Under the Bridge" יהיה סינגל כה מוצלח, אך ראו בו את הפוטנציאל השיווקי. תאגיד ההקלטות "האחים וורנר" שלח נציגי חברה לאחת ההופעות של הלהקה, כדי "להחליט איזה שיר יהיה הסינגל הבא. כאשר פרושיאנטה החל לנגן את "Under the Bridge" קידיס פספס את רגע כניסתו לשירה, והקהל כולו החל לשיר את השיר במקומו. קידיס היה "נבוך שדפקתי את השיר מול החבר'ה של וורנר [...] אני מתנצל שדפקתי הכל, אך הנציגים אמרו 'דפקת הכל? אתה צוחק עלינו? כשכל ילד מהקהל מתחיל לשיר את השיר, זה סינגל בשבילנו'".
"Under the Bridge" הפך לסינגל השני מהאלבום באוקטובר 1991; הסינגל כיכב כ-26 שבועות (בהצטברות) ברשימת ה"בילבורד הוט 100", וטיפס למקום השני, מאחורי השיר "Jump" של Kris Kross. לסינגל ניתן פלאטינום מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי. הביקורות על השיר "Under the Bridge" היו חיוביות באופן גלובלי. טום מון מהמגזין "רולינג סטון" הרגיש כי השיר "חשף ממדים חדשים. מחלקת הקצב מראה סקרנות גוברת במרקמים והניואנסים האפשריים באולפן". בן דיפיאטרו מה"ריצ'מונד טיימס-דיספאץ'" שיבח את האלבום כשלם, אך בראש ובראשונה התרשם מהיכולת של הצ'ילי פפרס לצאת לצאת מסגנונה האחיד של ההארד רוק, ולהוסיף גם קטעים אטיים ורגועים יותר: "ישנם עדיין קטעים רבים של פאנק שאפשר לזוז מהם, אך הקטעים הטובים ביותר הם האטיים יותר, כמו השיר 'Under the Bridge'"."Under the Bridge" נכנס להרבה רשימות בדוגמת "...השירים הטובים ביותר". בשנת 2002 מגזין המוזיקה Kerrang! דירג את השיר במקום השישי ברשימתם "100 Greatest Singles of All Time". המגזין "Q" דירג את השיר במקום ה-180 ברשימתם "1001 Best Songs, Ever". המגזין "לייף" כלל את "Under the Bridge" בלקט "40 Years of Rock &amp; Roll, 5 Songs Per Year 1952–1991", כשהשנה הייתה 1991.
בנוסף, השיר הגיע למקום ה-15 ברשימת "100 השירים הגדולים של שנות ה-90" של ערוץ VH1. "רולינג סטון" וMTV ערכו רשימה של "100 שירי הפופ הגדולים ביותר מאז הביטלס" בשנת 2000, עם השיר "Under the Bridge" במקום ה-54. כמו כן דורג השיר במקום ה-98
ברשימת ה-"100 Greatest Guitar Songs of All Time" של מגזין ה"Rolling Stone".
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ לשיר "Under the Bridge" בוים על ידי גאס ואן סנט, שצילם ותיעד את חברי הלהקה כששהו בחברת ההקלטות "The Mansion". בנוסף, הוא סיפק את האומנות לגב האלבום "Blood Sugar Sex Magik". ואן נסט הכיר את הבסיסט פלי דרך תפקידו בסרט "איידהו שלי". חברי הלהקה חלקו כבוד לואן סנט הן כאדם והן כאומן, והיו במצב רוח מרומם כאשר הסכים לביים את הקליפ לשיר "Under the Bridge". פלי מסר על הווידאו כי "זה הדבר שבאמת גרם ללהקה לפרוץ את מחסומי המיינסטרים האמריקאי ותרבות הפופ הכלל עולמית".