בתחילת 2017 המועדון הוקם כחלופה למועדון "דימיטרובגראד" שהתמודד בשנים 2013–2016 בליגה השלישית ובמקום מועדון "טורפדו-דימיטרובגראד", שהשתתף בתחרויות העיר דימיטרובגרד ובאליפות אוליאנובסק (2016). המועדון הוקם בשם "סבר" בשנת 2016.
בשנה שלאחר מכן, עונת 2018, הקבוצה קיבלה את השם "לאדה". באותה שנה, לאדה התמודדה בגביע הרוסי בעונת 2018/19, שם שיחקה משחק אחד, אחרי שהפסידה ב-30 ביולי בשלב 1/128 ללאדה טוגליאטי, המשחק הסתיים בשוויון 2:2 והוכרע בתוצאה 5:6 בדו-קרב פנדלים. הנהלת הקבוצה ניסתה להעפיל לאליפות PFL בעונת 2018/19, אך ההחלטה המקדימה שקיבל מושל מחוז אוליאנובסק סרגיי מורוזוב בסוף עונת 2017 לא יושמה מסיבות כלכליות.
לפני עונת 2019/20 המועדון נרשם באליפות הליגה השנייה, באזור אורל-וולגה (כאשר למאמן מונה רינאט אייטוב, שהיה בעבר חלק מצוות האימון של וולגה אוליאנובסק). בגביע רוסיה, הקבוצה הפסידה כבר בסיבוב הראשון ב-20 ביולי 2019 כשהובסה על ידי "חימיק-אבגוסט" בתוצאה 0:2. הקבוצה סיימה את עונת הבכורה בליגה המקצוענית במקום החמישי לפני שהליגה הופסקה בשל האירועים שהובילו להטלת סגר כללי במהלך התפרצות נגיף הקורונה ברוסיה והאליפות לא חודשה, עם זאת הקבוצה שמרה על מקומה בליגה המקצוענית. לקראת עונת 2020/2021 מונה קונסטנטין פרטמונוב למאמן הראשי.
אצטדיון הקבוצה.
המועדון עורך את משחקי הבית באצטדיון טורפדו בעיר דימיטרובגראד. כמו כן תוכנן להשתמש באצטדיון סטרויטל לחלק מהמשחקים והמועדון אירח בו את משחקיו בשנת 2017.
לאדה דמיטרובגרד
אותלו (סרט, 1906)
אותלו (באיטלקית: Otello) הוא סרט אילם איטלקי משנת 1906 המבוסס על האופרה באותו שם מאת ג'וזפה ורדי, שמבוסס על המחזה "אותלו" מאת ויליאם שייקספיר. את הסרט ביים מריו קסריני, וגם כיכב בו לצדה של אשתו מריו קסריני. הסרט נחשב לעיבוד הקולנועי הראשון של המחזה. הוא יצא לאקרנים באיטליה ב-30 באוקטובר 1906.
ריאזאן (כדורגל)
ריאזאן (ברוסית: Футбольный клуб «Рязань») הוא מועדון כדורגל מקצועני רוסי מעיר באותו שם. המועדון הוקם בנובמבר 2009 בשם "זבזדה" לאחר פירוקה של קבוצת כדורגל קודמת באותו שם. משנת 2010 מתמודדת בליגה השנייה, השלישית בחשיבותה ברוסיה.
היסטוריה.
ספרטק ריאזאן.
בשנת 1949 הוקמה קבוצת "ספרטק ריאזאן" שייצגה את העיר באליפויות ברית המועצות, בעיקר ב ובליגת הכדורגל המקצוענית והישג השיא הוא מקום שני בעונת 1992.
לפני הקמת הקבוצה.
בשנת 1995 הוקמה קבוצת הכדורגל "ריאזאן", שהתמודדה באליפויות המחוז והישג השיא שלה היה מקום 2 בליגה השנייה בעונת 2005. היא נתמכה על ידי עיריית ריאזאן עד שפורקה בשנת 2010.
לאחר הקמת זבזדה.
זבזדה ריאזאן הוקמה במקום קבוצת "ריאזאן" ההיסטורית והתמודדה בליגה השנייה. בתום עונת 2010 סיימה במקום 11, כאשר איליה בורודין הפך למלך השערים של הקבוצה עם 15 שערים. הקבוצה סיימה את עונת 2011/2012 במקום 12 והתבססה כאחת הקבוצות היציבות בליגה.
זבזדה סיימה את עונת 2012/2013 במקום ה11. בעונת 2013/2014, לראשונה בתולדותיה, זבזדה העפילה לשמינית גמר הגביע הרוסי בכדורגל, כשניצחה את טורפדו מוסקבה בשלב 32 האחרונות בתוצאה 2:1, ובשלב 16 האחרונות ניצחה בדו-קרב פנדלים את קובאן קרסנודאר 4:2 (אחרי שהמשחק הסתיים בשוויון 2:2). בשמינית הגמר הקבוצה פגשה את קרסנודאר והפסידה 2:3.
בשנת 2014 זבזדה שינתה את שמה ל"ריאזאן" והמשיכה להתמודד בליגה המקצוענית. בתום עונת 2020/2021 הייתה קרובה להעפיל לליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה, אך סיימה לבסוף במקום השני בבית שלה ולא עלתה.
יוז'נופורטובי
נפת יוז'נופורטובי (ברוסית: Южнопортовый район) היא נפה במחוז הדרום-מזרחי של העיר הפדרלית מוסקבה שברוסיה. שטחה הוא 4.53 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 74,841 תושבים (2020).
שמה נובע מנמל הנהר הדרומי () שנמצא בשטחה של נפת פצ'אטניקי השכנה, כמו גם מרחוב יוז'נופורטובאיה (; מילולית: רחוב "הנמל הדרומי"), העובר בגבול הנפה. בשטח הנפה ממוקמות תחנות המטרו "דוברובקה" ו"קז'וחובסקאיה", ועל גבול הנפה – תחנות "וולגוגרדסקי פרוספקט","קרסטיאנסקאיה זאסטבה" ו"פרולטארסקאיה".
מפעל הצמיגים במוסקבה ומפעל המסבים הממלכתי הראשון נמצאים בשטח הנפה.
לאדה דימיטרובגרד
פסקוב-747
לוקי אנרגיה (כדורגל)
חימיק נובומוסקובסק
חימיק נובומוסקובסק הידוע כקבוצת חימיק-ארסנל הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר נובומוסקובסק, שבמחוז טולה המתמודדת באליפות PFL ומהווה קבוצת מילואים של מועדון ארסנל טולה.
היסטוריה.
המועדון נוצר לראשונה בסטלינוגורסק בשנים שלאחר המלחמה וההישג הגבוה ביותר בגביע ברית המועצות היה רבע הגמר בעונת 1961, כשהיא מצליחה לגבור על דינמו מוסקבה בשלב מוקדם יותר.
בשנת 1979, "חימיק" סיימה במקום 24 מבין 25 קבוצות הליגה הסובייטית השנייה ופורקה. מאוחר יותר נובומוסקובסק יוצגה רק באליפות האזורית. המועדון הוקם מחדש רק בשנת 1993, תחת השם "דון". שנתיים לאחר מכן, המועדון זכה באליפות הליגה השלישית והעפיל לליגה השלישית בחשיבותה, ליגת הכדורגל המקצוענית. בעונת 2007 המועדון סיים במקום ה-16 והאחרון בליגה השנייה ואיבד את מעמדו כמועדון מקצועני ובשנת 2009 סירב פורק בשל בעיות כלכליות.
בשנת 2010, הקבוצה הוקמה מחדש כמועדון "חימיק" באליפות "צ'רנוזמיה" של ליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה. בתום עונת 2010 "חימיק" קיבלה את ההזדמנות להעפיל לליגה המקצוענית, עם זאת, עקב השיפוץ המתוכנן של האצטדיון ובהיעדר אצטדיון ראוי הקבוצה נותרה בליגה החובבנית.
בשנת 2016, המועדון זכה בגביע הרוסי לקבוצות חובבניות.
ביוני 2017 המועדון הפך לקבוצת מילואים של קבוצת ארסנל טולה מליגת העל הרוסית. ביולי 2017 הקבוצה קיבלה רישיון להתמודד בליגה המקצוענית והחלה להשתתף באליפות המרכז של ליגת הכדורגל המקצוענית.
בעונת 2019/20 הקבוצה קיבלה את השם "חימיק-ארסנל".
אבי פרין
אבי פרין (נולד ב-22 ביוני 1943) הוא מתופף ישראלי.
ביוגרפיה.
אבי פרין נולד ב-1943 באיסטנבול שבטורקיה. עלה לארץ ישראל בגיל חמש ב-1948 בדיוק עם הקמת המדינה, אך מאחר שהבריטים עדיין שלטו בארץ, הוא ומשפחתו לא הורשו להגיע לארץ והוגלו לקפריסין שם הושמו הוא, אביו וסבתו במחנות סגורים.
לאחר שהייה של מספר חודשים, בארץ ישראל הוחלט להעלות את כל ילדי המחנות על אניית המעפילים "אקסודוס", על מנת לעורר מחאה בעולם על אכזריותם של הבריטים, ואבי היה אחד מהילדים. לאחר ניסיונות רבים ולא מוצלחים לשבור את המצור, הועלו הילדים על האונייה "נגבה" ואנשי הפל"ים הבריחו אותם דרך שדות ים לארץ, (ביניהם היה שייקה אופיר).
בילה שנות נעוריו בחוות הנוער הציוני בירושלים, שם התחנך מגיל 14 עד גיל 18 כחניך עליית הנוער, ללא משפחה, ושם למד לנגן על תופים, מעט פסנתר, חלילית ומפוחית פה.
בהיותו בן 16, ב-1959, לאור כישרונו בציור, קיבל מלגה ללימוד ב"בצלאל" כחניך עליית הנוער והיה לסטודנט הצעיר ביותר שנרשם בתולדות בית הספר. שם שימש כאחד ממפיקי ומאיירי עיתון הסטודנטים בבצלאל "פי האתון".
באותה תקופה נערכו מדי פעם ערבי ג'אז באולם וויז שבאוניברסיטה העברית בירושלים בהשתתפות דני גוטפריד, אלברט פיאמנטה, עוזי מלמד, דוד יחזקאל ואחרים. באחת הפעמים נתבקש אבי על ידי אלברט פיאמנטה להחליף את דוד המתופף שנבצר ממנו להגיע אותו ערב, וכך החלה קריירת התיפוף של אבי פרין, קריירה שנמשכה כ-30 שנה. מאותו ערב, יענקל'ה סגל, ממארגני ה"חלטורות" בירושלים, הזמין את אבי לקחת חלק בחלטורות, בהן ניגנו בין השאר, נפתלי אהרוני, איגור שטרן ואשתו נלי שטרן, אלברט פיאמנטה, דני גוטפריד, עוזי מלמד, ממלו, ומוזיקאים רבים שהיו ירושלמים ביסודם, שהגיעו ברבות הימים לקפה נוגה ונקראו "הקבוצה הירושלמית".
מאחר שדני גוטפריד היה "בעל מילה" בתזמורת חיל האוויר, הוא המליץ על אבי להתקבל לתזמורת ובזכותו אבי התקבל לתזמורת חיל האוויר בה שירת בין השאר עם קרול אברמוביץ' (מגיטריסטי הג'אז הגדולים בישראל), דני פיטשון (קלידן וסולן להקת המטרונומס) ועוד.
לאחר סיום שירותו הצבאי, אבי רכש את המיומנות והניסיון המקצועיים כמוזיקאי, והחל להופיע וללוות רבים וטובים מאמני ישראל הידועים כדוגמת שייקה אופיר, אריק איינשטיין, שושנה דמארי, יפה ירקוני, ירוסלב יעקובוביץ' ועוד.
עם שחרורו מהצבא, ניהל אבי את תזמורת הנוער של עיירת העולים דימונה, שם ארגן תזמורת של כחמישים מתופפים וכלי הקשה בלבד וזכה איתם בפרס ראשון לתזמורות נוער מכל רחבי הארץ בשנת 1968.
אבי הרבה לנגן בשנות ה-60 במועדון "סברה": מועדון לילה תל אביבי שאז נחשב לטוב ומכובד מסוגו בארץ עם מופעים בינלאומיים כמו שרל אזנבור, אנריקו מסיאס, להקת הבלט הסיני וכו'. תזמורתו הידועה של הפסנתרן והמעבד אלכס וייס הייתה אז מלווה את כל המופעים, ואבי החליף אז את המתופף הידוע בורלא, והצטרף להרכב שכלל את: ז'אק סני (ניגן סקסופון טנור), מוני עמרני (זמר) ועוזי מלמד היה החצוצרן.
בהופעות, אבי ליווה בין השאר את אריק איינשטיין, שושנה דאמרי, יפה ירקוני, מרסל ריקרדו, גאקומו ווילה, אני ריי (אחותם של יוסי וקרול אברמוביץ מ"יוסי ולהקתו") ג'קי גליל וכו'.
כמו כן, אבי השתתף בהקלטת התקליט "אהבה וג'אז" (1968) עם מל קלר וגדעון שמר, ליווה את רימונה פרנסיס וסטו הכוהן.
אבי הרבה להופיע במועדון זורבה ברחוב יפת ביפו ליד השעון עם "תזמורתו של אלברט פיאמנטה" בה השתתפו: אלברט פיאמנטה-סקסופון אלטו, סטו הכוהן - גיטרה בס וסקסופון טנור, וולריו סגל-פסנתר, ג"ו ישראל – שירה ואבי פרין- תופים.