אצטדיון דאודורו הוא שמו של מתקן ספורט זמני שנבנה בדאדורו אולימפיק פארק בריו דה ז'ניירו לקראת אולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) על שטחו של מגרש פולו הסמוך למטווח האולימפי דאודורו ובקרבת מקום להיפודרום האולימפי ולמרכז ההוקי האולימפי של ריו. האצטדיון נועד תחילה לארח רק חלק מתחרויות הקרב חמש מודרני האולימפיות והוא חלק מהפארק לקרב חמש של ריו שכולל גם את ארנה דאודורו ובריכת השחייה של מרכז ספורט המים דאודורו (שבעבר אירחה חלק מתחרויות הקרב חמש גם בהמשחקים הפאן-אמריקאיים שאירחה העיר ב-2007). אולם לאחר שנדחתה התוכנית לקיים את טורניר הרוגבי שביעיות האולימפי הראשון, (באולימפיאדה נערכו עד 1924 טורנירי רוגבי יוניון בלבד), באצטדיון סאו ז'נואריו, הוחלט כי אצטדיון דאודורו יארח גם את משחקי הרוגבי שביעיות של האולימפיאדה. לאחר האולימפיאדה יציעיו יפורקו.
האצטדיון מכיל 15,000 מושבים ביציעים זמניים המקיפים את המגרש מכל צדדיו ויארח את משחקי ה"רוגבי שביעיות" האולימפיים ואת תחרויות הקפיצות ראווה על סוסים, הריצת שדה שחלקה ייעשה באצטדיון והירי בתנועה, (שהחל מאולימפיאדת לונדון משולב בריצת השדה ושונה לירי באקדח אוויר), שמהווים חלק מקרב חמש מודרני. כמו כן יארח האצטדיון חלק מהתחרויות של המשחקים הפראלימפיים בענפים המקבילים.
אנדרה ברגדולמו
אנדרה ברגדולמו (בנורווגית: André Bergdølmo, נולד ב-13 באוקטובר 1971 באוסלו שבנורווגיה) הוא כדורגלן עבר נורווגי ששיחק בעמדת הבלם. לברגדולמו 63 הופעות במדי נבחרת נורווגיה. ברגדולמו נבחר ככדורגלן השנה בנורווגיה לשנת 2002. כיום ברגדולמו הוא מאמן קבוצת הכדורגל הנורווגית קונגסווינגר מליגת המשנה הנורווגית.
קריירת מועדונים.
ברגדולמו החל את קריירת הבוגרים בשנת 1991 בלילסטרום מליגת העל הנורווגית, בה שיחק עד לשנת 1996, והפך לאחד משחקני ההגנה הטובים ביותר בנורווגיה. בשנת 1996 עזב ברגדולמו את לילסטרום, בה צבר 119 הופעות ליגה והבקיע שישה שערים, וחתם בשורותיה של רוזנבורג, שללא עוררין הייתה הקבוצה החזקה ביותר בנורווגיה באותן שנים. ברגדולמו שיחק שלוש עונות ברוזנבורג, ובשלושתן זכה באליפויות ליגת העל הנורווגית. בשנת 1999 הוסיף ברגדולמו זכייה בגביע הנורווגי. לאחר שהציג יכולת טובה ביורו 2000 במדי נבחרת נורווגיה, נרכש ברגדולמו על ידי אייאקס אמסטרדם. ברגדולמו הפך עד מהרה לבלם הקבוע של אייאקס, שם שיתף פעולה בהגנה עם חאתם טרבלסי, כריסטיאן קיבו ופטרי פסאנן. בעונת 2001/02 זכה ברגדולמו עם אייאקס בדאבל, ונבחר ככדורגלן השנה בנורווגיה.
בקיץ 2003 עזב ברגדולמו את אייאקס, וחתם בשורות בורוסיה דורטמונד מהבונדסליגה, שם שיתף פעולה בהגנה עם שטפן רויטר, כריסטיאן ורנס וניקלאס ינסן. ברגדולמו לא התאקלם בדורטמונד, ובשתי עונות בקבוצה ערך 28 הופעות בלבד, ולעיתים אף ירד לשחק בקבוצת המילואים. בקיץ 2005 חתם ברגדולמו בפ.צ. קופנהגן, עמה זכה באליפות ליגת העל הדנית, והשתתף עמה בליגת האלופות בעונת 2006/07. בשנת 2007 עבר ברגדולמו לסטרומסגודסט הנורווגית, שם חתם לשנתיים. למרות זאת, פרש בשנת 2008, והמשיך לשחק כדורגל ברמות חובבניות, כאשר חתם בסורום מהליגה הנורווגית השמינית, שם שיחק מספר משחקים.
קריירה בינלאומית.
ברגדולמו ערך את הבכורה במדי נבחרת נורווגיה בשנת 1997, אך לא זומן לסגל הנורווגי למונדיאל 1998. לקראת סוף שנות ה-90 הפך ברגדולמו לבלם קבוע בסגל הנורווגי, ופתח בשלושת משחקיה של נורווגיה ביורו 2000. ברגדולמו הציג יכולת מצוינת בטורניר, אך נורווגיה הודחה כבר בשלב הבתים, על אף ניצחון על נבחרת ספרד, ועל אף שספגה שער אחד בלבד, בהפסד 0–1 לנבחרת יוגוסלביה, שהתברר כקריטי מאחר שיוגוסלביה סיימה עם מספר נקודות זהה לזה של נורווגיה, וניצחון זה נתן לה עדיפות במקום השני שמעפיל לרבע הגמר. ברגדולמו המשיך לשחק בנבחרת נורווגיה באופן קבוע עד למרץ 2005, אז ערך את הופעתו ה-63 והאחרונה במדים הלאומיים.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו, מילא ברגדולמו תפקידי אימון בלילסטרום, שם שימש עוזר מאמן ומאמן נוער. בשנת 2014 חתם ברגדולמו בקונגסווינגר ששיחקה אז בליגה הנורווגית השלישית בהייררכיה. בשנת 2015 העלה ברגדולמו את הקבוצה לליגת המשנה הנורווגית.
תארים.
עם רוזנבורג:
עם אייאקס אמסטרדם:
עם פ.צ. קופנהגן:
תארים אישיים:
ז'אן אלסנט
ארג'ון סימן 2
ארג'ון סימן 2 הוא טנק מערכה עיקרי הנמצא בשירות בצבא הודו. פותח על ידי הסוכנות ההודית למחקר ופיתוח הגנה (DRDO).
מאפיינים.
הנעה.
הטנק מונע בידי מנוע דיזל בהספק של 1500 כוחות סוס, המאפשר לטנק נסיעה בשטח במהירות של 67 קמ"ש. לטנק טווח פעולה של 500 ק"מ ובנוסף, ישנה אפשרות להוסיף מכלי דלק בירכתי הטנק, במטרה להגדיל את טווח הפעולה. כמו כן, הטנק יכול לצלוח נהרות רדודים ללא הכנה מוקדמת.
מיגון.
שמו של שריון הטנק הוא "Kanchan" ("זהב"). שריון זה הוא שריון מורכב ומודולרי, דבר המאפשר החלפה מהירה של חלקים פגועים בשדה הקרב. לטנק גם פלטות בזוקה להגנה על המזקו"ם. השריון עצמו משופע, עם דגש על הצריח, במטרה להעניק הגנה מקסימלית, וכמו כן, בחלקים מהטנק יש מיגון ריאקטיבי, במטרה להגן מפני איומי מטען חלול.
בנוסף, ישנם פלטות מיגון נוספות בגחון הטנק, להגנה מקסימלית מפני מטעני גחון וישנם מדוכות עשן בצדי הצריח למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה לייזר. הארג'ון סימן 2 גם נמוך באופן יחסי לטנקים מקבילים, דבר המגדיל את שרידות הטנק.
חימוש ובקרת אש.
לטנק תותח 120 מ"מ היורה תחמושת מגוונת, בנוסף לטיל הלהט שניתן לשיגור מתותח הטנק. לטנק גם מקלע כבד 12.7 מ"מ (0.5 אינץ') ומקלע בינוני בקוטר 7.62 מ"מ.
מערכת בקרת האש של התותח היא מערכת דיגיטלית מודרנית ומתקדמת, שפותחה בשיתוף עם אלביט מערכות. המערכת מייצבת ומכוונת את התותח באופן אוטומטי. בנוסף לכך, לתותחן מד טווח לייזר, מערכת ראייה פנורמית המאפשרת גם ראיית לילה, מערכת דימות תרמי ומערכת זיהוי עמית-טורף.
עדנה מיי אוליבר
עדנה מיי אוליבר (באנגלית: Edna May Oliver; 9 בנובמבר 1883 - 9 בנובמבר 1942) הייתה שחקנית תיאטרון וקולנוע אמריקאית. במהלך שנות השלושים של המאה העשרים הייתה שחקנית אופי ידועה, ששיחקה לעיתים קרובות בדמות אשה רווקה חדת לשון.
ביוגרפיה.
נולדה בשם עדנה מיי נוטר (Edna May Nutter) במלדן שבמסצ'וסטס, בתם של איידה מיי וצ'ארלס אדוארד נוטר. אוליבר היא צאצאית של ג'ון קווינסי אדמס ושל ג'ון אדמס שהיו נשיאים של ארצות הברית. היא עזבה את הלימודים בגיל 14 כדי לפתוח בקריירה בתיאטרון ולראשונה זכתה להצלחה בשנת 1917 במחזמר מאת ג'רום קרן שהועלה בברודוויי, בו גילמה את דודה פנלופה, הדודה של הגיבור.
ב-1925 שיחקה אוליבר בברודוויי במחזה "The Cradle Snatchers" לצדם של מרי בולנד, ג'ין ריימונד והמפרי בוגרט. תפקידה הבולט ביותר על הבמה היה בהפקה המקורית של המחזמר "ספינת השעשועים" ב-1927 בתפקיד פרת'י אשתו של קפ'ן אנדי הוקס. ב-1932 חזרה והופיעה באותו תפקיד בהפקה מחודשת של המחזמר בברודוויי, אבל סרבה לגלם את הדמות בגרסה הקולנועית של המחזמר, כדי להשתתף בסרט "רומיאו ויוליה" מאותה שנה בתפקיד האומנת.
ב-1923 הופיעה אוליבר לראשונה בקולנוע בסרט "Wife in Name Only". היא המשיכה לשחק בקולנוע עד 1941 בסרט "לידיה". היא זכתה להכרה על הופעותיה במספר סרטי קומדיה בכיכובו של הצמד "וילר ווולסי" , בהם "Half Shot at Sunrise". זה היה הסרט הראשון שלה בהפקת חברת RKO Radio Pictures שאתם חתמה חוזה ב-1930. לרוב שיחקה בתפקיד משנה, אבל היא כיכבה בעשרה סרטים בהם "Fanny Foley Herself" ו"גבירותיי המושבעות".
התפקיד הפופולרי ביותר של אוליבר היה בדמות הבלשית הרווקה הילדגרד וית'רס בסדרת סרטים של תעלומות קומיות על פי ספריו של סטיוארט פלמר . הסדרה הסתיימה בטרם עת ב-1935 כשאוליבר עזבה את RKO וחתמה על חוזה בחברת מטרו גולדווין מאייר. האולפן ניסה להמשיך את הסדרה עם השחקנית הלן ברודריק ואחר כך עם זייסו פיטס בתפקיד וית'רס, אבל סרטים אלה לא זכו להצלחה.
ב-MGM, דייוויד או. סלזניק ליהק את אוליבר בשני עיבודים שעשה לרומנים של צ'ארלס דיקנס, האחד "בין שתי ערים" בתפקיד מיס פרוס, והשני "דייוויד קופרפילד" בתפקיד הדודה התמהונית בטסי טרוטווד. היא הייתה מועמדת לשחק בתפקיד גלינדה בסרט "הקוסם מארץ עוץ" אך לבסוף לוהקה לתפקיד בילי בורק.
ב-1939 השתתפה אוליבר במחזות זמר קולנועיים, היא רקדה ופילרטטה עם טיירון פאואר בסרט "כינור שני" בכיכובה של סוניה הני, ושיחקה בתפקיד משנה בדמות הסוכנת של הדמות הראשית בסרט "הסיפור על ורנון ואיירין קאסל" בכיכובם של פרד אסטר וג'ינג'ר רוג'רס. עוד באותה שנה הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על הופעתה בסרט "תופי מוהוק" על מתיישבים אמריקאיים המתמודדים מול פשיטות על האינדיאנים על החוות שלהם. הופעותיה האחרונות בקולנוע היו בסרט "גאווה ודעה קדומה" בו גילמה את דודתו השתלטנית של מר דרסי (לורנס אוליבייה), ובסרט "לידיה" בתפקיד דודתה של מרל אוברון .
כשנשאלה מדוע היא משחקת בעיקר בתפקידים קומיים ענתה "עם פני סוס כאלה, מה עוד יכולתי לשחק?". עם זאת גילמה תפקידים שאינם קומיים בסרטים כמו "Cimarron" (מ-1931), "אן ויקרס" (1933), "בין שתי ערים" (1935), "דייוויד קופרפילד" (1935) ו"רומיאו ויוליה" (1936).
חיים אישיים.
מ-1928 עד 1931 הייתה אוליבר נשואה לדייוויד ולפורד פראט, ממנו התגרשה.
אוליבר נפטרה ביום הולדתה ה-59 בשנת 1942 בעקבות מחלת מעיים קצרה. היא נקברה בבית הקברות "Forest Lawn Memorial Park" בגלנדייל שבקליפורניה.
פרסים.