לאחר פטירתו בשנת תשמ"ו (1986) נבחר הרב מיכה הלוי, העומד גם בראשות ישיבת עטרת נחמיה בשכונה, ואחראי מחלקת כשרות בבתי המלון מטעם המועצה הדתית בתל אביב ואשר שימש כרב בית הכנסת הפועהמ"ז ע"ש דורף בשכונה. לאחר מינויו של הרב הלוי לרב העיר פתח תקווה בשנת תשע"ו (2016), מונה במקומו כרב בית הכנסת, הרב ירון משה ניסנהולץ, אשר שימש לפני כן כרב הקהילה היהודית בעיר בזל, שווייץ.
ארווין פון לאהוסן
גנרלמיור ארווין פון לאהוסן (בגרמנית: Erwin Heinrich René Lahousen Edler von Vivremont , 1897–1955) היה ראש מנגנון החבלה הגרמני באבווהר, שירות המודיעין הצבאי, בזמן מלחמת העולם השנייה, אחד מקושרי קשר העשרים ביולי לרציחתו של אדולף היטלר ועד מפתח במשפטי נירנברג באשר לפשעי המלחמה של הוורמאכט.
ביוגרפיה.
לאהוסן נולד באוסטריה למשפחה אריסטוקרטית, ושירת בצבא האימפריה האוסטרו הונגרית בזמן מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הפך לראש מנגנון הריגול הנגדי של אוסטריה. לאחר סיפוחה של אוסטריה לידי הנאצים, בשנת 1938 נבלע מנגנון הריגול של לאהוסן בשירות המודיעין הצבאי הגרמני, האבווהר, ולאהוסן הוכפף לראש האבווהר, האדמירל וילהלם קנריס.
לאהוסן וקנריס מצאו שפה משותפת, וקנריס שיתף את לאהוסן במזימותיו להפלת המשטר הנאצי. קנריס מינה את לאהוסן לראש אחד מארבעת מדורי האבווהר, מדור II, שעסק בחבלה.
לאהוסן הצטיין בהכנת האלמנטים הקשורים בחבלה בתחילת מלחמת העולם השנייה, בעת הפלישה לפולין בשנת 1939, אך בשל כך שקנריס ייחס לריגול חשיבות רבה יותר, אומנו הסוכנים המיועדים לארצות המערב יותר באלמנטים של ריגול מאשר באלמנטים של חבלה. לכך היו תוצאות שליליות מבחינת האבווהר. סוכנים שנשלחו לבריטניה נתפסו, והפכו לסוכנים כפולים. מבצע חבלה רחב היקף, המכונה "מבצע פסטוריוס", שתוכנן לפגוע במטרות בארצות הברית ביוני 1942, טורפד על ידי ה-FBI, הסוכנים נתפסו, נשפטו והוצאו להורג.
ב-1943 נשלח לאהוסן לחזית המזרח, ובכך ניצל מגורל חבריו באבווהר, אשר בשלב זה הגביר מאוד את פעילותו כנגד היטלר, ובמקביל איבד את חינו בעיני המשטר הנאצי. לאהוסן טען כי גם אז המשיך בפעילות הקשורה לקשר העשרים ביולי, וכי הוא היה האיש שסיפק את הפצצה ששימשה את קלאוס שנק פון שטאופנברג, המתנקש בחיי היטלר ב-20 ביולי 1944 לניסיון ההתנקשות הכושל. לאחר כישלון הקשר נעצרו אלפי קצינים, ביניהם ראשי האבווהר וקנריס, והוצאו להורג לאחר משפט ראווה ב"בית הדין העממי" הידוע לשמצה של השופט התליין רולנד פרייזלר.
היה זה מזלו של לאהוסן אשר הביא להצלתו מגל המאסרים, על אף שהפצצה הייתה מתוצרת בריטית, ומנגנון החבלה שעמד בראשו היה ידוע כמי שעושה שימוש בפצצות מסוג זה.
לאחר סוף המלחמה העיד לאהוסן במשפטי נירנברג. בין השאר העיד בדבר רציחתם על ידי הוורמאכט של מאות אלפי שבויי מלחמה רוסים, ובדבר פעילויותיו הרצחניות של מנגנון האיינזצגרופן במזרח. מעדותו עולה כי קולונל גנרל בשם ריינקה, הורה, בישיבה שהתקיימה בחודש יולי 1941 כי יש להרוג את כל הקומיסרים שנפלו בשבי, כמו גם את כל מי שנראה כי עבר תהליך "בולשביזציה". בעדותו קשר לאהוסן פקודה זו לדרגים הבכירים ביותר בוורמאכט, כגנרל וילהלם קייטל, אשר אכן הוצא להורג בעקבות המשפטים והעדויות שהובאו במהלכם.
קוולריה רוסטיקנה
מבצע גשמי קיץ
מבצע גשמי קיץ הוא מבצע צבאי של צה"ל שהחל ב־28 ביוני 2006 והסתיים ב-26 בנובמבר 2006 בשטחי רצועת עזה. זוהי הכניסה הקרקעית הראשונה של צה"ל לרצועת עזה מאז ביצועה של תוכנית ההתנתקות כשנה קודם לכן. במבצע נהרגו 5 ישראלים ו-394 פלסטינים.
המבצע בא כתגובה מצד מדינת ישראל על הריגת שני חיילים וחטיפתו של רב"ט גלעד שליט ב-25 ביוני 2006 סמוך למעבר כרם שלום, ועל ירי הקסאמים מצד ארגונים פלסטיניים לכיוון ישראל ובמידה מסוימת גם בעקבות חטיפתו ורציחתו של אליהו אשרי.
רקע למבצע.
לאחר תוכנית ההתנתקות גבר ירי הרקטות מרצועת עזה ליישובים ישראלים סמוכים. ישראל הגיבה בירי ארטילרי ובהפצצות מהאוויר והים.
ב־9 ביוני חיסל חיל האוויר הישראלי את ג'מאל אבו סמהדאנה, ראש ועדות ההתנגדות העממית ועוד 3 מחבלים. למחרת, ב־10 ביוני, חלה הסלמה בירי משני הצדדים וכ-50 רקטות נחתו בשטח ישראל. באותו יום נהרגו שבעה פלסטינים, בני משפחת ראלייה, שנפשו על חוף הים, כתוצאה מפיצוץ שאירע בחוף סודנייה. הפלסטינים האשימו את צה"ל בירי מכוון לעבר אזרחים. בתגובה לאירוע, החמאס, לראשונה מזה 16 חודשים, הכריז על סיום הפסקת האש מצדו.
ב־24 ביוני 2006, העביר אמ"ן לאוגדת עזה התרעה ממוקדת: "בכוונת גורמי פח"ע להוציא פיגוע איכות החל מטווח זמן מיידי. ככל הנראה במרחב דרום הרצועה, בדגש על מרחב סופה־כרם שלום. מתווה הפיגוע לא ברור, אפשר ומדובר בחדירה דרך גדר המערכת, הסתערות לעבר יעד סמוך לגדר או מעבר בדרום הרצועה, מנהרת תופת או פיגוע חדירה".
חטיפות גלעד שליט ואליהו אשרי.
ב־25 ביוני 2006 חדרו מחבלים מהחמאס, ועדות ההתנגדות העממית וארגון בשם "צבא האסלאם" לשטח ישראל דרך מנהרה באורך של מעל 300 מטרים שנחפרה מתחת לגדר בין רצועת עזה לישראל. המחבלים תקפו מאחור בירי נ"ט מוצב צה"ל, נגמ"ש נטוש וטנק ליד מעבר סופה וקיבוץ כרם שלום. בהתקפה על הטנק נהרגו 2 חיילי צה"ל, וחייל שלישי, רב"ט גלעד שליט, נחטף. שלושה מחבלים נהרגו בתקרית. במקביל, באותו יום נחטף ביהודה ושומרון האזרח אליהו אשרי על ידי מחבלים פלסטינים ונרצח אחרי החטיפה. וועדות ההתנגדות העממית הודיע על חטיפתו ואף הציגו את תעודת הזהות שלו אך לא הודיעו על רציחתו. לבסוף נמצאה גופתו של אליהו בסמוך לרמאללה.
ראש הממשלה אהוד אולמרט סירב לדרישת החוטפים לשחרר את כל האסירות והאסירים שמתחת לגיל 18 וקבע כי הוא לא ינהל משא ומתן עם טרוריסטים. למרות זאת, המתין אולמרט מספר ימים על מנת לאפשר לפעילות דיפלומטית של גורמים בינלאומיים, בעיקר מצרים, לנסות לשחרר את החייל החטוף. החוטפים, שפעלו תחת פיקודו של חאלד משעל ואנשי ההנהגה הצבאית של החמאס, סירבו לשחררו וניתקו מגע עם המתווכים. משכשלו המאמצים הדיפלומטיים, נכנסו כוחות קרקעיים של צה"ל לרצועה והחלו בחיפוש אחר החטוף.
מהלך המבצע.
תחילת המבצע ומעצר ראשי החמאס ביהודה ושומרון.
מספר גשרים שלגביהם היה חשד שישמשו למילוט החייל החטוף פוצצו. במקביל, נכנסו כוחות שריון, רגלים והנדסה אל דרום הרצועה וארטילריה נורתה לעבר שטחי שיגור בצפון הרצועה. צה"ל פעל גם באזור אל-בירה שליד רמאללה על מנת לאתר את החטוף אליהו אשרי.
בלילה שבין 28 ל-29 ביוני עצר צה"ל עשרות מראשי החמאס ביהודה ושומרון, כולל 20 חברי פרלמנט ו-8 שרים בממשלה הפלסטינית, בהם מוחמד אבו טיר ושר האוצר עבד אל-ראזק. הפעולה תוכננה מספר שבועות מראש ובוצעה תוך תכנון עם השב"כ ופרקליטות המדינה. בחמאס טענו שהמעצרים באו כדי לתת לישראל קלף מיקוח על החייל החטוף. בישראל טענו שהמטרה היא להילחם בממשלת הטרור של חמאס, ושכל העצורים יועמדו למשפט על חברות בארגון טרור. בעקבות המעצרים השתנה מאזן הכוחות בפרלמנט הפלסטיני ביהודה ושומרון והרוב עבר מידי החמאס לפת"ח
28 - 30 ביוני.
ב-29 ביוני אליהו אשרי נמצא ירוי ליד רמאללה. על פי חקירת השב"כ את אחד מחוטפיו, התברר שאשרי נורה מיד כאשר נחטף ושהחוטפים מוועדת ההתנגדות שיקרו כאשר טענו שהוא מוחזק בחיים.
בצהריים ביצע צה"ל ניסיון סיכול ממוקד ברכב של הג'יהאד האיסלאמי בשכונת זייתון שבעזה. מהירי נפצע קל בכיר בג'יהאד האיסלאמי. בערב, החליט הדרג המדיני לדחות מתקפה צבאית יבשתית של צה"ל אל תוך צפון רצועת עזה, על מנת למצות את הדיונים הדיפלומטיים ועקב בקשות גורמים בינלאומיים. עם זאת, ירי התותחים הכבד נמשך, יחד עם הפצצות חיל האוויר ברחבי הרצועה.
ב-30 ביוני שלל שר הפנים רוני בר-און את תושבותם של 4 פעילי חמאס, בהם מוחמד אבו טיר. בשכם נהרגו שני מחבלים חמושים מגדודי אל אקצא בעת פעילות צה"ל בעיר. בצהריים נפצעו 3 מחבלים מהג'יהאד האיסלאמי בעוד ניסיון סיכול ממוקד. בלילה תקף חיל האוויר מחנה אימונים של גדודי אבו ריש בחאן יוניס והפציץ את בניין משרד הפנים הפלסטיני בעזה שלפי צה"ל שימש כ"מקום מפגש לתכנון והכוונת פעילות טרוריסטית". מנגד, רקטת קסאם נחתה ליד שכונת מגורים באשקלון.
יולי.
ב-1 ביולי דרשו חוטפיו של גלעד שליט לשחרר 1000 אסירים תמורת שחרורו. ישראל דחתה את הדרישה וחזרה על עמדתה שלא תנהל עסקאות עם טרוריסטים ודרשה את שחרור החייל. יחד עם ההתנהלות הצבאית, החלו להתגבר חילוקי הדעות בין הפלגים ברשות הפלסטינית כאשר שיאה הייתה עם הודעתו של אבו מאזן כי "מאמצי המצרים לשחרור החייל נתקלים בקשיים, בשל היעדר כתובת בצד של החמאס, ובשל חוסר יכולתם לקבל החלטות". כמו כן חשפו הפעילויות, חילוקי דעות בין ההנהגה המדינית של החמאס בהנהגת אסמאעיל הנייה, ראש הממשלה הפלסטינית, וההנהגה הצבאית של החמאס, בהנהגת חאלד משעל.
בליל המחרת תקפו מסוקי צה"ל את משרד ראש הממשלה הפלסטיני אסמאעיל הנייה ובתקיפה נהרג פלסטיני אחד. מטרת התקיפה הייתה להזהיר את הנייה שגורלו קשור בגורל החייל החטוף. בערב שלושה מחבלים חמושים, מהם שניים שנשאו חגורות נפץ, נהרגו מאש כוחות צה"ל באזור נמל התעופה הבינלאומי יאסר ערפאת.