מהדחתו עד 3 בספטמבר 1950, היה גוליקוב ראש אגף כוח האדם. במקביל, מאוקטובר 1945 עד מרץ 1946 הוא היה מיופה כוח של הסובנארקום לדון בהשבת אזרחים שנעקרו מארצותיהם בגלל המלחמה. לאחר מכן שימש כמפקד הארמייה הממוכנת המיוחדת עד 17 בינואר 1956. לאחר מכן שימש כמפקד האקדמיה של חיל השריון עד סוף שנת 1957, עת מונה לראש המחלקה הפוליטית של הצבא. ב-1959 הועלה לדרגת גנרל של ארמייה, וב-1961 הועלה לדרגת מרשל ברית המועצות. ב-1962 פרש מהצבא עקב מחלה, אולם המשיך למלא תפקידי מטה שוליים עד מותו. הוא נפטר ב-29 ביולי 1980 בגיל 80, ונקבר בבית העלמין נובודוויצ'יה.
ב-15 במאי 1920 נישא לזינאידה אפנסיבנה. היא ילדה לו 6 ילדים, אשר 3 מתוכם הגיעו לבגרות. היא מתה לפניו ב-1969.
בחירות 2017
איגואנת הים
פרנק מילבורן
לוטננט גנרל פרנק ויליאם מילבורן (באנגלית: Frank William Milburn; 11 בינואר 1892 - 25 באוקטובר 1962) היה מפקד בכיר בצבא ארצות הברית אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה ובמלחמת קוריאה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
מילבורן נולד בעיר יאספר במדינת אינדיאנה שבארצות הברית ב-11 בינואר 1892. הוא למד באקדמיה הצבאית של ארצות הברית, ונכנס כלוטננט לצבא ארצות הברית ב-1914, והוצב ברגימנט החי"ר ה-5. במהלך מלחמת העולם הראשונה הוא הוצב באזור תעלת פנמה ולפיכך לא לקח חלק פעיל בקרבות. ב-1 באוגוסט 1934 הוא הוצב כמדריך צבאי, וב-24 בדצמבר 1935 הוא הועלה לדרגת לוטננט קולונל. ב-21 באוגוסט 1938 הוא מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-29, והחזיק בתפקיד עד 3 ביולי 1940, עת הוצב במטה הדיוויזיה ה-8. ב-18 במאי 1941 מונה למפקד רגימנט החי"ר ה-11, וב-2 ביוני של אותה שנה הועלה לדרגת קולונל.
מלחמת העולם השנייה.
עם כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בדצמבר 1941, היה מילבורן מפקד הרגימנט ה-11. ב-16 בפברואר 1942 הועלה באופן זמני לדרגת בריגדיר, וב-28 בפברואר מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-8. באוגוסט של אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-83, וב-9 בספטמבר קודם לדרגת מייג'ור גנרל. בדצמבר 1943 הוא מונה כמפקד הקורפוס ה-21 שבדיוק הוקם, ונשלח עמו להילחם בחזית המערבית. הקורפוס שלו נכלל במסגרת הארמייה השביעית של אלכסנדר פאץ' שהייתה חלק מקבוצת הארמיות השישית של ג'ייקוב דיוורס. הוא השתתף במבצע דרגון, אשר במסגרתו נחתו בעלות הברית בדרום צרפת, ואז התקדם עם הארמייה עד אלזס. ב-19 בינואר 1945, הפקיע דיוורס את הקורפוס של מילבורן מידיו של פאץ', והעביר אותו תחת הארמייה הראשונה הצרפתית בפיקודו של ז'אן דה לאטר דה טסיני. לאטר היה, לפיכך, הגנרל הלא אמריקני היחיד שפיקד על כוחות אמריקניים גדולים במלחמת העולם השנייה, אך בד בבד הארמייה שלו הייתה כפופה לקבוצת הארמיות של הגנרל דיוורס, ובכך הייתה הכוח הצרפתי הגדול ביותר בהיסטוריה שלחם תחת פיקוד זר. בפברואר 1945 היה לקורפוס שלו חלק מכריע בחיסולו של כיס קולמר.
לאחר המלחמה.
ביולי 1945 פורק הקורפוס ה-21, ובמשך חודש אחד, מאוגוסט עד ספטמבר 1945 פיקד מילבורן על הארמייה השביעית. ב-6 בנובמבר של אותה שנה מונה כמפקד הקורפוס ה-5 והחזיק בתפקיד עד מאי 1946. ב-1 ביוני של אותה שנה מונה כמפקד הדיוויזיה ה-1 שהוצבה בגרמניה, וב-31 במאי 1949 מונה לסגן המפקד הכללי של כוחות הצבא האמריקאי באירופה, והועלה לדרגת לוטננט גנרל. באוגוסט 1950 פיקד לזמן קצר על הקורפוס ה-9, ובספטמבר של אותה שנה הועבר לפקד על הקורפוס ה-1 אשר לחם במלחמת קוריאה כחלק מהארמייה השמינית. הוא פיקח על הפלישה לקוריאה הצפונית באוקטובר של אותה שנה, וכאשר ב-23 בדצמבר נהרג מפקד הארמייה וולטון ווקר, שימש מילבורן כמחליפו במשך יומיים. הוא פיקד על הקורפוס ה-1 עד יוני 1951, וב-1952 פרש מהצבא.
הוא נפטר בעיר מיזולה במדינת מונטנה ב-25 באוקטובר 1962 בגיל 70.
עיט מלאי שחור
עיט מלאי שחור (שם מדעי: "Ictinaetus malaiensis") הוא מין של עיט ממשפחת הנציים החי בדרום-מזרח אסיה והודו והוא המין היחידי בסוגו.
עיט זה בעל כסות נוצות שחורות והוא מזכיר במראהו את העיט השחור מאפריקה, ששייך לסוג עיט. העיט המלאי חי בעיקר סביב למורדות הרי ההימלאיה והיערות סביבם. הם מעדיפים סביבה של יערות סבוכים.
אורכו של העיט 70–80 ס"מ, משקלו 1-1.6 ק"ג ואורך מוטת הכנפיים 164-178 ס"מ. העיט בעל פנים צהובות, מקור מוטה ומעוקל וטפרים צהובים ארוכים. הזנב ארוך ומעט מנומר בלבן.
העיט ניזון מיונקים קטנים שונים, עופות וביצים. הוא דואה מעל היער וכשהוא מבחין בטרף הוא מאבד גובה בהדרגה ואז עט על הטרף מאחורה והורג אותו עם טפריו העצומות. הוא יכול להרוג סנאי רטופה הודי (Ratufa indica) וגורים של קופי מקוק. טפרי העיט מותאמות במיוחד בשביל לתפוס ביצים מתוך קינם ולאחוז בהם בחוזקה.
זוג העיטים המונוגמיים, מקנן על עץ ובונה קן בגובה 3–4 מ' ובתוכו הנקבה מטילה 2 ביצים.
החזית הצפונית (ברית המועצות)
החזית הצפונית (ברוסית: Северный фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
ב-24 ביוני 1941 הוקמה החזית הצפונית, על בסיס המחוז הצבאי לנינגרד, ולמפקדה מונה מרקיאן פופוב. החזית לחמה בגזרה הצפונית במבצע ברברוסה, וב-23 באוגוסט 1941 פוצלה לחזית לנינגרד ולחזית קרליה.
מאיר אמסעל
החזית הצפון-מערבית (ברית המועצות)
החזית הצפון-מערבית (ברוסית: Северо-Западный фронт), הייתה קבוצת ארמיות, שהשתייכה לצבא הסובייטי במלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
בשנת 1939 הוקמה החזית הצפון-מערבית, על בסיס המחוז הצבאי לנינגרד. החזית לחמה במלחמת החורף נגד פינלנד, ולאחר מכן פורקה.
ב-24 ביוני 1941 הוקמה החזית מחדש, על בסיס המחוז הצבאי הבלטי, ולמפקדה מונה פיודור קוזנצוב. החזית לחמה במהלך מבצע ברברוסה במדינות הבלטיות, ולאחר שנסוגה בחודשיים למעלה מ-450 ק"מ הגנה על מבואות לנינגרד. הארמייה השתתפה בקרבות המצור על לנינגרד, וב-17 בדצמבר 1941 הועבר חלק מגזרתה לחזית וולחוב החדשה. בחורף 1942 השתתפו כוחות החזית במבצע דמיאנסק, אולם נכשלה בהשמדת הכוחות שהיו נצורים בתוך הכיס.
ב-20 בנובמבר 1943 פורקה החזית, ואת מקומה תפסה החזית הבלטית השנייה.
סקוטי באומן
ויליאם סקוט "סקוטי" באומן (באנגלית: William Scott "Scotty" Bowman; נולד ב-18 בספטמבר 1933 בוורדן, קוויבק, קנדה) הוא מאמן הוקי קרח קנדי, הנחשב למאמן המצליח ביותר בתולדות ליגת ה-NHL.
באומן מחזיק בשיאי הניצחונות ב-NHL בקריירה - 1224 ניצחונות בעונה הרגילה ו-223 בפלייאוף. הוא זכה בגביע סטנלי כמאמן 9 פעמים, יותר מכל מאמן אחר בהיסטוריה, מתוך 13 הופעות בסדרת הגמר - שיא NHL בפני עצמו. הוא המאמן היחיד שזכה בגביע סטנלי עם 3 קבוצות שונות, ולמעשה הוא המאמן היחיד בכל ליגות הספורט המקצועניות הראשיות בצפון אמריקה שזכה באליפות עם 3 קבוצות שונות. בתפקידים מקצועיים נוספים, הוסיף לעצמו 5 זכיות נוספות בגביע סטנלי.
הוא מחזיק גם בשיא הניצחונות בעונה רגילה אחת (62) ובמספר ההפסדים הנמוך ביותר בעונה אחת בעידן המודרני - 8 הפסדים בלבד, בעונה רגילה של 80 משחקים.
משמש נכון ל-2016 כיועץ מיוחד בקבוצת ה-NHL שיקגו בלאקהוקס.
השנים הראשונות.
באומן נולד ב-18 בספטמבר 1933 בעיירה ורדן שבקוויבק (כיום מהווה רובע במונטריאול). הוא שיחק בליגות משניות עד שסדק בגולגולת, כתוצאה ממכה שספג ממקל שחקן יריב, שמה קץ מוקדם לקריירת המשחק שלו.
תחילת קריירת האימון.
באומן החל לאמן ב-1956 בקבוצת צעירים עד גיל 20 באוטווה, וב-1958 זכה עם הקבוצה ב"גביע הזיכרון" - גביע האליפות של ליגות הצעירים הראשיות בקנדה, התואר החשוב ביותר בקנדה לקבוצות צעירות. מיד לאחר מכן עבר לאמן קבוצת צעירים נוספת, פיטרבורו פיטס, קבוצה שזכתה לחסות של מונטריאול קנדיאנס.
קריירת אימון ב-NHL.
סנט לואיס בלוז.
באומן החל לאמן ב-NHL ב-1967 כעוזר מאמן בסנט לואיס בלוז, קבוצת התרחבות שאך זה הצטרפה לליגה במסגרת ההתרחבות הגדולה באותה שנה. לאחר תחילת עונה חלשה התפטר מאמן הקבוצה, ובאומן נטל את תפקיד המאמן הראשי. תחתיו הגיעה הקבוצה לסדרת הגמר על גביע סטנלי ב-3 השנים הראשונות לקיומה, שם הובסה דרך קבע על ידי יריבותיה החזקות והמנוסות יותר. הוא עזב את הקבוצה ב-1971 בעקבות מחלוקת עם בעליה.
מונטריאול קנדיאנס.
קבוצתו הבאה של באומן הייתה מונטריאול קנדיאנס, אלופת ה-NHL, שלמרות זכייתה באליפות בעונה הקודמת פיטרה את מאמנה בשל טענות להעדפה של שחקנים דוברי אנגלית - נושא פוליטי רגיש בקוויבק דוברת הצרפתית. באומן, ששלט בשתי השפות, הועדף על פניו. הוא עלה עם הקבוצה לפלייאוף והפסיד איתה בסיבוב הראשון, אך עונה אחת לאחר מכן - בעונת 1972/73 - זכה עם הקבוצה בגביע סטנלי, הראשון שלו כמאמן.
לאחר הפסקה של שנתיים בהן הפסידה הקבוצה בפלייאוף, הוביל באומן את הקנדיאנס לארבע זכיות רצופות בגביע סטנלי בין 1976 ו-1979. בדרך לזכייה בעונת 1976/77 הוביל את הקבוצה, שנחשבת היום לאחת הגדולות בתולדות ה-NHL, גם לשיא של 8 הפסדים בלבד בעונה הרגילה (מתוך 80 משחקים) - שיא NHL בעידן המודרני המחזיק מעמד עד היום, ושיא ניצחונות בעונה הרגילה - 60, ששבר את השיא הקודם (58) שקבעו באומן והקנדיאנס שנה קודם לכן.
למרות ההצלחה הגדולה, גם בקנדיאנס שם סכסוך עם הבעלים קץ לדרכו בקבוצה. עד היום מדורג באומן שני בהיסטוריה של המועדון בכמות הניצחונות.
באפלו סייברס.
תחנתו הבאה של באומן הייתה באפלו סייברס, אליה הגיע ב-1979 בתפקיד כפול - מאמן ומנהל מקצועי. הוא שימש כמנהלה המקצועי של הקבוצה עד 1987, כאשר בשלוש קדנציות שונות שימש גם כמאמנה.