בשנות השלושים והארבעים של המאה ה-20 נחתמו הסכמי סחר שונים בין צ'ילה ובין האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי . ב-15 ביולי 1992 נחתם הסכם לקידום והגנה על השקעות בין האיחוד הכלכלי הבלגי-לוקסמבורגי לצ'ילה, שנכנס לתוקף ב-5 באוגוסט 1999. כמו כן, בשנת 1997 שתי המדינות חתמו הסכם בנושא ביטוח לאומי. ב-3 בינואר 2011, הרשויות הצ'יליאניות ולוקסמבורג החליפו מידע ביחס למשא ומתן העתידי להסכם כדי למנוע מיסוי כפול.
ביקורים רשמיים.
בנובמבר 2007, הדוכסים של לוקסמבורג מריה טרזה ואנרי ערכו ביקור ממלכתי בצ'ילה, והתקבלו על ידי הנשיאה מישל בצ'לט.
לאחר מכן, שר החוץ של לוקסמבורג, ז'אן אסלבורן, הגיע לביקור בצ'ילה בתאריכים 24–25 במרץ 2016, כאשר נפגש עם מקבילו, שר החוץ ארלדו מוניוס. באוקטובר 2010 ביקר שר האוצר של לוקסמבורג לוק פרידן בסנטיאגו דה צ'ילה, כאשר נפגש עם שר האוצר פליפה לראין.
יחסים מסחריים.
בתחום הכלכלי-מסחרי, היחסים בין שתי המדינות מעוגנים בהסכם ההתאגדות בין צ'ילה ל, שנכנס לתוקף מאז 2003. בשנת 2018, סך הסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-13 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה היו עפרות סיליקון ומכונות גילוח חשמליות, ואילו המוצרים המיוצאים בעיקר על ידי לוקסמבורג כללו מאווררים וצמיגים.
אמה אסון
אמה אסון (באסטונית: Emma Asson; 13 ביולי 1889 – 1 בינואר 1965) הייתה פוליטיקאית אסטונית סוציאל-דמוקרטית. היא הייתה האישה הראשונה שנבחרה לפרלמנט האסטוני. אסון השתתפה ביצירת החוקה הראשונה של אסטוניה העצמאית, ועסקה במיוחד בתחומי החינוך והשוויון בין המינים.
נולדה במחוז וורו באימפריה הרוסית כבת למורה. בבגרותה, למדה היסטוריה בסנקט פטרבורג ועבדה כמורה בטרטו. בשנת 1919 נבחרה למועצת העיר טאלין וכן לפרלמנט הלאומי הראשון של אסטוניה העצמאית מטעם המפלגה הסוציאל-דמוקרטית. בפרלמנט פעלה רבות למען שוויון זכויות לנשים.
בשנת 1921 נישאה לתעשיין והפוליטיקאי פרדיננד פטרסון. לבני הזוג נולדו שלושה בנים. הבכור נפטר בצעירותו.
בני הזוג התגרשו בשנת 1941.
עד לשנת 1950 היא עבדה כמורה בטאלין.
בן פטורא
בן פתורא
אמילי קמפין-ספירי
אמילי קמפין-ספירי (בצרפתית: Émilie Kempin-Spyri; 18 במרץ 1853 – 12 באפריל 1901) הייתה האישה הראשונה בשווייץ שסיימה תואר במשפטים והתקבלה כמרצה אקדמית. עם זאת, כאישה היא לא הורשתה לעסוק כעורכת דין. לכן היגרה לניו יורק, שם לימדה בבית ספר למשפטים שהקימה עבור נשים. אחיינתה של הסופרת יוהנה ספירי.
קמפין-ספירי נולדה בציריך. ביימהאת לימודיה באוניברסיטת ציריך בשנת 1883. בשנת 1887 הפכה לדוקטור הראשונה למשפטים באירופה. לאחר שנשללה זכותה לעבוד כעורכת דין היא ערערה לבית המשפט העליון בשווייץ אך טיעוניה (שנגעו לשוויון חוקי לנשים) נדחו. לאחר שנדחתה גם כמרצה באוניברסיטת ציריך, היגרה קמפין-ספירי לניו יורק לתקופה קצרה, שם הקימה את המכללה הראשונה למשפטים לנשים. לאחר חוסר ההתאקלמות של בעלה היא החליטה לחזור לשווייץ. גם בשווייץ ניסתה להתקבל למשרות הוראה ללא הצלחה. לאחר שנים של קשיים כלכליים, נפטרה קמפין-ספירי בבזל כמחוסרת כל לאחר שסבלה מסרטן הרחם.
קלים שיפנקו
קְלים אלכסייביץ' שיפֶּנְקוֹ (ברוסית: Клим Алексе́евич Шипе́нко; נולד ב-16 ביוני 1983, מוסקבה, ברית המועצות הוא במאי קולנוע, תסריטאי, מפיק ושחקן רוסי. הוא זכה פעמיים בפרס נשר הזהב בקטגוריית הסרטים העלילתיים הטובים ביותר (על סאליוט-7 בשנת 2018 וטקסט בשנת 2020). הוא אחד מבמאי הקולנוע הרווחים ביותר ברוסיה ובחבר המדינות לאחר שסרטו מעושר לאושר הכניס יותר מ-3 מיליארד רובלים והוא הסרט הרווחי ביותר בתולדות הקולנוע הרוסי.
הוא הבמאי הראשון בעולם שטס לחלל ושהה בתחנת החלל הבינלאומית 12 ימין לצורך צילומי סרטו "האתגר".
ביוגרפיה.
נולד ב-16 ביוני 1983 במוסקבה. אביו הוא השחקן, הבמאי והמחזאי אלכסיי שיפנקו.
בגיל 16 עבר ללוס אנג'לס. בשנת 2002 הוא למד באוניברסיטת קליפורניה בנורתרידג' (המחלקה להפקת סרטים). הוא צילם את סרטו הראשון כצלם במסגרת לימודי האוניברסיטה ולמד בסדנת השחקנים המקצועיים בסאל דנו. בשנת 2004 חזר למוסקבה. במשך תקופה קצרה עבד ב"ערוץ הראשון" בטלוויזיה הרוסית, היה במאי תוכנית הרכב "פודורוז'ניק". בשנת 2006 החל לביים סרטי קולנוע ועד מהרה הפך לאחד הבמאים המוצלחים ברוסיה.
בשנת 2020 הוכרז על שיתוף הפעולה בינו לבין חברת Yellow, Black and White Group ותאגיד החלל רוסקוסמוס לבימוי והפקת סרט קולנוע בחלל, כשחלק מהצילומים בוצעו מחוץ לאטמוספירה של כדור הארץ והוא הסרט הרוסי הראשון שמצולם בחלל. הסרט זכה לשם "האתגר". מנכ"ל תאגיד החלל, דמיטרי רוגוזין, משמש כמפיק. הצילומים נערכים בתחנת החלל הבינלאומית, כאשר השחקנית הראשית טסה עם שיפנקו לטיסת חלל באוקטובר 2021 על גבי החללית סויוז MS.
חיים אישיים.
היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית קסניה בוראווסקאיה. יש לו בן ממנה בשם דילן (2008). האישה השנייה היא השחקנית והבמאית סוניה קרפונינה, ממנה יש לו בת בשם קלמנטין.
ייצור בהזרקת מתכת
הזרקת מתכת (באנגלית: Metal injection molding, בקיצור: MIM) הוא תהליך עיבוד מתכת, בו מערבבים אבקת מתכת עם אבקת חומר מלכד, התערובת הנוזלית מוזרמת לתבנית בתהליך הזרקה. התהליך מתאים לייצור חלקים מורכבים בכמויות גדולות. לאחר ההזרקה, החלק עובר פעולות גימור.
התהליך.
התבניות.
כאשר מכינים את התבניות לכמות גדולה של פריטים קטנים בכל הזרקה. יעילותו של התהליך הופכת את שיטת MIM לחסכונית עבור מוצרים קטנים ומסובכים בכמויות ייצור בסדרות גדולות. בשל מגבלות הציוד הנוכחיות, מיוצרים הפריטים לכמויות של 100 גרם או פחות לכל הזרקה לתבנית.
חומרי הגלם.
חומרי גלם לתהליך MIM יכולים להיות מורכבים משפע של מתכות, אך הנפוצות ביותר הן פלדות אל חלד, הנמצאות בשימוש נרחב באבקות מתכת. לאחר ביצוע ההזרקה, עוברים הפריטים תהליך סינטור. הסינטור הוא תהליך מקובל במטלורגיית האבקות, בתהליך זה החלקים מוכנסים "לאפיה" בתנור בטמפרטורה קרובה לטמפרטורת ההיתוך של המתכת לפרק הזמן המוגדר, ובעקבות החימום נמס ומסולק החומר המלכד. בתהליך הסינטור המוצר מתכווץ ב-15% בכל ממדיו. תכונה זו מובאת בחשבון בתכנון התבניות לכל חלק.
היסטוריה.
במונוגרפיה PO Gribovsky, שפורסמה בשנת 1956, מתוארת בפירוט הטכנולוגיה של הזרקה חמה (יציקה חמה) של מוצרי קרמיקה בלחץ ובמיוחד הוא מציין כי "טכנולוגיית יציקה בהזרקה חמה מספקת את היכולת לייצר מוצרים מכל החומרים המוצקים, החל ממינרלים טבעיים, תחמוצות טהורות, קרבידים, מתכות וכלה בחומרים סינתטיים מרוכבים מרובי רכיבים ושילובים שלהם". ד"ר ריימונד יישם טכנולוגיה זו לתהליך ייצור MIM (metal injection molding).
המשיך בפיתוח Wiech אשר שיכלל את הטכנולוגיה בשנות השבעים ומאוחר יותר רשם Wiech את תהליכו כפטנט, התהליך אומץ באופן נרחב לשימוש בייצור בשנות השמונים.
MIM זכתה להכרה במהלך שנות התשעים, כשיפורים בתהליכי הייצור אשר הביאו למוצר הסופי בפעולה אחת. בהשוואה לתהליכי ייצור מתחרים. טכנולוגיית MIM הורידה את עלויות הייצור באמצעות ייצור בנפח גבוה ל"צורה נטו", תוך מניעת צורך בפעולות נוספות יקרות, כגון עיבוד שבבי. בגלל ההתכווצות הרבה 15% יש לתהליך מגבלה בקבלת מידות מדויקות.
פירוט שלבי התהליך.
שלבי התהליך כוללים:
עירבוב של אבקות מתכת עם פולימרים כמו שעווה וחומר מלכד פוליפרופילן כדי לייצר את התערובת.
הזרקת החומר כנוזל לתבנית באמצעות מכונות הזרקת פלסטיק.
החלק היצוק או "החלק הירוק" מקורר ונפלט מהתבנית.
הסרת החומר המלכד - החומר המלכד מוסר באמצעות חומרים ממיסים, בתהליך קטליטי או שילוב של השיטות.
החלק שנוצר, שברירי ונקבובי (40 אחוז מנפח "אוויר"), ולכן הוא מועבר לסינטור בתנור באווירת מגן בטמפרטורה קרובה לטמפרטורת ההיתוך של החומר. כדי לאטום את החלקיקים באמצעות כוחות נימיים. שיעורי הדיפוזיה הגבוהים מובילים להתכווצות ועיבוי החומר. אם מבצעים אותו בוואקום, ניתן להגיע לצפיפות מוצק של 96-99%.
לפריטים הסופיים תכונות מכניות ופיזיקליות דומות כמו בייצור בשיטות עיבוד מתכת קלאסיות. וניתן לבצע עליהם תהליכים משלימים כגון טיפול תרמי, ציפוי, פסיבציה, חישול, וקרבוריזציה,
יתרונות התהליך.
היתרון הכלכלי בחלקים יצוקים בהזרקת מתכת טמון ביכולת לייצר חלקים מסובכים גאומטרית בפעולה אחת. אבקות החומרים המשמשים בתהליך MIM דומים למתכות בהם משתמשים בתהליכי עיבוד שבבי ובשיטות מתחרות אחרות,
דרישות תכנון נוספות שניתן ליישם בפעולת MIM כוללות הוספת קוד פריט, מס' חלק, סמלים, חותמות ותאריך.
החלקים מיוצרים למעשה בתהליך יציקה וללא עיבוד חומר נוסף, עובדה זו מקטינה את בזבוז החומר ואת עלותו.
היכולת לשלב מספר פעולות בתהליך אחד מבטיחה ש-MIM מצליחה לחסוך זמני לוואי בתהליך הייצור ומספקת יתרונות משמעותיים ליצרנים.
תהליך הזרקת מתכת עשוי להיות טכנולוגיה ירוקה עקב הפחתה משמעותית של בזבוז בהשוואה לשיטות ייצור "מסורתיות" כגון עיבוד שבבי CNC.
עם זאת, חלק מפעולות הגימור כמו סינטור, מייצרות פליטות רעילות כגון פורמלדהיד, עקב שריפת שעווה או פולימרים אחרים, מה שמוביל לפליטת גזי חממה.
היישומים.
המוצרים הסופיים משמשים במגוון רחב של יישומים תעשייתיים, מסחריים, רפואיים, דנטליים, כלי ירייה, חלל, רכב. עם טולרנסים ממדיים של ± 0.3% ובדיוקים גבוהים יותר נדרש עיבוד שבבי נוסף לצורך השגת טולרנס מדויק יותר. MIM יכול לייצר חלקים שבהם קשה, או אפילו בלתי אפשרי, לייצר פריט ביעילות באמצעי ייצור אחרים.