בבוקר ה-10 בנובמבר נפרש הצבא הנוצרי, שמנה כ-20,000 לוחמים, בין אגם וארנה לרמת פרנגה, בחזית שנמתחה לאורך 3.5 ק"מ מצפון לדרום. האמצע הנוצרי הורכב מ-3,500 לוחמים פולנים והונגרים כשהוולאכים משמשים כעתודה, האגף הימני, ובו כ-6,500 לוחמים, הורכב מגרמנים, בוסנים, קרואטים ופרשי האפיפיור. האגף השמאלי הורכב מכ-5,000 לוחמים רומנים, בולגרים, ואצילים הונגרים. כ-600 רותנים נותרו במגמה אחורית כשהם מאיישים את הוואגנבורג ומצוידים במרגמות.
האמצע העות'מאני הורכב מיניצ'רים, האגף הימני מנה בעיקר סיפאהים מדרום הבלקן, ואילו האגף השמאלי היה מורכב מפרשים קלים וסיפאהים מאנטליה, כשאליהם מצטרפים שכירי חרב ערבים וקשתים, שמוקמו על רמת פרנגה.
מהלך הקרב.
הקרב החל כשפרשים קלים עות'מאנים וערבים התקיפו את האגף הימני של המערך הנוצרי. הנוצרים הגיבו ושלחו רגמים וחיל רגלים מצויד ברובים שהצליחו לבלום את ההתקפה, ואף החלו במרדף בלתי-מסודר בעקבות העות'מאנים הנסוגים אולם נתקלו במארב של פרשים אנטלים ופרשי גמלים ערבים שהכו בהם מן האגף. המהלך העות'מאני שבר את האגף הימני הנוצרי, שהחל לנוס על נפשו לכיוון דרום, אל מצודת גאלאטה, אולם נקטל ברובו, בביצות שבקרבת אגם וארנה. רק הגדוד הקרואטי, הצליח לסגת באופן מסודר אל הוואגנבורג.
האמצע הנוצרי בראשות המלך ולדיסלב ויאנוש הוניאדי, לעומת זאת, תקף והביס את הערבים והפרשים האנטלים. גדוד הפרשים הוולאכי אפילו הצליח לפרוץ אל המחנה המבוצר של העות'מאנים, ולאחר שסיים לבזוז אותו, נטש את שדה המערכה.
האגף השמאלי של הנוצרים, הותקף בינתיים על ידי פרשים עות'מאנים, והתקשה לבלמם. הוניאדי החליט לצאת עם פרשיו על מנת לסייע ולהניס את התוקפים, תוך שהוא מייעץ למלך הפולני לחכות לשובו.
באותה שעה, נראה היה שהצבא הנוצרי עומד בפני ניצחון מזהיר, והסולטאן כמעט שנטש את שדה הקרב. אולם אז, כשהוא מתעלם מעצתו של הוניאדי, הסתער המלך הצעיר, בראש 500 אבירים, על האמצע העות'מאני וניסה ללכוד את הסולטאן מוראט השני. ולדיסלב הוקף בידי היניצ'רים ונהרג. חיל הפרשים הפולני איבד את רוחו, ונמחץ על ידי העות'מאנים.
הוניאדי, ששב בינתיים מן המרדף אחר האגף הימני הנסוג של הטורקים, ניסה בכל כוחו לחלץ את גופת המלך הפולני, אולם כל שיכול היה לעשות הוא לארגן נסיגה של מה שנותר מצבאו. הנוצרים איבדו כ-11,000 חיילים בשעה שהעות'מאנים ספגו לפחות 8,000 אבדות.
סיכום.
על אף הניצחון העות'מאני, הצליח הצבא הנוצרי לגרום נזק פיזי ומוראלי ניכר, בייחוד לאור יחסי הכוחות לפני הקרב. אבדות העות'מאנים היו כה כבדות, שנדרשו למוראט השני שלושה ימים עד שהבין כי ניצח. עם זאת, ניצחון העות'מאנים בקרב וארנה, יחד עם ניצחונם בקרב קוסובו השני ב-1448, הרתיע את מדינות אירופה משליחת כוחות צבאיים משמעותיים לעזרת הביזנטים במהלך המצור וכיבוש קונסטנטינופול ב-1453.
מבחינת ההונגרים, הותיר אותם מותו של ולדיסלב השלישי ללא מלך. יורש העצר היה לסלו החמישי, ילד בן ארבע, והמדינה נשלטה בפועל על ידי עוצרים.
המינהל האזרחי
גברתי הנאווה
גבירתי הנאוה
יוסף וכתונת הפסים
הולנדי מעופף (מפרשית)
הולנדי מעופף היא מפרשית תחרותית המציגה ביצועים משופרים. הסירה מצוידת בגוף מעוגל, רצועת איזון להגאי וטרפז לאיש הצוות.
היסטוריה.
הדגם פותח בתחילת שנות ה-50 בהולנד, שטח המפרש הגדול שלו ליחידת משקל מאפשר לו לטוס בקלות בעת הפלגה בקדמית. ב 1957 הוחלט כי דגם זה יחליף את דגם ה Sharpie. ההולנדי המעופף נתנה את הופעת הבכורה האולימפית שלה באולימפיאדת רומא (1960) ופרשה לגמלאות לאחר אולימפיאדת ברצלונה (1992).
הולנדי מעופף בישראל.
הוועד האולימפי האיטלקי הזמין את ועדת השיט הישראלית להשתתף בתחרויות הקדם אולימפיות בהולנדי מעופף שיערכו ב - 1960. מחיר סירה היה כ־10000 דולר. אייל ההון היהודי-איטלקי מאיירס הסכים לתרום שלוש סירות בתנאי שייבנו במספנה באיטליה. ההגאי אריה הראל, איש הצוות יורם גרינברג וצוות מילואים מיכאל (מיקי) איילון הפליגו על הסירות האיטלקיות במבחנים הקדם אולימפיים לרומא 1960. בסוף שנות ה-70 צי ההולנדי המעופף היה גדול מאוד ובכל תחרות השתתפו כ 15 סירות. בשנת 1968 ישראל צורפה לראשונה לאליפות אירופה בדגם הולנדי מעופף, התחרות נערכה באגם בלטון בהונגריה, בהיעדר יחסים דיפלומטיים עם הונגריה הקומוניסטית השייטים עוכבו בווינה, העיתונות בארץ דיווחה של "שערוריית האשרות", בהתערבות מזכ"ל התאחדות השיט ההונגרית אל מול שר החוץ ההונגרי, אושרה כניסתם 48 שעות לפני הזינוק.
קישורים חיצוניים.
(אנגלית)
סטר
סטר (באנגלית: Setter) הוא שם כולל לגזעים של כלבי ציד.
מאפיינים.
גזעי הסטר מתאפיינים במבנה גוף רזה, שיער חלק ואוזניים נפולות. הזנב, החזה והאוזניים מנוצים. כלבים אלו ידועים בכך שהם מתיישבים ליד הציד ובכך מסמנים לצייד את מיקומו.
לסטר נשיכה "רכה", כלומר, נשיכתו נועדה להחזיק את הציד ולא לפצוע או להרוג. הסטרים שטופחו לציד ציפורים הם בעלי ריצה מהירה המגיעה למהירות של 40 קמ"ש, יכולת תימרון טובה תוך כדי ריצה וכאשר הסטר תופס את טרפו הוא כבר הספיק להתישו וכל שנשאר לו הוא לסגור עליו את לסתותיו הגדולות ולהחזיקו מבלי שיגרם לטרף נזק כלשהו.
סוגים.
במשפחת הסטר נמנים שלושה גזעים עיקריים:
אמילי דונלסון
אמילי טנסי ג'קסון דונלסון (באנגלית: Emily Tennessee Donelson; 1 ביוני 1807 – 19 בדצמבר 1836) הייתה אחייניתו של נשיא ארצות הברית אנדרו ג'קסון ושימשה בפועל כמארחת הרשמית של הבית הלבן והגברת הראשונה של ארצות הברית בין 1829–1836.
ביוגרפיה.
אמילי טנסי דונלסון נולדה בחוות אביה בדונלסין שבמדינת טנסי. אביה היה אחיה של רייצ'ל דונלסון ג'קסון, אשתו של אנדרו ג'קסון. בניגוד למקובל באותה עת קיבלה אמילי השכלה גבוהה - היא נשלחה ללמוד באקדמיית נאשוויל לנשים.
ב-16 בספטמבר 1824 נישאה אמילי בת ה-17 לאנדרו ג'קסון דונלסון (בן דודה). בשל מחלתה של רייצ'ל התכוון אנדרו ג'קסון שאמילי תלווה אותו ואת אשתו לוושינגטון ותסייע לרייצ'ל במטלות הגברת הראשונה. לאחר מותה של רייצ'ל ביקש אנדרו ג'קסון מאמילי לקחת על עצמה את תפקידיה וחובותיה של הגברת הראשונה, כמארחת הרשמית של הבית הלבן.
אמילי הגיעה לוושינגטון בהיותה בת 21, עת שימש בעלה כמזכירו האישי של הנשיא. התקופה הראשונה של אנדרו ג'קסון הייתה תקופת אבל על מות אשתו. תקופה זו הסתיימה במסיבת השנה החדשה שערכה אמילי בבית הלבן ב-1 בינואר 1830.
פרשיית התחתונית.
בשנת 1829 סערה וושינגטון בשל פרשה אשר נגעה לפגי איטון, אשת שר המלחמה ג'ון איטון. שמועות שנפוצו בבירת ארצות הברית טענו כי הקשר בין בני הזוג החל עוד בזמן שפגי הייתה נשואה לאחר, ובשל כך, כשבעלה גילה על בגידתה בו התאבד. פרשה זו, אשר כונתה פרשיית התחתונית (Petticoat Affair), עוררה סערה גדולה בממשלתו של ג'קסון, ונשות השרים (ובהן פלוריד קאלהון, אשת סגן הנשיא ג'ון קלהון) סירבו להיפגש עם פגי איטון או לנכוח באירועים בהם נכחה.
הנשיא ג'קסון סבור היה שהיחס לפגי איטון לא היה מוצדק. ג'קסון הרגיש אהדה לפגי מאחר שבעת נישואיו לאשתו, רייצ'ל, הייתה זו נשואה לאחר (ולאחר מכן התגרשה ממנו) פרשה שהתגלתה במהלך הבחירות לנשיאות של 1828 ונעשה בה שימוש רב על ידי תומכיו של ג'ון קווינסי אדמס הלחיצה מאוד את רייצ'ל, וג'קסון היה סבור שבשל לחץ זה החמירה מחלתה והיא נפטרה. ג'קסון לחץ על שרי הממשלה לקבל את פגי איטון, אולם אמילי התנגדה לכך. בשל לחצו של ג'קסון הסכימה אמילי לנוכחותה של פגי איטון באירועים בבית הלבן, אך התעלמה ממנה במהלכם. התעלמות מופגנת זו הביאה לכך שבני הזוג איטון סירבו להזמנה לארוחת ערב בבית הלבן.
בשל המחלוקת בין הנשיא לאמילי, בעת שיצאו לחופשה השנתית של 1830, בחרה אמילי לנפוש בבית אמה במקום בבית אם הנשיא ולא שבה לוושינגטון בתום החופשה. הנשיא פנה לאמילי וביקש ממנה לשוב ולמלא תפקידה כמארחת הרשמית, אולם אמילי סרבה כל עוד הורשתה פגי איטון לבקר בבית הלבן. עם פיטורי מספר שרים, ושליחת ג'ון איטון למדריד כשגריר ארצות הברית בספרד, הסכימה אמילי לשוב לבית הלבן, והיא שבה למלא את תפקידה ב-5 בספטמבר 1831.
ב-26 בנובמבר 1834 הגיעה שרה יורק ג'קסון, אשת בנו של הנשיא, אל הבית הלבן והחלה לסייע לאמילי בתפקידה כמארחת - המקרה היחיד בהיסטוריה של ארצות הברית בו כיהנו שתי נשים בתפקיד הגברת הראשונה בו זמנית.
בשנת 1836 התדרדרה בריאותה של אמילי, והיא אובחנה כחולת שחפת. ביוני 1836 נסעה אמילי להחלים ב"טוליפ גרוב" ("Tulip Grove") שם התדרדר מצבה. ג'קסון עזב את וושינגטון על מנת לבקר אותה בטרם תמות, אולם איחר להגיע - היא נפטרה יומיים לפני בואו.
מוקדמות הגביע העולמי 1958 - ישראל
דרגת ייצוג בצה&quot;ל
מוקדמות הגביע העולמי 1934 - ישראל
אייאן הירסי מגאן
אנטליה
אנטליה (בטורקית: Antalya; ביוונית: Αττάλεια - אטאליה) היא עיר נמל לחופי הים התיכון בדרום-מערב טורקיה, בירת הנפה הקרויה על שמה ועיר הנופש הגדולה בריביירה הטורקית ובמדינה כולה. נמל התעופה הבינלאומי של אנטליה הוא השני בגודלו בהיקף תנועת הנוסעים במדינה, והוא מהווה שער כניסה לרבים מהתיירים הפוקדים את טורקיה מדי שנה. לעיר מעמד של עיר מטרופוליטנית (Büyükşehir - "עיר גדולה") ובשנת 2021 אוכלוסייתה נאמדה בכ-2.61 מיליון בני אדם, עובדה ההופכת אותה לעיר המאוכלסת ביותר במחוז הים התיכון ולאחת מהגדולות בטורקיה כולה. פריט הנוף הידוע בעיר הוא הצריח המחורץ (Yivli Minare) בעיר העתיקה, שהפך לסמל העיר.
היסטוריה.