מהצוות המקורי שהיה ברובו סיני, נשאר קצין מכונה, כדי להדריך את הצוות הישראלי בעת ההספנה וההפלגה הראשונה. ההשטה לארץ נעשתה כאונייה צים. בצוות האונייה הפליג רב חובל אליעזר אקסל כאשר רס"ן מיל יהודה מנור קצין ראשון, קצין חיל הים דוד כהנא קצין שני ור/ח בכיר עמנואל קלמפרר כקצין שלישי.
בדרום הים האדום פגשה בת גלים זוג ספינות סער בפיקוד אל"ם מיכה רם, שהיה אז סגן מפקד זירת ים סוף והוא עבר מספינות הטילים לאונייה. רם הפליג בבת גלים למעגן שארם א-שייח' וגם ביצע את תמרון ההתקשרות למזח הצר שהוקצה לאוניה. לאחר העגינה שוחרר הצוות האזרחי.
משימות בים האדום.
מהגעת האוניה ותחת פיקודם של מייק גל ואריה גביש ביצעה אח"י בת גלים משימות רבות:
עלייה מאתיופיה.
לאחר פינוי סיני במסגרת הסכם השלום עם מצרים הופסקה נוכחות הקבע של ספינות סער בים האדום. בשנת 1981 הועמדה האונייה בנמל חיפה למכירה. באותה עת עלה הצורך בהבאת עולים אתיופיה שהגיעו לסודאן ועקב כך הוכשרה האונייה מחדש. במבצעים שבהם השתתפה מנובמבר 1981 עד אפריל 1983 עלו ארצה באמצעותה כ-1,000 עולים מיהדות אתיופיה. העולים נאספו מחופי סודאן, הושטו באמצעות האונייה, בתחילה לשארם א-שייח' ולאחר פינויו לנמל אילת ומשם הועברו למרכז הארץ.
מבצע הגדרה עצמית.
בין 8 ל-15 בנובמבר 1981 ביצעה האונייה חילוץ עולים מאתיופיה, מחוף בדרום סודאן במסגרת מבצע "הגדרה עצמית". הספינה ביצעה שני סבבים והועלו 164 עולים. מפקד זירת ים סוף אל"ם משה אורון שימש כמפקד בכיר בים (מב"ב), אולם בעצם לא שותף לתכנון ולנוהל הקרב, לאור המידור עליו הקפידו אנשי המוסד ומפקד האונייה. אורון התרשם שהפעלת האונייה נעשית שלא לפי נוהלי חיל הים וגם לא של הצי המסחרי. כמו כן ראה שהטיפול בעולים במהלך השהיה באונייה אינו מספק. את התרשמותו העביר למפקד חיל הים.
מבצע אביב הרים.
בסבב השני נקבע מפקד שייטת ספינות הטילים, אל"ם אריה רונה כמפקד בכיר בים. מפקד האונייה היה אילן בוכריס ומפקד כח שייטת 13 היה בועז שקדי. לצורך המבצע נרכשו במיוחד סירות גומי גדולות יותר בעלות קרקעית קשוחה שזכו לכינוי "מולית". האונייה יצאה מאילת ב-14 בינואר 1982, והגיעה מול חוף הפינוי ב-17. במקום המתוכנן היו גלים גבוהים שלא אפשרו הפעלת סירות.
רונה החליט להתקרב לחוף ובוכריס ניתב את האוניה בין שוניות האלמוגים. הגלים שככו אך בניסיון לעגון התברר שהעומק גדול בהרבה מהמסומן במפה. כננת העוגן התקשתה לאסוף חזרה את כל השרשרת שהוטלה. במשך שעות נעשתה עבודת ימאות קשה עד שלבסוף נאספה השרשרת חזרה. בליל 17–18 נאספו 110 עולים.
האונייה שייטה הלוך וחזור ובליל 21–22 נאספו 106 עולים. והאונייה חזרה לשייט. נוצרה בעיה רפואית אצל אחת העולות נתגלתה חשש לדלקת קרום המוח ונדרשה העברה לבית חולים. האוניה הפליגה צפונה במפקדת חיל הים החל תכנון פינוי מוסק. פעולה שלא נעשתה קודם לכן בטווח כה רב מהארץ. לרווחת כולם החולה הגיבה בצורה מצוינת לאנטיביוטיקה ולא היה צורך בפינוי.
גישה שלישית נעשתה בליל 24–25 ובה נאספו 136 עולים. לצורך ספירת מספר העולים המדויק הועברו העולים מצד אחד של המחסן לשני, כשבזמן המעבר קיבל כל אחד מהם סוכרייה. בגמר העברת העולים נמצא שחולקו 352 סוכריות. כך הגיע מפקד המבצע למסקנה שהועברו 352 עולים.
המבצע הסתיים ב-27 בינואר 1982 כשהאונייה נכנסה למעגן שארם א-שייח' משם הועברו העולים בטיסות לנמל התעופה בן-גוריון.
מבצעי שלב ב'.
בתחילת נובמבר 1982 עברה האנייה בפיקוד עוזי טישל את תעלת סואץ דרומה והתבססה בנמל אילת.
משם יצאה בפיקודו לחמש הפלגות לדרום הים האדום במבצעי אגם מוזהב, שמר חום, אי.טי. (1 ו-2) וטרופל לצורך הבאת עולים יוצאי אתיופיה מחופי סודאן שנמשכו מנובמבר 1982 ועד אפריל 1983.
פעילות במלחמת לבנון.
בתחילת המלחמה פעלה האוניה בלב ים כשהיא נושאת עליה כוח משייטת 13 בכוננות לתקיפת נמלי סוריה.
בשבוע השני למלחמה התעורר צורך להעביר לפלנגות הנוצריות, אמצעי לחימה ורכב קרבי משוריין. חוף הנחיתה היה בנמל ג'וניה מזח פתוח שלא מוגן בשובר גלים. אף כי היו באזור החוף הלבנוני כלי שיט של שייטת הנחתות נבחרה הבת גלים לפעולה. הסיבה העיקרית לבחירתה נבעה מכך שבאזור בירות פעלו כלי שיט של ציים רבים ארצות הברית, הצי הצרפתי והצי האיטלקי. צפונה יותר מול החוף הסורי שייט הצי הסובייטי. השאיפה הייתה לבצע את הפעילות מול הפלנגות הנוצריות בצורה דיסקרטית. הופעת נחתת הייתה מצביעה על הפעילות המתבצעת. ואילו הופעתה אח"י בת גלים נראתה כאונית סוחר שלא תמשוך תשומת לב. עומק המים ליד המזח חייב גישור בין האוניה לחוף. לשם כך נישא באוניה טנק גישור מדגם טירן, והאונייה תרגלה רבות את ההנחתה בצורה הזאת. ההנחתה נעשתה באבטחה של ספינות הטילים.
לבת גלים התווספו גוררת מגויסת והנחתת אח"י אשדוד עם טנק גישור שהפליגה בנתיב אחר. הגשר של טנק גישור מגח רחב וחזק יותר. פעולה כזאת שנחתת 60 מטר מקדימה ומורידה את טנק גישור עבור הבת גלים 2 תורגלה רבות בזירת ים סוף. התדרוך האחרון התקיים לפני הרמטכ"ל רפאל איתן שבא לשם כך לבסיס חיפה. בניגוד לכוונתו של מפל"ג הנחתות מייק אלדר, החליט שהבת גלים תנחת ראשונה ותשתמש בטנק גישור טירן שנשאה עימה.
ב־14 ביוני 1982, יצאו הכוחות לדרך. בשעות אחרי הצהריים בהיות הבת גלים מול בירות פגשה משחתת איטלקית שסיירה במקום אך לא עוררה את חשדה. התקרבה למעגן ג'וניה והגיעה מול מזח. אותה עת נדרש תמרון בלתי שגרתי: להעמיד אונייה בגודל 5,000 טון בניצב למזח פתוח לרוח ולזרמים. בלילה חשוך במקום שלא ביקרה קודם כאשר גשר הפיקוד נמצא בירכתי האוניה רחוק מנקודת המגע בקצה החרטום. עם הימאות הטובה של המפקד והצוות, הצליח תמרון האונייה בניסיון השני. הפריקה שנעשתה בעזרת טנק גישור טירן החלה בשעה 22:15 והתנהלה כסדרה. באותה הפלגה הועברו עשרה טנקי טירן ו-16 נגמ"שים לידי הפלנגות הנוצריות.
לאחר מלחמת לבנון.
לאחר חזרת האוניה לזירת הים התיכון באוגוסט 1983 השתתפה האוניה באימונים רבים עם שייטת 13 ושייטת 3 כולל ליווי ותדלוק זהרונים בהפלגה סביב קפריסין.
בסוף חודש מאי 1984 קיימה האנייה בפיקודו של עוזי טישל הפלגת לימודים של כ-20 יום ואספה מידע מועיל לקראת מבצעים הרחק במערב הים התיכון.
ציונים לשבח.
ראש הממשלה מנחם בגין התרשם מפעולת הבאת העולים והביע זאת במברק מ-25 במרץ 1982 ב-14 ביוני 1982, במהלך מלחמת לבנון הראשונה הוציא שר הביטחון אריאל שרון ציון לשבח לחיל הים. מנוסח המכתב עולה כי שייטת הנחתות ואח"י בת גלים הם שזיכו את חיל הים בציון הנ"ל. השר הסביר במכתבו כי .
עיט מחודד זנב
עקב אדום זנב
נמל התעופה דומודדובו
כוחה של אהבה (אלבום)
כוחה של אהבה הוא אלבום האולפן השני של הזמר-יוצר ומלחין מוזיקה ים-תיכונית הישראלי, פאר טסי.
האלבום יצא ב-25 בנובמבר 2014, מכר מעל 30,000 עותקים והגיע למעמד אלבום זהב.
הסינגל הרביעי מהאלבום, "דרך השלום", היה לשיר המושמע ביותר ברדיו במשך חמישה שבועות ברציפות, הגיע למקום הראשון של המצעד של "מדיה פורסט" והיה לאחד השירים המושמעים ביותר של אותה שנה עם למעלה מ-23 מיליון צפיות ביוטיוב. בנוסף, השיר זכה בפרס אקו"ם ע"ש משה וילנסקי לשיר השנה לשנת 2016.
גלריה שיתופית
גלריה שיתופית היא גלריה המופעלת על ידי קבוצת אמנים שותפים באופן עצמאי. הגלריה השיתופית אינה מונעות ממניעים כלכליים אלא ממניעים אמנותיים־חברתיים. ניתן להבחין בין קולקטיבים - התאגדויות של אמנים למימוש מטרות אמנותיות ספציפיות, מטרות כלכליות, פוליטיות או אחרות, לבין קואופרטיבים שהם ארגונים שיתופיים שוויוניים שרובם ללא מטרות רווח, המספקים לחבריהם כל מה שאמנים צריכים - חלל תצוגה או סטודיו או יחסי ציבור וכדומה.
גלריות שיתופיות בישראל.
קבוצות אמנים החלו לפעול בישראל להקמת גלריות ללא מטרת רווח בתחילת שנות האלפיים. האמנים החברים משתתפים באופן פעיל בכל האספקטים של פעילות הגלריה, לרבות אוצרות, תפעול, השתתפות בהוצאות והצגת תערוכות.
תופעת הגלריות השיתופיות נבעה מרצון האמנים להיות עצמאיים ובלתי תלויים בגלריות המבוססות, המקיימות את שוק האמנות הישראלי. הגלריה השיתופית מאפשרת לחבריה מצע רחב של עשייה והתנסות הן בסוגי אמנות שונים והן בפעילויות רלוונטיות כמו אוצרות וניהול, כל זאת לצד הקידום האישי האמנותי של כל אחד מחבריה והאמנים האורחים המציגים בה (תוך מתן חלל תצוגה והפעלת יחסי ציבור). אופן פעולה זה מגדיל את שדה האמנות ומביא להרחבת השוליים שלו. האופי השיתופי של הגלריה מאפשר סביבה תומכת ודינאמית לאמנים להציג את עבודותיהם ולקדם את פעילותם המקצועית. אפשרות קידום זו עומדת בבסיס העלייה במספרן של הגלריות השיתופיות עם השנים.
הגלריות השיתופיות ברובן רשומות כעמותות הפועלות ללא מטרות רווח, ובכך מתאפשרת עקרונית תמיכת משרד התרבות, אם כי המהלך ממושך ותובעני.
הגלריה השיתופית הראשונה בישראל אגריפס 12, שהוקמה ב-2004 על ידי קבוצת אמנים ירושלמים. מייסדי הגלריה אמרו כי "חשבנו שגלריה קואופרטיבית תענה על שני צרכים: מקום תצוגה שבסיסו אינו מסחרי, ודרך אחרת להציג אמנים".
בין הגלריות השיתופיות הפועלות בישראל: גלריה אלפרד, גלריה P8, גלריה "8 ביפו", "שלוש שלושים" גלריה אינדי, גלריה חנינא, גלריה מקום לאמנות, גלריה אגריפס, גלריה האגף, גלריה כברי וגלריה בנימין.
יחיאל מיכל יונגרלייב
יוסף מיאמפולה
כוח ארגוס
כוח ארגוס (שם מדעי: "Varanus panoptes") הוא מין של כוח ממשפחת הכוחיים המצוי בצפון אוסטרליה ובגינאה החדשה.
מאפיינים.