ג'ונסטון הצטרף אל אולפני ההנפשה של וולט דיסני, וכתב, יחד עם עמיתתו לשעבר לספסל הלימודים באוניברסיטת קולומביה ג'ניפר לי, את "ראלף ההורס", סרט הרפתקאות קומי בהנפשה ממוחשבת שעלילתו מתרחשת בעולם של משחקי וידאו. הסרט יצא לאקרנים ב-2012, וזכה להצלחה מסחרית וביקורתית. על עבודתו, ג'ונסטון זכה בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. קשרו האישי עם הבמאי ריץ' מור הוביל אותו להצטרף אליו בהפקת "זוטרופוליס", והוא היה שותף לג'ארד בוש בכתיבת התסריט. עם צאתו לאקרנים ב-2016, הסרט הפך לשובר קופות וזכה לשבחים רבים, ועל עבודתו מור זכה פעם נוספת בפרס אנני לתסריט הטוב ביותר. ב-2018, יצא לאקרנים ההמשך "ראלף שובר את האינטרנט". ג'ונסטון כתב את התסריט יחד עם פמלה ריבון, והצטרף אל מור במלאכת הבימוי. הסרט זכה לשבחים ממבקרי הקולנוע, והיה רווחי מעט יותר מהסרט הקודם.
Can't Take That Away from Me
Can't Take That Away from Me (בעברית: לא יכול לקחת את זה ממני) הוא המיקסטייפ הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'וג'ו. המיקסטייפ יצא לאור ב-7 בספטמבר 2010 בהוצאת עצמית.
ג'וג'ו טענה כי השם והקונספט של המיקסטייפ נגזרים מהעובדה שהיא רוצה להמשיך להוציא מוזיקה.
Speak (בעברית: דברי) הוא אלבום הבכורה של הזמרת האמריקאית לינדזי לוהן. האלבום יצא לאור ב-7 בדצמבר 2004 על ידי חברות התקליטים יוניברסל וקזבלנקה רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים.
האלבום הגיע למקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
A Little More Personal (Raw)
(בעברית: קצת יותר אישי (גולמי)) הוא אלבום האולפן השני של הזמרת האמריקאית לינדזי לוהן. האלבום יצא לאור ב-5 בדצמבר 2005 על ידי חברת התקליטים קזבלנקה רקורדס.
האלבום הגיע למקום ה-20 במצעד הבילבורד 200.
הרפובליקה המרוממת של סן מרינו
דייוויד קבואה
דייוויד קבואה (באנגלית: David Kabua; נולד בשנת 1951) הוא פוליטיקאי מאיי מרשל המכהן כנשיא איי מרשל .
ביוגרפיה.
בנו של הנשיא הראשון אמאטה קבואה ושל הגברת הראשונה של איי מרשל ומעצבת הדגל של המדינה אמליאן קבואה .
קבואה סיים את לימודיו התיכוניים בבית הסיפור התיכון קסבייה במיקרונזיה ולאחר מכן באוניברסיטת הוואי. בין השנים 2008 ל-2011 הוא כיהן כסנטור מטעם ווטו אטול . בשנים 2012 ו-2013 כיהן כשר הבריאות, ובשנת 2014 כיהן כשר הפנים לאחר שקמה ממשלה חדשה. בהמשך היה השר המקשר לנשיא איי מרשל קסטן נמרה .
ב-6 בינואר 2020, קבואה נבחר לנשיא התשיעי של איי מרשל על ידי הפרלמנט של איי מרשל בהצבעה ברוב של 12–20 עם נמנע אחד. הוא החליף את הנשיאה הקודמת הילדה היין לאחר קדנציה אחת. קבואה הציב בראש סדר העדיפויות שלו כנשיא את המאבק לשינויי אקלים, משא ומתן עם ארצות הברית בנוגע להארכת הסדר המימון שיפוג תוקפו בשנת 2023 וכן טיפול בנושא הפסולת בכיפת רונית . ב-13 בינואר 2020, נכנס קבואה רשמית לתפקידו.
שישיית ברמינגהם
המודל הטהור של הביורוקרטיה
טויוטה צ'ייסר
טויוטה צ'ייסר (ביפנית: トヨタ・チェイサー, באנגלית: Toyota Chaser) היא מכונית משפחתית מתוצרת יצרנית הרכב היפנית טויוטה אשר יוצרה בין השנים 2001–1977 ביפן.
בין השנים 1977–1980 (מכוניות דור ראשון) הוגדרה "טויוטה צ'ייסר" מכונית משפחתית קומפקטית.
בין השנים 1980–2001 הוגדרה "טויוטה צ'ייסר" כמכונית משפחתית גדולה.
תומאס ויטלם אטקינסון
תומאס ויטלם אטקינסון (Thomas Witlam Atkinson; 1799–1861) היה אדריכל, אומן וחוקר ארצות אנגלי, שחקר בסיביר ובמרכז אסיה. בין 1847 ל־1853 הוא נסע כ־60,000 ק״מ דרך מרכז אסיה וסיביר, חלק ניכר מהזמן נסע יחד עם אשתו לוסי ובנו אלטאו, שנולד במהלך מסעותיהם. הוא גם צייר ותיעד את מסעותיו בשני ספרים שנחשבים כקלאסיקה של ספרי מסעות. בנם של לו ולוסי, אלטאו ט. אטקינסון, נולד ב־4 בנובמבר 1848 במזרח קזחסטן, נקרא על שם המקום בו נולד. הרי ג'ונגאר אלטאו.
חייו.
הוא נולד בקאת'ורן, ליד בארנסלי, מערב רדינג יורקשייר בשנת 1799. הוא החל ללמוד את המקצוע שלו בגיל שמונה, ועבד לצד אביו. כשהיה בן עשרים הוא היה מעצב באבן, ובתפקיד זה ביצע עבודה בכנסיות בברנסלי, אשטון-אנדר-לין ובמקומות אחרים. בעיירה האחרונה שם הוא התיישב זמן מה שימש כמורה לציור.
בערך באותו הזמן, הוא התמסר לחקר האדריכלות הגותית, ובשנת 1829 פרסם ספר בשם "קישוטים גותיים" שנבחרו מבין הקתדרלות והכנסיות השונות באנגליה. בשנת 1827 הוא נסע ללונדון והתפרנס כאדריכל ברחוב סטמפורד העליון, בבלקפייר. בין עבודותיו בתקופה זו הייתה כנסיית סנט ניקולאס, שהוקמה בערך 1831. מעט אחר כך, 1834, הוא השיג עבודות חשובות במנצ'סטר וסביבתה, כולל בנק מנצ'סטר וליברפול. בשנת 1835 עבר למנצ'סטר, שם החל את עבודתו העיקרית כאדריכל, הכנסייה של סנט לוק. למבנה זה, שתוכנן בסגנון אנכי שונה, יחד עם מבנים אחרים, הייתה השפעה ניכרת לשיפור הצורה האדריכלית של הרובע. הוא נשאר במנצ'סטר עד 1840, אז נכנס לחובות, מצב שהיה סכנה תעסוקתית באותם הימים עבור אדריכל. הוא המשיך להציג ציורים באקדמיה המלכותית.
בשלב מסוים לאחר 1840 הוא נסע להודו ויצר ציורים מהדרך ביוון, הודו, אתיופיה, איראן של ימינו והודו עצמה. בשובו ללונדון, בשנת 1842, נסע להמבורג, אחר כך לברלין, ולבסוף, בשנת 1846, לסנט פטרסבורג, שם נטש את האדריכלות כמקצוע לעיסוקיו כחוקר ואמן.
בעצת אלכסנדר פון הומבולדט, הוא הפנה את תשומת ליבו לרוסיה המזרחית, ולאחר שקיבל דרכון מניקולאי הראשון ברוסיה, הוא יצא בינואר 1847 למסע הראשון מבין מסעות הרבים ברחבי סיביר ומרכז אסיה. במסע ראשון זה הוא ביקר באורל, בהרי אלטאי בדרום סיביר ובאזורי הקזחים הצפוניות. הוא חזר לזמן קצר למוסקבה בפברואר 1848 שם התחתן עם לוסי שררד פינלי, אישה אנגלית שהייתה אומנת במשפחה רוסית אצילית בסנט פטרסבורג. כעבור יומיים הוא יצא שוב לסיביר, מלווה באשתו שזה עתה נישאה לו. מסעותיהם התארכו על פני עשרות אלפי קילומטרים, והם המשיכו אותם עד סוף שנת 1853. מטרתו המרכזית במשלחות אלה הייתה לשרטט את הנוף של סיביר. הוא החזיר איתו לאנגליה למעלה מ 500 ציורים בצבעי מים, חלקם גדולים. רבים מהם היו ממקומות שלא היו מוכרים לחלוטין לאירופאים. הוא ערך פרסומים מפורטים על מחקריו.
בשובו לאנגליה בשנת 1858 פרסם את ספרו הראשון, "סיביר מזרחית ומערבית: סיפור על חקר והרפתקאות שבע שנים בסיביר, מונגוליה, ערבות קירגיזיה וחלק ממרכז אסיה." כרך שני הופיע כעבור שנתיים: "מסעות באזורים של נהר אמור העליון והתחתון והתפשטות הרוסית בגבולות הודו וסין". היצירה הזו זכתה לשבחים רבים עם פרסומה, אם כי הועלו טענות בהמשך - לאחר מותו בשנת 1861 - כי הוא השתמש בחומרים שפורסמו בעבר ברוסיה בספר שפרסם ריצ'רד מאק בסנט פטרסבורג בשנת 1859. למעשה, אטקינסון הזכיר במבוא לספרו את חובו לספר של קודמו ריצ'רד מאק.
לאטקינסון היה ביקוש רב כנואם ובשנת 1858 אף זכה לפגישה פרטית עם המלכה ויקטוריה בטירת ווינדזור. באותה שנה קרא אטקינסון מאמר בפני האגודה הבריטית בנושא "הרי הגעש של מרכז אסיה". הוא נבחר גם כעמית ב"חברה הגאוגרפית המלכותית" ובשנת 1859 גם ל"חברה הגאולוגית והחברה האתנוגרפית". הוא תרם בשנת 1859 מאמר על מסע דרך כמה מהמעברים הגבוהים ביותר בהרי טרטאר הסיניים, ובכתב העת של החברה הגאולוגית בשנת 1860 כתב על שרידי ברונזה שנמצאו בחולות Auriferous בסיביר.
דרך קשריה של לוסי לאצולה הרוסית, ובמיוחד למשפחת מוראייב, הצליחו אטקינסון לבקר ברבים מהדקמבריסטים הגולים שנשלחו לסיביר על ידי ניקולאי הראשון. תומאס תכנן לכתוב את ספרו האחרון על גולי סיביר, אך הוא נפטר בקנט, ב־13 באוגוסט 1861 לפני שהתחיל לכתוב אותו.
שבע השנים בהן בילו תומאס ולוסי אטקינסון בנסיעות בסיביר ובמרכז אסיה היו אחת מסאגות המסעות הגדולות של המאה התשע עשרה. הם ביקרו במקומות רבים שמעולם לא ביקרו בעבר אירופאים. במהלך המסע הארוך הראשון שלהם יחד, הם נסעו ממוסקבה לברנאול באזור אלטאי, לפני שהם פנו דרומה לאורך הסטפסות הקזחית לאזור מזרח קזחסטן. שם במאחז קוזאקים קטן בנם, אלטאו אטקינסון, נולד ב -4 בנובמבר 1848. אף על פי שנולד בתחילת חורף קשה הוא שרד.
בין ספטמבר 1848 כשהגיעו לקופאל וספטמבר בשנה שלאחר מכן כשחזרו לברנאול, תומאס ולוסי ביקרו בשיטתיות בכל עמקי הנהרות בג'ונגאר אלטאו - והפכו לאירופאים הראשונים שאי פעם ביקרו באזורים אלה. בהמשך הם ערכו מסעות נרחבים במזרח סיביר, במונגוליה.
בנוסף לשני ספריו של תומאס, לוסי כתבה גם ספר: "זיכרונות מהסטפות של טרטאר", שהוא אחד מספרי המסעות המוקדמים ביותר שנכתבו על ידי אישה.
ניתן למצוא את הציורים של תומאס באוספי מוזיאון ויקטוריה ואלברט, גם ב מוזיאון הארמיטאז' בסנט פטרסבורג, מוזיאון פושקין במוסקבה ובחדר האוכל של "החברה הגיאוגרפית המלכותית" בלונדון. התיאורים שלו על החיים בערבות מרכז אסיה הם חשובים ביותר, וציוריו של מנהיגי הקזחים באותה תקופה הם ייחודיים.
משפחה.
תומאס היה נשוי פעמיים; תחילה לרבקה מרסר בשנת 1819 ובפעם השנייה, בשנת 1848, ללוסי פינלי. ב־13 ביוני 1863, שנתיים לאחר מותו של תומאס, קיבלה לוסי פנסיה בסך 100 פאונד. בנו של תומאס מאשתו הראשונה, ג'ון ויליאם אטקינסון, נפטר בהמבורג ב־3 באפריל 1846, הוא היה בן 23, והתמחה כצייר ימי. אלטאו, בנו מאשתו השנייה לוסי היגר בשנת 1869 להוואי, שם הפך לעורך עיתון מקומי, ובהמשך ארגן את מפקד האוכלוסין הראשון בהוואי. הוא נפטר בשנת 1906.
פוקימון ריינג'ר ומקדש הים