ב-1919 יזם בית ספר יהודי דובר עברית, שקיבל את השם "בית הספר היסודי של ההתאחדות הציונית". בבית הספר היו ארבע כיתות מעורבות ומספר התלמידים הגיע ל-130. הוא פעל בניהולו של צבי טוכמן עד סוף שנת 1924, כאשר נסגר לבסוף בשל מחסור באמצעים כספיים ובשל התנגדות החוגים החרדיים, שלא היססו לנסות לפגוע בבית הספר ובתלמידים באמצעים שונים.
ב-1919 ייסד בלנק בסיגט את אגודת הספורט הציונית הידועה "שמשון" – האגודה הספורטיבית היהודית הראשונה בטרנסילבניה, בעקבות רעיון "יהדות השרירים" של מקס נורדאו. במסגרת האגודה פעלו קבוצות לכדורגל, לאיגרוף ולאתלטיקה והתעמלות ואפילו לטיולים. קבוצת הכדורגל הגיעה להישגים מרשימים, וגם מופעי התרבות והבידור שלה, שארגן בלנק, עוררו תשומת לב כללית. הצלחותיה של "שמשון" באו לידי ביטוי בניצחונותיה על האגודה הספורטיבית הכללית הלא-יהודית בסיגט – ניצחונות שהעלו את קרנו של הנוער היהודי בעיני הגויים והרתיעו את האנטישמים. מטרתה העיקרית של "שמשון" הייתה לשמש כוח מגן נגד ההתנפלויות של סטודנטים אנטישמיים מיסודה של "התנועה הלגיונרית", וגם כנגד מתפרעים יהודים אורתודוקסים קיצוניים שבהם סיגט הייתה משופעת.
חברי "שמשון", בחורים בעלי אגרוף, לימדו לא פעם את סטודנטים הרומנים האנטישמים כי מוטב לא להתגרות ביהודים.
כמשפטן ניהל מערכה עיקשת נגד הפעילות השרירותית של גורמי השלטון לקפח את פרנסתם של סוחרים זעירים ובעלי דוכנים בשוק העירוני. כתוצאה הפך לגורם "לא רצוי", שנוא על השלטונות המקומיים שלא פעם איימו על חירותו ועל חייו אם לא יפסיק את פעילותו המסוכנת בעיניהם; אולם הוא סירב להפסיק את פעילותו, ועמד על זכות היהודים לפעול להגנתם.
ב-1925 החליט לעלות לארץ ישראל, לנוכח העוינות הקשה כלפיו ששררה בעיר. עזיבתו של בלנק הייתה טקס ציבורי המוני, והוא יצא כאשר הוא מלווה ברבים מיהודי העיר. במעמד זה בוצע ניסיון התנקשות בחייו על ידי זריקת רימון יד למקום ברכבת שבה נסע; עד היום לא ברור מי עמד מאחורי ההתנקשות האנטישמים או החוגים החרדיים הקיצוניים.
בארץ ישראל.
בשנים 1929–1930 ערך והוציא בארץ ישראל את השבועון הבלתי מפלגתי "ירושלים" (כשם השבועון הראשון שהוציא בסיגט), שבו פרסם בין השאר את המדור הראשון בעיתונות העברית שנועד במיוחד לנשים. הוא השתתף כעיתונאי בקונגרס הציוני בציריך ב-1929. כשסגרו השלטונות המנדטוריים את העיתון "דואר היום" של איתמר בן-אב"י בגלל ביקורתו החריפה על הממשלה וטיפולה במאורעות 1929, וכתוצאה מכך נותרו יהודי ירושלים ללא עיתון שיודיעם על המתרחש בארץ, מסר את עיתונו ורישיונו לרשות "דואר היום". במקביל הדפיס בו את הידיעות היום-יומיות מחזית המאורעות בארץ ואת תגובת דעת הקהל העברית על המאורעות ועל האשמים; גליונות אלו של "ירושלים" הם כיום מקור ראשון במעלה לפרטי המאורעות.
ב-1931 ייסד בירושלים את התאחדות עולי מארמוראש, ועמד בראשה עד שהתמזגה בהתאחדות עולי הונגריה.
זמן קצר לפני השואה חזר לסיגט, בניסיון נואש להעלות משם כמה שיותר אנשים. בין השאר הצליח לחלץ את הוריו מטרנסילבניה ולהביאם לארץ ישראל. רוב ידידיו מסיגט כמו אברהם פריד לא היו בני מזל, ונספו בידי הנאצים.
מאמציו נתקבלו כרגיל בהתנגדות קשה של היריב יואל טייטלבוים, ראש חסידות סאטמר; זה פרסם הוראות שבהן אסר באיסור חמור ביותר ובאיומי גיהנום על אלפי מאמיניו להיעזר באיזו שהיא צורה בציונים מסוגם של בלנק וחבריו.
בלנק ייסד את ספריית "תמצית" שעבורה כתב והוציא ספרים קטנים ותמציתיים במדעי הרוח, היסטוריה, תנ"ך, גאוגרפיה וחשבון, לתועלת ההמונים, שבאופן זה קיבלו ידיעות בשפה פשוטה וקלה ובקיצור אך באופן מקיף. ספרים שהפכו לרבי מכר אם כי הוא לא ראה מהם רווח כספית גדול.
ביוזמתו הוקם שיכון מרמורוש בבני ברק, והוא גייס את האמצעים הכספיים לכך.
אליהו בלנק נפטר בתל אביב ב-6 ביוני 1955, ונקבר בבית העלמין קריית שאול.
סמי דיויס ג'וניור
מרטין סקורסיזי
מיעוט לאומי
אנונה
אנונה (שם מדעי: "Annona") היא סוג במשפחת האנוניים , שמוצאם ביבשת אמריקה. הסוג כולל מעל 100 מינים של עצים ושיחים סובטרופיים, ולרבים מהם פרי ראוי למאכל אדם.
פרח האנונה הוא פרוטוגני, בשלב הראשון נקבה ולאחר מכן הופך הפרח למצב זכרי, פרחי האנונה בעלי 3 עלי כותרת, במצב הנקבי הם בשרניים, במצב הזכרי האבקנים בצבע חום והצלקת התייבשה והיא בצבע חום בהיר.
מנוחה נכונה
כרייסטצ'רץ'
כרייסטצ'רץ' (באנגלית: Christchurch, במאורית: Ōtautahi) היא בירת מחוז קנטרברי שבניו זילנד. זוהי העיר הגדולה ביותר באי הדרומי והעיר השלישית בגודלה בניו זילנד (אחרי אוקלנד וולינגטון) - אוכלוסייתה 390,300 תושבים נכון לשנת 2010. היא נמצאת על חופו המזרחי של האי הדרומי, מצפון לחצי האי בנקס, ודרומית למפרץ פגסוס. העיר נקראת על שם מכללת כרייסט צ'רץ', המכללה הגדולה ביותר באוניברסיטת אוקספורד. במרכז העיר עמדה קתדרלת כרייסטצ'רץ'.
באזור העיר כרייסטצ'רץ' נמצאו שרידים להתיישבות מוקדמת של מאורים, ככל הנראה לצורך ציד מואה עונתי. את בתיה הראשונים של העיר בנו בשנות הארבעים של המאה ה-19 ציידי לווייתנים, אך רק ב-16 בדצמבר 1850 הגיעה קבוצת המתיישבים הראשונה, 792 נפש, שהגיעו בעידוד הכנסייה האנגליקנית להקים עיר אנגלית שבמרכזה קתדרלה ומכללה. שש שנים לאחר מכן, ב-31 ביולי 1856 הוכרזה כרייסטצ'רץ' כעיר על ידי הכתר הבריטי, והייתה לעיר הראשונה בניו זילנד. החל משנותיה הראשונות הוקצו שטחים נרחבים בעיר לפארקים ולגנים, פארק הגלי (Hagley Park) המשתרע על פני 1600 דונם הוקם בשנת 1855, והגנים הבוטניים של כרייסטצ'רץ' (300 דונם) הוקמו בשנת 1863. מדיניות זו נשמרה גם בהמשך והעיר מלאה בפארקים ציבוריים ובחצרות פרטיות מטופחות, עובדה שהעניקה לה את הכינוי עיר הגנים (The Garden City). בשנת 1867 הוקם מוזיאון כרייסטצ'רץ'.
כרייסטצ'רץ' בנויה כולה במישור, מטרים ספורים מעל פני האוקיינוס השקט. היא נתחמת על ידי נהר ואימקרירי (Waimakariri) מצפון, האוקיינוס השקט ממזרח והאזור הגעשי של פורט הילס (Port hills) מדרום. ממערב משתרעים מישורי קנטרברי. קתדרלת קרייסט צ'רץ', שהייתה לאחד מסמליה של העיר, נמצאת במרכז העיר וסביבה ארבע השדרות המרכזיות. שדה התעופה הבינלאומי של כרייסטצ'רץ' נמצא ממערב לעיר.
ב-15 במרץ 2019 בוצע בעיר טבח המוני, שבו רוצח אוסטרלי רצח 50 מתפללים מוסלמים בשני מסגדים בעיר.
ערים תאומות.
לכרייסטצ'רץ' יש ברית ערים תאומות עם הערים:
פרנס פרסרן
מערת הדובים
מערת הדובים (ברומנית: Peștera Urșilor) היא מערה גדולה במועצה פיאטרואסה (Pietroasa), במחוז ביחור שבהרי הקרפטים המערביים ברומניה.
מבנה.
המערה נמצאת בקרבת היישוב קישקאו (Chişcău), בגובה 482 מטר מעל פני הים. המערה התגלתה בעקבות פיצוצי דינמיט שנערכו במכרה שיש ב-17 בספטמבר 1975. אורך המנהרה כ-1,500 מטר ולאחר כניסה משותפת מתחלקת המנהרה לשני מפלסים: מפלס עליון באורך 488 מטר, שהועמד לרשות התיירים, ומפלס תחתון באורך 521 מטר, השמור למחקרים מדעיים.
שם המערה נקבע על פי הכמויות הגדולות של עצמות דובי מערות שנמצאו בתוכה. על פי הממצאים מניחים שהמנהרה נחסמה לפני כ-150,000 שנים וכלאה בתוכה כ-140 דובים. לאחר חמש שנות הכנה נפתחה המערה לציבור הרחב בשנת 1980. במקום מבקרים כ-200,000 תיירים בשנה.
מסלול התיירים מחולק לשלוש גלריות ושלושה אולמות:
אגם מרקאיבו
אגם מרקאיבו הוא האגם הגדול ביותר בדרום אמריקה. שטחו 13,210 קמ"ר, הוא שוכן בוונצואלה ומחובר למפרץ ונצואלה על ידי תעלת שיוט מלאכותית.
בתחילת המאה העשרים התגלו באגם כמויות גדולות של נפט, ונבנו על ידי ממשלות ונצואלה בתי זיקוק באגם. עתודות הנפט באגם נחשבות כעוגן הכלכלי של ונצואלה אך העתיד טמון במרבצי הנפט האקסטרה-כבד הרבים שנתגלו ברצועת אורינוקו.
בצפונו של האגם בנוי גשר גנרל רפאל אורדנטה , המחבר במדינת סוליה את העיר מרקאיבו עם שאר חלקי ונצואלה. אורכו של הגשר כ-8.7 ק"מ ובנייתו הסתיימה בשנת 1962.
ישראלים באוסטרליה
מטימאו
מטימאו (באנגלית: Mattimeo) הוא ספר מסדרת ספרי רדוול של בראיין ג'ייקס.
עלילה.
שנים לאחר ניצחון אנשי רדוול על קלוני-מגלב וכנופייתו, פוקדים את טירת רדוול צרות חדשות. כל ילדי המקום, ובהם מטימאו בנו של מתייאס הלוחם ואשתו דגניה נחטפו באמצע החגיגה השנתית לניצחון על קלוני. החוטף הוא השועל סלייגר, שאימו, סלה השועלה שימשה כמרגלת כפולה בימי המלחמה בקלוני. כאשר גילו זאת תושבי רדוול, גירשו אותה מהטירה.
סלייגר פגש בנחש אשמדאי והתעמת איתו, וכתוצעה מכך הושחתו פניו. כנקמה, חטף בעזרת כנופייתו את כל הילדים ברדוול, במטרה להביאם לארץ נום הרחוקה, שם יחיו כעבדים. ההורים ובראשם מתייאס, צריכים להפוך שוב לצבא ולהחזיר את ילדיהם. תושבי הטירה מנסים לעזור להם מרחוק, אך בזמן שכול הלוחמים עזבו תוקף העורב גנרל מקור ברזל וצבא העורבים שלו את הטירה.
לראשונה ניצבות בני אנשי רדוול שתי מטרות: החזרת הילדים והריגת סלייגר, והצלת הטירה מפני צבא העורבים.
תיקון טעות
סקנדינביאן איירליינס
סקנדינביאן איירליינס (באנגלית: Scandinavian Airlines System) או בקיצור SAS היא חברת התעופה הלאומית של המדינות הסקנדינביות: שוודיה, דנמרק ונורווגיה. החברה מפעילה טיסות משלוש המדינות לרחבי אירופה, המזרח התיכון, המזרח הרחוק וצפון אמריקה. בסיסה הגדול ביותר של החברה נמצא בנמל התעופה קופנהגן קסטרופ.
תולדות החברה.