פרננדו הרביעי נולד ב-6 בדצמבר 1285 לסנצ'ו הרביעי, מלך קסטיליה ומריה דה מולינה, בתם של אלפונסו דה מולינה ומיור אלפונסו דה מנסס. בשנת 1295 מת אביו סנצ'ו הרביעי, ופרננדו עלה לשלטון במקומו. בשנת 1296 פרץ נגדו מרד של האצולה וחואן מקסטיליה, לורד ולנסיה דה קמפוס הוכתר למלך לאון. עד לשנת 1301, הצליח פרננדו לדכא את המרד בהצלחה, בין היתר על ידי סיוע מאמו.
פרננדו לחם כנגד המוסלמים, והצליח לכבוש את רוב ספרד במהלך שלטונו. בשנת 1309 תפס פרננדו את גיברלטר מהמורים, וב-7 בספטמבר 1312 מת במפתיע בזמן שתכנן פשיטה לאמירות גרנדה, ובנו אלפונסו האחד עשר, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
בשנת 1302 התחתן פרננדו עם קונסטנסה מפורטוגל, בתם של דיניש, מלך פורטוגל ואיזבל מאראגון, ממנה היה לו 3 ילדים:
הפסגה (גואנגג'ואו)
הפסגה (סינית: 广晟国际大厦) הוא גורד שחקים אשר משמש למשרדים ולו 60 קומות (ועוד שש קומות תת-קרקעיות). הבניין מתנשא לגובה של 360 מטר (1,180 רגל). המגדל נמצא במחוז טיאנהיא של גואנגג'ואו, גואנדונג, סין
. בניית 118,452 המטרים הרבועים אשר עליהם משתרע המגדל החלה בשנת 2008 והסתיימה בשנת 2012, המגדל הוא המבנה המסחרי הגדול של גואנגג'ואו CBD.
במגדל יש גם מלון.
ה- Pinnacle בולט משכניו באמצעות העיצוב הנאו-קלאסי שלו. סדרת ניסיונות ופסים אנכיים עטופי גרניט מזכירים אלמנטים עיצוביים היסטוריים כמו המצודה המעופפת. בעוד שרוב הבניינים החדשים בסין מחופים בזכוכית, בניין זה משתמש בתערובת של חומרים הכוללים גרניט ומתכת כדי להוסיף מגוון ועומק מבחוץ. האפקט המשולב שלהם מביא למגדל אופי נאו-קלאסי, וגם רומז על השפעות ארט-דקו ונאו-גותיות. אלמנטים עיצוביים מערביים אלה נראים לא רק מבחוץ, אלא מועברים לפרטי פנים רבים גם כן - כפי שניתן לראות בלובי המעליות הרציונלי, אך עם זאת מעוצב בטוב טעם.
למרות ההשראה מסגנונות של פעם, הבניין מעסיק רכיבי עיצוב חדישים. זכוכית מבודדת שומרת על אור אולטרה סגול, ואילו חומר ריצוף סידן סולפט מונע שריפות ומפחית רעש וחשמל סטטי מוגזם. תאורה חסכונית באנרגיה מותקנת גם ברחבי המגדל.
Ein feste Burg ist unser Gott
האנדאן סולטאן
האנדאן סולטאן (בטורקית עותמ'אנית: خندان سلطان; נולדה בתאריך לא ידוע – 9 בנובמבר 1605) הייתה בת זוגו של מהמט השלישי, וולידה סולטאן בתקופה מלכותו של בנה אהמט הראשון.
ראשית חייה.
ממוצא בוסני, האנדאן סולטאן הייתה משרתת בביתו של ג'רה מהמט פאשה, ביילרבי של רומליה איילת. הוא היה בעלה של גברהאן סולטאן, בתו של הסולטאן סלים השני, אחותו של הסולטאן מוראט השלישי, ודודתו של הסולטאן מהמט השלישי. מהמט פשה היה מנתח ("ג'רה") ומל את שהזאדה מהמט ב-1582.
כבת זוג קיסרית.
בשנת 1583, כאשר מהמט מונה לסנג'ק-ביי של מניסה, הוצגה בפניו האנדאן היפהפה לפני עזיבתו על ידי מהמט פאשה וגברהאן סולטאן. כשמהמט הומלך לאחר מות אביו בשנת 1595, הגיעה איתו האנדאן לאיסטנבול.
להאנדאן ולמהמט נולדו חמישה ילדים:
כולידה סולטאן.
המלכתו של אהמט.
כאשר אהמט הומלך בעקבות מותו של מהמט השלישי ב-22 בדצמבר 1603, הפכה האנדאן לולידה סולטאן. כאם של הסולטאן החדש, היא קיבלה 1,000 אקצ'ה ביום. ביום שישי 9 בינואר, נשלחה הולידה סולטאן לשעבר, ספייה סולטאן, יחד עם שהזאדה מוסטפא (לימים מוסטפא הראשון) להתגורר ב"ארמון הישן" שנמצא בכיכר באיזיט. זמן קצר לאחר הכתרתו, אהמט רצה להביע את תודתו למהמט פאשה וגברהאן סולטאן שהכירו בין הוריו. אולם באותה העת, ג'רה מהמד פאשה היה קשיש וחולה ומת ב-9 בינואר 1604. לכן אהמט כיבד את אשתו של הפאשה המנוח. הוא גם קרא על שמה את אחת מבנותיו.
כעוצרת.
כעוצרת שותפה, החלה מיד לבנות את רשת לקוחותיה והייתה מעורבת באופן פעיל בניהול עניינים שושלתיים וקיסריים יחד עם המורה של אהמט, מוסטפא אפנדי. אהמ הודיע ​​מספר פעמים על להיטותו לצאת למלחמה. נראה כי האנדאן סולטן ומוסטפא אפנדי יעצו לו לנהוג בצורה זו כדי לתת לציבור את הרושם שהוא מסוגל לשלוט במדינה. הוא גם החל לבלות זמן רב מחוץ לארמון, בעיקר בציד או סייר בסתר, ללא קשר למזג האוויר. האנדאן סולטאן הבין במהרה שבנה יכול בקלות להעמיד את עצמו בסכנה ולכן יש צורך לעקוב אחריו מקרוב.
היא העדיפה את חבריה הבוסנים בחצר של בנה. היא שכנעה את אהמט למנות את יבוז עלי פאשה לווזיר הגדול ושמרה על קשר הדוק איתו, במיוחד בחודשים הקריטיים הראשונים לשלטונו של אחמד. באביב 1604, היא ומוסטפא אפנדי הורו לעלי פאשה לקחת פיקוד בהונגריה. באוגוסט 1604 הורה אהמט להוציא להורג את סגן הווזיר הגדול קאסים פאשה, ובינואר 1605 את יורשו סריקצי מוסטפא פאשה, ובשני המקרים החלטתו אושרה ועודדה על ידי האנדאן סולטן ומוסטפא אפנדי שניסו להיפטר מאנשיה של ספייה סולטאן בחצר המלכות.
בגלל השפעתה של האנדאן סולטאן על בנה, דרוויש מהמט אגא החליף את באירן אגא כגנן הראשי בקיץ 1604. בכל פעם שהאנדאן, אהמט ודרוויש הגיעו לגני הארמון, היא גרמה לאהמט להבטיח כי הוא לא יעשה שום דבר בניגוד למה שדרוויש יגיד. הודות לתמיכתה הרציפה של האנדאן, הוא הצליח להפוך לחביב על אהמט.
האנדאן סולטן שימשה גם כמתווכת בין בנה לבין פקידי ממשל אחרים. כל מוזמן שרצה לתקשר עם אהמט היה צריך להגיש תחילה את עתירתו. ההיסטוריון בן זמננו, אבראהים פיסבי, הטיל ספק בחוכמתה, אך נתן לגיטימיות לסמכותה על בנה באמירה ישנה ופופולרית "זכות האם היא זכות האל".
מותה.
האנדאן סולטאן נפטרה בארמון טופקאפי ביום רביעי, 9 בנובמבר 1605 לאחר מחלה ממושכת. בהלווייתה חולקו כמויות גדולות של אוכל ונדבה לעילוי נשמתה. היא נקברה לצד בעלה במאוזוליאום שלו במסגד איה סופיה באיסטנבול. אהמט למרות דרישותיהם של הווזירים להישמע למסורת האבל בן שבעה הימים, לא דחה את יציאתו מאיסטנבול למערכה נגד מרידות הג'לאלי. לאחר מותה של האנדאן, הפך האג'י מוסטפא אגא, לסריס הראשי של ההרמון הקיסרי (הסמכות הגבוהה ביותר בהרמון) לאורך שלטונו של אהמט.
מקורות.
הערך תורגם מוויקיפדיה האנגלית.
ברברה ביין
ברברה ביין (באנגלית: Barbara Bain; נולדה ב-13 בספטמבר 1931) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה יהודייה אמריקאית. ביין ידועה בזכות תפקידה בסדרת הטלוויזיה "משימה בלתי אפשרית" שעלתה לשידור בסוף שנות ה-60, בה גילמה את הפאם פאטאל, הסוכנת החשאית ודוגמנית הצמרת, סינמון קרטר.
שנותיה המוקדמות.
ביין נולדה כמילדרד פוגל בשיקגו, בתם של מהגרים יהודים מרוסיה. היא סיימה את אוניברסיטת אילינוי עם תואר ראשון בסוציולוגיה. היא החלה לפתח עניין במחול ולכן עברה לניו יורק, ללמוד אצל מרתה גרהם. מאחר שלא הייתה מסופקת מהקריירה שלה כרקדנית, היא החלה לעסוק בדוגמנות וביצעה עבודות עבור ווג, הארפרז ומגזינים נוספים.
אך ביין נותרה עדיין חסרת השראה, ונרשמה לסטודיו לתיאטרון כדי ללמוד משחק, בתחילה אצל קורט קונוויי, ואחר כך אצל לון צ'פמן. משם המשיכה לאולפן השחקנים ולמדה אצל לי סטרסברג.
תפקידה הראשון של ביין כשחקנית היה במחזהו של פאדי צ'ייפסקי, אמצע הלילה, שיצא לסיבוב הופעות ארצי באוקטובר 1957. לביין נלווה עמיתה ובעלה החדש מרטין לנדאו. ההופעה האחרונה הביאה את בני הזוג ללוס אנג'לס, בה השתקעו באופן קבוע. לאחר המעבר, ביין ייסדה בעצמה את סטודיו השחקנים המערבי, בו המשיכה ללמד שיעורים ולבצע סצנות.
קריירה בקולנוע ובטלוויזיה.
התחלת הקריירה.
הופעותיה הראשונות של ביין בטלוויזיה כללו את "חבל מתוח" של CBS, עם מייק קונורס, ו-3 סדרות של ABC : "החוק ומר ג'ונס" עם ג'יימס ויטמור, "הרפתקאות בגן עדן" עם גרדנר מקיי, ו-"דרך ישרה" עם בריאן קלי וג'ון אשלי.
אחרי תפקיד חוזר ב-1959 כנשוא העניין הרומנטי של דייוויד ג'נסן ב"ריצ'רד דיאמונד, בלש פרטי", שיחקה ברברה ביין בתחילת שנות ה-60 ככוכבת אורחת במספר סדרות ביניהן: פרי מייסון, המופע של דיק ואן דייק ואמא שלי, המכונית שלי.
משימה בלתי אפשרית: סינמון קרטר.
בין השנים 1966–1969, הופיעה ברברה ביין לצד בעלה, מרטין לנדאו (אשר גילם את רולין האנד, אמן התחפושות) בתפקיד הראשי של סינמון קרטר במשימה בלתי אפשרית. ביין זכתה בשלושה פרסי אמי רצופים ב -1967, 1968, ו-1969 כ"שחקנית ראשית מצטיינת בסדרת דרמה" על הופעתה במשימה בלתי אפשרית, בנוסף למועמדות לפרס גלובוס הזהב ב -1968.
התפקיד של סינמון קרטר כסוכנת IMF התאפיין כ"פאם פאטאל" וכ"אישה במצוקה". בתיקיית ה-IMF שלה (שנראתה בתחילת כל פרק, בסצנה הקבועה בה מנהיג הצוות, בוחר את אנשי צוותו מרשימה של מועמדים) היא הוצגה כדוגמנית-על מצליחה ובמהלך שלוש העונות שלה בתוכנית, תמונתה בתיקייה הופיעה על לפחות 3 מגזיני אופנה מובילים. לעיתים קרובות, סינמון קרטר שיחקה את התפקיד של אישה אמריקנית יפה הגורמת לגברים רבי-יכולת להנמיך את ההגנות שלהם. לעיתים אחרות, שיחקה אשה במצוקה כדי להסיח את דעתו של האויב. בניגוד לשאר אנשי צוות ה-IMF, סינמון קרטר כמעט ולא השתמשה בתחפושות מתוחכמות מאחר שהשחקנית אשר גילמה אותה, ברברה ריין, סבלה מקלסטרופוביה ונמנעה מאיפור כבד. חולשה זו של השחקנית והדמות שגילמה נוצלה עד תום בפרק "השחלוף" בעונה השלישית, כאשר שירות מודיעין של אויב מגלה את הפוביה שלה לאחר לכידתה ומשתמש בה בניסיון לשבור אותה.
בסיומה של העונה השלישית, עזבו ברברה ביין ובעלה, מרטין לנדאו, את הסדרה בשל המחלוקות של לנדאו עם מפיקי התוכנית לגבי חוזהו.
המשך הקריירה.
ב-28 באפריל 2016, זכתה ברברה ביין לכבוד על תרומתה לתעשיית הבידור כשהכוכב ה-2,579 של שדרת הכוכבים של הוליווד שובץ על שמה. חבריה הוותיקים, אדוארד אסנר ודיק ואן דייק השתתפו ונאמו בטקס הסרת הלוט מעל הכוכב.