עיקר תפקיד הממונה על הרשמים, הוא לשמש אחראי מבחינה מקצועית על כלל רשמי ההוצאה לפועל מבלי להתערב בהפעלת סמכויותיו של רשם על פי דין בנוגע להליך שלפניו.
תפקיד הממונה הוא גם להדריך ולהנחות את הרשמים בפן המקצועי, להגן על אי תלותם ולהוות חיץ בינם לבין יתר גורמי הרשות המבצעת העלולים, גם בלי משים, לפגוע באי תלותם ובכפיפותם להוראות הדין בלבד.
במסגרת תיקון מס' 33 לחוק ההוצאה לפועל נקבע כי על הממונה הראשונה שנבחרה לתפקיד – הגב' מיכל שביט - לפעול לשם הקמתה וניהולה של חטיבת הרשמים ברשות האכיפה והגבייה; לדאוג למיצובם ולהעצמתם של הרשמים הן בתוך המערכת והן מחוצה לה; לקבוע כללי אתיקה שיחולו על הרשמים; וכללים פנים מערכתיים שיגנו על אי תלותם; שמירה על מקצועיותם והדרכתם.
האחראי על בירור תלונות נגד רשמים.
תפקיד זהה לזה הממולא במערכת בתי המשפט על ידי נציב תלונות הציבור על שופטים, נמסר לידיו של האחראי על בירור תלונות נגד רשמי ההוצאה לפועל.
האחראי על בירור תלונות נגד רשמי ההוצאה לפועל, שהוא שופט או שופט לשעבר, אינו עוסק כלל בבחינת שיקול דעתם המשפטי של רשמי ההוצאה לפועל, שכן זה נבחן בהליכי ערעור ובכפוף לכל דין. תפקידו של האחראי הוא בירור תלונות על התנהגות רשמי הוצאה לפועל במסגרת מילוי תפקידם, לרבות תלונות לעניין דרך ניהול ההליכים על ידם.
הסדר זה, של מינוי גורם ייחודי לטיפול בתלונות אלה ותיחום סמכותו לבדיקת התנהגות וניהול הליכים, נועד לאפשר, מן הצד האחד, ביקורת ובקרה על ביצוע תפקידם של רשמי ההוצאה לפועל, ומן הצד האחר, למנוע ככל האפשר את הפגיעה בעצמאותו של רשם ההוצאה לפועל .
אתיקה של רשמי ההוצאה לפועל.
כאמור, רשמי ההוצאה לפועל הם עובדי מדינה, ומשכך הם כפופים להוראות תקנון שירות המדינה ("התקשי"ר") ולקוד האתי של עובדי המדינה. עם זאת, לאור מהות וטיב תפקידם של רשמי ההוצאה לפועל, הכולל סמכויות מנהליות כבדות משקל, סמכויות שיפוטיות וסמכויות מעין שיפוטיות ונוכח הדמיון הרב, הקיים בין תפקידם לבין תפקיד השופט, הממונה על הרשמים בהתייעצות עם שר המשפטים, קבעה כללי אתיקה לרשמי ההוצאה לפועל.
כללים אלו, מהווים מעין "שולחן ערוך", לרשמי ההוצאה לפועל וכלי מעשי שמנחה אותם במעשיהם במסגרת תפקידם בלשכת ההוצאה לפועל והן מחוץ ללשכת ההוצאה לפועל.
בדומה לכללי האתיקה לשופטים, גם כללי האתיקה לרשמי ההוצאה לפועל, נועדו לשמור על עצמאותם השיפוטית ועל אי תלותם של הרשמים, על מנת לקיים דיון הוגן, בהליכים המתנהלים לפניהם ולהבטיח את אמון הציבור בהם .
היוזמה לשינוי תואר המשרה מ"רשם הוצאה לפועל" ל"שופט אכיפה".
עורך דין יוסף ויצמן, המכהן כמשנה לראש לשכת עורכי הדין וכיו"ר פורום הוצאה לפועל בלשכה, יזם בתיאום עם חבר הכנסת יואב בן-צור, הצעת חוק לפיה יוחלף תואר משרתו של "רשם ההוצאה לפועל" ל"שופט אכיפה".
לפי דברי ההסבר להצעת החוק, באה לעשות צדק היסטורי עם הירושה במערכת המשפט שקיבלה מדינת ישראל מימי המנדט ולבטל את המונח "רשם", לכל הפחות לעת עתה ברשות האכיפה והגבייה, שהיא רשות נפרדת כיום ממערכת בתי המשפט.
על פי הצעת החוק, מאחר שרשמי ההוצאה לפועל כשירים לכהן כשופטים ותחום סמכותם היא שיפוטית בחלק ניכר מההליכים המובאים לפתחם, הרי שיש לדייק בתואר משרתם ולשנות את שם המשפט לשופט אכיפה וגבייה.
טעם נוסף שעלה בהצעת החוק, הוא חיזוק מעמדם של הרשמים, שיוסיף ויחזק את מערכת בתי המשפט כולה, כאשר אכיפת ביצועו של פסק דין יינתן על ידי שופט על כל המשתמע מכך.
"כאשר אדם המשתמט מתשלום חובותיו יקבל לידיו צו הבאה בפני "שופט אכיפה", יש סיכוי טוב יותר שהוא יפנים את חשיבות הסמכות אשר בפניה הוא מובא, יותר מאשר הצו חתום בידי "רשם" - תואר ארכאי המשדר שלא בצדק סוג של תפקיד פקידותי גרידא.
יש לתקן את המצב הנוכחי, בו לרשם הוצאה לפועל יש סמכות דומה לשופט בית משפט השלום בנושאים מסוימים כגון טענת פרעתי ואף צווי מאסר בתיקי מזונות, אך הוא נקרא רשם ולא שופט. מה גם, שהדבר גורם שרשמים לא מכהנים תקופה ארוכה בתפקיד משום שהם מעוניינים בקידום לתפקיד שופט".
הצעת החוק זכתה לתמיכה רחבה של חברי הכנסת ללא קשר להשתייכות פוליטית.הצעת החוק צפויה להידון במהלך שנת 2017.
נגה קולינס-קריינר
נגה קולינס-קריינר (נולדה בחיפה, 1966) היא פרופסור מן המניין לגאוגרפיה ולימודי סביבה באוניברסיטת חיפה, נשיאת האגודה הגאוגרפית הישראלית, חוקרת בתחום הגאוגרפיה האנושית ומומחית בתחום העלייה לרגל והתיירות הדתית, פיתוח ותכנון תיירות וחקר קונפליקטים באתרי דת.
ביוגרפיה.
קולינס-קריינר נולדה בחיפה. היא סיימה את בית הספר התיכון עירוני ה' ב-1984 והתגייסה לקורס חוי"ה בצה"ל. שירתה כמשק"ית חינוך וידיעת הארץ בחיל התותחנים בגולן, וכקצינת חינוך ביחידת חימוש מרחבית רמת הגולן. שירתה בצה"ל בשירות סדיר וקבע בשנים 1985–1988. היא מתגוררת בקדימה יחד עם בעלה ושלושת ילדיה.
קריירה אקדמית.
נגה קולינס-קריינר סיימה את לימודי תואר ראשון בחוג לגאוגרפיה בשנת 1991, תואר שני ב-1995, ותואר שלישי ב-2001, כל התארים בהצטיינות באוניברסיטת חיפה. לאחר תקופת פוסט-דוקטורט באוניברסיטת Waterloo בקנדה בפקולטה ללימודי סביבה, חזרה לישראל בשנת 2003 והצטרפה כסגל קבוע בחוג לגאוגרפיה באוניברסיטת חיפה. קיבלה קביעות ודרגת מרצה בשנת 2004, הועלתה לדרגת מרצה בכירה בשנת 2010, ולדרגת פרופסור חבר בשנת 2016. מונתה כראש המרכז לחקר חיפה והצפון בשנת 2014, ולנשיאת האגודה הגאוגרפית הישראלית בשנת 2017.
קולינס-קריינר חברה פעילה ברשת Cost של האיחוד האירופי וברשתות בינלאומיות נוספות של חוקרים מהאקדמיה. היא חברה בוועד המנהל של המכון על שם שמיר בגולן ובוגרת קורס דירקטורים. קולינס-קריינר גם יועצת למספר גופים ציבוריים בהם רשות הטבע והגנים, הקרן הקיימת לישראל, משרד התיירות. קולינס-קריינר הרצתה גם במרכז הבינתחומי הרצליה, המכללה האקדמית תל אביב-יפו והמכללה האקדמית כנרת בעמק הירדן. היא הנחתה עשרות מסטרנטים ודוקטורנטים.
בין מחקריה הבולטים: חקר תופעת העלייה לרגל, חקר הבהאיים בישראל, עלייה לרגל נוצרית לישראל, עליה לרגל לקברי צדיקים יהודים, קונפליקטים באתרי דת בירושלים, נצרת וחיפה, תיירות אקולוגית באגמון החולה ומחקרים אודות שביל ישראל.
קולינס-קריינר היא שותפה בצוות ההקמה של שביל הים.
אדם ראיינר
אדם ראיינר (1899 - 4 במרץ 1950) הוא האדם היחידי שתועד בהיסטוריה הרפואית הן כגמד והן כענק. נטען שהוא סבל מאקרומגליה.
ראיינר נולד בגראץ, אוסטרו-הונגריה. בשנת 1917 כשהיה בן 18 גובהו עמד על 122.5 סנטימטרים בלבד. לפי ההגדרה, אדם הלוקה בגמדות הוא אדם בוגר שגובהו מתחת ל-147 סנטימטרים. ואז לפתע, כפי הנראה מגידול במוחו, הוא החל לצמוח בקצב מהיר כך שבשנת 1931 ובגיל 31 גובהו נסק ל-218 סנטימטרים. הענקיות שלו גרמה לו לנכות והוא היה צריך לנוע בכיסא גלגלים לכל יתר חייו. עד למותו בשנת 1950 (בגיל 51) הגיע לגובה של 234 סנטימטרים. אורך כפות רגליו הגיע ל-33.3 סנטימטרים, והם גדלו ממידה 43 (לפי התקן האירופי) למידה 53 בשלוש שנים בלבד. אורך כפות ידיו הגיע ל-23.9 סנטימטרים והוא שקל בשיאו 109 קילוגרמים.
יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר
יוהאן השני, דוכס סקסוניה-ויימאר (בגרמנית: Johann II Herzog von Sachsen-Weimar; 22 במאי 1570 – 18 ביולי 1605) היה דוכס סקסוניה-ויימאר בין השנים 1602–1605.
ביוגרפיה.
יוהאן נולד ב-22 במאי 1570 בוויימאר שהשתייכה לנסיכות הבוחר מסקסוניה, ליוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר ולדורותיאה מריה מאנהלט, בתו של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט.
בשנת 1573 מת אביו יוהאן וילהלם, דוכס סקסוניה-ויימאר, ואחיו פרידריך וילהלם הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה במקומו לשלטון. בשנת 1602 מת פרידריך וילהלם, ויוהאן עלה במקומו לשלטון. בשנת 1603 דרש אחיינו יוהאן פיליפ, דוכס סקסוניה-אלטנבורג את ירושתו, ומשום כך חולקה הדוכסות בינו לבין אחיינו, שהקים את דוכסות סקסוניה-אלטנבורג.
ב-18 ביולי 1605 מת יוהאן בויימאר, ובנו יוהאן ארנסט הראשון, דוכס סקסוניה-ויימאר עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-7 בינואר 1593 התחתן יוהאן עם דורותיאה מריה מאנהלט, בתם של יואכים ארנסט, נסיך אנהלט ואלאונורה מוירטמברג. ממנה היו לו 12 ילדים:
המנדט הצרפתי
טריומף הראלד
טריומף הראלד (באנגלית: Triumph Herald) היא מכונית בריטית שיוצרה בגרסאות שתי דלתות: סדאן, קופה, קבריולה, הצ'בק, סטיישן, וקורייר (מסחרית), הוצגה על ידי סטנדרט-טריומף החברה של קובנטרי בשנת 1959, יוצרה עד שנת 1971. נמכרו כ-500,000 יחידות. בשנת השקתה עלתה בבריטניה כ-700 לירה שטרלינג.
דגמים.
טריומף הראלד בישראל.
הטריומף הראלד שווקה במדינת ישראל על ידי "חברה ישראלית למובילים בע"מ". הקורייר (מסחרית) הראשונה הגיעה לחיפה ביולי 1962. היבואן הזמין ב-1964 33 מסחריות קורייר, עשירית מהיבוא שלו. באוקטובר-נובמבר 1965 יוצרו במלטה 54 יחידות קורייר עבור ישראל. המחיר היה 11,950 ל"י ליחידה.
ב 1970 הושקה בישראל סוסיתא 13/60, במרכב סטיישן, טנדר, וסדאן (כרמל דוכס). בהמשך להסכם בין אוטוקרס (שובינסקי) לבין חברת סטנדרט-טריומף, הסוסיתא 13/60 הורכבה על שלדת טיומף הראלד, והשתמשה במנוע ובגיר של ההראלד 13/60. הקיטים (שלדה, מנוע, גיר, וחלקים נוספים) שסיפקה טריומף, שימשו גם בכל דגמי ההמשך, כולל דגמי הרום כרמל, עד להפסקת הייצור ב 1978.
יש לזכור שבשנים 1967–1973, דגם נוסף של טריומף, הטריומף 1300, הורכבה בארץ על ידי אוטוקרס ביוזמתו של יצחק שובינסקי.
אליפות העולם בהוקי קרח לצעירים