הישיבה מחייבת לימודי גמרא ברמת 5 יחידות לימוד, אך מתירה לתלמידים שלא עברו את הבגרות בכיתה יא' לגשת בכיתה יב' לבחינת הבגרות בתושב"ע. ובנוסף, הישיבה מעודדת את תלמידיה ללמוד 5 יח' לימוד בתנ"ך.
הישיבה התמודדה מספר פעמים בחידון הגמרא הארצי וזכתה בו במקומות מכובדים.
לימודי חול.
במחצית השנייה של יום הלימודים נלמדים לימודי חול.
הישיבה ידועה בהצטיינותה בתחומי החול ומקיימת מספר רב של מסלולים ללימודים מואצים ומורחבים:
הישיבה גם משתתפת מדי שנה בתחרויות:
פעילות חברתית ועזרה לסביבה.
הישיבה דוגלת בפעילות חברתית רבות, ומעודדת את תלמידיה להתנדב ובכיתות הגבוהות הדבר נכלל כחלק מהמעורבות החברתית המחויבת לקבלת בגרות.
בכיתות ז' - ח' הישיבה מקצה שעות מיוחדות לפעילות חברתית ופעילות לפיתוח הסביבה.
בכיתות ט' - י' התלמידים מבצעים התנדבות בבתי אבות, בתי חולים, עם ילדים בעלי צרכים מיוחדים, וכן התנדבות בלימוד תלמידים בכיתות נמוכות בבית ספר (מעורב מגדרים) בעיר.
בכיתות י"א - י"ב התלמידים נדרשים ליזום פעילויות חברתיות. מדי פעם הישיבה יוצאת במבצע מיוחד של עזרה לתלמידי כיתות נמוכות בלימודים, ופעילויות נוספות.
בנוסף לכל אלו הישיבה מבצעת פעיליות כלל ישיבתית כדוגמת הרקדה מידי ראש חודש, כוכב החודש לתלמידי חטיבת הביניים (כל מחזור/שכבת גיל, בוחרת תלמיד שלדעתה הוא התלמיד המצטיין של החודש), טקס תפילין לילדי כיתות ז', וכו'.
בכל שנתיים תלמידי כיתות יא' ויב' נוסעים למסע לפולין בעידוד ובהדרכת הישיבה.
כביש 461
כביש 461 (מכונה דרך לוד או כביש בני עטרות - תל אביב-יפו) הוא כביש רוחב אזורי בדרומו של גוש דן, המוביל ממחלף קיבוץ גלויות בו הוא נפגש עם נתיבי איילון במערב ועד צומת הטייסים עם כביש 40. הכביש הוא אחד מכבישי הגישה החשובים לתל אביב מכיוון מזרח, ובדומה לכבישי רוחב אחרים באזור הוא מקשר בו צירי האורך החשובים של מישור החוף - כביש 40, כביש 4 (במחלף מסובים) ונתיבי איילון בתל אביב. אורכו של הכביש הוא כ-12 ק"מ והוא עובר בחלקו הגדול בשטח בנוי.
כביש 461 עד לבני עטרות נמצא על תשתית דרך היסטורית שהובילה מיפו ללוד. הדרך התחילה ביפו כדרך סלמה והמשיכה דרך הכפרים סלמה, אל-ח'ירייה, יהודייה (עבאסייה), עד וילהלמה (בני עטרות) ומשם ללוד. בתל אביב הוא נקרא דרך קיבוץ גלויות, רחוב לח"י ודרך חיים בר-לב, ומרמת גן דרך אור יהודה ויהוד-מונוסון עד צומת הטייסים הוא נקרא "דרך לוד". קטע הכביש העוקף את שכונת התקווה באורך 3.5 קילומטר נחנך בפברואר 1952. בשנת 1969 הוחל בהרחבת הקטע המזרחי בין אור יהודה לבני עטרות לשלושה נתיבים.
בשנת 2004 אישרה הוועדה לתשתיות לאומיות את הארכתו של הכביש לכיוון מזרח, עד למחלף גבעת כ"ח שם הוא יתחבר לכביש 6. בכך יהפוך כביש 461 לכביש רוחב נוסף המחבר את כביש 6 עם כבישי האורך המערביים לו. תוכנית זו זכתה להתנגדות והוצאתה אל הפועל מוטלת בספק.
אתרים ראויין לציון לאורכו של הכביש הם פארק מנחם בגין, אצטדיון וינטר, פארק אריאל שרון, הספארי ברמת גן ושרידיהם המעטים של הכפר הערבי אל-ח'ירייה ושל עתיקות בני ברק הקדומה.
החזית לשחרור החיות
ליגת ווינר
בעקבות הסכמי חסות עם המועצה להסדר ההימורים בספורט, הליגות הבאות קיבלו את השם "ליגת ווינר":
Invincible
Invincible (בלתי מנוצח) הוא אלבום האולפן העשירי והאחרון של הזמר והיוצר מייקל ג'קסון עד למותו. האלבום יצא לאור באוקטובר 2001, בידי החברה, אפיק. האלבום יצא לאחר שש שנים שבהן לא הקליט ג'קסון אלבום אולפן. לאלבום קדם אלבום הרמיקסים, "", משנת 1997 שכלל שירים חדשים ורמיקסים לשירים קודמים.
האלבום נמכר ב-13 מיליון עותקים ברחבי העולם, כאשר רק בשבוע הראשון לצאתו נמכר בכ-366 אלף עותקים בארצות הברית בלבד.
הוא הגיע למקום ראשון במצעדי המכירות באחד עשר מדינות ברחבי העולם. למרות זאת, האלבום נחל כישלון מסוים, בהשוואה לאלבומיו הקודמים של ג'קסון.
מן האלבום הזה יצאו הסינגלים "cry" ,"You Rock My World" ו-"Butterflies". הסינגלים ששוחררו זכו להצלחה חלקית, כאשר הסינגל המוביל מהאלבום, "You Rock My World", הגיע למקום העשירי בבילבורד הוט 100 האמריקאי, מקום ראשון בצרפת ולפסגת המצעדים ברחבי העולם. ב-2002, ג'קסון היה מועמד לזכייה בפרס גראמי בקטגוריית מבצע הפופ הטוב ביותר על עבודתו בשיר "You Rock My World", אך לא זכה.
לאחר מותו של מייקל ג'קסון ב-25 ביוני 2009, האלבום נכנס למצעדי האלבומים ברחבי העולם, בדומה לשאר אלבומיו של ג'קסון שזכו לפופולריות מחודשת.
האלבום יצא בעטיפות מוגבלות בצבעים שונים: כחול, ירוק, אדום וכתום.
הסכסוך עם סוני.
ג'קסון המתין לפקיעת הזכויות של סוני מיוזיק (חברת האם של אפיק) על אלבומיו הקודמים ובכך למנוע ממנה לקבל אחוזים מהרווח. הוא חשב שזה יקרה בתחילת המילניום אך בשל סעיף בחוזה, פקיעת הזכויות הייתה צפויה לקרות רק בעוד שנים רבות. ג'קסון פתח בחקירה וגילה כי עורך הדין שייצג אותו בחוזה הוא גם עורך הדין של סוני ובכך יש ניגוד עניינים. עניין נוסף שהדאיג את ג'קסון הוא העובדה שסוני מקיימת כבר מספר שנים, משא ומתן לקניית הזכויות על קטלוג המוזיקה שלו. לפיכך, דעיכת הקריירה או התדרדרות כלכלית תאיץ את הרצון של ג'קסון למכור את הזכויות. לכן, לסוני יש אינטרס בכישלון הקריירה שלו.
לאור העובדות, ג'קסון הצהיר כי בכוונתו לעזוב את סוני. כתוצאה מכך, ביטלה סוני את שחרור הסינגלים, צילומי הווידאו וכל הקשור בקידום האלבום. הדבר גרם לסכסוך מתוקשר בין ג'קסון לנשיא החברה, טומי מוטולה. ג'קסון האשים אותו בגזענות כלפי עמיתיו ובחוסר מוטיבציה לקדם את האלבום. סוני השיבה כי אי קידום האלבום נובע מסירובו של ג'קסון לקיים מסע הופעות ברחבי ארצות הברית.
אפרם צימבליסט
אפרם צִימְבָּלִיסְט (באנגלית: Efrem Zimbalist; 21 באפריל 1889 – 22 בפברואר 1985) היה כנר קונצרטים מן הידועים בעולם, מלחין, מורה ומנצח יהודי-רוסי.
ביוגרפיה.
צימבליסט נולד ברוסטוב על נהר דון במשפחה יהודית, לאב מנצח. בגיל תשע ניגן אפרם כינור ראשון בתזמורת של אביו. בגיל 12 נכנס לקונסרבטוריון של סנקט פטרבורג ולמד אצל ליאופולד אאואר. אחרי סיום לימודיו הפיע לראשונה כסולן בברלין, בנגינת הקונצ'רטו של ברהמס. הופעתו הראשונה בלונדון הייתה בשנת 1907 ובארצות הברית בשנת 1911, עם התזמורת הסימפונית של בוסטון. לאחר זאת השתקע בארצות הברית. צימבליסט עשה רבות לעידוד הביצוע של מוזיקה עתיקה וקירובה לקהל הרחב.
צימבליסט נישא לזמרת הסופרן האמריקאית אלמה גלוק ובמשך שנים אחדות יצאו יחד לסיורי קונצרטים. אלמה גלוק נפטרה בשנת 1938.
בשנת 1928 החל צימבליסט ללמד במכון קרטיס למוזיקה בפילדלפיה. בשנת 1943, שמונה שנים לאחר שהתאלמן, נישא למייסדת המכון, מרי לואיז קרטיס בוק. הוא ניהל את בית הספר משנת 1941 עד 1968. בין תלמידיו היו אוסקר שומסקי ופליקס סלטקין.
צימבליסט פרש מנגינה ככנר בשנת 1949, חזר ב-1952 לנגן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של ג'אן קרלו מנוטי, המוקדש לו. פרש סופית מנגינה בשנת 1955. צימבליסט ישב בחבר השופטים בתחרות צ'ייקובסקי הבינלאומית בשנים 1962 ו-1966.
יצירותיו כוללות קונצ'רטו לכינור, "רפסודיה אמריקאית", ופואמה סימפונית בשם "דפניס וכלואה".
אפרם צימבליסט מת בשנת 1985 בגיל 95.
בנו מאלמה גלוק, אפרם צימבליסט הבן, ונכדתם, סטפני צימבליסט, היו שניהם לשחקנים פופולריים. הסופרת ומבקרת המוזיקה מרשה דבנפורט הייתה בתה של אלמה גלוק מנישואיה הראשונים ובתו החורגת של אפרם צימבליסט.
ברכיה הנקדן
אוניית משוטה
אוניית משוטה (באנגלית: paddle steamer או paddlewheeler) היא אונייה המונעת על ידי גלגל משוטים אחד או יותר, המקבל את תנועתו הסיבובית ממנוע קיטור.
אונייה בעלת שני גלגלי משוטים, אחד בכל דופן, נקראת "אוניית משוטות צִדיות" (sidewheeler) או "אוניית משוטות", בעוד זו בעלת גלגל משוטים יחיד בירכתיים נקראת "אוניית משוטה ירכתית" (sternwheeler) או "אוניית משוטה". שיטת ההנעה באמצעות משוטות חלפה מן העולם, ואוניות משוטה מעטות בלבד נבנו מאז שנות ה-40 של המאה ה-20.
כביש 446
כביש 446 הוא כביש אורך אזורי בישראל המתחיל בצומת שילת במודיעין בדרום, ומסתיים במחלף ברוכין שעל כביש 5 בצפון. אורכו של הכביש 31 ק"מ וכמעט כולו עובר מחוץ לקו הירוק. על מנת להתגבר על הירידה התלולה של ההר (כ-150 מטר), נסללו בכביש שלושה סיבובים חדים, כדוגמת מעלה עקרבים.
תולדות הכביש.
הכביש קיים לפחות מאז ימי השלטון הירדני, עת מספרו היה "99". עד שנות ה-90 של המאה ה-20 היה תוואי הכביש שונה, וליד הכפר דיר בלוט, הוא המשיך צפונה לכוון מסחה ועזון, והגיע עד טולכרם. בתוואי הישן עדיין מופיע מספר הכביש, בעיקר באזור עזון.
אברם בונאצ'יו
אברם בוּנאצ'יו (ברומנית: Avram Bunaciu; 1909–1983) היה משפטן ופוליטיקאי קומוניסטי רומני. כתובע היה מעורב במשפטים נגד פושעי מלחמה ברומניה אחרי מלחמת העולם השנייה, כמו כן במשפטים הפוליטיים ובדיכוי הסטליניסטי במדינה. כיהן כשר המשפטים של רומניה מ-25 במרץ 1948 עד 3 בספטמבר 1949 ושר החוץ של רומניה מ-11 בינואר 1958 עד 20 במרץ 1961.
ביוגרפיה.
נולד למשפחת איכרים בכפר גורבה (Gurba), שבמחוז ארד בטרנסילבניה, אז בתחומי האימפריה האוסטרו-הונגרית. היו לו ארבע אחיות ושני אחים, איכרים שלפי מקורות מסוימים, להבדיל ממנו, נרתעו מהפוליטיקה של המשטר הקומוניסטי החדש.
אתרי אינטרנט וספרות שמקורה בחוגי הימין הקיצוני ברומניה ייחסו לאברם בונאצ'יו מוצא יהודי, באומרם כי שמו המקורי היה כביכול "אברהם גוטמן". לעומת זאת לפי מקורות אחרים מאותם החוגים אשתו הייתה יהודיה.