אָץ קוֹצֵץ הוא פיוט לשבת זכור, השבת שלפני פורים, שנתחבר על ידי הפייטן הארצישראלי אלעזר בירבי קליר. בפיוט זה באות לידי ביטוי התכונות המאפיינות את הסגנון של הקליר וממשיכיו בפייטנות הארצישראלית והאשכנזית בתחילת ימי הביניים, ולפיכך נעשה סמל לסגנון זה, המכונה לעיתים "סגנון אץ קוצץ", וללשונו המכונה "לשון אץ קוצץ".
הפיוט מתאר את מלחמת עמלק שהתקיף את ישראל לאחר צאתם ממצרים, על פי המתואר בתורה ובמדרשי חז"ל.
בפיוט ארבעה עשר בתים, בכל בית שתי שורות בנות שתי צלעיות ובכל צלעית בין שתיים לארבע מילים. החרוז בסופי השורות משותף לכל שני בתים. באקרוסטיכון בראשי הבתים חתום שם המחבר, אלעזר בירבי קליר.
סגנון הפיוט.
הפיוט הוא חלק מ"קרובה לפרשת זכור" המתחיל "אזכיר סלה זיכרון מעשים". יש לפעמים בלבול בין המושגים "קרובות" (סדרת פיוטים שנועד להשתלב בחזרת הש"ץ) ו"יוצרות" (סדרת פיוטים לברכות קריאת שמע), ולכן לפעמים מתייחסים אליו כ"יוצרות לשבת זכור". בתוך סדרת הפיוטים, "אץ קוצץ" הוא "פיוט ה", ומסתיים ב"אל נא לעולם תערץ".
בפיוט זה באות כאמור לידי ביטוי התכונות המאפיינות את הסגנון הקלירי:
פירוש הפיוט.
שני הבתים הראשונים הם:
ופירושם: אץ - מיהר; קוצץ בן קוצץ - המן העמלקי, (על פי ירושלמי יבמות יג עמוד ב); קצוצי - עם ישראל הנימולים; לקצץ - להשמיד;
בדיבור מפוצץ - בצו שהופץ; רצוצי לרצץ - להרוג את עם ישראל;
לץ בבוא ללוצץ - כשבא הרשע לעשות מעשי רשע; פולץ - אחזה אותו פלצות; ונתלוצץ - נעשו לו מעשי רשע;
כעץ - כאשר יעץ; מחצצים - עם ישראל (על פי ספר שופטים ה', י"א); לחצץ - להרוג, מלשון "חץ"; כנץ על ציפור לנצץ - כמו שנץ תוקף ציפור.
הפיוט בספרות.
אנשי תנועת ההשכלה ותקופת התחייה, שלא חיבבו את הסגנון הקלירי החידתי והעדיפו על פניו את שירת ספרד, השתמשו ב"אץ קוצץ" כדי ללגלג על סגנון זה. מנדלי מוכר ספרים טבע פועל מיוחד לצורך זה:
חיים נחמן ביאליק כתב במאמרו "שירתנו הצעירה":
בסיפורו של שלום עליכם "טופל'ה טוטוריטו", בו מסופר על הנער קופל'ה קוקוריקו שאיננו מסוגל להגות כהלכה את העיצורים ק ו-ג, משתמש המלמד ב"אץ קוצץ" כדי לבחון את דיבורו של הילד. הנער מבטא זאת "אץ טוצץ בן טוצץ טצוצי לטצץ" ומצדיק בכך את כינויו.
אינבו
תרופת דמה
קרילאים
קריל (שם מדעי: Euphausiacea) הם סדרה של סרטנים עילאיים חסרי חוליות קטנים המרכיבים חלק גדול מהזואופלנקטון. המילה "קריל" מקורה במילה הנורווגית krill שפירושה "דגיג צעיר".
הקריל נפוץ בכל האוקיינוסים על כדור הארץ. הקריל, כמו שאר מיני הזואופלנקטון, נמצא קרוב לתחתית מארגי מזון רבים: הוא ניזון מפיטופלנקטון ובמידה פחותה ממיני זואופלנקטון אחרים, ומשמש כמזון עבור מיני בעלי חיים גדולים רבים, בהם: לווייתני מזיפות, מנטה, כריש לווייתני, טורפים ימיים ומספר מינים של עופות ימיים.
אחד ממיני הקריל, הקריל האנטארקטי ("Euphausia superba"), מהווה ביומסה של מאות מיליוני טונות (כ-500), ובכך מהווה כ-0.66% מהביומסה הכוללת של כדור הארץ (יותר מהביומסה הכוללת של בני האדם). כמחצית מהביומסה הזו נאכלת בידי לווייתנאים, כלבי ים, פינגווינים, דגים ודיונונים מדי שנה, אך אוכלוסיית הקריל משקמת את עצמה בזכות צמיחה והתרבות. רוב מיני הקריל נודדים בסיוע זרמים ימיים במהלך כל יום (בעיקר מפני המים למים עמוקים יותר) ובכך יוצרים מאגר מזון משמעותי לטורפים קרוב לפני המים במהלך הלילה ובמים עמוקים יותר במהלך שעות היום.
דיג מסחרי של הקריל מתבצע באוקיינוס הדרומי ובשטחים הימיים הסובבים את יפן. התפוקה השנתית העולמית של דיג זה עומדת על בין 150,000 ל-200,000 טונות. רוב תוצרת הדיג משמשת לחקלאות ימית וכמזון לדגים באקווריום, וכן כפתיונות בדיג חובבים ובתעשיית הרוקחות. ביפן וברוסיה הקריל משמש גם כמקור מזון לאדם.
סדרת הקריל, Euphausiacea, מכילה שתי משפחות: המשפחה האחת היא "Bentheuphausiidae" והיא מכילה מין אחד בלבד, "Bentheuphausia amblyops" - מין החי במים עמוקים, מתחת ל-1,000 מטרים. מין זה הוא הקריל הפרמיטיבי ביותר שעדיין חי כיום. המשפחה השנייה היא "Euphausiidae", והיא מכילה כ-85 מינים המשתייכים לסוגים שונים. הסוג הגדול ביותר, "Euphausia", מכיל 35 מינים.
Euphausiacea
אריה ברברי
אריה ברברי או אריה אפריקאי ענק (שם מדעי: Panthera leo leo) הוא תת-המין הגדול ביותר של האריה. האריה הברברי נכחד בטבע ולמעשה שנים רבות האמינו שתת-מין זה נכחד מהעולם, אולם מספר אריות מתת-מין זה זוהו בגני חיות שונים.
תחום התפוצה שלו כלל את מרוקו, תוניסיה, לוב ומצרים.
תיאור.
האריה הברברי נחשב לגדול ולכבד בתת-המינים של האריה. משקל הזכרים היה כ-190–230 ק"ג ומשקל הנקבות היה כ-150–190 ק"ג. יש חוקרים המפקפקים בהערכות משקל אלו וסבורים שמשקלו האמיתי של האריה הברברי היה זהה לזה של אריות מזרח אפריקה. אורכו של האריה הברברי היה כ-2.7–3.4 מטר ואורכן של הנקבות היה כ-2.1–2.7 מטר. חרטומו של האריה הברברי קצר בהשוואה לזה של תת-מינים אחרים, פניו רחבות, עיניו גדולות וצבע אישוניו ענברי ובעל רשתית שקופה. צבע פרוות ראשו של האריה זהוב, אך שאר גופו כהה ורעמת שיערו ארוכה מאוד, בצבע חום כהה או שחור ונמתחת מראשו ועד לבטנו. לאריות הברבריים אין מוטציות צבע כמו לשאר תת-המינים של האריה. בניגוד לשאר תת-המינים האחרים, אריות אלו לא חיו בלהקות כתוצאה מהמחסור במזון באזור מחייתם. האריה הברברי ניזון בעיקר מהכבש הברברי, חזיר בר, צבי קווייר, צבי הנגב, בובאל צפוני והאייל הברבארי.
משך ההיריון של לביאת האריה הברברי כ-110 ימים, והוא הניב שגר של 1-6 גורים בצבע חום מנומר. הגורים מתחילים ללכת לאחר 13 ימים. הלביאה מגיעה לבגרות מינית בגיל שנתיים. הזכרים מתחילים להפגין התעניינות בנקבות לאחר 24–30 חודשים.
הכחדה בטבע.
בניגוד לשאר תת-המינים האפריקניים של האריה, האריה הברברי היה שוכן הרים. את תחום תפוצתו חלק עם עוד שני טורפי-על, דוב אטלסי (נכחד) ונמר ברבארי (סכנת הכחדה חמורה). התיעוד האחרון של אריה ברברי בטבע היה פרט שניצוד בהרי האטלס בשנת 1922. עד לאחרונה סברו כי תת-מין זה נכחד גם בשביה, אך אותרו כמה אריות ברבריים, או צאצאיהם, המוחזקים בשבי ברחבי העולם. בגן החיות של פורט לימפן יש שנים-עשר פרטים שהתקבלו מידי מלך מרוקו, ובגן החיות של אדיס אבבה יש אוכלוסייה של אחד-עשר פרטים, שככל הנראה שייכת לתת-מין זה.
פרויקט האריות הברברים.
ככלות שנים של מחקר החלה חברת WildLink International, בשיתוף עם אוניברסיטת אוקספורד, בפרויקט השבה לחיים של תת-המין, בסיוע טכנולוגיות מחקר דנ״א מתקדמות. בשלב הראשון זוהה הדנ״א של האריות הברבריים, בסיוע דגימות דנ״א של שרידי אריות ברבריים במוזיאונים באירופה. בדגימות אלו השתמשו באוקספורד כדי למפות את הדנ״א של האריה הברברי. אחרי המיפוי נבדקו אריות בגני-חיות כדי לבחון אם נותרו אריות ברבריים חיים, ונמצאו פרטים מתת-מין זה בגן החיות טמרה שבמרוקו. השלב האחרון בפרויקט, שטרם הסתיים, הוא השבה לטבע של האריה הברברי. אוניברסיטת אוקספורד הסכימה לממן את התהליך הממושך של השבתם לטבע של אריות ברבריים לפארק הלאומי של הרי האטלס, ולחקור את סיכויי הישרדותם לאחר ההשבה. עקב מחסור במימון הוקפא הפרויקט, אך לאחרונה הושבו שישה פרטים של אריה ברברי לשמורת הטבע הפרטית "אקוילה" שבדרום אפריקה, הרחוקה שעתיים בנסיעה מקייפטאון.
י&quot;ט באייר
כ' באייר
ב, זהו יום פרוס העצרת, שבו מעשרים את הוולדות ומפרישים ממחצית השקל לתרומת הלשכה.
כ&quot;א באייר
כ&quot;ב באייר
כ&quot;ג באייר
כ&quot;ד באייר
כ&quot;ה באייר
כ&quot;ו באייר
כ&quot;ז באייר
כ&quot;ח אייר
כ&quot;ט באייר
לוסטפרופטס
לוסטפרופטס (Lostprophets, קרי לוסטפרופיטס; כפל-משמעות של "נביאים אבודים" ו"רווחים אבודים") היא להקת רוק אלטרנטיבי ונו-מטאל מפונטיפריד', דרום ויילס. הלהקה הייתה פעילה משנת 1997 ועד 2013 כשסולן הלהקה, איאן ווטקינס, הורשע בבית המשפט ונגזרו עליו 29 שנות מאסר בפועל ו-6 שנים על תנאי, לאחר שהודה במספר מקרים של פדופיליה קשה, כולל ניסיון לאנוס תינוק.
השנים המוקדמות (1997 - 2002).
הלהקה הוקמה על ידי איאן ווטקינס (במקור כמתופף והיום סולן הלהקה) ומייק צ'פלין (גיטריסט). עד שגובש ההרכב של הלהקה, הוציאו שלושה אלבומי דמו EP.
אלבום הבכורה של ההרכב, thefakesoundofprogress", יצא ב-27 בנובמבר 2000. כלהקת אינדי חדשה, זכתה הלהקה להצלחה עם האלבום, כאשר הסינגל הראשון "Shinobi vs. Dragon Ninja" הגיע למקום ה-41 במצעד הסינגלים הבריטי. השיר נכתב על ידי איאן, סולן הלהקה, בעקבות ריב בין החברים על משחק וידאו יפני, בו נשאלה השאלה : מי יותר טוב - שינובי או דרגון נינג'ה. הסינגל השני מהאלבום, "The Fake Sound of Progress", הגיע למקום ה-21 במצעד הבריטי. הלהקה הופיעה בשער המגזין NME,
ההצלחה (2003 - 2007).
משנת 2001 עד שנת 2004 עבדה הלהקה על האלבום השני, "Start Something". האלבום יצא לבסוף ב-2 בפברואר 2004.
הסינגל הראשון מהאלבום נקרא "Burn Burn" ויצא ב-3 בדצמבר 2003. השיר היה השיר הרשמי של משחק הכדורגל Fifa 2004 והגיע למקום 17 במצעד הבריטי. השיר המצליח ביותר והמוכר ביותר של הלהקה, "Last Train Home" הגיע למקום השמיני במצעד הבריטי, המיקום הטוב ביותר של הלהקה עד עתה. האלבום עצמו הגיע למקום ה-33 במצעד הבילבורד ובמצעד האלבומים הבריטי למקום הרביעי. כמו כן הגיע למקום הראשון במצעד הרוק של MTV, ובמקום הראשון במצעד הרוק האמריקאי.