במכניקת הזורמים, תנאי אי-החלקה עבור זורם צמיג קובע שבגבול מוצק, לזורם תהיה מהירות אפס ביחס לדופן איתו הוא במגע.
כלומר מהירות הזורם בכל הממשקים בין הזורם לחומר אחר (מוצק או זורם) שווה לזאת של הממשק.
רעיונית ניתן לחשוב על המולקולות של הזורם אשר באות במגע עם הממשק כדבוקות למשטח שהוא זורם מעליו. תנאי אי-החלקה הוא דוגמה לתנאי שפה דיריכלה, משום שהוא נותן את ערכה של פונקציית המהירות על השפה.
הצדקה פיזיקלית.
תנאי זה נובע מהנחת הרצף בזרימה, לפיה אין החלקה בין שכבות של זורם ופונקציית המהירות תמיד רציפה וגזירה. כאשר האדהזיה חזקה יותר מהקוהזיה, חלקיקים הקרובים למשטח לא יזוזו ביחד עם הזרם.
למשל, בממשקים של נוזל-מוצק כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל וחלקיקי המוצק (אדהזיה) חזקים בהרבה מאשר כוחות המשיכה בין חלקיקי הנוזל לעצמם (קוהזיה). חוסר השוויון בין הכוחות גורם למהירות הנוזל על השפה להתאפס.
יוצאי דופן.
כמו רוב ההנחות ההנדסיות, תנאי אי החלקה אינו תמיד מתקיים במציאות.
לדוגמה, בלחץ נמוך מאוד (למשל בגובה רב),אפילו שהנחות מכניקת הרצף עדיין בתוקף, מספר המולקולות על פני השטח כל כך נמוך שהם "מקפצות" לאורכו.
קירוב שכיח להחלקת הזורם הוא:
כאשר formula_2 היא הקואורדינטה בכיוון הניצב לשפה ו formula_3 מוגדרת להיות אורך ההחלקה.
עבור גזים אידיאלים, אורך ההחלקה הוא בקירוב formula_4 כאשר formula_5 הוא המהלך החופשי הממוצע.
משטחים הידרופוביים מסוימים התגלו כבעלי אורך החלקה כמעט ואפסי.
בזמן שתנאי אי החלקה משמש כמעט בכל מודל של נוזל צמיגי, לעיתים מזניחים אותו לטובת תנאי "אי חדירה" (כאשר רכיב מהירות הנוזל הניצב לפני השטח הוא אפס ורכיב מהירות הנוזל שמקביל לפני השטח איננו מוגבל)באנליזות של נוזל שאינו צמיגי ,היכן שהשפעת שכבת הגבול זניחה.
האיש שנפל מכוכב אחר
האיש שנפל מכוכב אחר (באנגלית: The Man Who Fell to Earth, מילולית: "האיש שנפל לכדור הארץ") הוא סרט מדע בדיוני בריטי משנת 1976 בבימויו של ניקולס רוג על פי תסריט שכתב פול מאיירסברג על פי ספר בשם זהה מאת וולטר טוויס. הוא מספר את סיפורו של חוצן המגיע לכדור הארץ כדי להשיג מים עבור כוכב הבית שלו הסובל מבצורת קשה, ודרכו מבקר את הקיום האנושי ואת יחס בני האדם לזרים.
הסרט הפך עם השנים לסרט פולחן עקב הסיפור המסופר בו, צילומו, ההתייחסות המוחצנת ליחסי מין ואלכוהול, ובעיקר בשל משחקו של המוזיקאי דייוויד בואי בתפקיד הראשי - הופעתו הקולנועית המשמעותית הראשונה.
עלילת הסרט.
תומאס ג'רום ניוטון (דייוויד בואי) הוא חוצן דמוי אדם, הנוחת באגם במדינת ניו מקסיקו שבארצות הברית. משימתו היא לשלוח מים לכוכב הבית שלו, הסובל מבצורת קשה. הוא מציג את עצמו כתייר בריטי.
ניוטון משתמש בטכנולוגיות שהביא מכוכב הבית שלו כדי לייצר המצאות רבות, באמצעותן הוא מתעשר כראש קונצרן טכנולוגיה בעזרתו של אוליבר פארנסוורת' (באק הנרי), עורך פטנטים. באמצעות עושרו הוא מתכנן לבנות את החללית שתחזיר אותו, עם המים שיאסוף, לכוכבו.
בביקור מחודש בניו מקסיקו הוא פוגש את מרי-לו (קנדי קלארק), נערה בודדה הצמאה לאהבה, העוסקת במגוון עבודות בבית מלון קטן. מרי לו מלמדת את ניוטון לראשונה על ביקורים בכנסייה, על שתיית משקאות אלכוהוליים ועל יחסי מין. הם עוברים לגור ביחד בבית אותו בונה ניוטון סמוך לאגם בו נחת.
בינתיים, דוקטור ניית'ן ברייס (ריפ תורן), שהתקבל לעבודה כמומחה דלקים בחברה של ניוטון לאחר שהיה בעברו מרצה רודף נשים, קונה את אמונו של ניוטון והופך לאיש סודו. הוא חש בזרותו של ניוטון, ומארגן פגישה עם ניוטון בביתו לאחר שהחביא בו מצלמות קרני רנטגן. בעזרת המצלמות הוא מגלה שהפיזיולוגיה של ניוטון אינה פיזיולוגיה אנושית.
ניוטון הופך למכור לאלכוהול ולטלוויזיה - הוא צופה במספר מכשירי טלוויזיה במקביל - והתמכרויותיו פוגעות בתפקודו וביחסיו עם מרי-לו. משנודע לו שסודו התגלה על ידי ברייס, מתגלה ניוטון לפני מרי-לו בצורתו החוצנית. מרי-לו מגיבה בהלם וחרדה, והם נפרדים.
ניוטון משלים את בניית החללית שלו ומתכונן למסע הבכורה שלה תחת כיסוי עיתונאי נרחב; אך סמוך למועד ההמראה המתוכנן הוא נעצר על ידי הממשלה, כפי הנראה בעקבות הלשנה של ברייס שניוטון הוא חוצן, ופעילות של אנשי עסקים מתחרים. שותפו העסקי, עורך הפטנטים פארנסוורת', נרצח.
הממשלה מחזיקה את ניוטון כלוא בדירת פאר נסתרת בליבו של מלון, ועורכת עליו ניסויים שונים. באחד הניסויים מוקרנות קרני רנטגן לעיניו, דבר הגורם לעדשות המגע שבעיניו - שנועדו לתת להן צורה אנושית כחלק מתחפושתו - להידבק לעיניו האמיתיות באופן בלתי הפיך.
לאחר שנים בשבי, מבקרת אותו מרי-לו, שניכרים בה סימני השנים שעברו והאלכוהול הרב ששתתה. הם מבלים את זמנם ביחסי מין פרועים וחסרי רגש, בשתייה, ובמשחקי טניס שולחן, ואומרים זה לזו שאין ביניהם אהבה יותר, והיא עוזבת את דירת הכלא שלו. בסופו של דבר ניוטון מגלה שכלאו למעשה נטוש ולא נעול, והוא בורח ממנו.
לאורך הסרט כולו שזורים קטעי פלאשבק של ניוטון על כוכב הבית הצחיח שלו עם משפחתו - אשה ושני ילדים; הם לבושים דרך קבע בחליפות שנועדו, כך נראה, לשמר ולשחזר מים שנפלטים מגופם, ובכל פלאשבק נראה שמצבם הולך והופך קשה ונואש יותר ויותר. לקראת סוף הסרט נראית משפחתו מתה על אדמת הכוכב, בעוד ניוטון תקוע על כדור הארץ, שבור, בודד, ומכור לאלכוהול.
ממקום מסתורו מוציא ניוטון תקליט שבו הודעות חוצניות, בתקווה שיגיעו יום אחד לבני כוכב הבית שלו. ברייס, שהתחתן בינתיים עם מרי-לו, קונה עותק של התקליט ומוצא את ניוטון בבית קפה. ניוטון עדיין נראה צעיר למרות השנים שחלפו, והוא עדיין עשיר, אך גם מדוכא ומיואש.
טריוויה.
בסצנה בה ניוטון מתכונן להמראת הבכורה של חלליתו לעיני קהל רב, מופיע בקהל האסטרונאוט ג'ים לוול בהופעת קמע.
בסצנה בה ברייס קונה את תקליטו של ניוטון, מעטרת את חנות התקליטים כרזת פרסומת ל-"Young Americans", אלבומו האחרון של בואי בעת צילומי הסרט.
דמותו של ניוטון שימשה השראה לדמות "הדוכס הרזה הלבן" שאימץ בואי באלבומו הבא, "Station to Station", שיצא אף הוא ב-1976. על עטיפת האלבום מופיע צילום מתוך הסרט.
דמותו של בואי כפי שאוירה על כרזת הסרט שימשה גם בעטיפת אלבומו "Low".
הפקה.
אולפני סרטי פרמאונט קנו את זכויות ההפצה של הסרט תמורת 1.5 מיליון דולר, ואיפשרו את מימון הפקתו. הצילומים החלו ב-6 ביולי 1975 באתרים שונים ברחבי ניו מקסיקו.
דייוויד בואי השתמש בקוקאין באופן נרחב באותה תקופה, ואמר על הסרט ועל הופעתו בו ב-1983:
בואי תוכנן גם לכתוב את המוזיקה לסרט, אבל סיבוכים חוזיים מנעו זאת, ועל הניהול המוזיקלי הופקד ג'ון פיליפס, יוצא להקת "האמהות והאבות". הוא נעזר במקישן מוזיקת העולם היפני סטומו ימאשטה ובגיטריסט מיק טיילור, שפרש שנתיים קודם לכן מלהקת הרולינג סטונז. בשל סכסוך חוזי בין ניקולס רוג והאולפנים, לא יצא מעולם אלבום פסקול לסרט.
קבלה ציבורית וביקורתית.
מאז צאתו, צבר לעצמו הסרט מעמד של סרט פולחן עקב הנושאים בהם עסק, הצילום שלו, ומשחקו ודמותו של בואי. בואי אף זכה בפרס סאטורן לשחקן הטוב ביותר על משחקו בסרט. באתר "Rotten Tomatoes" קיבל הסרט ציון גבוה של 86%.
מבקר הסרטים רוג'ר איברט נתן לסרט ציון בינוני של 2.5 כוכבים מתוך 4 עם צאתו, בציינו שהסרט "מגוחך ויומרני, מלא בפערים של הגיון והמשכיות, ואלמלא היה כה עגמומי היה יוצר פיתוי לצחוק בקול." עם זאת, בביקורת נוספת שכתב איברט בשנת 2011 הועלה ציונו של הסרט ל-3 כוכבים.
יורג בוהמה
לולב (פירושונים)
ג'וסף מוראטייה
ג'וזף מוראטייה
פפ מורטאיה
פפ מורטאייה
ז'וזפ מורטיה
נהר כבר
נהר כְּבָר היה תעלת מים מלאכותית, או מערכת תעלות, שנבנתה בבבל באלף הראשון לפנה"ס למטרות השקיה ותחבורה. תוואי התעלה איננו ידוע כיום בוודאות וקיימת מחלוקת בין חוקרים בנושא זה.
שמה של התעלה מופיע לראשונה במקרא כנהר שעל גדותיו גרו גולי יהודה בבבל. ייתכן שלנהר זה התכוונו גם הפסוקים בתהילים קל"ז - "על נהרות בבל, שם ישבנו, גם בכינו...".
מהמאה ה-19 התגלו תעודות בבליות רבות המזכירות את נהר כבר בשם Naru-Kabari, אשר משמעותו בבלית היא הנהר הגדול. משתמע שמדובר בתעלה מלאכותית או במערכת של תעלות שמקורה בנהר הפרת, והיא נמשכת לאורך מאות קילומטרים, דרך וליד העיר ניפור, דרום מזרחית לבבל הבירה.
בחפירות שביצעה משלחת ארכאולוגית מאוניברסיטת פנסילבניה באזור העיר העתיקה ניפור, נמצאו תעודות המתייחסות לנהר כבר ועל בסיסם ניסו אנשי המשלחת לאתר את שרידיה של התעלה בחורבות העיר. לטענתם, סימני כתב היתדות ששימשו לכתוב את המושג Nar-Kabari, היוו גם יצוג אידאוגרמי למושג הפרת של ניפור. כלומר, המקבילה של נהר הפרת, בעיר ניפור. על בסיס זה העריכו שמה שנראה כמו שרידים של תעלה או נהר גדול שעבר במרכזה של העיר. רוחבה של התעלה היה להערכתם לפחות 20 מטר ועומקה לעיתים 5-6 מטרים. תוואי תעלה זו שגילו התחיל מנהר הפרת צפונית לעיר בבל, המשיך דרום מזרחה לעיר ניפור ובסופו התחבר מחדש לנהר הפרת באזור העיר אורוכ. תעלה זו מוכרת גם מתקופות מאוחרות יותר כשאט אנ-ניל . עם זאת, בתעודות אחרות צוין נהר כבר כתעלה שעברה ליד העיר ולא בתוכה. לא ברור, אם כן מה היה בדיוק מיקומה של התעלה באזור ניפור או אם כינויה התייחס למערכת שלך תעלות שעברו הן בתוך העיר והן לידה לכיוון דרום מזרח.