שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים בשנת 1989. נשיאת מלטה, מארי לואיז קוליירו פרקה, ערכה ביקור ממלכתי בצ'ילה ביולי 2017, הפעם הראשונה בה נשיא מלטה מבקר במדינה באמריקה הדרומית. לרגל האירוע, היא חתמה יחד עם נשיאת צ'ילה מישל בצ'לט, על הסכמים שונים, כולל מנגנון להתייעצויות פוליטיות, כדי לתת דחיפה ליחסים בין שתי המדינות.
יחסי סחר.
בשנת 2016, המסחר בין שתי המדינות הסתכם ב-4.8 מיליון דולר. המוצרים העיקריים שיוצאו על ידי צ'ילה כללו תרכובות אורגניות, יינות וסיגריות, ואילו המוצרים שיוצאו בעיקר על ידי מלטה לצ'ילה כללו מכשירים להפצה חשמלית ולקבלת נתונים והעברתם.
אינדונימוס רקס
טקס פרסי לורנס אוליבייה 2001
טקס הענקת פרסי לורנס אוליבייה לשנת 2001 נערך בלונדון על ידי האיגוד של תיאטרון לונדון כהוקרה על הישגים בתיאטראות וסט אנד.
הפקות עם מועמדויות וזכיות מרובות.
ההפקות הבאות היו מועמדות למספר פרסים:
ההפקות הבאות זכו במספר פרסים:
אוניברסיטת מניטובה
אוניברסיטת מניטובה (באנגלית: University of Manitoba) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בויניפג שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1877. זוהי האוניברסיטה הראשונה במערב המדינה ובעלת מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-30,000 סטודנטים.
המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 וארגון האוניברסיטאות העולמי. מבין אנשי הסגל הבולטים שלימדו באוניברסיטת מניטובה ניתן למנות את זלמן שחטר-שלומי, ואצלב סמיל וקרול שילדס.
אוניברסיטת מניטובה מורכבת מ-24 פקולטות, וחמש מכללות-בת. בנוסף על כך, האוניברסיטה מציעה קורסים ותוכניות מיועדות לאמריקאים ילידים.
היסטוריה.
אוניברסיטת מניטובה נפתחה בשנת 1877 ופעלה באמצעות שלוש מכללות שכל אחת מהן מזרם נוצרי שונה. בשנת 1882 בית הספר המקומי לרפואה סופח לאוניברסיטה. בשנת 1919 הוקם בית הספר לאדריכלות. בשנה זו למדו כבר במוסד כ-2,000 סטודנטים (מתוכם כ-250 נשים ובהם הסופרת הקנדית מרגרט לורנס). המכללה למשפטים סופחה באופן מלא לאוניברסיטה בשנת 1966.
אוניברסיטת ססקצ'ואן
אוניברסיטת ססקצ'ואן (באנגלית: University of Saskatchewan) היא אוניברסיטת מחקר ציבורית, הממוקמת בססקטון שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1907. אוניברסיטה זו היא הגדולה ביותר בפרובינציה ולה מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-25,000 סטודנטים. בוגרי האוניברסיטה הבולטים הם ג'ון דיפנבייקר, ריי נטישין, הנרי טאובה וקים קואטס.
המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי, קבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15 וארגון האוניברסיטאות העולמי.
קארל האליר
קארל האליר (בצ'כית: Karel Halíř 1 בפברואר 1859 - 21 בדצמבר 1909) היה כנר בוהמי, שחי בעיקר בגרמניה. "קארל" נכתב גם כ"קרול" או "קרל".
ביוגרפיה.
קארל האליר נולד בהוהנלבה, בוהמיה (כיום ורכלאבי, הרפובליקה הצ'כית), ולמד אצל אנטונין בנוויץ בפראג (1873-1867) ואצל יוזף יואכים בברלין (1876-1874). בארבע השנים הבאות (1879-1876) ניגן בקאפלה של בנימין בילזה בברלין. הוא היה קונצרטמייסטר של התזמורות בקניגסברג (1879), במנהיים (1881) ובויימאר (1894-1884). ביצוע הקונצ'רטו הכפול של באך עם יואכים, בפסטיבל באך באייזנאך ב-1884, הציג אותו לראשונה כסולן. ב-1893 התמנה האליר לנגן ראשי של תזמורת האופרה של ברלין, התזמורת המלכותית, והצטרף לסגל המורים של בית הספר הגבוה המלכותי למוזיקה של ברלין. בתקופה זו הקים רביעיית מיתרים משלו בברלין, עם קרל מרקיז, אדולף מילר והוגו דכרט, שהגישה סדרת קונצרטים למנויים במשך חמש-עשרה שנים. בהמשך ייסד גם שלישיית פסנתר עם עמיתיו מבית הספר הגבוה למוזיקה, גאורג שומאן הפסנתרן והוגו דכרט הצ'לן. האליר היה לכנר השני ברביעיית יואכים בשנת 1897, יחד עם יואכים, עמנואל וירת' הויולן ורוברט האוזמן הצ'לן.
האליר המשיך לטפח כל חייו את הקריירה שלו כסולן במקביל לנגינה בתזמורות ובהרכבים קאמריים. הוא סייר בארצות הברית בשנים 1896 ו-1897, וקצר שבחים בעיקר על נגינת הקונצ'רטו לכינור של בטהובן, שאותו ביצע בהופעת הבכורה שלו עם הפילהרמונית של ניו יורק ב-13 בנובמבר 1896; הופעתו תוארה כ"אחת הדוגמאות המעניינות והמוערכות ביותר לנגינת כינור שנשמעו אי פעם בניו יורק." הביצוע צוין לטובה בהשוואה עם הביצוע הקודם של ביצירה בניו יורק בידי אז'ן איזאיי, והביקורת הסתיימה במילים, "לשמוע את האליר מנגן ... פירושו להבין למה הכוונה בנגינת כינור קלאסית."
ב-4 בדצמבר 1896 ניגן את הביצוע הראשון בקרנגי הול של הקונצ'רטו לכינור מס' 8 מאת לואי שפור, עם התזמורת הסימפונית של ניו יורק בניצוח וולטר דאמרוש.
אף כי לא היה הסולן בביצוע הבכורה של הקונצ'רטו לכינור של צ'ייקובסקי (היה זה אדולף ברודסקי), קארל האליר תמך ביצירה, שלא הייתה פופולרית בשנותיה הראשונות. כשצ'ייקובסקי שמע את האליר מנגן את הקונצ'רטו בלייפציג, בשנת 1888, הוא תיאר את האירוע כ"יום ראוי להיזכר". ב-19 באוקטובר 1905, ניגן האליר בביצוע בכורה את הגרסה המעודכנת של הקונצ'רטו לכינור ברה מינור מאת סיבליוס בברלין, עם הפילהרמונית של ברלין בניצוח ריכרד שטראוס. באותו קונצרט ניגן האליר את הדיברטיסמאן לכינור ותזמורת" מאת צ'ארלס מרטין לפלר בביצוע בכורה, לאחר שפריץ קרייזלר ואז'ן איזאיי סירבו לנגן אותו בגלל הדרישות הטכניות שהוא מציב. האליר ביצע לראשונה עוד יצירות, בהן הקונצ'רטו לכינור אופוס 87 מאת המלחין הדני אדוארד לאסן, שהוקדש לו, ב-1889 בפרנקפורט. הוא ניגן את הבכורה באירופה של הסונאטה לכינור של איימי ביץ', ב-28 באוקטובר 1899, עם טרזה קארנו. הוא כתב קדנצה לקונצ'רטו לכינור ברה מז'ור של ברהמס.
כחבר ברביעיית יואכים, הרבה האליר במסעות קונצרטים. הרביעייה הופיעה בסדרת קונצרטים שנתית בלונדון, והייתה אורחת קבועה בפסטיבל הדו-שנתי בבית בטהובן בבון. ב-1905 ניגנה הרביעייה את מכלול רביעיות המיתרים של בטהובן בלונדון, פריז ורומא. הרביעייה התפרקה לאחר מות יואכים באוגוסט 1907. האליר מת באופן פתאומי בברלין ב-21 בדצמבר 1909, בגיל חמישים ואחת.
מחליפו של האליר בבית הספר הגבוה למוזיקה היה תלמידו של יואכים, וילי הס, שירש את מקומו גם בהרכבים של האליר, הרביעייה והשלישייה.
בשנת 1888 נשא האליר לאישה את תרזה צרבסט (1910-1859), זמרת סופרן נודעת מברלין. בין תלמידיו של האליר היה דייוויד מאנס.
יחסי ליכטנשטיין–צ'ילה
יחסי ליכטנשטיין–צ'ילה הם יחסי החוץ בין נסיכות ליכטנשטיין לבין הרפובליקה של צ'ילה.
יחסי סחר.
היחסים המסחריים בין שתי המדינות הם חלק מהסכם הסחר החופשי בין צ'ילה לאיגוד הסחר החופשי האירופי (EFTA), שנחתם ב-26 ביוני 2003 ונכנס לתוקף מאז ה-1 בדצמבר 2004 עם הגוש שמורכב מליכטנשטיין, איסלנד ושווייץ. עם כניסת ה-FTA לתוקף, צ'ילה השיגה פטור ממכס עבור 90% מהיצוא שלה לליכטנשטיין, בעוד שהיא העניקה למדינה האירופית הפחתה של 86% במכסים המיידיים על היצוא שלה לשוק הצ'יליאני.
בשנת 2016, חילופי המסחר בין שתי המדינות הסתכמו ב-50 אלף דולר, המורכב כולו מיצוא מליכטנשטיין לצ'ילה, שמוצריו המיוצאים העיקריים היו מנורות אולטרה סגול או אינפרא אדום, לכות, פריטי בנייה, פלסטיק ואטמים.
אוניברסיטת מערב אונטריו
אוניברסיטת מערב אונטריו (באנגלית: University of Western Ontario) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת בלונדון שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1878. אוניברסיטה זו היא הגדולה ביותר בפרובינציה ולה מוניטין מחקרי רב. נכון ל-2020, לומדים בה כ-40,000 סטודנטים. בוגרי האוניברסיטה הבולטים הם פרדריק בנטינג, ג'ון רובארטס, מרגרט צ'אן ורוברטה בונדר.
באוניברסיטה פעילות כ-12 פקולטות. המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי ובקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15.
היסטוריה.
אוניברסיטת מערב אונטריו נוסדה בשנת 1878 ושילבה ארבעה בתי ספר שפעלו באזור. המוסד הפך ללא דתי בשנת 1908. האוניברסיטה צמחה משמעותית בעידן שלאחר מלחמת העולם השנייה. בשנת 1947 נפתחה המחלקה ללימודי תואר שני. בשנת 1949 נפתחה המחלקה למנהל עסקים ובשנת 1957 הוקמה המחלקה להנדסה.
אוניברסיטת אוטווה
אוניברסיטת אוטווה (באנגלית: University of Ottawa) היא אוניברסיטה ציבורית, הממוקמת באוטווה שבקנדה, אשר הוקמה בשנת 1848. נכון ל-2020, לומדים בה כ-42,000 סטודנטים. בוגרי האוניברסיטה הבולטים הם רישאר וגנר, מיקאל ז'אן ופול מרטין. הלימודים באוניברסיטה מתקיימים בצרפתית ובאנגלית. 17% מתלמידי האוניברסיטה הם זרים, ומאז הקמתה סיימו את לימודיהם באוניברסיטה כ-195,000 איש.
המוסד חבר באיגוד אוניברסיטאות חבר העמים הבריטי ובקבוצת אוניברסיטאות המחקר הקנדי U15.
היסטוריה.
אוניברסיטת אוטווה הוקמה לראשונה כמכללת בייטאון בספטמבר 1848. בשנת 1866 המכללה הפכה לאוניברסיטה. בשנת 1875 החלו לימודי תואר שני ובשנת 1888 החלו להינתן תארים שלישיים. בפברואר 1889 עלתה האוניברסיטה למעמד של אוניברסיטה אפיפיורית. בשנת 1965 הוחלט לנתק את הקשר בין האוניברסיטה לכל ממסד דתי שהוא.
יחסי לוקסמבורג–צ'ילה
יחסי לוקסמבורג–צ'ילה הם יחסי החוץ בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג לבין הרפובליקה של צ'ילה.
היסטוריה.