להלרן תואר שני בכלכלה ויחסים בינלאומיים מהמוסד האקדמי מבית הספר לכלכלה של גוטנבורג (Gothenburg School of Economics), הוא נשוי לשגרירה השוודית אניקה מולין הלגרן (), ולזוג שתי בנות.
דיבאל פטריק
דיבאל פטריק (באנגלית: Deval Patrick; נולד ב-31 ביולי 1956) הוא פוליטיקאי אמריקאי חבר המפלגה הדמוקרטית, שכיהן כמושל מסצ'וסטס בשנים 2007–2015.
ביוגרפיה.
פטריק גדל בדרום שיקגו, בנם של אמילי ולורדין. אביו עזב את המשפחה כשפטריק היה בן שלוש. בגיל 14 עבר להתגורר במסצ'וסטס.
ב-1978 סיים לימודי תואר ראשון בספרות אנגלית באוניברסיטת הרווארד. לאחר שנה בה עבד במסגרת האומות המאוחדות באפריקה שב לארצות הברית וסיים לימודי משפטים באוניברסיטת הרווארד ב-1982. הוא עבר לקליפורניה ועבד כעוזר שופט בבית המשפט הפדרלי התשיעי לערעורים של ארצות הברית. ב-1983 החל לעבוד במשרד עורכי הדין LDF ב-1986 הצטרף לפירמת עורכי הדין Hill &amp; Barlow ולאחר ארבע שנים נהיה לשותף. בשנים 1994–1997 שימש עוזר לתובע הכללי של ארצות הברית וראש מחלקת זכויות האזרח במחלקת המשפטים, בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון.
ב-1999 עבר לעבוד כיועץ משפטי בחברת האנרגיה טקסקו ועסק במיזוגה עם שברון. ב-2001 מונה לסגן נשיא ויועץ משפטי של חברת קוקה-קולה ובשנים 2004–2006 עבד כיועץ משפטי בחברת ACC Capital Holdings.
ב-2005 הכריז פטריק על כוונתו להתמודד למשרת מושל מסצ'וסטס. הוא ניצח בבחירות המקדימות של המפלגה הדמוקרטית ובבחירות הכלליות בנובמבר 2006 גבר על סגנית המושל המכהנת מהפלגה הרפובליקנית עם 55.64% מהקולות. בנובמבר 2010 נבחר לתקופת כהונה נוספת.
ב-2020 התמודד בבחירות המקדימות לנשיאות ארצות הברית במפלגה הדמוקרטית, אך פרש לאחר מיעוט קולות שקיבל בבחירות בניו המפשייר.
פטריק נשוי לדיאן ואב לשתי בנות.
מיס וואן
מיס ואן (נולדה ב-1973 בטולוז, צרפת, בשם ונסה אליס בניסמון, הידועה גם בשם ונסה קסטקס) היא אמנית רחוב וגרפיטי. מיס ואן התחילה לצייר ברחובות טולוז לצד מנמוזל קאט בגיל 18. היא ידועה בזירה הבינלאומית כאומנית ואומנית רחוב. עבודתה מתאפיינת בשימוש של דמויות ייחודיות, נקרא "poupées," או בובות. עבודתה של מיס ואן  מופיעה ברחובות ברחבי העולם, אם כי היא גם מציגה תערוכות על קנווס בגלריות ברחבי צרפת, אירופה וארצות הברית. היום, העבודה שלה מאופיינת על ידי טשטוש הגבולות בין אמנות גבוהה ואמנות רחוב.
מיס ואן מתגוררת בעיר ברצלונה, ספרד. היא כתבה ופרסמה מספר ספרים על ידי בית ההוצאה לאור דראגו, וריכזה מספר תערוכות אמנות ברחבי אירופה. היא  אחת מאמניות הרחוב המפורסמות ביותר בעולם, ומוכרת בתור אחת מהאמנים המובילים בקנון אמנות הרחוב בתחילת המאה ה-21.
יצירות אמנות.
ביצירותיה, מיס ואן בדרך כלל מתארת נשים סמוקי עיניים, מכסה מגוון רחב של צורות של הגוף הנשי המביעים רגשות שונות. נושאים משותפים בעבודתה כוללים ארוטיקה, מיניות, תשוקה, תמימות אשר מיוצגים על ידי מסכות של בעלי חיים, צבעי פסטל ובגדים חושפניים. העבודה של מיס ואן מציגה עולם חולמני קריקטוריסטי של המיניות הנשית. במשך הזמן סגנונן של הנשים השתנה, המשקף את האבולוציה הארטיסטית והאישית של מיס ואן. שינוי זה קרה במקביל להעדפה של מיס ואן של הגלריה על הרחוב. בגלריה, מיס ואן מחבקת את המרחב הסגור והאינטימי של חלל הגלריה כחלק מהחוויה האמנותית .
בין הנשים 2008-2016, מיס ואן הציגה יצירות אמנות רבות בגלריות ברחבי העולם. באסיה, היא קיימה את מופע בשאנגחאי. באירופה היא הציגה בלונדון, רומא, ברלין, פריז, וינה. בצפון אמריקה, היא הציגה בדטרויט, סנטה מוניקה, לוס אנג ' לס, מונטריאול, שיקגו, ניו-יורק. מספר תערוכות בולטות כוללות, "עדיין קצת קסם" בהעליונה המשחקים, סן פרנסיסקו ב-2008; " קשט קולורדו "בהעליונה המשחקים, מקסיקו סיטי ב-2010; ו "רגע בזמן" ב" גלריה סאצ, לונדון ב-2016. באותה שנה, מיס ואן הציגה גם באטמוספירה הביאנלה במוסקבה, רוסיה, שם היא הציגה שטיח ארוג מצמר, על בסיס ציור מקורי.
ביקורת.
נושאית, העבודה שלה עוררה תגובה שלילית ממספר פמיניסטיות בשל הצורה במתקיים הגילום של נשים בגרפיטי שלה. בתגובתה היא ציינה "הציור על הקירות היה דרך להראות שאני מחרימה את עולם האומנות הקונבנציונלי". למרות ביקורת שלילית של העבודה שלה, כמה מבקרי תופסים את משחקה של המיניות ועל הנשיות כמו דחייה עוצמתית של עליונות גברית, ושליטה גברית על האמנות. עבודתה  גם זוכה להערכה על מרכוז נשים, הגדלת ייצוג נשים באמנות רחוב. יתר על כן, ההצגה של המלאות הנשית, בעבודותיה של מיס ואן  מייצגת עמדה של דימוי גוף חיובי. מיס ואן נחשבת לאחת מאומניות הגרפיטית המפורסמות ביותר ברחבי העולם, בזאנר אשר נחשב להיות גברי.
ב-2016, מיס ואן ערכה את התערוכה המוסדית הראשונה שלה במרכז לאומנות עכשווית דה מלאגה בספרד, שכותרתו "בשביל הרוח בשיער שלי." בתערוכה  השתתפו 39 ציורים מקוריים על קנבס. חדשות ארתלט קראו לתערוכה "שיח מעניין  בין העולמות של אמנות ואמנות רחוב." מיס ואן מציגה גם כיצד משמעויות משתנות בין שני אלה שני העולמות האלו, הרחובות והגלריה.
אווה טרדוש
אווה טרדוש (בהונגרית: Tardos Éva; נולדה ב-1 באוקטובר 1957) היא מתמטיקאית הונגריה ופרופסורית באוניברסיטת קורנל, כלת פרס פולקרסון ב-1988 ופרס גדל ב-2012.
טרדוש למדה באוניברסיטת בודפשט שם השלימה את הדיפלומה במתמטיקה ב-1981, ואת הדוקטורט ב-1984 בהנחייתו של אנדרש פרנק. אחיה הצעיר הוא המתמטיקאי גבור טרדוש. הצטרפה לסגל הפקולטה באוניברסיטת קורנל ב-1989, ועמדה בראש המחלקה למדעי המחשב בשנים 2006 עד 2010. היא משמשת כדקאנית משנה בקולג' למדעי המחשב. טרדוש נבחרה לאקדמיה הלאומית להנדסה והאקדמיה האמריקנית למדעים ואמנויות, עמיתה ב-ACM מ-1998,
זוכת פרס פולקרסון ב-1988, זוכת פרס ג'ורג' דנציג ב-2006. בין 2004 ל-2009 הייתה העורכת האחראית בכתב העת למחשוב SIAM, וכיום עורכת בכתב העת של ACM וחברה בוועדת העורכים של Theory of Computing.
מחקרה של טרדוש עוסק באלגוריתמים, ומתמקד בתכנון וניתוח של שיטות יעילות לפתרון בעיות אופטימיזציה קומבינטוריות בגרפים וברשתות. בין השער חקרה אלגוריתמים של רשתות זרימה כדוגמת אלגוריתמי קירוב לזרימה ברשת, בעיות אשכול ובעיות חתך. בנוסף חוקרת טרדוש בתחום תורת המשחקים האלגוריתמית ובמכרזים.
מאתינה
מאתינה (באנגלית: Mathinna; 1835–1852) הייתה נערה אבוריג'ינית אוסטרלית, שאומצה, ולאחר מכן ננטשה על ידי מושל טסמניה, סר ג'ון פרנקלין. היא מתה בגיל צעיר, שרידי גופתה כנראה הוצאו מהקבר, נבדקו על ידי חוקר בריטי ונלקחו לאוניברסיטת מלבורן, לכאורה לצורכי מחקר. לימים הפכה לסמל של ההתייחסות הרעה של הבריטים והלבנים האוסטרליים לאבוריג'ינים.
קורות חיים.
מאתינה נולדה באי פלינדרס, נקרא בשם "מרי" והייתה הבת של טואוגרר, צ'יף שבט לואורין ורעייתו וונגרניפ. בשנת 1833 נאסרו כל אנשי השבט על ידי ג'ורג' אוגוסטוס רובינסון, ראש הרשות האחראית על האבוריג'ינים. לאחר שנתפסה, בהיותה בת שש, שונה שמה ל"מאתינה" והיא נשלחה על ידי רובינסון כמתנה למושל סר ג'ון פרנקלין ורעייתו ליידי ג'יין, ואומצה על ידם. מאתינה גדלה בבית המושל לצד בתו של המושל אלינור.
מאתינה התקשתה להסתגל למעבר מהכפר הקטן באי פלינדרס לבית המושל. באחד המכתבים שכתבה היא תיארה איך כואבות לה הרגליים בשל הגרביים והנעליים שאמרו לה ללבוש, אך היא מודה לאביה המאמץ על שנתן לה אותם.
כאשר סר ג'ון פרנקלין נקרא חזרה לאנגליה בשנת 1843, הם השאירו את מתינה בבית יתומים בהוברט, בהיותה בת שמונה. מאתינה התקשתה להסתגל למעבר מבית המושל לבית היתומים. היא נשלחה חזרה לאי פלנדרס בשנת 1844, ושנה לאחר מכן בגיל 9 נשלחה שוב לבית היתומים. בשנת 1851, כאשר הייתה בת שש עשרה נשלחה אל היישוב האבוריג'יני אויסטר קואוב ממערב להובארט.
ב-1 בספטמבר 1852 מאתינה מתה בטביעה בבור מים בגיל 17 או 18.
מאתינה נקברה, ככל הנראה, בבית הקברות האבוריג'יני של הכפר. גופתה הוצאה מקברה, לצד כל שאר האבוריג'ינים הקבורים בבית הקברות, על ידי ויליאם קראות'ר בשנת 1907 ונלקחה לאוניברסיטת מלבורן, לכאורה לצורכי מחקר.
מאבק ציבורי שנערך בשנת 1985, על ידי האבוריג'ינים הטסמנים הביא להשבת שרידי הגופות ושריפתן בטקס לוויה.
הנצחה.
העיירה מאתינה בטסמניה נקראת על שמה, כמו גם הפטרייה "Entoloma mathinnae".
אזכורים תרבותיים.
מאתינה אוזכרה במספר יצירות ספרותיות ותיאטרליות ובהן:
More Than a Lover
More Than a Lover (בעברית: יותר ממאהב) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הוולשית בוני טיילר, מתוך אלבום הבכורה שלה, The World Starts Tonight. השיר יצא לאור בינואר 1977, כסינגל השני והאחרון מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום השביעי במצעד שבדרום אפריקה, ה-27 במצעד הסינגלים הבריטי, וה-44 במצעד שבגרמניה.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי רוני סקוט וסטיב וולף והופק על ידי המפיק המוזיקלי דוד מקיי, בדומה לסינגל הראשון מתוך האלבום, "Lost in France". השיר המכיל בתוכו את סגנון הקאנטרי ומשלב גם נגיעות של סגנון הרוק.
בסיבוב ההופעות הראשון שלה "Hide Your Heart Tour", הוחלט כי את השיר לא תשיר במופעים אשר נכללו בתוכו.
ברזילי גבעות פולינזי