ניגן לצד אילן קינן בכלי הקשה בסרט האנימציה "תיהמת" שביים משה בנברם במסגרת פרויקט גמר במוסררה בית הספר הרב תחומי לאמנות וחברה ע"ש נגר. השתתף בפרויקט של קרן אן בהקלטת פסקול לסרט צרפתי.
ב-2016 שיחק בפרק הרביעי של סדרת האינטרנט "מעבר לקווים" שכתבו אדם צחי וגדי וייסברט וביים נועם קידר.
מלמד תופים וכלי הקשה במרכז "פעימות" ובאופן פרטי, ומנחה סדנאות תופים וקצב ברחבי ישראל.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בכפר אלדד.
משה שלו.
משה שלו מנגן על כלים השייכים למוזיקת המקאם: סנטור, טאר, עוד וכלי מיתר. את עיקר השכלתו המוזיקלית רכש אצל פרץ אליהו. משה מנגן במגוון הרכבים ומביא בהם לידי ביטוי את אוצרות המוזיקה המזרחית הקלאסית. מנגן בתזמורת ירושלים החדשה.
בין השאר: ניגן בעוד בשיר "ממצרים" מתוך האלבום "ליל אברהם" של משפחת ואך. ניגן בעוד ובסנטור בפתיח הסדרה "עלילות ארץ גושן" בערוץ מאיר לילדים. ניגן בסנטור בשיר "ארמונו של מלך" באלבום "משכן" של ביני לנדאו. ניגן בטאר בשיר "הרחמן" של מרדכי יצהר בוימל. ניגן בטאר ובעוד בשיר "תעוף" באלבום "האש שבתוכי בוערת" של מרדכי יצהר בוימל. ניגן בטאר בשיר "אם ננעלו" של ישי ריבו.
ב-2010 כתב את המוזיקה וניגן לצד יוני שרון בהצגה "שברי לוחות" שעיבד וביים גלעד אלפסי ע"פ סיפור מאת הרב חיים סבתו בתיאטרון תאיר.
הפיק לצד יהודה לבבי, ניגן ושר באלבום "המניין - שרים 20 לקרליבך".
הופיע לצד יצחק מאיר, אילן קינן, מרדכי יצהר בוימל, אנסמבל מכילתא ובאנסמבל מוצירי.
מנחה ומנהל מוזיקלית לצד יגל הרוש את "קדם" - קבוצת לימוד ויצירה של מוזיקאים המתכנסת על עתיקות עיר דוד ויוצרת מוזיקה מקורית היונקת מהחלל ומספר תהילים.
יגל הרוש.
יגל הרוש נולד ב-28 באוקטובר 1984 בדימונה וגדל שם בבית דתי. כשגדל עזב את הדת, וב-2005 למד לתואר ראשון בפילוסופיה באוניברסיטת בן-גוריון. במהלך לימודיו באוניברסיטה חבר לקבוצת מוזיקאים והם החלו לעסוק במוזיקה. יום אחד הגיעה לקבוצה הצעה מארגון "הלל ישראל" להצטרף לפרויקט בו מוזיקאים מבצעים מחדש פיוטים וניגונים ישנים. הרוש וחבריו קיבלו מימון וציוד והתחילו לעבוד על הפיוט "ידידי השכחת" של רבי יהודה הלוי שעל שמו נקרא הפרויקט. על השתתפותו בפרויקט זה סיפר: "בזמן שהחברים התלבטו האם מתאימה גיטרה בס או לא, אני נשאבתי למילים. מבין חברי הקבוצה הייתי היחיד שהמילים היו מחוברות לו עם לחן, ועם סיטואציה חיה. זכרתי את סבי עליו השלום שר את הפיוט בבית הכנסת ובערבי שבת בביתו ופתאום זה הכה בי – אני שכחתי. שכחתי את ניגוני בית אמי ואבי. שכחתי את החי"ת והעי"ן, שכחתי איך להתפלל, שכחתי איך למלל את התאווה הבלתי פוסקת שלי לקרבת אלוהים שכבר לא ידעתי מה היא". כחלק מאיסוף החומרים לפרויקט הפיוטים, ובהמלצתו של חבר, החל הרוש לפקוד את בית הכנסת בדימונה כדי ללקט שם פיוטים משירת הבקשות. וכך, במהלך לימודיו (בשנת 2007) הקים - ומאז הוא מוביל - את פרויקט "קדמה".
לקראת סוף לימודיו התחתן, עזב את האוניברסיטה לפני סיום התואר, והחל ללמוד נגינה על קמנצ'ה אצל פרץ אליהו ומארק אליהו. מנגן גם על נאי, עוד, סאז, קלרינט וגיטרה.
בוגר מגמת ביצוע של המחלקה למוזיקה מזרחית באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. זוכה מלגה על שם המלחין דאוד אל-כוויתי למבצעים. למד מוזיקה ערבית אצל פרופסור תייסיר אליאס, מוזיקה טורקית סופית אצל פרופסור וולטר פלדמן, מוזיקה פרסית ואזרית אצל פרופסור פרץ אליהו ואצל בנו - מארק אליהו. ניגן בתזמורת הערבית-יהודית.
מנחה סדנאות מקאם ומנהל מוזיקלית, לצד משה שלו, את "קדם" - קבוצת לימוד ויצירה של מוזיקאים המתכנסת על עתיקות עיר דוד ויוצרת מוזיקה מקורית היונקת מהחלל ומספר תהילים. מלמד מוזיקה ופיוט בישיבת כינור דוד.
ניגן לצד אהוד בנאי, ברי סחרוף דוד דאור, מורין נהדר, ארז לב ארי, הרב דוד מנחם, עמיחי בן דרור וזיו רווה. ניגן בקמנצ'ה, סאז, נאי ועוד בשיר "ניגון בעוד" באלבום "ריבוי העדין" של משה אוחיון. ניגן באלבום "ציפורי שיר" של צורית יעיר.
ב-2015 כתב ועיצב את פסקול סרט הסטודנטים "בינתיים מזל" שביימה מזל בן ישי.
ב-2015 הקים את אנסמבל "שיר ידידות" העוסק בשירת הבקשות של יהדות מרוקו. ב-2016 הוציא האנסמבל את האלבום "אעירה שחר". האלבום נוצר לאחר מחקר מעמיק והתנסות בלתי אמצעית בשירת הבקשות: במשך 6 שנים ביקר הרוש בבתי כנסת בהם קמים בלילה לשורר משירת הבקשות ממסורת מרוקו (העיקריים בהם הם בתי הכנסת בדימונה, ובראשם הפייטן רבי אברהם סויסה), ראיין פייטנים וחוקרים אודות מסורת זו, שורשיה וכיווני השפעתה והשווה בין לחנים ואופני ביצוע. בדיסק שרים גם דוד דאור וישי ריבו, וארז לב ארי השתתף בנגינה בחלק מהשירים.
נשוי ואב לשלושה, מתגורר בצור הדסה בירושלים.
נמנצ'ין
נמנצ'ין (מפולנית: Niemenczyn; בליטאית Nemenčinė, נמנצינֶה) היא עיר ליטאית השוכנת במחוז וילנה, כ-20 קילומטר צפונית-מזרחית לעיר וילנה. העיר שוכנת על גדות נהר נמנצ'ייה.
שם העיר.
השם נמנצ'ין (Nemenčinė) נגזר מהמילה הליטאית עבור הנהר שעל גדותיו היא שוכנת. שם זה מקורו בראשית העיר במאה ה-14, ומהווה את השם המקורי של העיר שבו נהוג להשתמש עד היום".
היסטוריה.
ב-1387, בעקבות התנצרותה של ליטא, הקים הדוכס יגלו פארוציה, יחידה פוליטית דתית המהווה חלק מדיוקסיה, בנמנצ'ין ובנה בה את הכנסייה הראשונה.
ב-20 בספטמבר 1941, רוכזה יהדות העיר, שמנתה כ-500 איש, בבית הכנסת של העיירה. הם הובלו ליער סמוך שם נטבחו רובם ככולם. לפחות 128 גברים, 186 נשים ו-99 ילדים נורו בבת על ידי פלוגות איינזצגרופן של ליטאים נאצים. כיום ישנה אנדרטה מעל קבר האחים באתר.
גאס ג'ונסון
גאס ג'ונסון (באנגלית: Gus Johnson; 13 בדצמבר 1938 - 29 באפריל 1987) היה כדורסלן אמריקאי ששיחק במשך 10 עונות בליגת ה-NBA מעמדות הפאוור פורוורד והסמול פורוורד. ממוצעיו לאורך קריירת ה-NBA עומדים על 16.2 נקודות, 12.1 ריבאונדים ו-2.5 אסיסטים למשחק.
בשנת 2010 הוצג ג'ונסון בהיכל התהילה של הכדורסל, 37 שנים לאחר פרישתו ממשחק ו-23 שנים לאחר מותו ממחלת הסרטן.
נעורים ומכללות.
ג'ונסון נולד בעיר אקרון שבאוהיו, ולמד ב"תיכון סנטרל" המקומי. בקבוצת הכדורסל של התיכון שיחק בין היתר לצד הסנטר נייט ת'ורמונד, חבר היכל התהילה לעתיד שהשתתף ב-7 משחקי אולסטאר. בסיום לימודיו התיכוניים החל לשחק בליגת החובבים האמריקאית, ובשנת 1961 קיבל מלגת כדורסל מאוניברסיטת איידהו. קודם ללימודיו באיידהו העביר שנה באוניברסיטת המדינה של בויסי על מנת לשפר את ציוניו, ובשנת 1962 עבר לאיידהו. בעונת ה שלו העמיד ממוצעים של 19.0 נקודות ו-20.3 ריבאונדים למשחק, והוביל את קבוצתו למאזן הניצחונות הטוב ביותר זה 36 שנה, 20-6. לאחר משחק מול אוניברסיטת אורגון בו הוריד ג'ונסון שיא מועדון של 31 ריבאונדים, השווה אותו מאמן אורגון, סטיב בלקו, ל"ביל ראסל בגובה 1.98 מטר", ואמר כי הוא השחקן הטוב ביותר מולו התמודד כמאמן. בסיום עונתו היחידה באיידהו עזב ג'ונסון את האוניברסיטה והעמיד עצמו לבחירה בדראפט ה-NBA.
קריירה מקצועית.
בולטימור בולטס.
ג'ונסון נבחר בבחירה העשירית בדראפט ה-NBA לשנת 1963 על ידי בולטימור בולטס, שנתיים לאחר הקמת הקבוצה. בעונת הרוקי שלו, בה פתח בקו הקדמי לצד הסנטר וולט בלאמי, רשם ממוצעים של 17.3 נקודות ו-13.6 ריבאונדים למשחק וסיים שני בהצבעה לפרס רוקי השנה ב-NBA (אחרי ג'רי לוקאס שזכה בפרס). בעונות הבאות המשיך להוביל את הקבוצה, יחד עם בלאמי, ובעונות ו- הצטרפו אליו נבחרי הדראפט ארל מונרו ו-וס אנסלד, בהתאמה. ב-8 עונותיו הראשונות ב-NBA העמיד ג'ונסון ממוצעים של 18.3 נקודות ו-13.5 ריבאונדים למשחק, ונבחר במהלכן 4 פעמים לחמישייה השנייה של העונה. בעונת , האחרונה שבתקופת השיא של ג'ונסון, העפילו הבולטס לראשונה לגמר ה-NBA, בו הפסידו למילווקי באקס של כרים עבדול-ג'באר, אוסקר רוברטסון ובוב דאנדריג' בתוצאה 4-0. בעונה הבאה סבל ג'ונסון מפציעות שונות שהגבילו אותו ל-39 משחקים בלבד, ולממוצעי שפל של 6.4 נקודות ו-5.8 ריבאונדים למשחק.
שלהי הקריירה.
בעונה הבאה צירפו הבולטס את אלווין הייז ששיחק בעמדה של ג'ונסון, ושלחו את ג'ונסון בטרייד לפיניקס סאנס בתמורה לבחירת דראפט. לאחר 21 משחקים, בדצמבר 1972, שוחרר מפיניקס וחתם באינדיאנה פייסרס מליגת ה-ABA עד סיום העונה, בה זכתה באליפות הליגה. הייתה זו עונתו האחרונה בקריירה של ג'ונסון, שפרש ממשחק בגיל 34.
פרופיל כשחקן.
ג'ונסון התבלט כשחקן חזק, מהיר ואתלטי במיוחד, שהצטיין במשחק המעבר הודות ליכולותיו הפיזיות, והוכר כאחד מראשוני "אמני ההטבעות". הוא הטביע לסל בתדירות גבוהה יחסית לתקופתו, בדרך כלל בעוצמה רבה; לאורך הקריירה שבר ג'ונסון 3 פעמים את הקרש הסל במהלך הטבעה. מלבד תרומתו בצד ההתקפי היה ג'ונסון גם אחד השומרים הטובים ב-NBA, בכך שהיה חזק מספיק כדי לשמור על שחקני פנים גבוהים ממנו, וזריז מספיק כדי לשמור על שחקני חוץ; בכל פעם ששיחקה קבוצתו מול סינסינטי רויאלס הופקד ג'ונסון לשמור על הרכז אוסקר רוברטסון, מכיוון שהצליח בכך ביעילות רבה יותר מכל שומר אחר בליגה. כהכרה ביכולותיו ההגנתיות נבחר פעמיים לחמישיית ההגנה הראשונה של העונה. חברו לקבוצה בבולטימור, ארל מונרו, אמר על ג'ונסון שהוא "הקדים את זמנו - קופץ באוויר להטבעות מרהיבות, שובר סלים ומוסר לצד השני של המגרש מאחורי הגב. הוא היה מרהיב, אך גם עשה את העבודות השחורות - הגנה וריבאונד".