עוד לפני כן הארמייה השתתפה במצור על לנינגרד, אולם בהדרגה הדפו הסובייטים את המצור, וקבוצת ארמיות צפון נסוגה לקורלנד. הסובייטים ניתקו את חצי האי, והיינץ גודריאן ביקש מהיטלר אישור לסגת. היטלר סירב והורה על שינוי שמה של קבוצת ארמיות צפון לקבוצת ארמיות קורלנד. עקב כניעתה של גרמניה הנאצית, נכנעה כל קבוצת הארמיות כאיש אחד ונלקחה בשבי.
קריספין בונהם קרטר
כריספין בונהם-קרטר
יהודית מרקה-קראוזה
יהודית מַרקֶה -קרָאוּזֶה (Marquet-Krause; 1906, אילניה, ישראל – 1 ביולי 1936, פריז, צרפת) הייתה ארכאולוגית ארץ-ישראלית, הנחשבת לארכאולוגית הצברית הראשונה.
קורות חיים.
קראוזה-מרקה נולדה בסג'רה שבגליל התחתון בשנת 1906 (1904 לפי מקור אחר). אמה, חיה, הייתה בת יהודה ליב חנקין מחובבי ציון ואחותו של יהושע חנקין. אביה, אליהו קראוזה, היה אגרונום וניהל את חוות ההכשרה בסג'רה. חווה זו הייתה מוקד חשוב לאנשי העלייה השנייה, ושם בילתה קראוזה-מרקה את ילדותה עד 1914, עת מונה אביה לנהל את מקוה ישראל על ידי הברון רוטשילד.
קראוזה-מרקה למדה בגימנסיה העברית הרצליה בתל אביב.
לאחר סיום לימודיה נסעה לפריז ללמוד בסורבון. היא הוקסמה מהממצאים במוזיאון הלובר, והחליטה להתמחות במזרח הקדום. כדי להכשיר עצמה כארכאולוגית מקראית היא למדה שפות עתיקות וסיירה באתרים ארכאולוגיים ברחבי המזרח התיכון. עם שובה לארץ ישראל היא השתתפה בחפירות תל יריחו של ג'ון גרסטנג. לאחר מכן, במימון הברון רוטשילד (שהיה בעל עניין בארכאולוגיה מקראית ואף רכש שטחים בעיר דוד לצורך חפירה) היא ניהלה חפירה ארכאולוגית באֶ-תֵל, אתר ארכאולוגי ששטחו מאה דונם בקירוב, ועליו ערמות אבנים גדולות, אשר זוהה כהעי מסיפורי הכיבוש של יהושע בן נון עקב קרבתו לבית אל.
קראוזה-מרקה חפרה שם בשנים 1933–1935. הייתה זו אחת החפירות הראשונות בארץ ישראל שנוהלו על ידי יהודים. עונת חפירות ראשונה התקיימה במשך כ-6 שבועות בספטמבר-אוקטובר 1933, יחד עם שמואל ייבין. עונת חפירות שנייה התקיימה ביולי 1934 עם ויליאם פוקסוול אולברייט. עונת חפירות שלישית החלה בספטמבר 1935. ממצאים מהחפירות הוצגו בתערוכה במקווה ישראל שנפתחה בנוכחות הנציב העליון בינואר 1936.
בחפירות התגלתה עיר בצורה מוקפת חומות מתקופת הברונזה הקדומה, בעלת ארמון, מאגר מים, מקדשים, ובתים רבים. העיר חרבה בשנת 2200 לפנה"ס בערך. מאז ועד למאה ה-12 לפני הספירה האתר לא היה מיושב ואז נוסד בו כפר קטן בעל 12 דונם, שנעזב במאה ה-11 לפני הספירה.
בעת החפירה כבר הייתה חולה בשחפת והיא נפטרה ממנה ביולי 1936 בצרפת. היא נקברה בבית הקברות טרומפלדור בתל אביב.
מרקה-קראוזה נישאה למזרחן איב מרקה (Yves Marquet), שהיה ממשפחת אצולה צרפתית והתגייר למענה. מרקה פרסם ממצאים נוספים של אשתו לאחר מותה.
צבי פרייגרזון
צבי פרייגרזון (26 באוקטובר 1900 - 15 במרץ 1969) היה סופר ומשורר עברי, ואסיר ציון בברית המועצות. ידוע גם בשם עטו "א. צפוני".
קורות חיים.
צבי פרייגרזון נולד בג' בחשוון ה'תרס"א בעיירה שפטובקה שבאוקראינה, לראיסה לבית הלפרין ולישראל. אביו היה אדם משכיל וציוני נלהב ובבית משפחתו אף דיברו עברית.
בילדותו התחנך צבי בחדר ובשנת 1913, לפי המלצת חיים נחמן ביאליק, נשלח לישראל מטעם הקונגרס היהודי העולמי ללמוד בגימנסיה העברית "הרצליה" בתל אביב.
בקיץ 1914 נסע לביקור בבית הוריו שבאוקראינה, אולם עקב פרוץ מלחמת העולם הראשונה נסגרו הדרכים וצבי נאלץ להישאר במולדתו ולהשלים את לימודיו בגימנסיה שבאודסה.
עם פרוץ מהפכת אוקטובר ב-1917 התאפשר לצבי לעבור למוסקבה וללמוד באקדמיה להנדסת מכרות, שם השלים את השכלתו הגבוהה. לאחר סיום לימודיו המשיך באקדמיה והיה למדען מצליח בתחום הנדסת המחצבים.
בנוסף, במהלך שהותו במוסקבה הצטרף לתנועת "צעירי ציון" והחל לפרסם שירים בעלי זיקה ציונית. בשנת 1925 התחתן עם לאה לבית זייגרמן ונולדו להם שלושה ילדים: עתליה, נינה ובנימין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המשפחה עברה לקזחסטן. צבי החל שוב לכתוב פרוזה בעברית שהייתה אסורה בברית המועצות, והתקרב עם סופרים נוספים שכתבו בסתר בשפה העברית.
בתחילת שנת 1949 נעצר פרייגרזון בעקבות פעולתו של סוכן קג"ב סמוי אשר הסתובב בחוגי סופרים אלו, ובמרץ 1949 נידון ל-10 שנות מאסר במחנה עבודה בסיביר.
במהלך שהותו במאסר עבד פרייגרזון במעבדה מדעית ופיתח פטנטים בתחום הפחם. לאחר שחרורו כתב יומן זכרונות מפורט על תנאי ההסגר הקשים, אשר לימים הוצא לאור. בסוף שנת 1955 שוחרר מההסגר וחזר למוסקבה, שם המשיך ללמד באקדמיה, וכן לכתוב ולפרסם ספרי לימוד בנושא העשרת פחם.
צבי פרייגרזון נפטר בכ"ה באדר תשכ"ט, במוסקבה, עקב התקף לב. על פי צוואתו, הועלה אפרו לארץ וב-22 ביוני 1970 הובא למנוחות בבית הקברות בקיבוץ שפיים.
פרייגרזון חלם שנים רבות לחזור לארץ ישראל אך הדבר נבצר ממנו. משפחתו קיבלה אישור יציאה מברית המועצות לישראל רק בשנת 1971, שנתיים לאחר פטירתו.
בשנת 2008 נחנך רחוב על שמו בתל אביב בטקס חגיגי במעמד ראש עיריית תל אביב רון חולדאי.
נינו סמ"ר גל קיידאן נפל במהלך שירותו הצבאי ב-י' באדר תשע"ט, 17 במרץ 2019 בפיגוע בצומת אריאל.
יצירתו.
יצירותיו של פרייגרזון התמקדו במצבם העגום של יהודי ברית המועצות ובניסיונם לשמור על הצוויון היהודי תחת השלטון הקומוניסטי.
מכונת ממכר
מְכוֹנַת מִמְכָּר או אוטומט מכירות היא מכונה אוטומטית למכירת מזון (בדרך כלל מזון מהיר או חטיפים) משקאות או חפצים אחרים, שפותחה לראשונה במאה העשרים באנגליה.
פעולת המכונה דורשת הכנסת כסף (בדרך כלל מטבעות או שטרות כסף) לפתח או חריץ המיועד לכך. לאחר הכנסת הכסף יש ללחוץ על כפתור או להקליד מספר מוצר, כדי לבחור את המוצר הרצוי. מכונות ממכר מודרניות רבות מאפשרות גם רכישה באמצעות כרטיס אשראי.
מכונת ממכר מוצבת פעמים רבות במקומות לא-מסחריים, שיש בהם תנועת קהל רבה, כמו מוסדות ציבור, מוסדות חינוך ובתי חולים, על מנת לספק לקהל זה אפשרות לרכישת מוצרי מזון ברמה בסיסית.
קישורים חיצוניים.
האי היימאיי
ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף
גנרל ויליבאלד פון לנגרמן אונד ארלנקאמף (בגרמנית: Willibald von Langermann und Erlencamp; 29 במרץ 1890 - 3 באוקטובר 1942) היה מפקד בכיר בוורמאכט שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון לנגרמן נולד ב-29 במרץ 1890 בקרלסרוהה, שהשתייכה לקיסרות הגרמנית. בשנת 1910 התגייס לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-5 (פרייהר פון מנטויפל). עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הועבר פון לנגרמן לרגימנט הדרגונים במילואים ה-7, ולחם בשורותיו במהלך המלחמה. ב-25 בפברואר 1915 הועלה לדרגת אובר לויטננט, ובאוגוסט 1916 הוא מונה לקצין מטה בקורפוס המילואים ה-10. זמן קצר לאחר מכן הוא מונה לקצין מטה בדיוויזיית המילואים ה-22, וב-18 ביוני 1917 הועלה לדרגת ריטמייסטר. על פעולותיו בקרבות קיבל את עיטורי צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה, וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נשאר פון לנגרמן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1927 מונה פון לנגרמן למפקד פלוגה 1 ברגימנט הפרשים ה-13 (הפרוסי), ובסתיו 1930 מונה למדריך בבית הספר לפרשים בהנובר. ב-1 בנובמבר 1930 הועלה לדרגת מיור, וב-1 במאי 1934 הועלה לדרגת אוברסט לויטננט. בקיץ 1935 מונה למפקד רגימנט הפרשים ה-4 (הפרוסי), וב-1 באפריל 1936 הועלה לדרגת אוברסט. ב-10 בנובמבר 1938 מונה למפקח הכללי על יחידות הפרשים והיחידות הממונעות בOKH.
מלחמת העולם השנייה.
ב-23 באוקטובר 1939 מונה פון לנגרמן למפקד הדיוויזיה ה-410 ששהתה בהמבורג, וב-1 במרץ 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-29 במאי 1940 במהלך המערכה על צרפת מונה פון לנגרמן למפקד הדיוויזיה הממונעת ה-29, ולחם עימה כחלק מהקורפוס הממונע ה-14 במסגרת קבוצת הפאנצר קלייסט, ובשלב השני כחלק מהקורפוס הממונע ה-39 במסגרת קבוצת הפאנצר גודריאן, ועל פעולותיו בקרבות הוא קיבל ב-15 באוגוסט 1940 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-8 בספטמבר 1940 מונה פון לנגרמן למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-4, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה. במהלך הקרב על מוסקבה לחם פון לנגרמן עם הדיוויזיה שבפיקודו כחלק מהקורפוס הממונע ה-24 במסגרת ארמיית הפאנצר השנייה, וספג אבדות כבדות במהלך הקרב על טולה.
ב-7 בינואר 1942 מונה פון לנגרמן למפקד הקורפוס הממונע ה-24, שהיה חלק מארמיית הפאנצר השנייה, וב-15 בינואר הועלה לדרגת גנרל לויטננט. ב-17 בפברואר 1942 קיבל פון לנגרמן תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-1 ביוני 1942 הועלה לדרגת גנרל חיל השריון. ב-21 ביוני 1942 הוסב הקורפוס הממונע ה-24 לקורפוס פאנצר, והוכפף לארמיית הפאנצר הרביעית. במהלך מתקפת הקיץ הגרמנית לחם הקורפוס בקרב על וורונז', ולאחר מכן השתתף כחלק מהארמייה השישית בקרבות באזור סטלינגרד.
ב-3 באוקטובר 1942 נהרג פון לנגרמן בשעת סיור בחזית מרימון יד שהושלך לעברו.
קרב האי סאבו
קרב האי סאבו (נקרא גם קרב האי סאבו הראשון, וביפנית קרב איי שלמה הראשון (第一次ソロモン海戦)) היה קרב ימי במערכה באסיה ובאוקיינוס השקט במלחמת העולם השנייה, שהתרחש ב-8-9 באוגוסט 1942, ובו התעמתו הצי הקיסרי היפני ובעלות הברית, ובעיקר הצי האמריקני. קרב זה היה הראשון בסדרת קרבות ימיים גדולים שהתרחשו במהלך קרב גוודלקנל.