בנוסף לשבויי צה"ל, שמדינת ישראל עושה מאמצים מיוחדים לשחרורם מהשבי, נכלאו בחו"ל גם אחדים מסוכני "המוסד", שנעצרו בחו"ל בעת מילוי תפקידם. מדינת ישראל השקיעה מאמצים רבים בשחרורם של אנשי "המוסד" הכלואים, ובחלק מהמקרים, שבהם הכליאה הייתה במדינות ערב, השחרור הושג כחלק מעסקת חילופי שבויים. במשוחררים בדרך זו נמנים וולפגנג לוץ, שנעצר ונכלא במצרים, וברוך מזרחי, שנעצר בתימן ונכלא במצרים. המאמצים להצלתו של אלי כהן, שנעצר בסוריה, נכשלו, והוא הוצא להורג.
העברה לישראל לשם נשיאת עונש המאסר בה.
חוק לנשיאת עונש מאסר במדינת אזרחותו של האסיר, תשנ"ז-1996 מתיר העברה לישראל של אזרח ישראל הנושא עונש מאסר במדינה אחרת, לשם ריצוי עונשו בישראל. העברת אסיר לפי חוק זה תיעשה רק בהסכמת האסיר, מדינת ישראל והמדינה האחרת, ובהתאם לאמנה שעליה חתומות ישראל והמדינה האחרת או לפי הסכם מיוחד בין שתי המדינות בדבר העברתו של אסיר מסוים. הסמכות לאשר בקשה להעברת אסיר נתונה לשר המשפטים והשר לביטחון הפנים (ובמקרהו של אסיר ביטחוני, גם שר הביטחון). לאחר העברת האסיר לישראל מורה בית המשפט, על פי בקשת היועץ המשפטי לממשלה, על נשיאת יתרת המאסר בישראל.
דברי ההסבר להצעת החוק מציגים את הצורך בחוק זה:
העברת אסיר לריצוי עונשו בישראל העלתה פעמים אחדות לדיון את ההבדל בין כללי השחרור המוקדם בישראל לבין אלה שבמדינה שבה נגזר דינו של האסיר, כאשר הכללים בישראל מחמירים יותר.
הסגרת ישראלים לשם העמדתם לדין בחו"ל.
במסגרת הסכמי הסגרה שיש לישראל עם מדינות שונות, מתבקשת הסגרתם של ישראלים למדינה זרה, לשם העמדתם לדין שם. הסגרה זו מתבצעת בהתאם לחוק ההסגרה, הקובע באיזה תנאים תיענה ישראל לבקשת ההסגרה. בהתאם לחוק זה, ההסגרה תתבצע בתנאי שהמדינה המבקשת התחייבה שתחזיר את המוסגר לישראל לשם נשיאת עונשו, אם יוטל עליו עונש מאסר (זוהי זכות שהמוסגר יכול לוותר עליה).
דוגמה לכך היא מקרהו של זאב רוזנשטיין, שנעצר בישראל בנובמבר 2004 בשיתוף פעולה בין משטרת ישראל וארצות הברית. הוא הוסגר ב-2006 לארצות הברית, שם הועמד למשפט בבית משפט אמריקאי באשמת הפצת מיליוני כדורי אקסטזי. ב-16 בינואר 2007 נידון ל-12 שנות מאסר, והועבר לישראל לריצוי עונש המאסר.
התפלגות הכלואים.
על פי נתוני משרד החוץ, בסוף 2019 היו 628 ישראלים עצורים או כלואים בבתי כלא ברחבי העולם, מתוכם כ-168 ישראלים היו כלואים בארצות הברית, כ-66 ישראלים היו כלואים או עצורים ברוסיה, מרביתם במוסקבה, ו-41 ישראלים היו עצורים או כלואים באוקראינה.
ב-2006 דווח ש"בבתי הכלא ברחבי ברזיל נמצאים כ-30 אסירים ישראלים, רובם שפוטים או עצורים על עבירות סמים."
ישנם 7 דיווחים רשמיים על ישראלים שעצורים או כלואים בהודו. במרבית המקרים, מדובר בעבירות סמים.
כ-17 ישראלים כלואים או עצורים בטורקיה.
במצרים נכלאו ישראלים אחדים לתקופות ממושכות:
עבירות הנוגעות להחזקה, סחר או הברחת סמים (כולל גת) הן הנפוצות ביותר, עם לפחות 153 מקרים. ישראלים אחרים נאסרו בגין סחר באיברים, עבירות מחשוב, שוד וחטיפה, שהייה בלתי חוקית, עבירות הקשורות לנשק (למשל, המצאות קליע בתיקם או החזקת נשק), הונאות פיננסיות, רצח (35 מקרים), ותקיפות מיניות בחומרות שונות ועבירות פדופיליה (20 מקרים מדווחים).
מועצת הרבנים של אמריקה
גדליה דוב שווארץ
ברוך חיים סיימאן
ברוך סימון
יצחק שוורצברט
יצחק איגנצי שוורצברט (בפולנית: Ignacy Izaak Schwarzbart; 13 בנובמבר 1888 כשאנוב, פולין - 26 באפריל 1961, ניו יורק, ארצות הברית) היה מנהיג ציוני פולני.
קורות חייו.
יצחק שוורצברט נולד בכשאנוב, פולין. ב-1913 הוא סיים את לימודי המשפטים באוניברסיטת קרקוב. בזמן לימודיו שוורצברט היה פעיל בקבוצה הציונית האקדמית "השער" ושימש כאחד עורכים הראשיים של היומון הציוני בשפה הפולנית "Nowy Dziennik". שוורצברט כיהן כיושב ראש הפדרציה הציונית במערב גליציה ושלזיה. במלחמת העולם הראשונה עבר לווינה, היה קצין בצבא אוסטריה ובסוף 1918 התגייס לצבא הפולני.
שוורצברט היה אחד המייסדים של התנועה העולמית של ציונים כלליים. ושימש כיושב ראש התנועה בקרקוב משנת 1931 עד לפיצול בשנת 1935, לאחר מכן הוא כיהן יושב ראש הציונים הכלליים ב'. בשנת 1933 כיהן גם כחבר בוועד הפועל הציוני ובשנת 1938 הוא הוביל את הקמת ועדה לתיאום פעילות כל הקבוצות הציוניות במערב גליציה ובשלזיה. כמו כן, שוורצברט היה חבר בסיעה היהודית מועצת העיר קראקוב וממנהיגי הקהילה היהודית בעיר.
בשנת 1938 נבחר שוורצברט כנציג מחוז קרקוב לבית התחתון של הפרלמנט הפולני, סיים.
במהלך מלחמת העולם השנייה.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 שוורצברט, כחבר הפרלמנט הפולני נמלט לצרפת, שם הוקמה ממשלה גולה. הוא מונה לחבר במועצה הלאומית הפולנית הגולה ב-24 בדצמבר 1939. כחבר המועצה, שוורצברט, פעל רבות שממשלת פולין הגולה תספק מידע מעודכן על גורל היהודים תחת שלטון הנאצים. כמו במאמציו האחרים, גם כאן נקלע שוורצברט לקונפליקט בין פועלו למען היהודים לבין היותו חבר פרלמנט פולני, במיוחד בשנים הראשונות למלחמה. חלק מהדיווחים שהגיעו מפולין לשוורצברט, במיוחד אלו שעסקו ביחסים של הפולנים ליהודים תחת הכיבוש הנאצי, עוררו חוסר נחת ותרעומות. בנוסף, הוא פעל לגיוסם של צעירים יהודים לצבא פולין. על אף המדיניות הרשמית של צבא אנדרס כי יהודים אזרחי פולין יש אותה זכות ואותה חובה לשרת בצבא הפולני, כמו לכלל האזרחים האחרים של הרפובליקה, בפועל לא היה זה אינטרס של הצבא הפולני המתהווה להגדיל את אחוז היהודים בו. שוורצברט אסף ביומנו עדויות של חיילים יהודים, שסיפרו על דחיית מתנדבים יהודים רבים ועל התעללות ביהודים שגויסו.
כשצרפת נפלה לגרמניה באמצע 1940, שוורצברט עבר ללונדון. בתחילת 1940 שוורצברט ייסד כתב עת על יהודי פולין בשם Przyszlosc ("העתיד"). בינואר באותה שנה הוא גם הנהיג את הארגון הנציגות היהודית הפולנית בצרפת.
כאשר הגיעו הידיעות כל השמדה המונית של יהודי פולין נעשו ניסיונות להצלת הקהילה ושוורצברט מילא חלק מרכזי בניסיונות לקדם מאמצי הצלה. הוא קיווה כי העברת מידע לבעלות הברית ותדרבן את בעלות הברית לפעולה אולם, התקווה הפכה לאכזבה. הוא טען שהמנהיגים הפולנים צריכים להשקיע מאמצים בהצלת יהדות פולין משום שיהדות פולין היא חלק בלתי נפרד מפולין ושיהודים ברחבי העולם הם בעלי ברית של העם הפולני. אולם, הממשלה הפולנית הגולה, לא סייע כמעט בהצלת יהודי פולין.
שוורצברט כתב יומן מלחמה ואסף מסמכים על יהדות פולין בתקופת השואה והאינטראקציות בין יהודים לפולנים במלחמת העולם השנייה. הארכיון הועבר ליד ושם בראשית שנות השישים.
אחרי המלחמה.
לאחר המלחמה המשיך שוורצברט בכתיבה ונשאר פעיל בתנועה הציונית, בארגונים שונים ובין היתר בקונגרס היהודי העולמי, בשנים 1946–1961, הוא חי בארצות הברית, שם פרסם מספר חוברות על סיפור מרד גטו ורשה, וכן ספר ביידיש על חיי היהודים בקרקוב בין שתי מלחמות העולם.
בנימין המבורגר
מערבות
מעריבים
אזכרה שנות עולמים
מחזור גולדשמידט-פרנקל
Orthocoronavirinae
Coronavirinae
בן אייבורי
בן אייבורי (בגרמנית: Ben Ivory; נולד ב-12 בנובמבר 1982) הוא זמר גרמני.
ביוגרפיה.
אייבורי נולד בברלין בגיל שש הוא החל להתעניין במוזיקה ובגיל ארבע עשרה הקים את להקתו הראשונה.
בין 2006–2009 היה חבר בלהקת "SplinterX", הלהקה הוציאה אלבום במשותף ובנוסף למוזיקה קידמה הלהקה גם את תחום האופנה, הם עבדו ביחד עם מעצב אופנה וב-2009 הם קיבלו פרס בתחום (Best Fashion Music Act).
לאחר התפרקות הלהקה הוא החל בקריירת סולו, ב-2010 יצא הסינגל הראשון שלו "Better Love", אשר דורג במקום השלישי במצעד בגרמניה.
ב-2013 ניסה לייצג את גרמניה באירוויזיון עם השיר "The Righteous Ones", באותה שנה יצא אלבום הסולו הראשון שלו.
הוא הופיע ב-Amphi Festival, פסטיבל מוזיקה הנערך מדי שנה בגרמניה.
הוא עובד בשיתוף עם חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ.
נוסח רומא
אגף פנים, תכנון ופיתוח
נוסח הלועזים
חינוך מעורב מגדרית
חינוך מעורב מגדרית מקובל במערכות חינוך רבות. העירוב מאפשר פעילויות משותפות בכיתות ובתחומי בית הספר. גישה זו התפתחה החל מאמצע המאה העשרים. הגישה ההפוכה היא חינוך נפרד מגדרית. לכל אחת מהגישות החינוכיות הללו יש יתרונות וחסרונות.
המוסד החינוכי הוותיק ביותר לחינוך מעורב הוא בית הספר Dollar Academy בסקוטלנד, שמערב בנים ובנות מאז שנוסד בשנת 1818. בית הספר פעיל עד ימינו, ולומדים בו כ-1,250 תלמידים.
במוסדות רבים להשכלה גבוהה הייתה נהוגה הפרדה מגדרית, אך עד סוף המאה העשרים רובם הגדול הפכו למעורבים. המוסד להשכלה גבוהה ששילב לראשונה בנים ובנות היה אוברלין קולג' באוהיו, ארצות הברית. הוא נפתח ב-3 בדצמבר 1833, עם 44 סטודנטים, מהם 29 גברים ו-15 נשים.
כיום הנורמה היא שבנים ובנות לומדים יחדיו, אם כי עדיין השיעורים במקצועות מסוימים נפרדים, בעיקר כאלה שבהם קיימים הבדלים מגדריים בולטים בהישגים הלימודיים או בתחומי העניין, למשל ספורט וחינוך מיני.
עם זאת, נראה כי השאיפה ליצור שוויון הזדמנויות לשני המינים באמצעות חינוך מעורב לא הושגה. בחירת המקצועות של בנים ובנות לאחר סיום הלימודים עדיין משקפת את התפקידים המגדריים המסורתיים בחברה.
היסטוריה.
בתרבויות המוקדמות מעמד האישה היה נמוך מאוד, במשך דורות רבים. בסין העתיקה וביוון העתיקה רק גברים זכו לחינוך. ברומא העתיקה רק חלק מהנשים זכו ללמוד, אך במסגרת לימודית נפרדת מהגברים. מגמה זו נמשכה בבתי ספר נוצריים באירופה בעת העתיקה ובימי הביניים, בהם נשמרה ההפרדה המגדרית.