בוגרים מפורסמים של RADA: השחקן סר ג'ון גילגוד שחזר בעבר למוסד כנשיא והמשמש היום כחבר כבוד, לורד ריצ'רד אטנבורו השחקן והבמאי אשר שימש כנשיא האקדמיה, הבמאי מייק לי, השחקנים דניאל שרמן, טארון אגרטון, אלברט פיני, טום קורטני, גלנדה ג'קסון, ג'ון הרט, אנתוני הופקינס, בנדיקט קמברבאץ', טום הידלסטון והשחקן והבמאי קנת בראנה ועוד רבים אחרים.
אנצ'יסחטי
אנצ'יסחָטי (בגאורגית: ანჩისხატი) נקראת גם "הבזיליקה אנצ'יסחטי של מריה הקדושה" היא הכנסייה העתיקה ביותר בטביליסי, גאורגיה. היא מתוארכת למאה השישית, ובחלקה הגדול נשתמרה באדריכלות המקורית שלה.
על פי רישומים גאורגים עתיקים, הכנסייה נבנתה על ידי דאצ'י, מלך איבריה (522-534 לערך), שהפך את טביליסי לעיר בירה. פירוש השם הוא הצלמית של אנצ'י (ანჩი). כאשר חאטי (ხატი) פירושו ציור או צלמית. הצלמית של המושיע בת המאה ה-12 נטמנה על ידי הצורף בקה אופיזרי במנזר אנצ'י בטאו-קלארג'תי, צפון טורקיה כיום. הצלמית הועברה לטביליסי בשנת 1664 כך שלא הושמדה על ידי הפלישה העות'מאנית, ונשתמרה במשך מאות שנים בכנסיית מריה הקדושה. כיום הצלמית מוצגת במוזיאון האמנות של גאורגיה.
על יד הכנסייה ישנו מגדל פעמונים מלבנים, שנבנה על ידי הקתוליקוס-פטריארך דומנטי בשנת 1675. מראה הכנסייה השתנה לחלוטין בשנות השבעים של המאה ה-19. משנת 1958 ועד שנת 1964 נערכו עבודת שחזור, ששינו את מראה הכנסייה למראה שהיה לה במאה ה-17.
טריסטן דה קוניה
ראש ממשלת לבנון
על פי האמנה הלאומית הלבנונית (1943), נושא משרת ראש הממשלה חייב להיות מוסלמי סוני, אך בעבר כיהנו בתפקיד גם נוצרים. משרד ראש הממשלה, הסראי הגדול, נמצא בביירות.
ראשי ממשלת לבנון
ח'יר א-דין אל-אחדב
ח'יר א-דין אל-אחדב (בערבית: خبر الدين الأحدب, תעתיק מדויק: ח'יר אלדין אלאחדב) סוני לבנוני, היה ראש הממשלה המוסלמי הראשון של לבנון. הוא כיהן בתפקיד מ-5 בינואר 1937 עד 18 במרץ 1938. לפני שנכנס לזירה הפוליטית היה אל-אחדב מוציא לאור של עיתון פן-ערבי.
פן ערביות
סאמי א-סולח
סאמי א-סולח (ערבית: سامي الصلح; תעתיק מדויק: סאמי אלצלח; 1890-1968) היה פוליטיקאי מוסלמי סוני לבנוני, שכיהן כראש ממשלת לבנון חמש פעמים בשנים 43–1942, 1945-46, 1952, 1954-55, 1956-58.
מערת קשת
מערת קשת הוא שמה של אטרקציה גאולוגית ברכס הצפוני של נחל בצת שבגליל המערבי, בשטח פארק אדמית. למרות שמו של המקום, בימינו לא מדובר במערה - תהליכים גאולוגיים שינו במהלך השנים את מה שהיה מערה, תקרתה התמוטטה וכיום היא מהווה מעין קשת גדולת ממדים. מכאן שם האתר. צורתה המיוחדת של "מערת קשת" מושכת אליה תיירים וחובבי סנפלינג רבים.
ממערת קשת לכיוון מזרח מתחילה שמורת נחל שרך, כשהמסלול (המסומן בכחול) מתחיל לאורך המצוק הסמוך למערת קשת ויורד לכיוון הוואדי לעינות כרכרה שבתחתית הערוץ.
היווצרות המערה.
מערת קשת נוצרה בתהליך קארסטי שבו מתמוססים בהדרגה הסלעים, החללים והסדקים מורחבים. קמינים ומערות עשויים להתמוטט כפי שניתן לראות בתופעת דולינות ההתמוטטות. התמוטטות מערה ששימשה מוביל תת-קרקעי, תיצור עמק מוארך. מאחר שצורתה הכללית של המערה היא מעין צינור, תשאיר ההתמוטטות עמק שקירותיו בעלי שיפוע שלילי. מצוקים אלה ידועים בכינוי צנירים. המייחד את הצנירים שנוצרו כתוצאה מהתמוטטות מוביל קארסטי היא הימצאותם משני צדי העמק. סלעי מערת הקשת מסוג דולומיט.
טיפוס צוקים במערת קשת.
בשנת 2012 ביקרו באזור מספר מטפסי צוקים אירופאים וגילו את הפוטנציאל הטמון במערת קשת להיות אתר טיפוס בינלאומי. זאת בשל מבנה הסלע, איכותו, ועקב העובדה שהמערה הוכרה עוד קודם לכן כאתר טיפוס וגלישה על ידי רשות הטבע והגנים. לאחר שפותחו באתר מספר רב של מסלולי טיפוס ספורטיבי וגלישת מצוקים ("סנפלינג") המקום הוכר בקרב קהילת המטפסים הבינלאומית כאתר טיפוס ראשון במעלה. האתר מושך אליו מדי שנה המוני מטפסים מישראל ומהעולם ואף זכה לסיקור באתרי אינטרנט העוסקים בתחום, דוגמת "27crags". ירחון הטיפוס הגרמני "Klettern" גילה תשומת לב מיוחדת באתר ומערת קשת ומטפסיה זכו להתנוסס על תמונת השער של המגזין.
אגדות על היווצרות המערה.
תושבי המקום הערבים מספרים אגדה על היווצרות המערה. על פי האגדה, חבורת שודדים, בראשותו של אבו ג'ילדה, החליטה להתיישב במערה. לילה אחד חלם אבו ג'ילדה על מלאך שאומר לו כי אם לא יתחרטו על כל מעשיהם הרעים ועל כל פשעיהם ויחזרו לדרך הטובה, סופם יהיה רע. בבוקר סיפר אבו ג'ילדה לחבריו על החלום, והם פקפקו בו והחליטו לצאת למסע שוד נוסף, בלעדיו. כאשר יצאו השודדים אל דרכם, התמוטטה הכניסה למערה, ורק הקשת הנראית לעין כיום, שמתחתה עמד אבו ג'ילדה, נשארה במקומה.
וולאס קרוטרס
הנוער הגרמני החופשי
הנוער הגרמני החופשי, הידוע גם כ-FDJ (בגרמנית: Freie Deutsche Jugend) היא תנועת נוער בגרמניה. בעבר היא הייתה תנועת הנוער הרשמית של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית וחלק ממפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה.
הארגון נועד עבור אנשים צעירים, גברים ונשים, בגילים 14 עד 25 אשר היוו כ-75% מאוכלוסיית הצעירים ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית. בשנת 1981-1982 אלה היו 2.3 מיליון חברים. לאחר חברות ב"פיונרים של תלמאן" אשר נועדו לגילי 6 עד 14, הילדים המזרח-גרמנים היו בדרך כלל מצטרפים לנוער הגרמני החופשי.
הנוער הגרמני החופשי נועד להיות "עוזר נאמן ורזרבה לוחמת של מפלגת הפועלים", או מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה, אשר הייתה חברה ב"חזית הלאומית" ונציגיה היו בפולקסקאמר. המטרה הפוליטית והאידאולוגית של הנוער הגרמני החופשי הייתה להשפיע על כל אספקט של החיים של הנוער בגרמניה המזרחית, הפצת מרקסיזם-לניניזם וקידום התנהגות קומוניסטית. חברות בנוער הגרמני החופשי הייתה בדרך כלל התנדבותית. עם זאת, אלו שבחרו לא להצטרף לארגון הפסידו גישה לטיולים מאורגנים, והיה להם קשה (עד בלתי אפשרי) להתקבל באוניברסיטאות ולהשיג את הקריירות בהם הם חושקים. רוב הנערים שסירבו להצטרף לנוער עשו זאת מסיבות דתיות.
בעוד שהתנועה הייתה מכוונת לקידום האידאולוגיה המרקסיסטית-לניניסטית בקרב הצעירים של גרמניה המזרחית, היא לא התרכזה על הערכים האידאולוגים עד לכדי ביטול ושינוי פעילויות אחרות. התנועה ארגנה אלפי חופשים ופעילויות עבור הנוער דרך סוכנות הנסיעות שלה "יוגנדטוריסט" ובבעלותה היו דיסקוטקים וקונצרטי מוזיקת רוק. הארגון גם היה הספונסר של "פסטיבל השירים הפוליטיים" אשר התקיים בין השנים 1970 ל-1990.
היסטוריה.
הקמה ב-1946 באזור הכיבוש הסובייטי.
הנוער הגרמני החופשי החל את צעדיו הראשונים בחודשים העוקבים לסוף מלחמת העולם השנייה והוקם באופן רשמי ב-7 במארס 1946 בהנהגתו של אריך הונקר. הנוער הגרמני החופשי פותח בהתחלה על ידי הקומוניסטים כגוף לאומי א-פוליטי אשר יתקיים בכל ארבעת אזורי הכיבוש של גרמניה. הנוער הגרמני החופשי היה אמור להיות תנועת נוער מאוחדת "חופשית" ו"דמוקרטית" שבה אנטיפשיסטים צעירים ישתפו פעולה כדי לבנות מחדש את המולדת שלהם תחת השם "נוער גרמני חופשי" (Freie Deutsche Jugend). השם של הארגון לקח השראה מתנועות "נוער גרמני חופשי" שהוקמו על ידי נערים גרמנים אנטיפשיסטים בפראג, פריז ולונדון לפני מלחמת העולם השנייה. עניין הסוציאליזם או כך שהארגון נבנה על ידי רוב קומוניסטי בכלל לא היה קיים בהקמה הראשונית של הארגון.
תפקידו של הארגון אשר היה פתוח לכולם בין הגילים 14 ו-25, היה מכריע בהכנת צעירים מזרח-גרמנים לחיים בוגרים דרך מסלול מאושר של בית ספר, הכשרה מקצועית, הצטרפות למפלגה, ומציאת עבודה. הנוער הגרמני החופשי היה אחראי עבור החינוך הסוציאליסטי של הדור החדש של המזרח גרמנים הצעירים. מחניכי התנועה היה מצופה להשתתף בתוכנית האידאולוגית אשר כיוונה לפתח קבוצה משמעותית של נערים אשר מוכנים לעבודה ומוכנים להיות חלק ממערכת מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. הארגון היה מוכן להעלים עין על נאמנויות קודמות לנאצים והציע מגוון אפשרויות לקריירה והתקדמות חברתית לצעירים בתמורה להתחייבות לנוער הגרמני החופשי ולאידיאלים שלו במישורים הפוליטיים, תעשייתיים, וחינוכיים. נוסף על כך הנוער הגרמני החופשי כיוון להגדיל את הפרודוקטיביות של הפועלים הצעירים של גרמניה המזרחית בעזרת "בריגדות צעירים" מטעם התנועה בשנות הארבעים.
כגוף המייצג הבלעדי של הנוער המזרח-גרמני, המטרה העיקרית של הנוער הגרמני החופשי הייתה לשכנע את הלבבות והמוחות של הנוער המזרח-גרמני לסמוך על אידיאלים סוציאליסטים דרך האידאולוגיה המרקסיסטית-לניניסטית של מפלגת האיחוד הסוציאליסטי של גרמניה. בשנות הארבעים הארגון שם דגש על הצעת "חיים צעירים שמחים" עבור הנוער המזרח-גרמני מה שגרם לארגון להיראות אטרקטיבי לנוער. פעילויות מאורגנות כמו משחקי ספורט ואירועי ריקוד, "ערבים חברתיים", קונצרטים, טיולים, ביקורים בבתי הקולנוע ועוד פעילויות אחרות שאפו לספק פנאי לנוער המזרח גרמני. ב-1946 ו-1947 האחריות של ארגון פעילויות פנאי הייתה בידיהים של הקבוצות המקומיות של הנוער הגרמני החופשי בערים ובכפרים הקיימים.
לנוער הגרמני החופשי היה גם בבעלותו בית הוצאה לאור, והוציא לדפוס מספר עיתונים, עיתון יומי (יונגה וולט), מגזין לסגל הנוער הגרמני החופשי, ("יונגה גנרציון") ועיתון לתלמידים, (פורום).
הנוער הגרמני החופשי ברפובליקה הדמוקרטית הגרמנית.