(ג)  כי אם תימצא לא כשיר לתפקיד אליו אתה מועמד, יימסרו, אם יתבקשו, שמך והעילה לאי הכשירות; ובחתימתך על השאלון הינך מוותר מראש על קבלת הודעה על מסירת המידע האמור על הגשת התנגדות למסירת המידע.
אני מודע לכך שבחתימתי על השאלון אני מסכים למסירת מידע מהמרשם הפלילי לוועדה לבדיקת מינויים, לפי חוק המרשם הפלילי ותקנות השבים, התשמ"א – 1981.
לתשומת לבך, מוטלת עליך החובה לעדכן פרטים שנמסרו על ידך, אם חל בהם שינוי לאחר מילוי השאלון בהקדם ולא יותר משבוע ממועד השינוי!
חוק המינויים ("חוק הג'ובים").
באוקטובר 2016, הועלתה הצעת "חוק הג'ובים", הקובעת כי שרים לשעבר שכיהנו לפחות שלוש שנים וראשי ערים לשעבר שכיהנו לפחות 5 שנים ברציפות בערים שבהן מעל 50 אלף תושבים, לא יידרשו להציג "כישורים מיוחדים" במינויים כדירקטורים מטעם המדינה בחברות ממשלתיות. הצעת החוק הוגשה על ידי קבוצת ח"כים בראשות יו"ר הקואליציה ח"כ דוד ביטן (מפלגת הליכוד).
בסוף יוני 2017, אישרה הכנסת בקריאה טרומית את הצעת החוק ברוב של 41 ח"כים. חוק זה עשוי לאפשר מינויים פוליטיים בקלות יתר, עקב הורדת הדרישה להצגת "כישורים מיוחדים" כאשר מדובר בשרים וראשי ערים לשעבר.
שולה ליגום
שולמית (שולה) ליגוּם (7 בספטמבר 1932 – 7 בינואר 2007) הייתה קצינה בצה"ל ופעילה חברתית. ליגום הקימה את משרד קצינת פניות הציבור בלשכת ראש אגף כוח האדם, והייתה האישה הראשונה שהוענקה לה דרגת תת-אלוף (כדרגה אישית) שלא בתפקיד קצינת ח"ן ראשית.
חייה.
שולה גרוּנְדְמן נולדה בשנת 1932 בשידלוביץ שבפולין, ועלתה לארץ ישראל בינקותה. ב-1950 התגייסה לצה"ל ושירתה בעיקר בתפקידי חינוך. ב-1959 נישאה לרופא ד"ר סיריל ליגום, עולה מדרום אפריקה. בשנים 1966–1970 שהתה בארצות הברית למטרת השתלמות של בעלה.
בשנות ה-70 הייתה ליגום קצינת ניהול במפקדת קצין חינוך ראשי, ובהמשך סגנית מפקד גלי צה"ל.
ב-1977 הקימה ליגום את משרד קצינת פניות הציבור בלשכת ראש אגף כוח האדם. היא עמדה בראשו במשך קרוב ל-20 שנה. באוקטובר 1981 הועלתה לדרגת אלוף-משנה, ובמרץ 1994 לדרגת תת-אלוף.
אחרי פרישתה מצה"ל פעלה בוועדת חיילים במצוקה, ולמען מוסדות תרבות שונים, בהם המועצה לישראל יפה, האופרה הישראלית ומוזיאון תל אביב לאמנות. היא כיהנה בהתנדבות כראש מדור המוזיקה של משרד המדע, התרבות והספורט. ימים ספורים לפני פטירתה, ב-7 בינואר 2007, הוענק לה תואר יקיר העיר תל אביב-יפו.
בעלה, פרופ' סיריל ליגום (1932–2014), היה מייסד המכון הגנטי בבית החולים איכילוב וחבר סגל הפקולטה לרפואה של אוניברסיטת תל אביב.
הותירה ארבעה בנים וכן נכדים.
שולמית ליגום
All Around the World
All Around the World (בעברית: סביב כל העולם) הוא שיר של הזמר הקנדי ג'סטין ביבר, מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, Believe. בשיר משתתף גם הראפר האמריקאי לודאקריס השיר נכתב על ידי ביבר, סר נולן, נסרי ולודאקריס, אשר בעבר שיתפו פעולה בשיר, "Baby". השיר פורסם ב-4 ביוני 2012, כסיגנל שיווקי מתוך האלבום. בנוסף, יצא השיר כסינגל החמישי והאחרון ב-26 בפברואר 2013.
התוכן של השיר עוסק בביבר אשר שר את אהבתו בנושא - "סביב כל העולם, אנשים רוצים להיות אהובים".
השיר קיבל בעיקר ביקורות חיוביות ממבקרי המוזיקה, אשר שיבחו אותו על סגנון היורודאנס. השיר זכה להצלחה בינלאומית בינונית, והגיע לפסגת עשרה מצעדים במספר מדינות בעולם, כגון בלגיה, קנדה ונורווגיה. ביבר קידם את השיר דרך הופעות חיות, ווידאו קליפ.
Wait for a Minute
Wait for a Minute (בעברית: חכה לדקה) הוא שיר של הראפר האמריקאי טייגה והזמר הקנדי ג'סטין ביבר. השיר פורסם בתור הסינגל הראשון מהאלבום הקרוב של טייגה, "The Gold Album: The 18th Dynasty, והופק על ידי מיג'ור.
רקע.
"הוא בתקופת מעבר זו", אמר טייגה על משתף הפעולה שלו. " הרגשתי כאילו כאשר אני וכריס בראון עשינו 'שוויון', זה היה כמו רגע. אני מרגיש שזה יהיה רגע גדול עבור שנינו עם השיר הזה..".
השיר הופק על ידי מיג'ור עלי ופורסם בבכורה ב-21 באוקטובר. השיר פורסם להורדה דיגיטלית ב-22 באוקטובר 2013.
וידאו קליפ.
הקליפ צולם ב-14 בנובמבר 2013 בלונג ביץ', קליפורניה. טייגה הסביר את הרעיון מאחורי הקליפ המיוחד. "זה מטריקס אמיתי. יש לנו כמה חבר'ה שעושים CGI עבור חלק מהסרטים הגדולים".
הסרטון הועלה לראשונה ב-"Access Hollywood" ב-19 בדצמבר 2013 ופורסם בערוץ ה-Vevo והיוטיוב של טייגה. כמו כן, הקליפ הופק על ידי קריסטה ליניי
U Smile
U Smile (בעברית: את מחייכת) הוא שיר שבוצע על ידי הזמר הקנדי ג'סטין ביבר. הוא נכתב על ידי ג'רי דופליסיס, ארדן אלטינט ודן אוגוסט ריגו, והופק על ידי דופליסיס ואלטינו. על פי ביבר, השיר מוקדש למעריצים המיוחדים שלו. השיר פורסם כסינגל הדיגיטלי השני מתוך החצי השני של אלבום הבכורה של ביבר ב-16 במרץ 2010. הוא פורסם להזרמה ברדיו בקנדה ב-9 באוגוסט 2010, ואחריו ברדיו קצבי ב-24 באוגוסט 2010, בארצות הברית כסינגל השלישי מתוך האלבום.
השיר הוא בלדת פסנתר וכלי וייט סול, אשר זכה לשבחים ממבקרים אשר ברובם אמרו שזו אחת מן הרצועות הבולטות באלבום. השיר הגיע למקום ה-17 וה-27 בקנדה ובארצות הברית בהתאמה, ולאחר מכן נכנס למצעד הסינגלים הבריטי. ביבר ביצע את השיר כמבוא ל-"Baby" בעונה התשיעית של תוכנית המציאות "אמריקן איידול" ב-"סאטרדיי נייט לייב".
בחודש אוגוסט 2010, ניק פיטסינגר, אמן קול בפלורידה, האט את השירה של ביבר ב-800% על מנת לייצר רצועה בת 35 דקות. הדבר הושווה למוזיקת אמביינט, ובעיקר לעבודתם של להקת הרוק סיגור רוס. הרצועה הפכה לתופעת אינטרנט בשלהי אמצע 2010.
השיר צבר 50 מיליון השמעות בספוטיפיי.
טרנס-פמיניזם
טרנס-פמיניזם, נכתב גם טרנספמיניזם, הוגדר על ידי החוקרת והפעילה אמי קויאמה כתנועה של נשים טרנסיות הרואות את שחרורן קשור במהותו לשחרור כל הנשים ומעבר להן. קויאמה מציינת כי טרנס-פמיניזם היא תנועה שפתוחה גם בפני אנשים אחרים כגון: קווירים, אינטרסקס, גברים טרנסג'נדרים, נשים סיסג'נדריות ואחרים, כבני ברית הרואים את הברית עם נשים טרנסיות כחיוניות לשחרור שלהם עצמם. באופן כללי יותר, הוגדר טרנס-פמיניזם כ"גישה לפמיניזם המונעת על ידי הפוליטיקה הטרנסית".
על פי קויאמה, טרנס-פמיניזם עוסק גם בסוגיות פמיניסטיות "מסורתיות" מפרספקטיבה טרנסג'נדרית, הכוללות דימוי גוף, אלימות נגד נשים, בריאות ובריונות.
למרות כניסתו המאוחרת לשימוש כמונח, התקיים טרנס-פמיניזם כבר מאז ראשית הגל השני של הפמיניזם בצורות שונות, בעיקר אצל הוגות כמו סנדי סטון, שנחשבת כמייסדת הלימודים הטרנסג'נדרים האקדמיים, וסילביה ריברה, שהשתתפה במהומות סטונוול והייתה בין מייסדות S. T. A. R. (Street Transvestite Action Revolutionaries). הספר הראשון על טרנס-פמיניזם, "Trans/Forming Feminisms: Transfeminist Voices Speak Out" בעריכת קריסטה סקוט-דיקסון, יצא לאור בשנת 2006.
טרנס-פמיניזם משויך בדרך כלל לפמיניזמים של הגל שלישי, והוא קשור קשר הדוק לגישות פמיניסטיות אחרות – במיוחד פמיניזם סקס-פוזיטיב, פמיניזם פוסט-מודרני/פוסט-סטרוקטורליסטי, התאוריה הקווירית, הצטלביות ועוד. גישות אלה של הפמיניזם מייצגות את ההתרחקות מהצפייה החד-צדדית של דיכוי, שבה הגברים הם המדכאים והנשים הן המדוכאות. במקום זאת, גישות פמיניסטיות אלה מכירות בכך שישנן צורות רבות של סקסיזם – כלומר, סטנדרטים כפולים רבים המבוססים על המין, המגדר או המיניות של האדם.
היסטוריה.
המונח טרנס-פמיניזם נטבע באתר Transfeminism.org, שהוקם בשנת 2000 כדי לקדם את פרויקט האנתולוגיה הטרנס-פמיניסטית של דיאנה קורבנט ואמי קויאמה. האתר נועד בעיקר להכניס את הרעיון הטרנס-פמיניסטי לאקדמיה, ולמצוא משתתפות בפרויקטים ובנושאים טרנס-פמיניסטיים באמצעות אנתולוגיה בשם זה. קויאמה וקורבנט חיפשו אחר טרנס-פמיניסטיות אחרות והגבירו את הנראות שלהן. האנתולוגיה נועדה להציג את התנועה בפני קהל רחב. באירוע שנערך על ידי אוניברסיטת ייל ובתקצירים הביוגרפים שפורסמו עבורו, ייתכן שהעובדה שהייתה זו קורבנט שהשתמשה במילה (כבר ב-1992) ומעורבותה באתר Transfeminism.org, שהפכו אותה לממציאת המונח. קורבנט עצמה זקפה את ההכרה ותשומת הלב לה זכו האתר והמונח טרנס-פמיניזם לזכות הבנתה של קויאמה באינטרנט.
פטריק קליפיה השתמש במונח ב-1997, ככל הידוע השימוש הראשן בדפוס מחוץ לכתבי עת אקדמיים. ייתכן או אפילו סביר להניח כי המונח נטבע מספר פעמים, בנפרד, לפני שנת 2000 (או אפילו לפני הפעם הראשונה בו נטען שנעשה שימוש במונח, על ידי קורבנט בשנת 1992). המונח נפוץ רק אחרי 1999. ייתכן שג'סיקה חבייר, מכרה של קורבנט, טבעה את המונח באופן עצמאי בסוף 1999, כדי להציג את המאמרים שלה, "Passing As Stigma Management" ("לעבור כדרך להתמודד עם סטיגמה" ) ו-"Passing as Privilege" ("לעבור כפריבילגיה"). התפוצה הרחבה של "המניפסט הטרנס-פמיניסטי" מאת אמי קויאמה, אותו כתבה סמוך להשקת האתר, והשתתפותה הפעילה בדיונים אקדמיים באינטרנט, סייעו בהפצת המונח.
עקרונות הטרנס-פמיניזם.