המטוס המריא מנמל התעופה הבינלאומי נחיצ'יבאן סמוך לשעה 17:52. בגובה של 60 מטרים ובמהירות אווירית של 317 קמ"ש כשל מנוע מספר 1, המנוע השמאלי של המטוס. טייס המשנה סרגיי קולייב, אשר היה ליד ההגאים, הגיב על ידי גלגול המטוס לצד שמאל, אך 5 שניות לאחר מכן מהנדס הטיסה אלכסנדר סוקולוב הודיע, באופן שגוי, כי מנוע מספר 2, המנוע הימני של המטוס, הוא שכשל. הקפטן אדוארד חסנוב השתלט על המטוס, אך בשל גלגול המטוס לצד שמאל על ידי טייס המשנה, לא היה לקפטן את המידע הדרוש כדי להבחין כי מנוע מספר 1 הוא שכשל. המטוס המשיך לטפס והקפטן ביקש לכבות את מנוע מספר 2. מהנדס הטיסה כיבה את מנוע מספר 2 ושם לב כי כוחו של המנוע הפועל יורד ועל-כן ניסה להחזיר אותו לפעולה, אך גם מנוע זה כשל. 8 שניות לאחר מכן דיווח מהנדס הטיסה כי שני המנועים כשלו. בשלב זה המטוס הגיע לגובה של 197 מטרים ומהירותו פחתה למהירות של 290 קמ"ש. הקפטן החליט לבצע נחיתת חירום, אך התקרב לבניין דירות וביצע פנייה חדה ימינה כדי להימנע מכך. המטוס התרסק בשדה בנטייה של 37 מעלות ימינה ובמהירות צלילה של 10 מטר לשנייה. 30 אנשים שרדו את ההתרסקות (26 נוסעים ו-4 אנשי צוות).
חקירת התאונה.
ועדת התעופה הבין-מדינתית, יצרנית המטוס, יצרנית המנוע והמשרד לביטחון לאומי של אזרבייג'ן ביצעו חקירה משותפת. אזרבייג'ן איירליינס טענה שחלקים רזרביים פגומים גרמו להתרסקות. ועדת החקירה המשותפת העלתה שרטיטות גרמו לאומים במנוע להשתחרר וליפול, מה שגרם לטורבינות במנוע לזוז ולהינזק. כתוצאה מכך התרסק המטוס. עם זאת, טען סגן יו"ר אזרבייג'ן איירליינס, נזים ג'באדוב, שהשימוש בחלקים פגומים עבור תיקונים הותר על ידי יצרנית המנוע, החברה הרוסית פרם מוטורס.
ארמיית מזרח פרוסיה
ארמיית מזרח פרוסיה (בגרמנית: Armee Ostpreußen) הייתה ארמייה קצרת ימים של הוורמאכט, שלחמה לקראת סוף מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
ארמיית מזרח פרוסיה הוקמה ב-7 באפריל 1945 בפיקוד דיטריך פון זאוקן, על בסיס הארמייה השנייה. ארמיית מזרח פרוסיה איגדה תחתיה את שרידי כל הכוחות הגרמניים במזרח ומערב פרוסיה, ולחמה נגד הצבא האדום באזור גדיניה. הארמייה כותרה במפרץ דנציג, ונכנעה לכוחות הסובייטיים ב-8 במאי 1945, עם סיום המלחמה.
הלגיון הראשון מינרוויה
הלגיון הראשון מינרוויה (בלטינית: Legio I Minervia) היה לגיון רומאי, אשר הוקם בשנת 82 בידי הקיסר דומיטיאנוס. השם "מינרוויה", מעיד על כך שהלגיון הוקדש לאלה מינרווה. הלגיון הוצב באזור גרמניה של ימינו, ופורק או הושמד בתאריך לא ידוע.
היסטוריה.
הלגיון הוקם בשנת 82, בידי הקיסר דומיטיאנוס. הקיסר הציב את הלגיון בעיר בון, באזור גרמניה של ימינו, משום שבאותה שנה תכנן לצאת למסע מלחמה גדול נגד השבטים הגרמאניים. ייתכן גם שזו הסיבה לכך שבאותה שנה הועבר הלגיון העשרים רפקס מהעיר בון אל מוגונטיקום. שמו המלה של הלגיון היה ככל הנראה "הלגיון הראשון פלביה מינרוויה". פלביה על שם דומיטיאנוס ששמו הפרטי היה פלביוס, ומינרוויה על שם האלה מינרווה שהייתה האלה החביבה על בני משפחתו של דומיטיאנוס. על פי מטבעות מאותה תקופה ניתן ללמוד כי סמל הלגיון היה ככל הנראה מזל גדי שסימל את מינרווה.
בשנת 89, התמרד מושל גרמניה עילית לוקיוס אנטוניוס סטורנינוס התמרד. הלגיונות בגרמניה תחתית הוזעקו במהירות כדי להביס אותו. הכוח כלל את הלגיון הראשון מינרוויה, וכן את הלגיון השישי ויקטריקס, הלגיון העשירי גמינה והלגיון העשרים ושתיים פרימגיניה. הם הביסו את סטורנינוס בקרבת מוגונטיקום, וכאות תודה העניק דומיטיאנוס לכל אחד מהלגיונות את התואר "פיא פידליס דומיטיאנה" (Pia Fidelis Domitiana) שמשמעותו "נאמן, ונאמן לדומיטיאנוס". בשנת 96 מת דומיטיאנוס, ועל כן הוסרו מהלגיון התוארים "פלביה" ו"דומיטיאנה", והלגיון נקרא מעתה: "הלגיון הראשון מינרוויה פיא פידליס".
הלגיון הראשון מינרוויה לקח חלק במסעות המלחמה של הקיסר טראיאנוס בדאקיה בין השנים 101-106. חלקו של הלגיון במסעות אלו הונצח בין היתר בעמוד טראיאנוס, שבו נראה גם סמל הלגיון. למשך תקופה מסוימת היה הלגיון תחת פיקודו של הקיסר לעתיד אדריאנוס. לאחר כניעת דאקיה, הוחזר הלגיון לגרמניה. פעילות הלגיון בשנים שלאחר מכן מעורפלת מעט, בעמוד מרקוס אורליוס מצוין שהוא לקח חלק במסעות המלחמה של מרקוס אורליוס נגד המרקומנים (בין השנים: 165-175 ו-178-180). כמו כן תת-יחידות של הלגיון לקחו חלק בקמפיין של מושל גאליה בלגיקה דידיוס יוליאנוס נגד שבט הכאוקים בשנת 173.
בשנת 193 פרצה מלחמת אזרחים בין ספטימיוס סוורוס לקלאודיוס אלבינוס. הלגיון הראשון מינרוויה צידד בספטימיוס סוורוס, צעד אמיץ שכן אלביניוס של על האי הבריטי שהיה קרוב בהרבה אל גרמניה מאשר הפרובינקיות שעליהן משל ספטימיוס סוורוס. המלחמה הסתיימה בניצחונו של סוורוס שמן הסתם תגמל היטב את התומכים בו אם כי לא ידוע כיצד. בתאריך לא ברור בין השנים 221 ו-222, הוסף ללגיון השם "אנטוניניאנה". שני קיסרים בני אותה תקופה נשאו את השם "אנטונינוס", קרקלה ואלאגבאלוס. האפשרות השנייה נראית סבירה יותר, כיוון שלאחר מותו של אלאגבאלוס הלגיון אינו נזכר יותר בשם "אנטוניניאנה". על מזבח הקדשה משנת 231 מכונה הלגיון: "הלגיון הראשון מינרוויה פיא פידליס אלכסנדרינה סוורינה" מה שמוכיח שהקיסר אלכסנדר סוורוס היה חייב טובה ללגיון מסיבה לא ברורה.
מכאן ואילך ההיסטוריה של הלגיון נעשית מעורפלת אפילו יותר. הוא ככל הנראה לקח חלק במלחמות האזרחים הרבות שפקדו את רומא, וייתכן שאף פעל בשירות האימפריה הגאלית. הוא נזכר לאחרונה כאשר הובס בידי הפרנקים, שהרסו את בון בשנת 353. גורלו אינו ברור, ייתכן שהושמד וייתכן שפורק לאחר שהעיר הוחרבה.
תותח גאטלינג
אשת הברזל (פירושונים)
טוני לוין
אנתוני פרדריק "טוני" לוין (באנגלית: Anthony Frederick "Tony" Levin; נולד ב-6 ביוני 1946) הוא מוזיקאי, מלחין, בסיסט, נגן קונטרה בס, וצ'אפמן סטיק יהודי-אמריקאי.
לוין ידוע בעיקר בשל חברותו בהרכב הרוק המתקדם קינג קרימזון מאז שנות ה-80, בשל שיתוף הפעולה ארוך השנים עם פיטר גבריאל, בשל חברותו בהרכב הרוק אינסטרומנטלי ליקוויד טנשן אקספרימנט ובשל הנהגת ההרכב שלו "Stick Men", וכן כחבר בלהקת Mahavishnu Orchestra
לוין שימש כנגן-סשן מאז שנות ה-70 בלמעלה מ-500 אלבומים. בין היתר הקליט עם ג'ון לנון, אליס קופר, דייוויד בואי, לו ריד, פינק פלויד, שר, דייר סטרייטס, יס, טום וייטס, באדי ריץ', סיל, ביל ברופורד, וג'ודי קולינס, בנוסף גם הופיע עם פול סיימון, גארי ברטון, ג'יימס טיילור, ג'ודי קולינס, הרבי מאן, וג'ודי קולינס.
לוין סייע בהעלאת הפופולריות של הצ'אפן סטיק והקונטרה בס החשמלי והמציא את ה"פאנק פינגרס" (Funk fingers) - מקלות דמויי מקלות תופים' המולבשים על קצות האצבעות ויוצרים סאונד של הצלפה בדומה לטכניקת הסלאפיג (Slapping).
לוין הוא גם אחד הבלוגרים הראשונים בעולם. הבלוג שלו הוקם ב-1996, כשנה לפני שהמילה "בלוג" הומצאה.
מגזין "Paste" האמריקאי דירג את לוין במקום השני, אחרי ג'ון פול ג'ונס, ברשימת 20 הבסיסטים הכי "אנדרייטד" (לא די מוערכים).
סיריל קיוזאק
סיריל ג'יימס קיוזאק (באנגלית: Cyril James Cusack; 26 בנובמבר 1910 - 7 באוקטובר 1993) היה שחקן אירי. בקריירה שנמשכה יותר משבעים שנה הופיע קיוזאק במספר רב של סרטים ותוכניות טלוויזיה.
ביוגרפיה.
קיוזאק נולד בעיר דרבן שבנאטאל בדרום אפריקה. אמו, אליס ויולט (שם נעורים קול), הייתה שחקנית אנגלייה קוקנית, ואביו, ג'יימס וולטר קיוזאק היה פרש משטרה אירי בפרובינציית נאטאל שבדרום אפריקה. הוריו נפרדו כשהיה ילד, ואמו לקחה אותו איתה לאנגליה ואחר כך לאירלנד. אמו ובן זוגה, ברייפן או'רורק, הצטרפו ללהקת תיאטרון "O'Brien and Ireland Players". סיריל הקטן הופיע לראשונה על הבמה כשהיה בן שבע. קיוזאק למד בניוברידג' קולג' בעיר ניוברידג' שבמחוז קילדייר וביוניברסיטי קולג' דבלין (UCD). הוא לא סיים את לימודי התואר וב-1932 הצטרף לתיאטרון אבי. מאז ועד ל-1945 שיחק ביותר מ-60 הפקות, והצטיין במיוחד במחזות מאת שון או'קייסי. ב-1947 הקים קיוזאק להקת תיאטרון משלו שהציגה בדבלין, פריז וניו יורק.
ב-1963 הצטרף קיוזאק ללהקה השייקספירית המלכותית בלונדון והופיע איתם במשך מספר עונות. בשלב זה הייתה לו קריירה מצליחה גם בקולנוע. עוד ב-1963 זכה קיוזאק בפרס ג'ייקוב'ס על תפקידו בהפקה "Triptych" של רשת הטלוויזיה "Telefís Éireann" האירית. בשנת 1977 הוענק לו תואר כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של אירלנד (NUI) וב-1980 קיבל תואר כבוד מאוניברסיטת דבלין.
קיוזאק ששלט היטב באנגלית ובאירית, שיחק ב-1977 בתפקיד ראשי בסרט השנוי במחלוקת "Poitín" בשפה האירית.
הופעתו האחרונה של קיוזאק על במת התיאטרון הייתה במחזה "שלוש אחיות" מאת אנטון צ'כוב. בהצגה שיחקו בתפקידי האחיות שלוש מבנותיו. לקיוזאק היו ארבע בנות, שינייד (ילידת 1948), סורקה (ילידת 1949), ניב (ילידת 1959) וקתרין (ילידת 1968), כולן שחקניות. בניו של קיוזאק פול קיוזאק הוא מפיק ברדיו Telefís Éireann, ופדרייג קיוזאק (יליד 1962) הוא מפיק שותף בתיאטרון הלאומי בלונדון.
חיים אישיים.
קיוזאק היה נשוי פעמיים. אשתו הראשונה הייתה השחקנית מרי מרגרט "מורין" קיילי, אתה התחתן ב-5 באפריל 1945. לבני הזוג היו שלוש בנות שינייד, סורקה, וניב, ושני בנים פול ופדרייג. ב-1979 התחתן קיוזאק עם מרי רוז קנינגהם, ונולדה להם בת אחת, קתרין.