בין הסיפור על מות אשת פינחס לסיפור מותה של אשת יעקב, רחל ב קיימים קווים מקבילים והדמיון בין שני האירועים המספרים במות הנשים בולט לעין. לידה קשה היא הגורמת למותן של שתי הנשים. בניגוד לרחל בסיפור אשת פינחס, אין הבשורה על הולדת הבן משמחת. יתרה מכך אין מי שישנה את שמו של הילד לשם חיובי יותר, כמו בסיפור בבראשית בו יעקב משנה את שם הרך הנולד מבן אוני, לשם חיובי יותר: בנימין. כמו כן שמה של אשת פינחס אינה מצוין ואף לא מקום קבורתה. למשמעות השם, אי כבוד, מקום מרכזי בסיפור. ההסבר לשם מופיע פעמיים וזאת במטרה לכוון לגורל הארון.
מרשק
בית רוטנברג
בית רוטנברג היה ביתו הפרטי של פנחס רוטנברג בחיפה. הבית משמש כמקום לפעילות חינוכית.
היסטוריה.
הבית, בשדרות הנשיא 77, תוכנן על ידי שמואל רוזוב ונחנך ב-1939. בבניין מרפסות גדולות, שאפיינו בניינים גדולים שנבנו בתקופה. שטח המגרש חופף ברובו לפארק הקייזר ששתלו הטמפלרים.
רוטנברג הספיק להתגורר בבניין זה רק כשנה. בצוואתו הוריש רוטנברג את הבית ואת הגן הנרחב מוקף החומה לטובת פעילות חברתית. ביום השנה לציון מותו של רוטנברג נחנך "המכון לחינוך הנוער ע"ש פנחס רוטנברג". פעולתו הראשונה של המכון הייתה קיום סמינרים לתנועות נוער.
ב-1947 הוחרם הבניין, כמו חלק מהאזור בו הוא שוכן, בידי הצבא הבריטי. צוות המכון עבר למחנות המעצר בקפריסין ושם המשיך בפועלו. אחרי הקמת המדינה עבר המתחם, כמו שאר מתחמי הצבא הבריטי, לרשות צה"ל. רק ב-1958 חזר המתחם ליעודו המקורי ותחת "אוצר פנחס רוטנברג". ב-1964 הוספה לבניין קומה.
בשנים 1993–2007, פעל בבית רוטנברג בית ספר תיכון דתי. בית ספר זה החל את דרכו כסניף של רשת אמי"ת ובשנותיו האחרונות נפרד מהרשת ונלקח תחת חסותו של הפילנתרופ השווייצרי ברנקו וייס במסגרת מכון ברנקו וייס.
חדר העבודה של רוטנברג שומר, ומהווה מעין מוזיאון קטן לפעילותו הענפה.
בקרבת מקום נמצא "בית הציידים". בית זה היה שייך למשפחת נגלר שהיוותה חלק מקבוצה שרצתה לבנות יישוב עם בתים הדומים לבתי הקיץ שהיו ברשותם ביער השחור בגרמניה. הבית תוכנן על ידי אלכסנדר ברוולד בקצה הצפון-מערבי של כרמלהיים. לאחר קום המדינה נקנה הבית על ידי קרן רוטנברג, שומר, והוא מהווה כיום חלק ממתחם בית רוטנברג. הבית נבנה מעץ, ושרידים המעידים על כך נמצאים בפנים הבית.
דימיטרי ברמכי
משה הראל (אדריכל)
קלאוס פון קליצינג
קלאוס פון קליצינג (גרמנית: Klaus von Klitzing; נולד ב-28 ביוני 1943) הוא פיזיקאי גרמני, חתן פרס נובל לפיזיקה לשנת 1985.
פון קליצינג נולד בגרמניה, באזור שכיום שייך לפולין. הוא סיים את לימודיו התיכוניים בשנת 1962, ולאחר מכן למד פיזיקה באוניברסיטה הטכנית בבראונשווייג, שם קיבל את הדיפלומה שלו ב-1969. הוא המשיך את לימודיו באוניברסיטת וירצבורג וקיבל את הדוקטורט שלו בשנת 1972.
במהלך הקריירה שלו עבד פון-קליצינג, בין היתר, באוניברסיטת אוקספורד. ב-1980 מונה לפרופסור באוניברסיטה הטכנית של מינכן. משנת 1985 משמש כמנהל מכון מקס פלאנק בשטוטגרט.
באותה השנה זכה פון קליצינג בפרס נובל לפיזיקה, על גילוי אפקט הול הקוונטי.
A Dream within a Dream
"A Dream Within a Dream” הוא שיר מאת המשורר והסופר אדגר אלן פו אשר פורסם לראשונה ב-1849. השיר פורסם לראשונה בכתב העת הספרותי,The Flag of Our Union, במהדורה שפורסמה ב-31 במרץ בשנת 1849.
השיר.
תוכן השיר:
מבנה השיר.
השיר מורכב מ-24 שורות המחולקים לשני בתים. 11 מן השורות הן בבית הראשון וה-13 האחרות בבית השני. שני הבתים מסתיימים עם כמעט אותן שתי השורות (פרט להבדל מעטים).
בנוסף, השיר מכיל חריזה אופיינית הנבדלת מבית לבית.
משמעות.
השיר שואל על האופן בו ניתן להבדיל בין מציאות לבדיון בכך שהוא שואל אם הכל זה רק חלום בתוך חלום. בכך הוא מתייחס לתופעה אופיינית בה לאחר ההתעוררות מהחלום ישנו חלום נוסף.
תרגום לעברית.
לשיר מספר תרגומים לשפה העברית. בין היתר על ידי המתרגמת לאה נאור והמתרגם ראובן וימר.
התייחסויות.
לשיר יש מחוות ועיבודים רבים. בכללם:
אלף לנדון
אלפרד מוסמן "אלף" לנדון (באנגלית: Alfred Mossman "Alf" Landon; 9 בספטמבר 1887, פנסילבניה, ארצות הברית - 12 באוקטובר 1987, טופיקה, קנזס, ארצות הברית) היה פוליטיקאי אמריקאי מהמפלגה הרפובליקנית, שכיהן כמושל קנזס ה-26 בין השנים 1933–1937, והיה המועמד הרפובליקני לנשיאות ב-1936. בבחירות הוא נוצח בידי הנשיא היוצא, פרנקלין דלאנו רוזוולט, שהשיג ניצחון סוחף.
ראשית חייו ולימודיו.
לנדון נולד ב-9 בספטמבר 1887 בווסט מידלסקס, פנסילבניה לג'ון מנואל לנדון ואן מוסמן. לנדון גדל במריטה, אוהיו ובגיל 17 עברה משפחתו לקנזס ושם סיים תואר ראשון במשפטים באוניברסיטת קנזס. בראשית דרכו ניסה לעבוד בבנקאות, אולם ב-1912 הפך למפיק נפט עצמאי בקנזס. במהלך מלחמת העולם הראשונה, שירת לנדון בצבא כסגן ראשון בנושא לוחמה כימית.
ב-1929, הפך למיליונר מתעשיית הנפט. לנדון היה אחראי ליצירת מחלקת אוקלהומה-קנזס באיגוד הנפט האמריקני, שהיה איגוד לוביסטי.
בשנת 1915 נישא למרגרט פלמינג, ונולדה להם בת אחת. פלמינג נפטרה בשנת 1918 ובשנת 1930 נישא לנדון לתאו קוב, ונולדו להם שני ילדים. אחת מבנותיו, ננסי קאסבאום כיהנה כסנאטורית מטעם מדינת קנזס.
קריירה.
בשנת 1912, החל לנדון להיות פעיל פוליטית והיה במשרד הקמפיין של המפלגה הפרוגרסיבית בראשות תאודור רוזוולט. לאחר פירוק המפלגה הצטרף למפלגה הרפובליקנית. ב-1922 הוא היה מזכירו הפרטי של מושל קנזס, והיה מנהיג הרפובליקנים הליברלים במדינה. הוא נבחר ליושב הראש של הוועדה הרפובליקנית המרכזית במדינה ב-1928, וניהל את מסעות הבחירות של הנשיא ושל המושל באותה השנה.
בשנת 1932 נבחר לתפקיד מושל קנזס, ובתחילת 1933 נכנס לתפקיד. הוא נבחר שוב ב-1934. הוא היה הרפובליקני היחיד, חוץ ממושל קליפורניה, שנבחר מחדש באותה השנה. כמושל, הקטין לנדון מיסים ואיזן את התקציב. הוא היה שמרן מבחינה פיסקלית, אולם האמין שעל הממשלה להתערב בבעיות חברתיות מסוימות. הוא תמך בחלק מהניו דיל ותמך באיגודי העובדים.
בבחירות של שנת 1932, התפתח נתק בינו לבין נשיא ארצות הברית, הרברט הובר.
במהלך כהונתו כמושל, ניסה לנדון לטפל במדינתו, שהושפעה עמוקות מהשפל הגדול, אולם תמך במפלגה הרפובליקנית. ב-1936, טען שעל המפלגה לבחור באיש שיהיה נשיא טוב. הוא קרא לכינוס מיוחד של המועצה המחוקקת כדי לבצע מהלכים שיכניסו את קנזס אל תוכניות הביטוח הלאומי הממשלתי.
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1936.
ב-1936, התמודד לנדון על מועמדות המפלגה הרפובליקנית לנשיאות ארצות הברית. במהלך הוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1936, מנהל הקמפיין שלו הצליח לגרום לאגף הצעיר במפלגה להתנגד להרברט הובר. לנדון נבחר בסיבוב הראשון. הוועידה בחרה בפרנק נוקס, מו"ל משיקגו (ומזכיר הצי לעתיד בממשל רוזוולט) כמועמד לתפקיד סגן הנשיא.
לנדון בקושי סייר בארצות הברית, ולא ניהל מסע בחירות טוב. רוב ההתקפות על רוזוולט ועל הביטוח הלאומי נוצרו בידי מנהלי מסע הבחירות. במהלך החודשיים לאחר היבחרו לתפקיד המועמד, הוא לא הופיע בכלל בציבור.
לנדון כיבד והעריץ את רוזוולט, וקיבל את רוב הרפורמות בניו דיל, אולם לטענתו הניו דיל היה עוין מדי כלפי העסקים, בזבז יותר מדי כספים וקידם חוסר יעילות. לקראת סוף מסע הבחירות, האשים את רוזוולט בשחיתות- בהשגת כוח רב מדי כנגד החוקה, ובפגיעה בחירות הכלכלית.
בבחירות הפסיד לנדון לפרנקלין דלאנו רוזוולט בהפסד מוחץ. אף על פי שזכה לתמיכתו של האצן ג'סי אוונס, והשיג כמעט 17 מיליון קולות, הוא הפסיד לרוזוולט בהפרש של מעל 10 מיליון קולות. בחבר האלקטורים קיבל 8 קולות בלבד, של מדינות ורמונט ומיין. בנוסף, קנזס, שתמכה ברוזוולט, החליטה למנות דמוקרט לתפקיד המושל. ניצחונו של רוזוולט היה אחד מהגדולים בתולדות המדינה.
סוף חייו.
לאחר תבוסתו, סיים לנדון את כהונתו כמושל קנזס וחזר לתעשיית הנפט.
התבוסות הרפובליקניות ב-1932 וב-1936 גרמו לוויכוח פנימי במפלגה. לנדון עזר לפייס בין הפלגים ב-1938, וטיפח קבוצת מנהיגים חדשה לקראת 1940, שניסתה לפשר בין הבדלנים וחסידי ההתערבות הבינלאומית. לנדון סירב להצטרף לקבינט של רוזוולט כיוון שרוזוולט החליט לכהן כהונה שלישית.
לאחר פרוץ המלחמה באירופה ב-1939, לחם לנדון מול הבדלנים שתמכו בנייטרליות. הוא חשש שגרמניה הנאצית תחשוב שארצות הברית לא רוצה להילחם. ב-1941, העדיף לתמוך בבדלנים והתנגד למדיניות השאל-החכר, אף על פי שהעדיף להעביר לבריטניה חמישה מיליארד דולרים. לאחר המלחמה, תמך בתוכנית מרשל, והתנגד להוצאה תקציבית גבוהה. לאחר המהפכה הקומוניסטית בסין, היה בין הראשונים שדרשו הכרה בממשלה הקומוניסטית של מאו דזה-דונג, ובצירופה של סין העממית לאו"ם, כשרוב הציבור התנגד לכך.
ב-1961, תמך בהצטרפות ארצות הברית לשוק האירופי המשותף. בנובמבר 1962, תיאר את השקפתו הפוליטית כ"פרוגרסיבית-פרקטית", בטענה שעל המפלגה הרפובליקנית להכיר בבעיות של התרבות המתועשת הגדלה. בשנות השישים, תמך בנשיא לינדון ג'ונסון בנושא המדיקר ותוכניות אחרות של "החברה הגדולה".
ב-13 בדצמבר 1966, הרצה לראשונה באוניברסיטה בקנזס, על אתגרים חדשים ביחסים בינלאומיים. מנהיגים עולמיים רבים, ואף נשיאים לשעבר, ממשיכים להרצות בנושא.
לנדון נאם בוועידה הרפובליקנית הלאומית של 1976.
יום הולדתו המאה ומותו.