חלק מההרוגים בעימות נחשבים בעיני הבאבים והבהאים כמרטירים. בין ההרוגים היו שמונה מבין "אותיות הח"י"; קודוס, האחרון באותיות הח"י, נכלא בעיר הסמוכה בארפורוש ולאחר זמן קצר נרצח על ידי המון זועם בעיר. ההרוגים בין "אותיות הח"י" היו : קודוס, מולא חוסיין בושרואי, מירזא מוחמד חסן בושרואי (אחיו של מולא חוסיין), מירזא מוחמד באקר בושרואי (אחיינו של מולא חוסיין), מולא מחמוד ח'ואי, מולא יוסוף ארדבילי, מולא ג'ליל אורומי, מולא אחמד מראע'י, מירזא מוחמד עלי קזויני.
מטרותיהם של הבאבים בעימות.
מטרותיהם של הבאבים בעימות אינן ברורות לגמרי, אך ישנן כמה עדויות שיכולות להצביע עליהן. לפי עדות של אחד הבאבים, כאשר הם הגיעו לקבר השייח' טברסי, בושרואי אמר להם שאין להם ברירה אלא למות כמרטירים. לפי אותה עדות, באחת ההתכתבויות שלו במהלך המצור עם מושל מאזנדראן, מהדי קולי מירזא, בושרואי אמר שהם יצאו ממשהד במטרה להפיץ את האמת, בין אם על ידי שכנוע או באמצעות החרב, או למות כמרטירים. כמו כן, בחלק מהמכתבים למושל, בושרואי גידף את השאה והתבטא כנגד השלטונות באופן חריף. לעומת זאת, כאשר המושל האשים את הבאבים שמטרתם היא להפיל את השאה, בושרואי אמר שאין להם עניין בשלטון בעולם הזה. בעדויות השונות מהאירוע, ישנן התייחסויות של בושרואי ושל הבאבים למאבקם נגד השלטונות כג'יהאד, ולשלטונות כ"כופרים" ו"עובדי אלילים". לפי עדויות אלה נראה כי לבאבים היו רגשות דתיים עזים והם שאפו להפיץ את אמונתם, וכי הם היו מוכנים להילחם בשלטונות ואף להקריב את חייהם. נראה גם כי השלטונות ראו את מעשיהם של הבאבים כמרידה בהם.
חלק מהחוקרים תיארו את העימות בשייח' טברסי ואת העימותים הנוספים בין הבאבים לשלטון כמרידות או התקוממויות של הבאבים. הבהאים, לעומת זאת, מציגים את פעולותיהם של הבאבים כהגנה עצמית כנגד הרדיפה הדתית שהם סבלו מצד השלטונות ואנשי הדת השיעים. הבהאים גם מדגישים כי לבאבים לא הייתה כל כוונה לפעול נגד השלטונות. החוקר דניס מק'יואן טוען שהבאבים לא הכריזו בשום שלב על ג'יהאד התקפי נגד השלטונות, בין היתר בשל סיכויי ההצלחה הנמוכים שלהם. עם זאת, הוא טוען שסירובם להכיר בסמכויות של השלטון ושל אנשי הדת הביאו לעימותים בין הצדדים, ומשהסלימו העימותים החלו הבאבים להשתמש במונחים של ג'יהאד הגנתי ושל מרטיריות.
לאחר העימות.
העימות במתחם שייח' טברסי היה הראשון והחשוב בסדרה של עימותים בין הבאבים לבין השלטונות, כאשר לאחריו היו עימותים נוספים בעיר זנג'אן בין מאי 1850 לינואר 1851, ושני עימותים בעיר נייריז – הראשון בשנת 1850 והשני ב-1853. עימותים אלה גם הם גבו את חייהם של באבים רבים, ובין השנים 1850-1848 נהרגו כ-5,000-4,000 באבים. בשנת 1850 השלטונות הוציאו את הבאב להורג.
(Biological Psychology (journal
יחסי מקסיקו–פינלנד
יחסי מקסיקו–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים בין פינלנד למקסיקו. שתי המדינות חברות בארגון לשיתוף פעולה ולפיתוח כלכלי ובאו"ם.
היסטוריה.
ב-13 ביולי 1920, מקסיקו הכירה בעצמאות פינלנד מרוסיה. ב-2 באוקטובר 1936 חתמו פינלנד ומקסיקו על חוזה ידידות בוושינגטון די. סי., ארצות הברית, שכונן רשמית יחסים דיפלומטיים בין שתי המדינות. בדצמבר 1939, במהלך מלחמת החורף, שלח נשיא מקסיקו לאסרו קארדנאס הודעה של סולידריות לעם הפיני.
בשנת 1949, כמה שנים לאחר תום מלחמת העולם השנייה, פינלנד ומקסיקו הסמיכו רשמית שגרירים במדינות זו, בהתאמה. השגרירות המקסיקנית הראשונה שהוסמכה לפינלנד התבססה בסטוקהולם, שוודיה, כאשר גילברטו בוסקס סאלדיבר הפך לשגריר מקסיקו הראשון שהוסמך לפינלנד. השגרירות הפינית הראשונה שהוסמכה למקסיקו התבססה בוושינגטון די. סי.. בשנת 1964 הוקמו שגרירויות תושבות בבירות זו, בהתאמה. בפברואר 1999 הפך הנשיא מרטי אהטיסארי לראש המדינה הפיני הראשון שערך ביקור במקסיקו. באוקטובר 2016 ערך ראש ממשלת פינלנד, יוהה סיפילה, ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו. במהלך הפגישה הדגישו המנהיגים את המצב המצוין של הדיאלוג הפוליטי הדו-צדדי ואת חשיבות הביקור הממלכתי של הנשיא סאולי ניניסטו במקסיקו במאי 2015 כדי לתת תנופה מחודשת לקשרים בין מקסיקו לפינלנד.
בשנת 2016 חגגו שתי המדינות 80 שנה של יחסים דיפלומטיים והודיעו על טיסות ישירות בין הלסינקי לפוארטו ואיארטה עם פינאייר שהחלו בנובמבר 2017.
ביקורים רמי דרג.
ביקורים רמי דרג מפינלנד למקסיקו
ביקורים רמי דרג ממקסיקו לפינלנד
הסכמים דו צדדיים.
שתי המדינות חתמו על מספר הסכמים דו צדדיים כמו הסכם לשיתוף פעולה כלכלי, מדעי וטכנולוגי (1975); הסכם על חילופי דברים בין תרבותיים (1983); הסכם למניעת מיסוי כפול (1999); הסכם לקידום והגנה הדדית על השקעות (2000); מזכר הבנות בנושא שיתוף פעולה בשימור יערות (2011); מזכר הבנות בשיתוף פעולה בניהול מים (2011); מזכר הבנות בין מכון המשאבים הטרופיים Viikki (VITRI) מאוניברסיטת הלסינקי לבין נציבות היערות הלאומית המקסיקנית (CONAFOR) (2015); מזכר הבנות לשיתוף פעולה אשראי ייצוא בין Finnvera של פינלנד BancoMext של מקסיקו (2015) ומזכר הבנות בין FINPRO ו-ProMéxico (2015).
תיירות ותחבורה.
בשנת 2015 ביקרו במקסיקו 14,000 אזרחים פינים למטרות תיירות. קיימות טיסות ישירות בין פינלנד למקסיקו עם חברות התעופה פינאייר ו-TUI איירווייז.
יחסי סחר.
בשנת 1997 חתמה מקסיקו על הסכם סחר חופשי עם האיחוד האירופי (הכולל את פינלנד). מאז יישום הסכם הסחר החופשי בשנת 2000 גדל המסחר בין שתי המדינות באופן דרמטי. בשנת 2018, המסחר הדו צדדי בין מקסיקו לפינלנד הסתכם ב-715 מיליון דולר. בין השנים 1999–2012 השקיעו חברות פיניות יותר מ-676 מיליון דולר במקסיקו. פינלנד היא שותפת הסחר החמש עשרה החשובה ביותר במקסיקו בתוך האיחוד האירופי. הייצוא העיקרי של פינלנד למקסיקו כולל: מכונות וציוד תובלה ומוצרים מיוצרים. הייצוא העיקרי של מקסיקו לפינלנד כולל: מכונות וציוד תובלה; כימיקלים ומוצרים נלווים; אוכל ומשקאות. חברות רב-לאומיות מקסיקניות Cemex ומקסיצ'ם פועלות בפינלנד.
יהודית והולופרנס (גויה)
יהודית והולופרנס (בספרדית: Judith y Holofernes) הוא ציור שמן מעשה ידי הצייר פרנסיסקו דה גויה שצויר בין השנים 1819–1823 ומתאר את יהודית בזמן עריפת ראשו של הולופרנס. היצירה מוצגת במוזיאון הפראדו במדריד.
היסטוריה ורקע.
ציורי הקיר שעיטרו את הבית המכונה "לה קווינטה דל סורדו", בו התגורר גויה, התפרסמו כציורים השחורים, הן מכיוון שהוא השתמש בהם בכל כך הרבה פיגמנטים כהים, והן בגלל נושאיהם הקודרים. הפרטיות והאינטימיות של אותו בית אפשרה לאמן להתבטא בחופשיות רבה. הוא צייר ישירות על הקירות בטכניקה מעורבת ככל הנראה, שכן ניתוח כימי מגלה שימוש בשמנים בעבודות אלו. הברון אמיל'ה ארנגר רכש את "לה קווינטה דל סורדו" בשנת 1873 והעביר את הציורים לבד. העבודות סבלו מאוד בתהליך, ואיבדו כמות גדולה של צבע. לבסוף תרם הברון את הציורים הללו למדינה והם נשלחו למוזיאון הפראדו, שם הם מוצגים מאז 1889.
יהודית היא הדמות ההיסטורית היחידה אשר ניתנת לזיהוי ודאי מבין הדמויות בציורים השחורים. יצירה זו הייתה ממוקמת על הקיר ממול "לה לאוקרדיה" , בקומת הקרקע לצד סטורן טורף אחד מבניו. הנושא של יהודית כבר נקשר לסטורן בתקופת הרנסאנס, כאשר נושאים מן הביבליה שולבו עם נושאים מיתולוגיים. בשני המקרים הם קשורים לפחד מאיבוד השלטון וקטיעת איברים, וזה הרי מה שקרה לגנרל האשורי. נסיבות אלה ככל הנראה מוכיחות כי גויה לא צייר את היצירות ב"לה קווינטה דל סורדו" ללא שום תוכנית מוקדמת, למרות ההסברים המרובים שהציעו חוקרי תולדות האמנות. עבודות אלו ממשיכות להיות מסתוריות וחידתיות והן בעלות משקל מכריע בהערכה המודרנית של צייר זה מאראגון.
תיאור היצירה.
התאורה בציור תיאטרלית מאוד וממוקדת, נראה שהיא משקפת סצנת לילה המוארת על ידי לפיד, אשר מאיר את פניה וזרועה המבצעת של יהודית ומשאיר את פניה של השפחה הזקנה בצל, כאשר היא מתפללת. משמעות הדבר כי גם הולופרנס וגם הדם הניתז מצווארו לא מוצגים, בקומפוזיציה מקורית מאוד. לוח הצבעים המשמש בציור זה, כמו בכל הסדרה, הוא קטן מאוד. במקרה זה גויה השתמש בשחור, אוכרה ונגיעות עדינות של אדום, אשר נצבעים תוך כדי משיכות מכחול מאוד חופשיות, רחבות ואנרגטיות. ציור זה הוא בסגנון שיתואר במאה ה-20 כאקספרסיוניסטי.
חבד אורג
יחסי לוקסמבורג–מקסיקו
יחסי לוקסמבורג–מקסיקו הם היחסים הדיפלומטיים בין הדוכסות הגדולה של לוקסמבורג והמדינות המקסיקניות המאוחדות. שתי המדינות הן חברות ה-OECD והאו"ם.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין לוקסמבורג למקסיקו כוננו בשנת 1947. בשנת 1980 ערך ראש ממשלת לוקסמבורג, פייר ורנר, ביקור רשמי במקסיקו ונפגש עם נשיא מקסיקו חוסה לופז פורטילו. במהלך ביקורו במקסיקו, שתי המדינות דנו והדגישו את שיתוף הפעולה האנרגטי, במיוחד בענף הברזל והפלדה, ואת השתתפותה של לוקסמבורג בפרויקט הפלדה של לאס טרוצ'אס במדינת מיצ'ואקאן המקסיקנית. במרץ 1991 ביקר שר החוץ ז'אק פוס במקסיקו. באפריל באותה השנה ערך שר החוץ המקסיקני פרננדו סולאנה ביקור רשמי בלוקסמבורג, והפך לנציג היחיד ברמה הגבוהה ביותר של ממשלת מקסיקו שביקר בלוקסמבורג.