בשנת 1991 הודה סיידלר כי ביתו הראשון (בית רוז סיידלר) שנבנה מעץ, אף על פי שמגיני השמש פונים צפונה "הוא פגיע מדי לשינויי טמפרטורה. . . לא הערכתי במלואה את עוצמת השמש האוסטרלית". לפיכך, בהמשך הקריירה שלו, הוא שאף להשתמש בחומרים יציבים יותר מבחינה תרמית כמו בטון מזוין ולתת מענה לאקלים האוסטרלי על ידי שימוש נרחב בגגונים ובסוככי גשם מפוארים ומעוצבים על גורדי השחקים שלו (כמו מרכז ריברסייד, גרוסנבור פלייס, ו-QV1), מרפסות גדולות ומקורות בבתים שלו, כמו גם עיצוב הממקסם את מראות הנוף ואת ההנאה של מבט על החוץ מבפנים.
שיתוף פעולה עם אמנים חזותיים.
סיידלר שיתף פעולה באופן נרחב ונלהב עם אמנים חזותיים ביצירת הבניינים שלו. בעוד שבין האמנים ששיתפו עמו פעולה נמצאות דמויות מפורסמות או ראויות לציון כמו אלכסנדר קלדר, פרנק סטלה, לין אוצון, נורמן קרלברג, צ'ארלס או. פרי (השניים האחרונים היו לימים סטודנטים של יוזף אלברס), הלן פרנקנטלר, סול לוויט ורבים אחרים, ללא ספק החשוב ביותר מביניהם היה המנטור שלו יוזף אלברס. סיידלר כלל יצירות של אלברס - אולי האדם היחיד שהכי השפיע על פילוסופיית העיצוב שלו - במספר פרויקטים ובמיוחד במרכז MLC עם 'מחווה' לכיכר (שנרכש לאחר מכן על ידי קרן אלברס, והעיצוב האחרון שהוזמן על ידי אלברס 'היאבקות' בצד המזרחי של כיכר MLC). סיידלר גם איפשר בשנת 1966 את קיומה של תצוגת שטיחי קיר של לה קורבוזיה וויקטור וסרלי בלובי הקרקע של מגדל כיכר אוסטרליה - אשר הוחלפו בסוף שנת 2003 בציור קיר סול לוויט. סיידלר גם בחר ושילם עבור עבודות האמנות האוסטרליות שיישלחו בשנת 1977 לצרפת לקראת פתיחת שגרירות אוסטרליה בפריז בתחילת 1978. כפי שמעיד פול ברטיזאן בדברי ההספד שלו לסיידלר, יצירות אמנות אלה לא היו 'אמנות פלופ' גרידא; הן באמת תוכננו להשתלב במבנים ולהשלים את עיצובם: "ברבים מהפרויקטים שלו עבד סיידלר עם אמנים שעבודותיהם הפכו למרכיב מהותי בעיצובים שלו."
דני פודי
דניאל מארק "דני" פודי (באנגלית: Daniel Mark Pudi; נולד ב-10 במרץ 1979) הוא שחקן, קומיקאי, כותב, מפיק ובמאי אמריקאי. ידוע בעיקר בזכות תפקידו כעאבד נדיר בסדרה הקומית "קומיוניטי" של רשת NBC. על תפקידו היה מועמד שלוש פעמים לפרס חביב אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית לשחקן המשנה הטוב ביותר בסדרה קומית ומועמד לפרס אגודת מבקרי הטלוויזיה האמריקאית על הישג יחיד במינו בקומדיה.
ביוגרפיה.
פודי נולד בשיקגו, אילינוי, לאמא פולנייה-אמריקאית, מתכנתת ואנליטיקאית, ולאב הודי-אמריקאי. פודי דובר פולנית בזכות אמו וסבתו. פודי למד מחול בשיקגו וסיים תואר בתקשורת ותיאטרון באוניברסיטת מרקט במילווקי, ויסקונסין, בשנת 2001. באוניברסיטת מרקט, פודי היה הזוכה הראשון במלגת כריס פארלי. מעבר לתשלום עבור שנת לימודים שלמה, המלגה הובילה לכך שהוא הופיע באירוע אלתור קומדיה בה השתתפו ג'ים ברויאר ודייב שאפל, מה שהגביר את העניין שלו בללמוד אלתורים.
קריירה.
פודי הפך למגייס עובדים עבור חברה לחיפוש מנהלים לפני שעבר ללוס אנג'לס בשנת 2005 על מנת לחפש תפקידים בסרטי קולנוע וטלוויזיה. פודי הופיע במספר פרסומות בטלוויזיה למותגים שונים, כמו מקדונלד'ס, סניקרס, פוקימון ועוד. החל מ-2009 פודי כיכב בקומדיית המצבים "קומיוניטי", שם גילם את דמותו של עאבּד נדיר, סטודנט האובססיבי על התרבות הפופולרית. פודי גילם את הדמות למשך כל 6 עונותיה של הסדרה, עד לסיומה ב-2015. החל מ-2017 פודי מדבב את יואי בסדרת האנימציה של דיסני "סיפורים של ברווזים". משנת 2020 פודי גם מככב בסיטקום "Mythic Quest" של אפל TV פלוס, בתור בראד. בשנת 2021 שיחק בסרט "פלורה ויוליסס" המבוסס על ספר באותו שם משנת 2013 שכתבה קייט די-קמילו.
חיים אישיים.
פודי נשוי לברידג'ט שוולטר. הם נפגשו בזמן לימודיהם באוניברסיטת מרקט בשנת הלימודים הראשונה. בינואר 2012 נולדו לזוג תאומים: ג'יימס טימותי ופיונה ליי. פודי הוא גם אצן, והשלים מספר מרתונים.
משולמת בת חרוץ
טיפול זוגי ממוקד רגש
המועצה האיראנית לביטחון לאומי
ז'אן-בטיסט קארפו
ז'אן-בטיסט קארפו (בצרפתית: Jean-Baptiste Carpeaux; 1827, ואלנסיין – 1875, קורבבואה, צרפת) היה פסל וצייר צרפתי שפעל בזמן הקיסרות השנייה תחת נפוליאון השלישי.
החל את לימודי האמנות אצל פרנסואה ריד, בגיל 17 החל את לימודיו בבית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות ובשנת 1854 בגיל 27 זכה בפרס רומא, עבר לרומא לשבע שנים, למד באקדמיית צרפת ברומא ולמד את עבודותיהם של אמני הרנסאנס: מיכלאנג'לו, דונטלו, ואנדריאה דל ורוקיו, פיתח רגישות לתנועה וספונטניות ורכש את יסודות אמנות הבארוק.
בשנת 1853 הציג בסלון הפריזאי (התערוכה הרשמית של בית הספר הלאומי הגבוה לאמנויות היפות),
בין תלמידיו: הפסל: אמה-ז'ול דאלו והצייר ז'אן לואי פוריין.
Ur So Gay (מיני-אלבום)
Ur So Gay (בעברית: אתה כל כך הומו) הוא המיני-אלבום הראשון של הזמרת-יוצרת האמריקאית קייטי פרי. המיני-אלבום יצא לאור ב-20 בנובמבר 2007, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס לחנויות הדיגיטליות (מאוחר יותר יצאה גם גרסה פיזית).
המיני-אלבום מכיל ארבעה שירים: שיר הנושא, רמיקס לשיר הנושא, גרסת כיסוי לשיר "Your Love" של להקת אאוטפילד והשיר "Lost" אשר הופיע יותר מאוחר באלבומה השני One of the Boys, ביחד עם שיר הנושא שיצא כסינגל שיווקי מתוך אלבומה השני.
מוזיקה.
פרי אמרה כי היו לה כל מיני אפשרויות להקליט גרסאות כיסוי לאלבום לפני שבחרה בשיר שבחרה. תחילה, רצתה להקליט גרסת כיסוי לאחד משירי להקת הבנים הבריטית קווין, אך לא הצליחה לחשוב על שיר שראוי במיוחד.
לאחר מכן, פרי הייתה במועדון ושמעה את "Your Love" וסיפרה שכאשר השיר התנגן כל הבנות במועדון התחילו לרוקד ולכן בחרה לבצע גרסת כיסוי לשיר הזה.
הצלחה מסחרית.
המיני-אלבום לא זכה להצלחה ונמכרו ממנו כמה אלפי עותקים בלבד, אך שיר הנושא מתוכו "Ur So Gay", זכה להצלחה רבה, תוך שקיבל את מעמד הזהב בארצות הברית.
המורה
ההתקפה על פתח תקווה (1886)
ההתקפה על פתח תקווה התרחשה ב-29 במרץ 1886, והייתה ההתקפה הערבית המאורגנת הראשונה על יישוב יהודי בארץ ישראל. בהתקפה נרצחה רחל חדד הלוי, אמו של השומר סנדר חדד, וחמישה מתיישבים אחרים נפצעו, בהם הרב אריה ליב פרומקין.
רקע.
פתח תקווה נוסדה ב-1878, כשלוש שנים לפני תחילת העלייה הראשונה לארץ ישראל. סביבה שכנו מספר כפרים ערביים, שתושביהם לא ראו בעין יפה את היישוב השכן החדש ומראשית קיומה התנכלו למתיישבים ולרכושם ושילחו את עדריהם לרעות על אדמות המושבה. כתוצאה מכך, החלו היהודים להתבצר ביישובם החדש ולשכור שומרים מיוחדים להגנתם.
השומרים הראשונים נשכרו מקרב השכנים הערבים עצמם, אולם ב-1879, כשנה לאחר הקמת היישוב, משראו שהגנה מסוג זה איננה מצליחה לשמור עליהם ועל רכושם החלו המתיישבים לשכור שומרים יהודים. ראשון השומרים היהודים היה אחד המייסדים ומי שארגן את ההגנה על היישוב, יהודה ראב, אשר במשך זמן לא קצר היה גם השומר היחיד.
ההתקפה.
כשבועיים לפני ההתקפה על פתח תקווה החרימו השומרים, המוצבים להגן עליה ובראשם יהושע שטמפפר, סנדר חדד ויהודה ראב, עדר ערבי, שרעה על אדמות המושבה. ב-29 במרץ 1886, כ"ב באדר ב' תרמ"ו, רובם הגדול של הגברים מבין מתיישבי פתח תקווה יצאו ליפו, בין אם לצורכי עבודתם הרגילה ובין אם כדי למסור למושל יפו את העדר המוחרם. הם השאירו מאחוריהם בבית, כמעט אך ורק נשים וילדים וכן מספר מצומצם מאוד של גברים, פועלים או חקלאים. בלי ידיעתם, כפריי הסביבה הערבים, בעיקר תושבי הכפר הגדול יהודיה, שממזרח למושבה הצעירה התארגנו לנצל את העדר הגברים מהמושבה לשם התקפת פתע עליה. מי שארגן את ההתקפה ועמד בראש ההמון הזועם שמנה כ-500 איש היה שייח' בשם עות'מן.
כשהתקרב ההמון הערבי אל בתי המושבה הבחינו בו התושבים ומיהרו אל שני הבתים המוגנים ביותר ביישוב הקטן, בית הרב אריה ליב פרומקין, הבית הראשון של המושבה, שייחודו היה בגדר שהקיפה אותו ואפשרה הגנה מסוימת וכן ביתו של זרח ברנט, שהיה בית אבן בן שתי קומות. שם הם התבצרו והגנו על עצמם. אחד הגברים הבודדים שהיה ביישוב הצליח להימלט בזמן, מערבה ומיהר עד ליפו, להזעיק עזרה.
הפורעים שהגיעו לתוך היישוב פתחו באש על המתבצרים. למזלם של האחרונים, הערבים השתמשו בכדורי "שְרָט", שהם כדורי עופרת קטנים, המשמשים לציד עופות. בדרך כלל כדורים כאלה מסוגלים לכל היותר רק לפצוע, אך אינם הורגים. המתיישבים מצידם אחזו בכל הבא ליד כדי להתגונן והשיבו באש. הרב פרומקין, שיצא לבדוק אם כל המתיישבים הצליחו להגיע למקום מבטחים, או שמא ישנם עדיין מי שנותרו מאחור, נתפס בעצמו בידי הפורעים הערבים, אשר הכו אותו עד שחשבו שמת. רחל חדד הלוי, אמו של השומר סנדר חדד, שהייתה חולה, נקלעה בדרכם של הפורעים, הוכתה קשות אף היא וכעבור מספר ימים נפטרה מפצעיה.
בינתיים, הבורח בתחילת ההתקפה הגיע ליפו, מצא שם איש קשר אל מושל יפו הטורקי וזה שלח לפתח תקווה חיילים ורופא. כשאלה הגיעו למושבה הם תפסו ואסרו חלק מהפורעים וכל השאר ברחו תוך שהם לוקחים בדרכם את עדר המושבה וכל רכוש אחר שנתקלו בו בעת מנוסתם.
כשנגמר יום הפרעות הראשון בארץ ישראל הובילו הטורקים את אסיריהם ליפו, שם הם נדונו למלקות ולמאסר. את הערבים שברחו הם אילצו להחזיר את עדר המושבה וגם חייבו אותם לשלם ליהודים פיצויים מסוימים בגין נזקיהם.
אנטון אוסטרובסקי
אנטון אוסטרובסקי-קלין (נולד ב-6 ביוני 1982) הוא שחקן וראפר ישראלי.
ביוגרפיה.