שיא קריירה נוסף של מקסיל נקבע במשחק נגד לונגווד בו קלע 30 נקודות עם 7 חסימות.
השווה את שיאו עם 15 ריבאונדים במשחק נגד צפון איווה בו רשם גם 21 נקודות ו-5 חסימות.
מקסיל סיים במקום ה-11 בתולדות מכללת סינסינטי עם 1,566 נקודות ובמקום ה-2 בחסימות בליגת המכללות עם 252 חסימות.
בנוסף, שיחק מקסיל ב-129 משחקים רצופים, הרצף השני הכי ארוך בתולדות המכללה, ופתח בחמישייה 77 פעמים ברציפות.
קריירה מקצוענית.
בדראפט 2005, נבחר בסיבוב הראשון על ידי דטרויט פיסטונס במקום ה-26 סה"כ.
בעונת הרוקי שלו לא קיבל הרבה קרדיט ושיחק בממוצע 6 דקות בלבד ב-26 משחקים, אך עם זאת - בליגות הקיץ וב-NBDL המשיך את היכולת המצוינת שלו מהמכללה ובדטרויט קיוו שיגדל אצלם פאוור פורוורד לגיטימי לרוטציה הקבועה.
למשחקי טרום העונה שלפני עונת 2006-07, הופיע מקסיל לתצוגת כדורסל מצוינת עם שיפור האחוזים הנמוכים שלו מהקו, עם 10 ק"ג פחות (מה שהוסיף לו אתלטיות) וכך זיכה את עצמו במקום ברוטציה, כשנכנס לרוטצית הגבוהים של הפיסטונס כגבוה השני מהספסל אחרי אנטוניו מקדייס, כשהוא מגדיל את מספר הדקות שלו ב-7 דקות, משחק ברוב משחקי הקבוצה ואפילו פותח בחמישייה במקומו של ראשיד וולאס כאשר זה פצוע/מושעה, בשל העדפתו של מקדייס לעלות מהספסל, אם זה מאחורי ראשיד וולאס ואם מאחורי מקסיל הצעיר.
את הקרדיט שקיבל, ניצל מקסיל לשיפור המשחק שלו והכנסת אנרגיה רבה למשחק הקבוצה, כאשר במשחק השיא שלו העונה, נגד סיאטל - סיים עם 17 נקודות, 12 ריבאונדים וסל ניצחון עם 6 שניות לסיום המשחק.
בעונתו השלישית הפך מקסיל לשחקן קבוע ברוטציה של הפיסטונס כשהוא עולה מהספסל כגיבוי לוולאס ומקדייס ומרשים עם ממוצעים של 7.5 נקודות ו-5 ריבאונדים למשחק ומצטיין בהטבעות מרשימות, בעיקר מריבאונדים. הוא המשיך במשחקו היציב עד עונת 2012/2013, כשהוא קולע כ-6 נקודות למשחק בעונותיו הבאות בקבוצה.
ביולי 2013 חתם מקסיל על חוזה דו-שנתי באורלנדו מג'יק. הוא פתח עבור הקבוצה בעשרת המשחקים הראשונים של העונה, אך זמן המשחק שלו צומצם כשגלן דייוויס חזר מפציעתו. זמן המשחק שלו צומצם אף יותר לאחר החלטת הקבוצה להעביר דקות משחק בעמדתו לשחקנים צעירים כקייל או'קווין. החל מ-15 בינואר שיחק מקסיל רק ב-5 מ-44 המשחקים של המג'יק. בסיומה של העונה נופה מסגל הקבוצה.
בספטמבר 2014 חתם בשארלוט הורנטס.
באוגוסט 2015 חתם בטיינג'ין רונגאנג מליגת העל הסינית. ביוני 2016 עבר מקסיל לטרופאנג הפיליפינית מליגת הכדורסל הפיליפינית, על מנת לשחק בקבוצה במהלך גביע הליגה של אותה שנה. הוא נמצא לא זכאי לשחק בגביע בשל גובהו הנמוך, שנמצא מתחת למגבלות הליגה.
בינואר 2017 חתם מקסיל בקבוצת הליגה השנייה הטורקית אצ'יבאדם. באותה שנה חתם בדטרויט פיסטונס, על מנת שיוכל לפרוש ממשחק מקצועני במדיהם.
סטטיסטיקת קריירה.
נכון לסוף עונת
אמיר ג'ונסון
אמיר ג'לה ג'ונסון (באנגלית: Amir Jalla Johnson; נולד ב-1 במאי 1987 בלוס אנג'לס שבקליפורניה) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הפאוור פורוורד והסנטר.
קריירה מקצועית.
דטרויט פיסטונס.
ג'ונסון נבחר בסיבוב השני של דראפט 2005 על ידי דטרויט פיסטונס, במקום ה-56. בעונת הבכורה שלו ב-NBA שיחק בממוצע 13 דקות ב-2 משחקים בלבד. למרות מיעוט הדקות, באחד משלושת המשחקים בהם שותף, נגד מילווקי באקס, הוא קלע ב-100 אחוזי הצלחה מהשדה ומקו העונשין וסיים עם 18 נקודות במחצית אחת בלבד. ב-27 בפברואר 2006 צירפו הפיסטונס את ג'ונסון לקבוצת פאייטוויל פטריוטס מליגת הפיתוח של ה-NBA.
בעונת הוא ביקש לחזור ל-NBDL כיוון שהאמין ששם יוכל להתפתח ולהשתפר. הוא נשלח לקבוצת סו פולס סקייפורס, שם הצטיין והעלה את הקבוצה עד למקום השני בין קבוצות המזרח, מה שהוביל אותה לפלייאוף למרות פתיחת עונה חלשה. לאחר שהפיסטונס הבטיחו את המקום הראשון בין קבוצות המזרח, קראו לג'ונסון להצטרף לסגל כדי שישחק במשחקים הלא-משמעותיים. אז קבע ג'ונסון שיא קריירה של 20 נקודות ו-12 ריבאונדים, אך כתוצאה מחזרתו לפיסטונס למשחקים האחרונים נבצר ממנו להצטרף למסע הפלייאוף של סו פולס, שם הצטיין עם ממוצעים של 19 נקודות, כמעט 10 ריבאונדים, 2 אסיסטים ו-3 חסימות למשחק.
בסוף עונת 2006/2007 החתימו הפיסטונס את אמיר ג'ונסון על הארכת חוזה ל-3 שנים בשווי כ-11 מיליון דולר.
טורונטו ראפטורס.
בעונת חתם ג'ונסון על חוזה בטורונטו ראפטורס.
בוסטון סלטיקס.
בשנת 2015, לאחר שש עונות בטורונטו, עבר לבוסטון סלטיקס.
פילדלפיה 76'.
לקראת עונת חתם ג'ונסון על חוזה בפילדלפיה 76', ושנה לאחר מכן חידש את חוזהו לעונה נוספת.
סטטיסטיקות הקריירה ב-NBA.
נכון לסוף עונת .
מרקקה
מרקקה היא כלי קיבול שנועד לכך שירקו לתוכו, בעיקר טבק לעיסה. מרקקות משמשות גם ברפואת שיניים. בדרום-מזרח אסיה השתמשו במרקקות במשך מאות שנים. הן הופיעו בארצות הברית ובבריטניה בסביבות שנת 1840.
מרקקות בארץ ישראל.
בארץ ישראל הותקנו מרקקות בכניסה למבני ממשל בתקופת המנדט הבריטי, וזאת לאור הנוהג המקומי, שהיה נפוץ עד שלהי תקופת המנדט, לירוק בכניסה למבנים אלה על מנת לנקות את הפה מאבק הרחובות. דוגמה למרקקה מעין זו מצויה בכניסה לבניין עיריית חיפה גם כיום.
מרקקות בארצות הברית.
לקראת סוף המאה ה-19 היו מרקקות פריט נפוץ בבתי מרזח, מלונות, חנויות, בנקים, קרונות רכבת, ומקומות אחרים שבהם נהגו אנשים (בעיקר גברים) להתכנס. מרקקות יוצרו לרוב מפליז, אך גם מחומרים פשוטים כמו ברזל ועד זכוכית מעוצבת ופורצלן. במקומות מפוארים כמו מלונות פאר היו מרקקות מקושטות בהידור.
למרקקה יש תחתית שטוחה וכבדה, כדי למנוע התהפכות, עם שפה פנימית כדי להקשות עוד יותר על גלישת הרוק במקרה של התהפכות. ישנן מרקקות בעלות מכסה, אך רובן נטולות חלק זה. ישנן גם מרקקות בעלות פקק בתחתיתן, כדי להקל על הניקוז והניקוי.
השימוש במרקקות נחשב לשיפור בהרגלי הציבור ובבריאותו, שכן קודם לכן נהגו לירוק על הרצפה ועל המדרכות ברחובות. במקומות רבים נחקקו חוקים נגד יריקה בציבור שלא במרקקה. חקיקה זו עוררה התנגדות בשעתה, שכן היא נתפשה, בקרב חלק מהציבור, כפגיעה בזכויות הפרט. עם זאת, רוב הציבור האמריקאי תמך בשימוש במרקקות, ונערי הצופים ארגנו פעילויות לצביעת הודעות "DO NOT SPIT ON THE SIDEWALK" (לא לירוק על המדרכה) על מדרכות הערים. בשלט שיוצר בכמות גדולה והיה נפוץ בבתי מרזח רבים נכתב:
מרקקות היו שימושיות במיוחד לאנשים שסבלו משחפת, אשר פלטו ליחה בעת השיעול. במרקקות ציבוריות נהגו לשים לפעמים תמיסות חומר מחטא כמו פנול כדי למנוע התפרצות מחלות. בתחילת המאה העשרים המליצו רופאים לחולי שחפת לשאת עמם "מרקקת כיס" ולא להשתמש במרקקות ציבוריות. היו אלו צנצנות בעלות מכסה הדוק אשר החולים יכלו לקחת לכל מקום. ישנם חולי שחפת אשר משתמשים במרקקות אישיות כאלו גם כיום.
לאחר מגפת השפעת הספרדית של 1918, פחת הנוהג של יריקה בפומבי, הן בשל מודעות גוברת להיגיינה והן מסיבות של נימוסין בציבור. גומי לעיסה החליף את הטבק כחומר הלעיסה הנפוץ בקרב צעירים. סיגריות נחשבו היגייניות יותר מאשר טבק הלעיסה. מרקקות היו עדיין נפוצות בסוף שנות השלושים, אולם רובן נעלמו עם מסעי איסוף המתכות בזמן מלחמת העולם השנייה.
מרקקות בחברה הסינית.
בסין בזמן שושלת צ'ינג הייתה מונחת לפני הקיסר מרקקה עשויה זהב בטקסים רשמיים. לאחר הקמת הרפובליקה העממית הסינית בשנת 1949 נפוצו מרקקות בכל קרן רחוב, כמו גם בבתים. היצור ההמוני של מרקקות היה חלק מניסיון לחנך את הציבור הסיני לא לירוק על הרצפה - מנהג שהיה נפוץ בקרב הסינים. המרקקות הסיניות היו עשויות מפורצלן לבן, ולעיתים קושטו מבחוץ במוטיבים סיניים. מרקקות היו בשימוש בטקסים רשמיים, גם על ידי מנהיגי סין; אולם הנוהג היה לשנינה בתקשורת העולמית, והמרקקות נעלמו גם מנוף סין לקראת סוף שנות השמונים.
מרקקות בימינו.
מרקקות הן מראה נדיר כיום. הן עדיין משמשות ייננים הטועמים יין, אשר טועמים לגימה קטנה ויורקים אותה למרקקה המלאה בנסורת, כדי למנוע שכרות. גם טועמי קפה ותה מקצועיים משתמשים במרקקות. רופאי שיניים מספקים מרקקות למטופלים.
אגדות החורבן
אגדות החורבן הן אגדות שמכונסות בעיקר בתלמוד הבבלי בפרק חמישי של מסכת גיטין, בתלמוד ירושלמי במסכת תענית פרק רביעי הלכה ה', במדרש רבה על איכה ובאבות דרבי נתן. האגדות עוסקות בעיקר בחורבן בית המקדש השני (70 לספירה) ומה שקדם לו, בהרוגי ביתר לאחר מרד בר כוכבא (135 לספירה), ובסיפורים אישיים קשים. לעיתים מתייחסים במונח 'אגדות החורבן' רק לאגדות שבמסכת גיטין.
אגדות חורבן בית ראשון מסופרות בעיקר בספר ירמיהו, בספר מלכים ובספר דברי הימים ורמזי סיפורים נמצאים במגילת איכה, אך גם במדרשים ובתלמוד מובאים סיפורים על חורבן בית ראשון.
אגדות החורבן הן מן הדברים המותרים בלימוד ביום תשעה באב, אשר בו לומדים רק בעניינים הקשורים לחורבן ואבלות.
הרקע והמיקום בתלמוד.
האגדות מובאות בעיקר במסכת גיטין, מדף נ"ה ע"ב עד דף נ"ח ע"א. המשנה במקום עוסקת ב"דין סיקריקון" – התְנאים שלפיהם מותר לקנות קרקעות מגויים שלקחו אותן מבעליהן ככופר נפש, ואין חיוב להחזירן לבעליהן הקודמים. מדובר בתקופה שלאחר המרד הגדול וחורבן בית שני, והתלמוד מספר על מקרי השוד האלו. אגב העיסוק בנושא "דין סיקריקון" הנזכר, התלמוד פותח בדברי האגדה על החורבן:
מכאן, מספר התלמוד את המעשים שהביאו לחורבן ירושלים – המעשה בקמצא ובר קמצא, את המעשה בתרנגול והתרנגולת שהביא לחורבנו של הר המלך, וכן המעשה ביתד העֲגלה שהביא לחורבן העיר ביתר במרד בר כוכבא.