ב-2011 שיחקה סולימני בפרק פיילוט של הקומדיה "Coma Girl" בערוץ 4 לצדן של קייטי ויקס וקתרין פרקינסון ששודר ב-9 בספטמבר. באותה שנה כתבה יחד עם אוליביה פולט סיטקום עבור ה-BBC שהופק על ידי צ'ארלי הנסון. היא השתתפה במערכון של הקומיק ריליף "Uptown Downstairs Abbey" ב-BBC One.
ב-2012 כיכבה סולימני בקומדיה "חינוך רע" ובספין אוף שלו "הסרט חינוך רע".
סולימני כתבה וכיכבה בפרק בשם "Aphrodite Fry" בסדרה "Love Matters" של ערוץ Sky TV ששודר ב-2013. ב-2014 כתבה פרק בסדרה "הסודות" ששודר ב-BBC One.
ב-2005 זכתה סולימני בפרס המקום השלישי של קרן בארי אמיאל ונורמן מלברן של מגזין New Statesman על כתיבה פוליטית.
ב-2011 זכתה סולימני בפרס Royal Television Society להופעה הקומית הטובה ביותר על תפקידה בסיטקום "הוא והיא" יחד עם ראסל טובי שכיכב לצדה.
בשנת 2021 כתבה תסריט לאחד מפרקי הסדרה "Made for Love" ברשת HBO Max. באותה שנה שימשה כתסריטאית של מיני-סדרת הדרמה "Ridley Road" מבית BBC; המהווה עיבוד לספרו באותו שם של הסופר הבריטי ג'ו בלום.
חיים אישיים.
ב-2012 נישאה סולימני לדניאל אינגרם. לבני הזוג יש ילד אחד.
שרה סולמני
יצחק אלנר
סמנה (עיר)
סמנה (בספרדית: Samaná או Xamaná), או בשמה המלא סנטה ברברה דה סמנה (בספרדית: Santa Bárbara de Samaná), היא עיר בחלק הצפון-מזרחי של הרפובליקה הדומיניקנית והיא בירת מחוז סמנה. היא ממוקמת על החוף הצפוני של מפרץ סמנה. העיר היא יעד תיירות חשוב והיא המרכז הגדול ביותר לסיורי צפייה בלווייתנים  באזור הקריביים.
גאוגרפיה.
סמנה ממוקמת באזור מישורי קטן קרוב לחוף, אם כי כיום רוב תושבי העיר גרים בגבעות התוחמות את המישור.
רוב שטחה הוא אזור בשם סיירה דה סמנה (Sierra de Samaná), רכס הרים קצר ולא גבוה מאוד עם מדרונות תלולים. ההר הגבוה ביותר הוא מונטה מסה (605 מטר).
היסטוריה.
העיר יושבת על מעין חצי אי. ב-13 בינואר 1493, כאשר כריסטופר קולומבוס עצר באזור בתחנה האחרונה שלו במסע הראשון אל העולם החדש, הוא נחת באזור שנקרא היום חוף רינקון (Rincón), שם הוא פגש ילידים שכונו סיגואיוס (Ciguayos) ואשר התקיפו את המשלחת שלו כל העת. הילידים גם סירבו לסחור בקשתות ובחצים שלהם עם משלחתו של קולומבוס. קולומבוס לקח בשבי ארבעה ילידים בתקווה להראות אותם בספרד, אבל רק אחד מהם שרד את המסע. במשך רוב התקופה הקולוניאלית, הספרדים לא התיישבו בסמנה והאזור הפך לעיר מקלט עבור פליטים ופיראטים.
בשנת 1756, בניהולו של המושל הספרדי פרנסיסקו רוביו אי פניארנדה (Francisco Rubio y Peñaranda), ייסדו משפחות מהאיים הקנריים כפר בשם סנטה ברברה דה סמנה. הכפר נקרא על שמה של המלכה ברברה מברגאנסה, אשתו של מלך ספרד פרננדו השישי. הם התיישבו גם בצד השני של המפרץ, בסבנה דה לה מאר. כחלק מהסכמי השלום של בזל כל שטחי הקפיטניה חנרל של סנטו דומינגו עברו לצרפתים בשנת 1796, אבל בשנת 1807 כוח קטן של חיל הים המלכותי הבריטי פשט על סמנה ואז השיב אותה אל הספרדים הקריאולים שנלחמו נגד המעוז האחרון הצרפתי שנותר על האי.
בשנת 1824 הזמין ז'אן-פייר בוייר, נשיא האיטי (אשר שלטה אז על כל האי היספניולה), אמריקנים שחורים להגר להאיטי. משפחות אמריקניות שונות התיישבו בסמנה והשתקעו שם. הצאצאים שלהן ידועים כ"סמנאים אמריקאים".
כלכלה.
עיקר הפעילות הכלכלית של סמנה מתבססת על תיירות, חקלאות ודיג.
הדחיפה הגדולה ביותר לכלכלה המקומית מתרחשת בחודשים ינואר-מרץ, עם הנדידה השנתית של אלפי לווייתנים גדולי סנפיר צפון אטלנטיים, אשר מגיעים אל מפרץ סמנה כדי ללדת. סמנה היא המרכז התיירותי של המדינה במהלך חודשים אלה.
אקלים.
כמות המשקעים השנתית הממוצעת בסמנה היא 2,349.8 מ"מ. הטמפרטורה הממוצעת השנתית היא 26.5 מעלות צלזיוס.
חולייטה
חולייטה (בספרדית: Julieta) הוא סרט קולנוע משנת 2016 שביים פדרו אלמודובר, שגם כתב את התסריט לפי שלושה סיפורים קצרים מאת אליס מונרו.
הסרט מתאר את חייה של חולייטה, מורה לספרות קלאסית ועורכת, ובפרט את יחסיה עם בתה היחידה אנטיה, שבגיל 18 ניתקה אתה כל קשר. עיקר הסרט מוצג כפלשבק, שבו חולייטה כותבת לאנטיה את זיכרונותיה.
הסרט עוסק ביחסי הורים וילדים (יחסיה של חולייטה עם בתה ועם הוריה) וברגשות אשם.
תמצית העלילה.
חולייטה (אמה סוארס) מתגוררת במדריד ומתכננת לעבור לפורטוגל עם ידידהּ לורנסו (דריו גרנדינטי). פגישה מקרית ברחוב עם ביאטריס (מישל ג'נר), חברת ילדות של בתה אנטיה, מלמדת את חולייטה שאנטיה, שניתקה את הקשר אתה 12 שנים קודם לכן, חיה בשווייץ ולה שלושה ילדים. מידע זה גורם לחולייטה לשנות את תוכניותיה. היא נשארת במדריד ושוכרת דירה בבניין שבו התגוררה עם אנטיה טרם ניתוק הקשר ביניהן. בדירה זו כותבת חולייטה ספר זיכרונות המופנה אל אנטיה, ובו קורות חייהן מהמפגש הראשון עם שואן, אביה של אנטיה, ועד לתקופה הראשונה שלאחר ניתוק הקשר ביניהן. משלב זה וכמעט עד סופו, הסרט מוצג כפלשבק המציג את זיכרונותיה של חולייטה.
בצעירותה הייתה חולייטה (אדריאנה אוגרטה) מורה לספרות קלאסית. לאחר שעבודתה כממלאת מקום הסתיימה, היא חזרה למדריד בנסיעה ארוכה ברכבת. במהלך הנסיעה הצטרף לתאה גבר מבוגר, שניסה לפתוח אתה בשיחה, אך היא לא גילתה עניין בכך, ולבסוף יצאה מתאה והלכה לקרון המסעדה, שם שוחחה עם שואן (דניאל גראו), דייג צעיר שנסע למדריד לרכישת ציוד. שואן סיפר לחולייטה שאשתו שרויה בתרדמת. לאחר עצירה לזמן מה הרכבת חוזרת לנסוע ובעקבות עצירת חירום מתברר שהגבר המבוגר שנכנס לתאה של חולייטה התאבד מתחת לגלגלי הרכבת. שואן מצטרף אל חולייטה הנסערת בתאה, ועם בוא הלילה השניים שוכבים.
כעבור זמן מה חולייטה, שהרתה מאותו מפגש חד-פעמי, מגיעה לביקור בביתו של שואן, בכפר הדייגים רדס שבגליסיה. בבית נמצאת רק המשרתת, מריאן (רוסי דה פלמה), המספרת לחולייטה שאשתו של שואן נפטרה יום קודם לכן, וששואן כנראה יבלה את הלילה עם ידידתו אווה, וממליצה לחולייטה לחזור למדריד. חולייטה מחליטה להמתין לשואן, וכאשר הוא מגיע הם שוכבים מיד. חולייטה נשארת לגור עם שואן, ויולדת את בתם, אנטיה.
השנים עוברות, ואנטיה יוצאת למחנה קיץ, שבו היא מתחברת עם ביאטריס, שבאה ממדריד, ובתום השהות במחנה עוברת לימים אחדים לביתה של ביאטריס. בין שואן לחולייטה פורצת מריבה על רקע קשריו עם אווה (אינמה קווסטה), ידידת נעוריו העוסקת בפיסול, והוא יוצא לדיג בים הסוער. סירתו מתהפכת והוא טובע.
חולייטה עוזבת את רדס ועוברת להתגורר עם אנטיה במדריד. הקשר בין חולייטה לאביה מתערער, משום שחולייטה אינה רואה בעין יפה את קשריו של האב עם העוזרת שלקח לסיוע בטיפול באשתו החולה (אמהּ של חולייטה). הקשר בין אנטיה לביאטריס הופך לידידות אמיצה. כאשר אנטיה מגיעה לגיל 18 היא יוצאת לשלושה חודשי התבודדות בפירנאים, ובסופם מנתקת את קשריה עם חולייטה. חולייטה מקווה שאנטיה תשוב הביתה ביום הולדתה ה-19, אך מגיעה ממנה רק כרטיס ברכה. ביום הולדתה ה-20 לא מגיע אפילו כרטיס ברכה.
חולייטה מתיידדת עם לורנסו (דריו גרנדינטי), שערך ספר על יצירתה של אווה, ושאותו היא פוגשת בבית החולים שבו מאושפזת אווה.
בשיחה נוספת של חולייטה עם ביאטריס מתברר לחולייטה שהמשרתת מריאן סיפרה לאנטיה על המריבה שקדמה למותו של שואן, והדבר עורר זעם כבוש באנטיה.
מכתב מגיע מאנטיה אל חולייטה, ובו היא מספרת שבנה הבכור בן ה-9, הקרוי שואן על שם אביו, טבע בנהר. הכאב על מותו הבהיר לאנטיה עד כמה גדול כאבה של חולייטה. הסרט מסתיים בכך שחולייטה ולורנסו נוסעים לביקור אצל אנטיה, לפי כתובתה במכתב ששלחה.
שחקנים.
עלילת הסרט מתפרסת על פני עשרות שנים, ולכן דמויות עיקריות מוצגות על ידי יותר משחקנית אחת לכל דמות: חולייטה מוצגת על ידי שתי שחקניות, אנטיה מוצגת על ידי שלוש שחקניות וביאטריס מוצגת על ידי שתי שחקניות. הליהוק הכפול לדמות הראשית, חולייטה, הוא גם מחווה לסרטו של לואיס בוניואל, "תשוקה אפלה", שבו שתי שחקניות גילמו אותה דמות בשלבים שונים של חייה.
הפקה.
הסרט הוא סרטו העשרים של אלמודובר. הוא מבוסס בחופשיות בהשראת שלושה סיפורים קצרים מאת הסופרת הקנדית אליס מונרו, "שתיקה", "סיכוי" ו"בקרוב", שנכללו בספרה "בריחה", שיצא לאור ב-2004. שמו הראשון של הסרט, בעת הפקתו, היה "שתיקה" ("Silencio"), אך בהמשך שונה השם, כדי שלא לבלבל עם סרט מתוכנן של מרטין סקורסזה בעל אותו שם, וגיבורת סיפוריה של מונרו, ג'ולייט, הפכה בספרדית לחולייטה ונתנה לסרט את שמו. שם בתה של ג'ולייט, פנלופה, עבר טרנספורמציה מהותית יותר, ובסרט קרויה הבת אנטיה, שם שמקורו ב"איליאדה", ומתחבר לעבודתה של חולייטה כמורה לספרות קלאסית.
תחילה תכנן אלמודובר לצלם את הסרט בוונקובר ובניו יורק, כסרט דובר אנגלית בכיכובה של מריל סטריפ, שתגלם אישה בגיל 20, 40 ו-60, אך בהמשך נסוג מרעיון זה, וחזר לשפה ולאזור המוכרים לו.
צילומי הסרט החלו ב-18 במאי 2015 והסתיימו ב-7 באוגוסט 2015.
הקרנת הסרט.
הקרנת הבכורה העולמית של הסרט נערכה ב-4 באפריל 2016 בברצלונה, והקרנות לציבור הרחב החלו ב-8 באפריל בספרד. על הקרנות אלה העיב פרסום שמם של אוגוסטין ופדרו אלמודובר במסמכי פנמה. הסרט הוקרן בפסטיבל קאן והיה מועמד לפרס דקל הזהב. ב-7 ביולי הוקרן הסרט בבריכת הסולטן בפתיחת פסטיבל הקולנוע ירושלים.
גוסטבו גומס
גוסטבו ראול גומס פורטייו (בספרדית: Gustavo Raúl Gómez Portillo; נולד ב-6 במאי 1993 בסן חואן באוטיסטה שבפרגוואי) הוא כדורגלן פרגוואי המשחק בעמדת הבלם בקבוצת פלמיירס ובנבחרת פרגוואי.
קריירת מועדונים.
ליברטד.