אליפות אירופה בכדורגל עד גיל 21 1994 היא המהדורה התשיעית של אליפות אירופה לנבחרות צעירות שמארגנת אופ"א. הטורניר התקיים בין ה-9 במרץ ל-20 באפריל 1994. צרפת נבחרה לארח את משחקי חצי הגמר, המשחק על המקום השלישי ומשחק הגמר.
שמונה הנבחרות המעפילות התמודדו ברבע הגמר במתכונת בית-חוץ על הזכות להגיע לצרפת לשלב חצי הגמר. נבחרות פורטוגל ורוסיה הופיעו בטורניר לראשונה בתולדותיהן.
נבחרת איטליה זכתה בטורניר בפעם השנייה בתולדותיה (מתוך שלוש זכיות רצופות), לאחר שגברה במשחק הגמר 1-0 על פורטוגל, בזכות שער זהב של פירלואיג'י אורלנדיני, שבע דקות מפתיחת ההארכה.
מוקדמות.
שלב המוקדמות החל בשנת 1992, והשתתפו בו 32 נבחרות צעירות. הנבחרות שהשתתפו בטורניר חולקו לשישה בתים, בני חמש או שש נבחרות כל אחד. שש הנבחרות שסיימו כראשי בתיהן העפילו לשלב רבע הגמר, ואליהן הצטרפו שתי הסגניות הטובות ביותר, יוון ונבחרת פורטוגל.
נבחרת ישראל סיימה את שלב הבתים במקום החמישי מתוך שש נבחרות בבית ו'. היא סיימה את השלב עם עשר נקודות (שלושה ניצחונות, תיקו אחד ושישה הפסדים).
אצטדיונים.
ארבעת המשחקים שאירחה צרפת נפרשו על פני שני אצטדיונים שונים. הגדול מביניהם, סטאד דה לה מוסון במונפלייה המכיל כ-32,900 מקומות, אירח את אחד מחצאי הגמר ואת משחק הגמר. סטאד דה קוסטיירס בנים, המכיל כ-18,500 מקומות, אירח את אחד מחצאי הגמר ואת המשחק על המקום השלישי.
פרסים.
שחקן הזהב.
בתואר שחקן הזהב, הניתן לשחקן המצטיין בטורניר, זכה לואיש פיגו, קשר הפינאליסטית פורטוגל.
מלך השערים.
שלושה שערים
שני שערים
שתיית יין בפורים
שתיית יין בפורים הוא מנהג הלכתי שמקורו בתלמוד, לפיו יש חיוב לשתות יין.
על אף שמדברי התלמוד משמע שיש לשתות לשוכרה עד שלא ידע להבדיל בין ארור המן לברוך מרדכי, בראשונים כתבו פרשניות אחרות, שאינם מחייבות להשתכר.
מקור הדין.
מקור הדין הוא בתלמוד הבבלי במסכת מגילה, בהקשר הדיון בתלמוד על סעודת פורים:ככל הנראה מכווין רבא אל המנהג (שמקורו בתלמוד ירושלמי) לומר אחר קריאת המגילה "ארור המן ברוך מרדכי, ארורה זרש ברוכה אסתר, ארורים כל הרשעים ברוכים כל ישראל, וגם חרבונה זכור לטוב".
בסמוך לדברי רבא מביאה הגמרא מעשה שהתרחש ביום פורים:
חובת השתייה.
מפרשים רבים התקשו לקבל כצורתה את חובת השתייה בפורים כחובת השתכרות, בין היתר בשל התפיסה כי השכרות מביאה לקלות דעת ולהוללות, תפיסה שניתן לה ביטוי אף בדברי חז"ל עצמם במספר מקומות.
סיבה נוספת למחלוקת, היא גרסת התלמוד - האם את האמירה "חייב איניש לבסומי" אמר רבא או רבה (אם רבה אמר, הרי מהסיפור מוכח שחזר בו מהוראתו). בהתאם לכך נאמרו פירושים רבים בראשונים על מנת לסייג את מאמרו של רבא ולהסבירם בדרך שונה, לעיתים אף על ידי הוצאת דבריו מפשוטם. חלקם אף הוסיפו כי שתייה מופרזת בפורים היא עבירה ואסור לנהוג כך.
רבינו אפרים מקלעת חמאד תלמיד הרי"ף סבור שדברי רבא נדחו להלכה בתלמוד ולכן אין כלל מצווה לשתות יין בפורים, הרב חזקיה די סילוה (ה"פרי חדש") בתחילה חולק על רבינו אפרים ולומד הפוך ממנו את הסוגיה ולבסוף בשל "קלקול הדורות" אימץ את גישתו.
הרמב"ם היה ככל הנראה הראשון שעסק בביאור המאמר, והציע לו פירוש ייחודי בהלכותיו. הרמב"ם אפוא מפרש בצורה זו את השיעור שנתן רבא "עד דלא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי", על ידי שיירדם מתוך השכרות שוב לא ידע (מתוך שנתו) בין ארור המן לברוך מרדכי. היו שהבינו מהרמב"ם (בעקבות אמרות נגד שכרות במורה הנבוכים ובהלכות יום טוב), שכוונתו היא לשתות מעט, והאדם ירגיש מעט כבדות ועייפות בעקבות כך, מטרת השתייה בעיקרה היא להוסיף מעט שמחה (להלכה נוהגים כך רבים מהעדה התימנית, וכך פירש הרב קאפח).
רבי אהרון הכהן מלוניל הוסיף לאסור את השכרות בתכלית האיסור:  מתוך תפיסה זו פירש הארחות חיים את דברי הגמרא המחייבת שתיית יין בפורים שלא כפשוטם, אולי תוך הבנה שהדברים נאמרו בדרך גוזמא. לדבריו, אין חובה להשתכר, ורק ישתה "יותר מלימודו (מהרגלו) מעט".
שילוב של שתי השיטות האמורות ניתן למצוא בדברי הרמ"א שפסק ש"ישתה יין יותר מלימודו מעט, ויישן, ומתוך שישן לא ידע בין ארור המן לברוך מרדכי". הרמ"א הסיף: "ואחד המרבה ואחד הממעיט ובלבד שיכון לבו לשמים". שיטה זו התקבלה על רבים מהאחרונים שאף ביססו אותה, והצביעו על כך שבגמרא לא נאמר שחייב להשתכר ("למרוי" בארמית) אלא להתבסם, ודי בכך ששותה מעט יותר מהרגלו בשאר ימות השנה כדאי להגיע למצב זה.
חלק מהראשונים הבינו כי סיפור המעשה בתלמוד על רבא ורבי זירא נועד כדי לחזור מאמירתו של רבא שאדם חייב להשתכר בצורה מוחלטת בפורים, ולקבוע שאין הלכה כדבריו. הר"ן ורבי מנחם המאירי הלכו בדרך זו וכפועל יוצא מכך יצא בצורה נחרצת נגד ההשתכרות.עם זאת, רוב הפוסקים סוברים שדברי רבא עומדים במקומם וחובה לשתות בפורים לשכרה. כך ניתן ללמוד גם מדברי הרי"ף שהביא את הוראת רבא על חובת ההשתכרות, אך לא את סיפור המעשה עם רבי זירא. ואכן חלק מהמפרשים פירשו מעשה זה שלא כפשוטו, בדרך משל או גוזמה. כך לדוגמה רבי אברהם בן הרמב"ם רואה מעשה זה כדוגמה לכך שלעיתים "דיברו חכמים בלשון הבאי". לדבריו רבא לא באמת שחט את רבי זירא, אלא "שהכהו ופצע בו חבורה גדולה שקרוב למיתה", ורבא "החיה" אותו מחוליו על ידי תפילתו. בצורה דומה מפרש גם המהרש"א, שמה שאמרו "שחטיה" הוא לאו דווקא, אלא שכפהו לשתות יותר מדי, עד שחלה ונטה למות, ואז התפלל עליו שיחלים. פירוש נוסף מציע היעב"ץ, לדבריו, רבא ראה שהנוכחים היו שמחים יותר מדי וקרובים להוללות, ולפיכך כדי להכניס בהם מעט כובד ראש השתמש באחיזת עיניים והציג כאילו שחט את רבי זירא. רבי זירא עצמו נבהל במיוחד מהקורה סביבו "וכמעט שמת לבו בקרבו", ורבא התפלל עליו שישוב לבריאותו.
פירושים נוספים.
מלבד שיטות אלו נאמרו מספר הסברים, חלקם בדרך הדרש, לביאור דרך שתיית היין בפורים:
בשם רבי אברהם אב"ד מנרבונא מפרשים, שהיה לקדמונים פיוט, ובסיום החרוזים אמרו פעם אחת ברוך מרדכי ופעם אחת ארור המן, פעם אחת ברוכה אסתר, ופעם אחת ארורה זרש, ומי שהוא שתוי קצת ואינו ביישוב הדעת כל כך עלול להתבלבל ולהחליף בין החרוזים. הסבר זה הביא גם החתם סופר שהוסיף שפיוט כזה אכן נדפס בסידור רומניה דפוס ונציה.
פירוש נוסף שהובא בדברי האחרונים הראה שהגימטריה של המלים "ארור המן" ו"ברוך מרדכי" היא שווה (502), וצריך להשתכר עד שלא ידע לחשב גימטריה זאת.
פירוש נוסף כתב רבי מנחם עזריה מפאנו בספרו אלפסי זוטא: עד שלא ידע בין ברוך מרדכי לארור המן, "פירוש שלא יבחין באזניו אם אומרים זה או זה, והם מלות קרובות להמון חוגג".
למרות כל האמור, מדברי ראשונים ופוסקים רבים ניתן ללמוד שהבינו את ההוראה כפשטה ולדבריהם חובת ההשתכרות בפורים היא אכן מוחלטת, עד שלא יכיר בין ארור המן לברוך מרדכי. אף השולחן ערוך הביא את דברי המאמר כצורתו, ומזה נראה שפוסק להלכה כפשט המאמר.
רבי משה בן מכיר פוסק אף הוא כפשט המאמר, ומפרט:
פרטי הדין.
זמן השתייה.
לדעת רוב הראשונים מצוות סעודת פורים חלה רק ביום, וכך גם השתייה בפורים שהיא חלק מדיני הסעודה. עם זאת, דעת ראבי"ה שאף שהמצווה העיקרית של סעודת פורים היא ביום, יש לקיימה גם בליל פורים. אף הרמ"א פסק שבליל פורים ישמח וירבה קצת בסעודה. לפי דבריהם ייתכן שיש עניין לשתות יין אף בליל פורים. מקור למנהג לשתות אף בלילה ניתן למצוא בפיוט הפארודי "ליל שיכורים" המובא באחד מכתבי היד של מחזור ויטרי ובמהדורתו המודפסת. הפיוט, שנועד לשילוב בתפילת ערבית של פורים, פותח במילים: "ליל שיכורים הוא זה הלילה, לשמוח ביין הטוב ולגילה... בליל זה ישכרו כל יצורים".
סוג השתייה.
בשאלה אם צריך להשתכר דווקא מיין, או יכול לשתות אף שאר משקאות משכרים נחלקו הפוסקים. יש שכתבו שמסתימת דברי התלמוד נראה שהעיקר הוא שיתבסם וישמח בסעודת פורים ולפיכך יכול לעשות זאת בכל משקה משכר. אך רש"י בפירושו לתלמוד כתב שצריך לעשות זאת על ידי יין (אף שניתן לומר שרש"י דיבר על המצב הרגיל בזמנם, שהשתכרו מיין), וכך כתבו אחרונים רבים, והביאו בשם האר"י שיש עניין לשתות יין דווקא על פי הקבלה.
נשים.
אף שבתלמוד נאמר החיוב בלשון סתמית, הכוללת בדרך כלל גברים ונשים כאחד, המנהג שהנשים אינן משתכרות בפורים, ולעיתים שותות רק מעט יין. יש שתלו זאת בדברי התלמוד האומר כי אין ראוי לאישה לשתות הרבה יין וכי היא מתגנה בשתייתו.
ליב חסמן
הפיגוע במסעדת אל דסקנסו
הפיגוע במסעדת אל דסקנסו היה פיגוע תופת ב-12 באפריל 1985 במסעדת אל דסקנסו במדריד. מעוצמת הפיצוץ נהרגו 18 ונפצעו 82, בהם 11 חיילים אמריקנים, שכנראה היו היעד במתקפה. חיילים אמריקנים שעבדו בבסיס אווירי סמוך פקדו את המסעדה. שר הפנים הספרדי האשים את ארגון הג'יהאד האסלאמי, שנטל אחריות לפיגוע. עם זאת, תיק החקירה נסגר ב-1987 בשל חוסר מעצרים.
ב-2005 ביקשה ספרד את הסגרתו של פעיל אל-קאעידה בשם מוסטפא סתמרים נאסר מפקיסטן בשל מעורבותו לכאורה בפיגוע.
השתכרות בפורים
יוג'ין לה סומר
אז'ני לה סומה
אדם גורליצקי
אדם גורליצקי הוא זמר-יוצר, פסנתרן ומפיק מוזיקלי.
ביוגרפיה.
אדם גורליצקי הוא בנם של שחקן התיאטרון אילי גורליצקי והרקדנית רות לרמן. בגיל 12 התארח בתוכנית ”סופסופ” של גבי גזית.
אדם גורליצקי החל קריירה מוזיקלית כקלידן של עברי לידר. ניגן עיבד והפיק אחר-כך לאומנים רבים כמו עמיר בניון, מיכה שטרית, עידן רייכל, מיקה קרני ואושיק לוי. בשנת 2007 הוזמן להצטרף ללהקת הפופ הבריטית מטאפיקס המוכרת מלהיטה Big City Life כנגן קלידים למסע ההופעות העולמי שלה. לאחר חזרתו לישראל החל לעבוד על אלבום בכורה שלו כסולן.