מחקירת האירוע עולה כי אל קיעאן לא קיבל טיפול רפואי מהשוטרים ומהצוות הרפואי במקום. בדו"ח המכון לרפואה משפטית נכתב כי הוא מת מאיבוד דם עשרות דקות אחרי הירי, ושאף גורם רפואי לא קבע את מותו.
מיד לאחר האירוע ניתחה הסוכנות לארכיטקטורה פורנזית בגולדסמית'ס, אוניברסיטת לונדון, את האירוע. התחקיר הראשוני השווה את הסאונד שהוקלט על ידי הצלמת קרן מנור, ששהתה במקום בזמן האירוע, לבין הצילום התרמי שצולם ממסוק משטרתי ושוחרר לתקשורת. התחקיר העלה שבניגוד לגרסת המשטרה, הירי הראשוני לא כוון לאוויר אלא לעבר הרכב של אבו אל-קיעאן, עוד לפני הדריסה, ושאבו אל-קיעאן נורה שוב לאחר עצירת הרכב. בעניין טענות המשטרה שאבו אל-קיעאן האיץ את רכבו לעבר השוטר ארז לוי כדי לדרוס אותו, הסוכנות לארכיטקטורה פורנזית ואקטיבסטילס העלו כי לנוכח המדרון התלול במסלול שבו נע הרכב לא היה צורך ללחוץ על דוושת ההאצה כדי להאיץ. הסוכנות פרסמה מסקנות דומות שוב ביוני 2019, הפעם תוך כיול של ממצאיה עם סרטונים ממצלמות גוף שנשאו השוטרים.:
כחודש לאחר האירוע התפרסם בכמה כלי תקשורת כי מחקירת המחלקה לחקירות שוטרים, שעדיין לא הסתיימה, עולה שההתנהלות של המשטרה באירוע מצביעה על "כשל תפקודי חמור", וכי סביר שהתאונה לא הייתה אירוע של פיגוע חבלני. באותה עת הגדיר השר ארדן את התקרית כ"אירוע קשה ומצער" שנהרג בו אזרח. אמנם בסוף דצמבר 2018 אמר ארדן שוב שלתחושתו יש הסתברות גבוהה שהדריסה הייתה פיגוע.
ב-28 בפברואר 2018 שלח ראש מח"ש, אורי כרמל, לפרקליט המדינה שי ניצן מכתב שבו כתב, בין היתר "עמדתי היא שיש בסיס עובדתי ומשפטי איתן לקביעה כי התנהגות הנהג המנוח הייתה תמימה, ונבעה מאובדן שליטה ברכב, כאשר אין יסוד סביר לחשד שהוא בקש לבצע פיגוע".
ב-1 במאי 2018 פרסם פרקליט המדינה שי ניצן את החלטתו לסגור את התיק נגד השוטרים שירו באבו אל-קיעאן ולא לנקוט בהליכים פליליים משום שפעולתם נבעה מתחושה של סכנת חיים. הוא העביר לטיפול פיקודי או משמעתי את הבדיקה האם נפלו ליקויים מקצועיים בהתנהלות השוטרים היורים, אם נפל פגם בטיפול הרפואי באל קיעאן ועוד. עוד פרסם ניצן כי לא ניתן להכריע ברמה גבוהה של ודאות האם אל קיעאן התכוון לבצע פיגוע, או שהוא איבד שליטה על כלי הרכב בעקבות הירי. משפחתו של אבו אל קיעאן עתרה לבג"ץ נגד החלטתו של פרקליט המדינה לסגור את התיק, אך עתירתה נדחתה.
ביוני 2018 פורסם כי רכז של השב"כ חיבר דוח ששלל את האפשרות של פיגוע מתוכנן, והעריך כנמוכה את האפשרות של פיגוע ספונטני. השב"כ לא אימץ את עמדתו וקבע שלא ניתן לדעת האם היה מדובר בפיגוע. עוד פורסם שלדעת ראש מח"ש והמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים הסבירות שמדובר בפיגוע קלושה.
בספטמבר 2020 פרסם עמית סגל כי בנובמבר 2017, לאחר שמפכ"ל המשטרה רוני אלשיך תקף את המחלקה לחקירות שוטרים בפרשה, הורה פרקליט המדינה שי ניצן לראש המחלקה אורי כרמל, שלא להגיב למתקפות. לדברי סגל, אף שניצן סבר שהתנהגותו של אלשיך הייתה "שערורייתית", עמדתו הייתה שטיהור שמו של אל-קיעאן יגרום לערעור האמון במשטרת ישראל, יזיק לאינטרסים של מדינת ישראל ויועיל "למי שרוצה ברעת מערכת אכיפת החוק. ודי לחכימא". בתגובת הפרקליטות נטען שהוראתו של ניצן לכרמל נבעה מכך שסבר כי "יחסים הולמים בין הרשויות אינן עולים בקנה אחד עם התקפות פומביות". בעקבות הפרסום דרשה הרשימה המשותפת הקמת ועדת חקירה לבחינת הפרשה.
יום לאחר הפרסום התנצל ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו בפני משפחת אל קיעאן על הצהרתו סמוך לאירוע, שיעקוב היה מחבל שביצע פיגוע דריסה. לדברי נתניהו, דבריו נאמרו בזמנם בהתאם למידע שמסרה ואימתה לבקשתו משטרת ישראל. נתניהו ליווה את התנצלותו במתקפה על המשטרה והפרקליטות.הפרקליטות והיועץ המשפטי לממשלה דחו את טענותיו של נתניהו כלפי הפרקליטות גם נשיא המדינה רובי ריבלין, התייחס לפרשה ולפרסום, ואמר כי גם על ארגונים ממשלתיים מוטלת האחריות להתנצל. "גם אחרי שעובר זמן, ניתן לומר טעינו."
ב-18 בספטמבר 2020 פרסם אבנר בן-זקן עדויות שלפיהן גורמי המודיעין שהיו בשטח טענו ברגעים הראשונים כי מדובר בתאונה טרגית. על-פי העדויות אלשיך טען באופן אינסטנקטיבי כי אל-קיעאן הוא איש דאעש ותבע להשתיק את הקולות שסברו אחרת.
משה סעדה, שהיה סגן ראש מח"ש בעת התקרית, טען ביולי 2022 שהמפכ"ל אלשיך שיבש את חקירת השוטרים ושנמנעה חקירה יסודית של התנהלות המשטרה. סעדה ייחס את הגנת הפרקליטות על אלשיך לרצון להגן על תיקי נתניהו, אך טענה זו נדחתה עוד בשנת 2020 על ידי נציב תלונות הציבור על מייצגי המדינה בערכאות, דוד רוזן.
אריק התשיעי, מלך שוודיה
אריק התשיעי, או אריק ידוורסון (בשוודית: Erik Jedvardsson), או אריק הקדוש (בשוודית: Erik den helige, או Sankt Erik; 1125 – 18 במאי 1160) היה מלך שוודיה משנת 1156 ועד מותו. רישומים היסטוריים אודות אריק לא שרדו וכל המידע אודותיו מבוסס על תאורים אגדתיים מאוחרים שמטרתם הייתה להכריזו כקדוש. ברשימות המרטירים של הכנסייה הקתולית הוא מוזכר כקדוש שיום החג שלו הוא ה-18 במאי.
רקע.
בשל העובדה שמלכים מאוחרים יותר מבית אריק נקברו כולם במנזר ורהם שליד סקרה שבוסטרייטלנד, נחשבת משפחתו למשפחה עם שורשים גותים כמו בתי מלוכה אחרים בשוודיה של ימי הביניים. לאריק היה אח, ששמו החל באות J . אח זה זוהה בשם יואר ידוורסון וזו הסיבה לכך שבמקורות מודרניים מכונה אריק באותו פטרונים. בסאגה אודות סבר, מלך נורווגיה הוא מכונה "אריק הקדוש, בנו של יטווארד".
האגדה אודותיו.
החל משנת 1150 היה אריק מלך יריב לסוורקר הזקן שירש את כתר שוודיה בשנת 1130 לערך ונרצח ב-1156, אז הוכר אריק כמלך ברוב מחוזות שוודיה. על פי האגדות, עשה אריק רבות כדי לחזק את הנצרות בממלכתו ולהפיץ את האמונה הנוצרית בפינלנד. במאמץ להשתלט על הפינים ולנצר אותם, הוא הנהיג לכאורה את מסע הצלב השוודי הראשון כנגד הפינים ושכנע את הבישוף האנגלי הנרי מאופסלה להישאר בפינלנד כדי להטיף לפינים.
אריק היה אחראי להעלאתם על הכתב של חוקי ממלכתו, שנודעו כקובץ החוקים הקרוי על שמו. בנוסף, הוא הקים באופסלה העתיקה שלוחה של המנזר הדני של אודנסה. הוא גם מיסד את המערכת הבלתי אהודה של תשלומי מעשר כדי לתמוך בפעילות הכנסייה באופן דומה לארצות אחרות באירופה.
במאי 1160 או 1161 נתקלו באריק אצילים שוודים תומכי בית סוורקר היריב ליד אופסלה לאחר שיצא מכנסייה עם סיום שמיעת המיסה בחג העלייה. הוא הופל מסוסו אל הקרקע על ידי המוני המורדים, שהתגרו בו ודקרו אותו למוות ולאחר מכן ערפו את ראשו. על פי אחת הגרסאות מיוחסת רציחתו של אריק לאמונד אולוובין שהיה שכיר חרב של בית סוורקר.
ירושתו.
לאחר רציחתו של אריק הקדוש תפס את השלטון מגנוס הנריקסון, צאצא רחוק של סוון השני, מלך דנמרק. בכל אופן, תקופת מלכותו של מגנוס לא ארכה זמן רב והוא לא הספיק לייצב באופן משמעותי את שלטונו עד אשר בשנה שלאחר מכן נרצח גם הוא על ידי יריביו. בעל בריתו קרל סברקסון (וככל הנראה שותפו לקשר לרצח אריק) נרצח ב-1167 לאחר שבו של אריק, קנוט הראשון, שב מגלות. ב-1173 הביס קנוט את יריביו מבית סוורקר, איחד את הממלכה למשך התקופה שעד מותו ב-1195 והקים את בית אריק כשושלת שליטה.
משפחתו.
אריק נשא לאישה את כריסטינה מבית אסטרידסן הדני. יחד הם ילדו את:
מורשתו.
אריק הקדוש נקבר לאחר רציחתו בכנסיית אופסלה העתיקה, שאותה הוא בנה מחדש סביב לתלי הקבורה של קודמיו הפגנים. ב-1167, כאשר החל בנו לתפוס את השלטון לאחר מותו של אחרון מלכי שושלת סוורקר, הוקדש מקום קבורתו. בנו של אריק, קנוט, עודד את הוקרתו של אביו כמרטיר. עובדות ובדיות אודות חייו של אריק שימשו בערבוביה, כולל סיפור הנס שאירע לכאורה כאשר המזרקה שנבעה מן האדמה כאשר ראשו של המלך נפל לאחר שנערף. ב-1273, מאה שנה לאחר שקנוט איחד את שוודיה, הועברו שרידיו של אריק וסימני המלכות שלו אל הקתדרלה הנוכחית של אופסלה, שנבנתה באתר בו נרצח אריק. העברה זו חיזקה והרחיבה את האמונה בו.
אף על פי שאריק מעולם לא עבר תהליך של קאנוניזציה, הוא נחשב לקדוש בכנסייה הקתולית ובכנסייה האוונגלית לותרנית בארצות הברית ויום חגו הוא ה-18 במאי. המסורת השוודית כללה תהלוכות שיצאו מהקתדרה של אופסלה העתיקה.
שרידיו.
בקתדרלת אופסלה מוצגת עד היום התיבה המכילה את שרידיו של אריק התשיעי. בימי הביניים נשאו כל מלכי שוודיה את שבועת ההכתרה שלהם כשידיהם מונחות על גבי התיבה. התיבה המקורית מימי הביניים הותכה על ידי יוהאן השלישי, בין השאר כדי לשלם את הכופר שהוא נדרש לשלם במסגרת הסכם שצ'צ'ין שנחתם ב-1570 וכדי לממן את המלחמה כנגד רוסיה הצארית. תיבת השרידים הנוכחית המעוצבת בסגנון הרנסאנס הוצבה בשנות השבעים של המאה ה-16 על ידי רעייתו הקתולית הפולנית של יוהאן השלישי, קתרינה.
באפריל 2014 נפתחה תיבת השרידים על ידי חוקרים שוודים כדי לחקור את תכולתה ובמהלך הבדיקה הוצג בקתדרלה הכתר שהיה מונח על ראשו של המלך הקבור. ב-19 במרץ 2016 פרסמו החוקרים את התוצאות הראשוניות וציינו שמצב השרידים תאם את האגדות אודות נסיבות מותו של אריק ושהם יפרסמו בהקדם דוח מלא. 23 מתוך 24 העצמות שהיו בתוך תיבת השרידים השתייכו לאותו גבר בן 30 עד 40. העצם ה-24 (עצם השוקה) השתייכה לזכר מאותה תקופה. על פי הממצאים, לא רק ששרידי העצמות העידו על פציעות שרופאו במהלך מסע הצלב נגד הפינים ובמשך חייו של אריק רצופי הקרבות, הגופה ערופת הראש כללה פציעות רבות בגב התואמות למועד המוות. פציעות נוספות בחוליות הצוואר לא יכלו להתרחש בעת קרב, מאחר שבמהלך הקרבות היה הצוואר מוגן על ידי שריון גוף.
פטרון.