בנובמבר 2012, נאס"א וסוכנות החלל הרוסית הודיעו על כוונתם לשלוח שני נוסעי חלל ותיקים למשימה שנודעה בשם "משימת שהות שנה בחלל" (בפועל נמשכה 11 חודשים) לבדיקת שהות ממושכת על תחנת החלל הבינלאומית ב-2015. נאס"א בחרה באסטרונאוט סקוט קלי ורוסקוסמוס בחרה במייקאל קורניינקו. קלי וקורניינקו שוגרו על סויוז TMA-16M במרץ 27, 2015.
קלי וקורניינקו מכירים מאז שקלי היה חלק מצוות הגיבוי למשלחות 23/24 לתחנת החלל, בו קורניינקו היה מהנדס הטיסה. מטרת משימת שהות בשנה הייתה לבדוק איך גוף האדם מגיב ומסתגל לשהות ממושכת בחלל. המידע הנאסף יעזור להכנות ופיתוח טכנולוגיות לטיסות ממושכות בחלל כגון בסיס על הירח וטיסות למאדים. המשימה כוללת מעקב של 28 ניסויים בנוסף על מחקר התאומים בחלל.
ב-8 בינואר 2016, קלי הופיע בתוכנית הלילית של ג'ימי פאלון בסגמנט פתקי התודה, עם פתק התודה הראשון מהחלל.
קלי וקורנייקו נחתו בחזרה על כדור הארץ בקזחסטן עם החללית סויוז TMA-18M, ב-2 במרץ 2016 04:25:27 UTC
במסגרת משימת שהות שנה בחלל הוא שהה בחלל 340 ימים רצוף (11 חודשים ו-3 ימים) ובכך שבר את השיא האמריקאי לשהות מצטברת בחלל על ידי אסטרונאוט אמריקני (520 יום). שיא זה נשבר ב-2016 על ידי האסטרונאוט ג'פרי ויליאמס (534 ימים) וב-2017 על ידי האסטרונאוטית פגי ויטסון (665 ימים).
מחקר תאומים בחלל.
הרעיון לבחון ולהשוות בין סקוט ואחיו התאום מארק הועלה כהכנה למסיבת עיתונאים לאחר שסקוט נבחר למשימת שהות שנה בחלל. במסגרת זו החלה נאס"א לבדוק הצעות למחקר השוואה בין סקוט לאחיו, בו תבחן ההשפעה של שהות ממושכת בחלל על הגוף, בהשוואה לאחיו שנשאר על כדור הארץ. עם זאת, לא ציפו מאחיו לשמור על אותו משטר אכילה (כלומר לא הגבילו אותו לאכילת אוכל זהה) או אותו משטר ספורט. במסגרת המחקר, מארק עבר 6 בדיקות מקיפות שונות, וסקוט עבר 11 בדיקות.
לאחר חזרתו לארץ התגלה כי קלי גבה ב-5 ס"מ במשך השהות בחלל, אולם הוא צפוי לחזור בחזרה לגובהו המקורי בעקבות השפעות הכבידה של כדור הארץ.
הליכות חלל.
במהלך שהות זו קלי ביצע שלוש הליכות חלל מחוץ לתחנה.
הליכת החלל הראשונה בוצע ב-28 באוקטובר 2015, יחד עם קג'ל לינדגרן. הליכת החלל נמשכה 7 שעות ו-16 דקות, ונועדה לבצע פעילויות תחזוקה בתחנה, כולל התקנת מגן תרמי עם הספטרומטר המגנטי אלפה.
הליכת החלל השנייה בוצע ב-6 בנובמבר 2015 יחד עם קג'ל לינדגרן. הליכה זו נמשכה 7 שעות ו-48 דקות במהלכה האסטרונאוטים ניסו לתקן את מערכת הקירור מבוססת האמוניה של התמיכה השמאלית ולהחזירה למאפיינה המקוריים.
הליכת החלל השלישית בוצעה ב-21 בדצמבר 2015 יחד עם טימוטי קופרה. הליכת החלל נמשכה 3 שעות ו-16 דקות במהלכה הצוות הכין את התחנה לקראת עגינה של חללית אספקה רוסית.
לאחר הטיסה.
עם חזרתו לכדור הארץ קלי המשיך עם הבדיקות אודות השפעות שהות ממושכת בחלל על גוף האדם.
ב-12 במרץ 2016 קלי הכריז על פרישתו מנאס"א החל מ-1 באפריל 2016.
לאחר נאס"א.
קלי מונה כשגריר האו"ם למען החלל (United Nations Champion for Space) על ידי משרד האו"ם לענייני החלל החיצון (UNOOSA). במסגרת תפקיד זה קלי מקיים פעילויות חינוך והנגשה של נושא החלל לציבור החלל, כולל במסגרת אירועי UNISPACE+50 האמורים להתקיים ביוני 2018. תפקיד זה מבוסס על תפקיד "שגרירי השלום" של האו"ם, והמינוי הראשוני הוא לשנתיים.
קלי הוציא אוטוביוגרפיה בשם סיבולת: שנה בחלל, חיים של תגליות (Endurance: A Year in Space, a Lifetime of Discovery). הספר מתאר את הקורות אותו בנאס"א ומהלך שהות 340 ימים בחלל ברצף. הספר נכתב יחד עם מרגרט לזרוס דין ויצא לאור בספטמבר 2017.
פרסים והוקרה.
לקלי הוענקו מספר רב של פרסים ואותות הוקרה, בינם:
הוקרה.
בנוסף קלי חבר באגודה של טייסי ניסוי ובאגודה של חוקרי החלל (המאגדת את כל מי שהגיע מעל 100 ק"מ מפני כדור הארץ)
מיקלוש פהר
מיקלוש "מיקי" פהר (בהונגרית: Miklós "Miki" Fehér; 20 ביולי 1979 בטטבאניה שבהונגריה - 25 בינואר 2004 בגימארייש שבפורטוגל) היה כדורגלן הונגרי ששיחק בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
פהר נולד בטטבאניה שבהונגריה. הוא החל את הקריירה המקצוענית שלו בגיור, מועדון כדורגל מליגת העל ההונגרית. בשנת 1998 חתם פהר בפורטו מליגת העל הפורטוגלית, אך מעולם לא הפך לשחקן הרכב קבוע בקבוצה הבוגרת. כדי לצבור ניסיון הוא הושאל לסלגיירוש ולאחר מכן לספורטינג בראגה.
עונתו בספורטינג בראגה הייתה העונה המוצלחת ביותר שלו, כשהבקיע 14 שערי ליגה ב-26 הופעות. לאחר שיו"ר פורטו רב עם סוכנו של פהר, והשחקן סירב להיפרד מסוכנו, עזב פהר והצטרף לבנפיקה ליסבון, מבכירות הקבוצות בפורטוגל.
מותו.
ב-25 בינואר 2004 נכלל פהר בסגל בנפיקה ליסבון במשחק החוץ נגד ויטוריה דה גימארייש. המשחק שודר בשידור חי בערוצי הטלוויזיה. פהר עלה כמחליף ובישל את השער היחיד במשחק. בתוספת הזמן קיבל פהר כרטיס צהוב, ולפתע התכופף ולאחר מכן נפל על הקרקע.
שחקני שתי הקבוצות ניגשו להעניק לפהר עזרה ראשונה לפני הגעת הצוות הרפואי. הצוות הרפואי ביצע בפהר החייאה, ולאחר מכן הגיע למגרש אמבולנס והבהיל את פהר לבית החולים. התקשורת הפורטוגלית סיקרה את מצבו במשך כל היום, וזמן קצר לפני חצות אושר מותו של פהר. סיבת המוות הייתה הפרעת קצב בשל קרדיומיופתיה היפרטרופית.
כאות הנצחה החליטו בבנפיקה ליסבון לא להשתמש יותר בחולצה מספר 29, מספרו של פהר. משלחת של המועדון, שכללה את כל שחקני הסגל, הגיעה להונגריה כדי להעניק להוריו של פהר את מדליית האליפות לעונת . ב-9 באוקטובר 2009, יום לפני משחקן בין נבחרת פורטוגל ונבחרת הונגריה בליסבון, הניחו שחקני נבחרת הונגריה זר לזכרו ליד פסל בדמותו במגרש האימונים של בנפיקה ליסבון.
קריירה בינלאומית.
ב-10 באוקטובר 1998 ערך פהר את הופעת הבכורה שלו בנבחרת הונגריה, כשהחליף את פרנץ הורבאט בדקה השישית בניצחון 4-0 על נבחרת אזרבייג'ן במסגרת מוקדמות יורו 2000. באותו משחק הבקיע פהר את שער הבכורה שלו בנבחרת.
ב-11 באוקטובר 2000 הבקיע פהר שלושער בניצחון 6-1 על נבחרת ליטא במסגרת מוקדמות מונדיאל 2002.
גביע המדינה בכדורגל 2010/2011
גביע המדינה בכדורגל 2010/2011 הייתה התחרות ה-73 מאז היווסדה וה-58, לאחר קום המדינה. המשחקים החלו ב-3 בספטמבר 2010 והסתיימו ב-25 במאי 2011.
הפועל תל אביב ניצחה במשחק הגמר ובכך זכתה בגביע בפעם השנייה ברציפות בפעם ה-15 בסך הכל. בעקבות כך היא העפילה לליגה האירופית.
התוצאות.
השלבים המוקדמים.
בשלב המוקדם השתתפו קבוצות של ליגה ג'. בסיבוב התשיעי שהחל ב-1 במרץ 2011 לתחרות הצטרפו קבוצות של ליגת העל.
שלבי הגמר.
הקבוצה שאירחה את המשחק במגרשה הביתי צוינה כראשונה בכל זוג.
הערה:
Henschel Hs 293
ה-Henschel Hs 293 היה טיל נגד ספינות גרמני מתקופת מלחמת העולם השנייה: פצצה מונחית עם מנוע רקטי ומאיץ רקטי מתחתיה. מתכננו העיקרי של הטיל היה פרופ' Herbert A. Wagner. יחד עם הפצצה הדואה Fritz X והטילים V1 ו-V2, טיל זה היה אחד מארבעה כלי נשק מונחים בהם נעשה שימוש מבצעי בידי גרמניה במלחמת העולם השנייה. חשיבותו ההיסטורית נחה בידע האווירודינמי שנצבר בתכנונו, ובתרומות שונות להנחיה שנעשו במסגרת פיתוח הוריאנטים השונים שלו, ביניהם תרומות להנחיה באמצעות מצלמת טלוויזיה והנחיה באמצעות תיל (האחרונה פותחה כחלק מהמאבק מול שבשי הרדיו של בעלות הברית).
תיאור הטיל.
הטיל נבנה ברובו מהסגסוגת הקלה דוראלומין והיה דמוי מטוס עם זוג כנפיים ועם מנוע רקטי בפוד מתחתיו ויחידת הנחיה בזנבו. מערכת ההנעה היא מסוג מנוע דלק נוזלי, לרוב מסוג Walter HWK 109-507, שמפיק דחף של 0.6 טון למשך זמן של עשר שניות, וממונע באמצעות מימן על חמצני מרוכז וקטליזטור נתרן פרמנגנט. טייס אוטומטי גירוסקופי שלט בטיל, ותרגם את הפקודות המשודרות ממטוס השיגור לפקודות למשטחי הניהוג, שכוללים מאזנות על הכנפיים והגה גובה על הזנב. המאזנות שלטו בנטיית הטיל בציר הגלגול (Bank angle), והונעו באמצעים אלקטרומגנטיים (סולנואידים), בעוד שהגה הגובה הופעל על ידי ג'ק בורגי ומנוע חשמלי שהתאימו את זווית העלרוד של ההגה. ראש הקרב של הטיל התבסס על פצצת SC 500 מותאמת במשקל 500 ק"ג.
לפני השיגור של הטיל, הטייס טס מלפנים למטרה במהירות של 335 km/h, שחרר את הטיל ואז פנה שמאלה בזווית של 30 מעלות והאט. המפעיל ניטר ברציפות את מסלול הטיל, בניסיון להסתיר בעזרת הטיל את המטרה, כלומר להנחותו בסכמה דומה לזה של ה-Fritz X (הנחיית MCLOS). זמן המעוף הכולל הממוצע של טיל עמד על 55 שניות, ומהירותו המרבית הייתה 860 km/h (עם סיום פעולת המאיץ), כאשר לאחר מכן היה מאט ל-560 km/h במהלך הדאייה.
היסטוריה.
פרויקט ה-Hs 293 החל ב-1940, בהתבסס על הפצצה הדואה "Gustav Schwartz Propellerwerke" שתוכננה ב-1939. לתכנון הזה לא היה מערכת הנחיה סופית; במקום זאת, הוא נעזר בטייס אוטומטי כדי לשמור על תנועה בקו ישר. הוא נועד להיות משוגר ממפציץ במרחק רב מספיק כדי לשמור על המפציץ מחוץ לטווח של אש נ"מ.