• Cornamusini, Gianluca; Talarico, Franco M.; Cirilli, Simonetta; Spina, Amalia; Olivetti, Valerio; Woo, Jusun, Upper Paleozoic glacigenic deposits of Gondwana: Stratigraphy and paleoenvironmental significance of a tillite succession in Northern Victoria Land (Antarctica), Sedimentary Geology, Volume 358, p. 51-69. August 2017 DOI: 10.1016/j.sedgeo.2017.07.002
At Last
At Last הוא אלבום משנת 2003 של הזמרת האמריקאית סינדי לאופר. הוא זכה להצלחה ונכנס למצעדים רבים, הן בארצות הברית והן באוסטרליה. באלבום ישנו דואט עם טוני בנט ששמו הוא, "Makin' Whoopee". לאופר הפיקה את האלבום יחד עם רוס טיטלמן. האלבום מורכב מאוסף גרסאות כיסוי לשירי ג'אז שונים.
רקע והצלחה.
גרסתו הפיזית של האלבום הייתה זמינה לרכישה בארצות הברית בחנויות ספציפיות בשבועיים הראשונים לצאתו. השיר "Walk On By" יצא כסינגל מתוך האלבום ונועד לקדם אותו, תוך שהתברג במקום העשירי במצעד שירי הדאנס קלאב. האלבום הגיע לראשונה למקום ה-38 בבילבורד 200 עם 47,000 עותקים שנמכרו בשבוע הראשון שלו.
האלבום נמכר בלמעלה מ-276,000 עותקים בארצות הברית, על פי נילסן סאונדסקאן.
The Body Acoustic
The Body Acoustic הוא אלבום אוסף שהוציאה הזמרת האמריקאית סינדי לאופר ב־2005. הוא כולל עשרה שירים שיצאו בעבר, שהוקלטו ועובדו מחדש אקוסטית, וכן שני שירים חדשים. שם האלבום נוצר בהשראת השיר "I Sing the Body Electric", של וולט ויטמן.
רקע.
באלבום משתתפים כמה אמנים בהם אדם לזארה, שאגי, שרה מקלכלן, ג'ף בק, ויויאן גרין, אני דיפרנקו ופאפי. מהדורת ה-DualDisc של האלבום כוללת בתוכה את הגרסאות המשופרות של שירי האלבום, ארבעה קליפים חדשים שביימה לאופר בעצמה וכן את הרקע ליצירת האלבום.
ראנימיד פארק
א.ק. ראנימיד פארק (באנגלית: SS Runnymede Park) הייתה אוניית משא קנדית מסדרת פארק PARK שנבנתה בשנת 1944. היא נודעה כספינת הגירוש של המעפילים במבצע איגלו ובמבצע אואזיס למחנות המעצר בקפריסין ולמחנות המעצר בגרמניה בימי המנדט הבריטי בארץ ישראל.
במהלך מלחמת העולם השנייה משרד התובלה המלחמתי הבריטי, הזמין מספר גדול מאוד של אניות משא ממספר מספנות בארצות הברית ובקנדה. זאת לאור העובדה שהגרמנים הטביעו את אניות המשא הבריטיות שהפליגו אל ומאת בריטניה. כשארצות הברית נכנסה למלחמה היא החלה בייצור המוני של אניות מדגם ליברטי (בין השנים 1941–1945 נבנו למעלה מ-2,700 אוניות מדגם ליברטי במספנות האמריקאיות) על בסיס אותן תוכניות בניין אניות שמשרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי הגיש להם לבניית אניות המשא עבור הצי המלחמתי הבריטי.
היסטוריה.
במלחמת העולם השנייה.
א.ק. ראנימיד פארק הייתה אחת מ-25 אוניות מסדרת פארק שנבנו בין השנים 1943–1944 במספנות המאוחדות במונטריאול, קנדה, עבור ממשלת קנדה להובלה ימית במהלך מלחמת העולם השנייה. כל ספינות מסדרת פארק נקראו על שם פארקים קנדיים. פארק ראנימיד ממוקם בטורונטו. מספנות יונייטד הייתה מספנה מאולתרת שהוקמה כמיזם משותף בין חברת דומיניון ברידג' לבין פרייזר, ברוס בע"מ. שהיו מבוססות על חברות לעיבוד פלדה שלא היו פעילות לפני כן בבניית ספינות. החברות נכנסו לבניית אניות במספנות חירום כדי לענות על הביקוש הרב לאניות חדשות שנגרם בעקבות המלחמה. בנוסף ל-25 ספינות מסדרת "פארק", מספנות יונייטד בנו גם 20 ספינות מסדרת "מבצר" עבור משרד התחבורה המלחמתית, על שם מבצרים צבאיים שונים בקנדה. תוכננו עוד תשע ספינות נחיתה לצי המלכותי, אך בוטלו.
אניית גירוש.
שמה של הראנימיד פארק נודע בעולם כספינת גירוש שבכלובים שנבנו במחסנים שלה גורשו מעפילים שניסו להגיע לארץ ישראל אל מחנות המעצר בקפריסין במסגרת מבצע איגלו ובמקרה של מעפילי אניית המעפילים אקסודוס 1947 במבצע אואזיס לגרמניה. באותה תקופה הראנימיד פארק, הפליגה במזרח הים התיכון והועסקה בשירות המנדט הבריטי.
הראנימיד פארק שימשה לראשונה כספינת גירוש ב-25 במאי 1947, כשהיא הובילה את 1457 המעפילים שיצאו מאיטליה על הספינה "AGHA ORIETTA" ששמה הוסב על ידי ההגנה ל"מורדי הגטאות", למחנה מעצר מספר 55 ב- בקראולוס שבקפריסין.
ב-28 ביולי 1947 גורשו מחיפה למחנות המעצר בקפריסין על הראנימיד פארק 690 מעפילים יוצאי פולין שהפליגו על ספינת המעפילים י"ד חללי גשר הזיו אשר הפליגה ב-16 ביולי 1947 ממיליארינו באיטליה.
ב-18 ביולי 1947 החל מבצע אואזיס בו גורשו במחסנים של הראנימיד פארק, 1409 מעפילים דרך צרפת לגרמניה שהגיעו לחופי ארץ ישראל על אניית המעפילים אקסודוס. במסגרת המבצע, הראנימיד פארק שמשה אניית הדגל של שייטת אניות הגירוש. על סיפונה הפליג הלוטננט קולונל (סגן אלוף) מרטין גרגסון מפקד המבצע.
ב-9 בספטמבר 1947 הראנימיד פארק סיימה את תפקידה במבצע אואזיס בנמל המבורג וחזרה לנמל חיפה, שהיה נמל הבית שלה במסגרת מבצע איגלו.
ב-15 בנובמבר 1947 גורשו מחיפה למחנות המעצר בקפריסין על הראנימיד פארק 794 מעפילים שהפליגו על ספינת המעפילים קדימה. המעפילים היו ניצולי השואה, חברי תנועות נוחם, גורדוניה, השומר הצעיר והנוער הדתי מרומניה, וכן באו חלק מהם מפולין ויוון. נכללו בהם 437 גברים, 252 נשים, 103 פעוטות והשאר צעירים.
הפלגת מעפילי האקסודוס על הראנימיד פארק.
ביום שישי, 18 ביולי 1947 סביב השעה 16:00 נכנסה אניית המעפילים אקסודוס לנמל חיפה מלווה במשחתות הבריטיות לאחר הקרב שהתחולל כ-20 מייל מערבית לעזה ונקשרה לרציף הדמעות. חלוקת המעפילים ל-3 אניות הגירוש הייתה מקרית לחלוטין. הראנימיד פארק הייתה אניית הגירוש השנייה שהועמסה בנמל חיפה במבצע אואזיס.
מבחינה טכנית מצבה היה טוב יותר מהאמפייר רייוול מאידך גרוע מהאושן ויגור. בשונה מהאושן ויגור במחסני האנייה לא היה קיים כל ציוד למגורי המעפילים וכל המזון היה מעופש ומלא תולעים. במשך כל עשרת ימי ההפלגה מחיפה לפורט דה בוק זה היה המזון שחולק למעפילים.
במחסנים שלה גורשו 1,409 מעפילים דרך צרפת, לגרמניה שהגיעו לחופי ארץ ישראל על אניית המעפילים אקסודוס. המעפילים שוכנו בראנימיד פארק בצפיפות רבה, בשני מחסנים של האנייה הם ישנו ואכלו על רצפת הברזל של מחסני האנייה. לאור התנאים, הלא אנושיים, המעפילים קראו לאנייה " אושוויץ צף". מרדכי רוזמן, מנהיג המעפילים על הראנימיד פארק היה ממנהיגי השומר הצעיר באירופה שלאחר מלחמת העולם השנייה ומעפיל בעצמו. מרדכי רוזמן, תואר כנמרץ עד פנאטי. בהנהגתו היו לבריטים הכי הרבה בעיות עם המעפילים ביחס לשתי אניות הגירוש האחרות. בנוסף למרדכי רוזמן התגנבו לאנייה בנמל פורט דה בוק שני אנשי ההגנה אבנר גלעד "סקנדי" וצבי כצנלסון "מירי". לאחר שהתברר למרדכי רוזמן שהאנייה לא מפליגה לקפריסין הוא הקים את מזכירות המעפילים והתארגנו לקיום חיי שיגרה על האנייה. תוך חלוקת תפקידים של שמירה על הניקיון, חלוקת מזון ומים, לימודי עברית וקודש קיום אירועי תרבות ועוד.
בפורט דה בוק, הבריטים ניסו להוריד את המעפילים בכוח מהאנייה. אך שלטונות צרפת מנעו מהם את הפעולה באמרם שיסכימו לתת למעפילים היורדים מרצונם אזרחות צרפתית אך לא תתבצע הורדה בכח בניגוד לרצונם של המעפילים. עיתונאים רבים מכל העולם הגיעו לסקר את גירוש מעפילי אניית המעפילים אקסודוס חזרה לאירופה. רות גרובר העיתונאית האמריקאית היהודייה מטעם העיתון הרולד טריביון, הורשתה לעלות על אניות הגירוש ראנימיד פארק. כשהמעפילים שמעו שנמצאת עיתונאית אמריקאית על האנייה הם הניפו את הנס הכחול של הצי הבריטי, שעליו ציירו את צלב הקרס. כמחאה על האולטימטום הבריטי להחזירם לגרמניה. רגע היסטורי זה צולם על ידי רות גרובר והתמונה הפכה לתמונת השבוע של מגזין לייף שהופץ בכל העולם.
לאחר שהגיעה הראנימיד פארק לנמל המבורג, שבגרמניה, בערב 8 בספטמבר 1947, בטרם ההורדה בכח של המעפילים מהאנייה, בשעת בקבלת השבת האחרונה על אניית הגירוש ראנימיד פארק מרדכי רוזמן מנהיג המעפילים נשא דברים לעידוד המעפילים ודברי תוכחה לחיילים הבריטים ומפקדיהם, לקראת סוף דבריו הוא אמר:- ציטוט
לפנוי המעפילים שהתנגדו לרדת מהאנייה והתבצרו במחסנים, נדרשו כ-300 חיילים בריטים על מנת לפנות אותם בכוח מהאנייה. הבריטים השתמשו בגז מדמיע, אלות וזרנוקי מים. להוצאת אחרוני המעפילים המבוצרים במחסני האנייה הבריטים הציפו במי ים את המחסנים כך שהמעפילים נאלצו לצוף ולהיכנע. במאבק האלים נפצעו כ-64 בני אדם רובם מעפילים אך גם חיילים בריטים. חלקם אף נשלחו לבית החולים.
מנמל המבורג הוסעו המעפילים ברכבות משא למחנה המעצר פפנדורף שבצפון גרמניה במחוז ליבק.
אושן ויגור
א.ק. אושן ויגור (אושן ויגור באנגלית: ) הייתה אניית משא מסדרת אושן - Ocean שנבנתה והושקה בשנת 1942 בריצ'מונד, קליפורניה שבארצות הברית. על בסיס תוכניות בניין אניות של משרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטיMinistry of War Transport. במהלך מלחמת העולם השנייה משרד התובלה המלחמתי, הזמין מספר גדול מאוד של אניות משא ממספר מספנות בארצות הברית ובקנדה. זאת לאור העובדה שהגרמנים הטביעו את אניות המשא הבריטיות שהפליגו אל ומאת בריטניה. כשארצות הברית נכנסה למלחמה היא החלה בייצור המוני של אניות מדגם ליברטי (בין השנים 1941–1945 נבנו למעלה מ-2700 אניות מדגם ליברטי במספנות האמריקאיות) על בסיס אותן תוכניות בניין אניות שמשרד התחבורה והתובלה המלחמתי הבריטי הגיש להם לבניית אניות המשא עבור הצי המלחמתי הבריטי.