בשנת 2005 אישרה הוועדה המחוזית ירושלים תוספת של 4 קומות לבית אגרון. תוספת זו נועדה לבניית 150 חדרים שישמשו מעונות לסטודנטים. מימוש התוכנית התעכב עקב התנגדות של אגודת העיתונאים ירושלים, ורק בשנת 2013 הונחה אבן הפינה למעונות, שהוקמו בשני בניינים בני 6 קומות כל אחד עבור תלמידי האקדמיה לאמנות בצלאל. המעונות נבנו על ידי חברת שפיר הנדסה ותעשייה במתווה תכנן-בנה-הפעל-העבר ונחנכו באוקטובר 2017.
בניין השופרסל
1110-1119 לפנה&quot;ס
שימו לב: ערך זה מכיל אירועים מן השנים 1119 - 1110 לפני הספירה
שבתי שפטל בן עקיבא הלוי הורוביץ
רבי שבתי שפטל בן עקיבא הלוי הורוביץ (ה'שכ"ו, 1566 – ה'שע"ט, 1619) היה רב, רופא ומקובל מחכמי פראג בראשית המאה ה-17. מחבר הספר הקבלי "שפע טל".
ביוגרפיה.
נולד לרב עקיבא הלוי הורוביץ. אביו היה אחיו של רבי אברהם הלוי הורוביץ אבי השל"ה, והוא נקרא על שם סבם המשותף, רבי שבתי שפטל בן ישעיה הלוי הורוביץ (נפטר 1555) שהיה רב ודיין, ממנהיגי קהילת פראג במחצית המאה ה-16.
הוא היה מקובל והלך בשיטת הרמ"ק בתורת הקבלה, לאור שיטה זו כתב את ספרו הקבלי "שפע טל" על "אגרת הטעמים" של המקובל הקדום רבי אהרן מקרדינא המכונה "בעל הקרניים". שם הספר רומז לאותיות שמו (ביידיש) "שעפטל", והוא זכה למהדורות חוזרות. הספר נחשב מספרי הקבלה היסודיים והוא הודפס עם איורים רבים בשנת 1612. בסוף הקדמת הספר כתב: . מקובל נוסף שהיה נערץ עליו היה תלמידו של רמ"ק, רבי אליהו די וידאש, מחבר הספר "ראשית חכמה".
מלבד ספרו העיקרי כתב ספר נוסף - "נשמת שבתי הלוי", שמטרתו לתרץ קושיות שהקשו קוראי ספרו הראשון על התפיסה שנשמת האדם היא ניצוץ אלוהי. לפי סדר הדורות חיבר פירוש על מורה הנבוכים לרמב"ם שכנראה אבד.
על מנת להבין את השפעת תרומת משנתו המחשבתית והקבלית, יודגש שבזמן ובמקום, היה שכן של המהר"ל מפראג.
שבתי שפטיל בן עקיבא הלוי הורוביץ
יוסף כוג'הינוף
הרב יוסף הכהן כוג'יהנוף (1840 – 1924) היה איש ציבור, רב העיר סמרקנד שבאוזבקיסטן, ממנהיגי יהדות טורקסטן והפעיל המרכזי בייסוד שכונת הבוכרים בירושלים יחד עם הרב שלמה מוסיוף.
קורות חיים.
נולד בח'אנות קוקנד שבבוכרה בשנת 1840 (ה'ת"ר) לרב יצחק כוג'הין שהיה נכדו של הרב מרדכי אבלייא. בצעירותו התחנך בתלמוד תורה וישיבה מקומיים, וכשהגיע לעירו השד"ר הירושלמי הרב יהושע שושן, למד אצלו תלמוד במשך ימי השבוע לצד הרב שלמה מוסיוף והרב אברהם אמינוף.
בשנת 1885 (ה'תרמ"ה) עבר להתגורר בסמרקנד, שם פעל בקרב הקהילה היהודית, ובשנת 1905 (ה'תרס"ה) מונה לשמש כרב העיר קרוב ל-20 שנים.
לאחר שהגה רעיון להקמת תנועה לעידוד העלייה מטורקסטן לישראל, ושם להקים עבורם מוסדות השכלה, עלה לשם כך לישראל בין השנים 1887–1888 (ה'תרמ"ז - ה'תרמ"ח) והתיישב בעיר העתיקה בירושלים.
בראותו את צפיפות הבתים בעיר העתיקה, בעצת הרב יעקב מאיר החל לפעול עם הרב שלמה מוסאיוף לרכישת חלקת אדמה מחוץ לשכונה. בחודש מאי 1890 (סיוון ה'תר"ן) ייסד עם הרב שלמה מוסיוף את הוועד לייסוד שכונת הבוכרים, ושימש בו כחבר. בשנת 1891 (ה'תרנ"א) רכש יחד עם הרב מוסיוף מכספם האישי שטח אדמה שנקרא "כרם ג'יזאל" בגודל 65 דונמים, עליו ייסדו יחד את שכונת הבוכרים, ונמנו עם ראשוני בוני הבתים בשכונה. לאחר הרכישה פרסמו קול קורא לאנשי העדה הבוכרית לרכוש חלקות ולבנות בהן את בתיהם, ואט אט התרחבה השכונה.
בשנת 1901 (ה'תרס"א) חזר לסמרקנד, בשל רצונו לייסד שם תלמוד תורה, ולהכניס את בניו שנולדו בישראל לעסקי המסחר שמהם התפרנס גם הוא. בסמרקנד המשיך בפעילותו, ייסד תלמוד תורה בו הכשיר תלמידים לשמש כאנשי דת בערי ובכפרי הסביבה, והיה עובר מעיר לעיר להפיץ את רעיון תקומת עם ישראל בארצו.
בשנת 1922 (ה'תרפ"ב) חזר לישראל, יחד עם הרב משה יצחקוף הכהן והרב יוסף חיים שלומוף. בשובו לישראל הגה ויישם תוכניות להמשך פיתוח שכונת רחובות הבוכרים, אך עם זאת רצה לחזק את ההתיישבות החקלאית בישראל, ולשם כך קנה קרקעות בחדרה. בשל היכרותו עם תחום החקלאות, בחדרה עבד באדמותיו עד ליומו האחרון, לצד עולים נוספים מבני עדתו שהיו בקיאים בגידול צמר גפן, תולעי משי וקרקולים.
הלך לעולמו ב-25 בפברואר 1924 (כ' באדר א' ה'תרפ"ד) ונקבר בהר הזיתים.
בנו בן ציון היה יו"ר הקהילה הבוכרית בישראל. תלמידיו היו הרב דוד אמינוף, הרב יעקב קייקוב והרב ידידיה עלהיוף שהנהיגו את הקהילה בסמרקנד לאחר עלייתו לישראל. על שמו הוקם "בית הכנסת מהרי"ך" בדרום תל אביב.
אריסטון מאפמיה
אריסטון מאפמיה הוא שמו של יהודי מימי הבית השני, בן העיר אפמיה שבצפון מערב סוריה, על גדות נהר אורונטס, שבשמו נקשרה הלכה הנזכרת במשנה ובתלמוד.
במסכת חלה שבמשנה מובאת משנה על אודות הבאת ביכורים וחלות לבית המקדש בירושלים, תוך בחינת המקום ממנו הובאו הביכורים, האם נכלל בתחום ארץ ישראל אם לאו, על מנת להחליט אם ניתן לקבל ביכורים אלו:
ההלכה שנקשרה בתלמוד הירושלמי בשמו של אריסטון היא שניתן להביא ביכורים מרחבי סוריה, ואף מצפונה של סוריה, שכן היא נחשבת בתחומי ארץ ישראל בגבולות ההבטחה, מנחל מצרים בדרום ועד נהר פרת בצפון.
במערת קבורה מתקופת בית שני בערוץ גיא בן הינום שבירושלים נתגלו שברי גלוסקמה עם הכיתוב "אריסטון אפמי", ויש הסבורים כי המדובר באותו אדם הנזכר במשנה, אשר מעבר להבאת ביכורים לירושלים, גם ביקש להיקבר בה.
עדות לקיום קהילה יהודית באפמיה בתקופתו של אריסטון ניתן למצוא בכתביו של יוסף בן מתתיהו.
אינדה קני
גביע הפדרציה הסובייטי
גביע הפדרציה הסובייטי (ברוסית: Кубок Федерации футбола СССР) היה מפעל כדורגל סובייטי המוכרע בשיטת פלייאוף. המפעל נוסד בשנת 1986 ונערך בכל שנה עד פירוקו בשנת 1990 בחסות התאחדות הכדורגל הסובייטית. בעונת 1989 נקרא גביע איחוד הכדורגל של ברית המועצות ( Кубок Футбольного союза СССР).
הטורניר נערך בקרב 16 קבוצות הכדורגל הבכירות בברית המועצות.
שמואל סיסו
שמואל סיסו (נולד ב-1951) הוא ראש הוועדה הקרואה בתל מונד לשעבר. קודם לכן כיהן כראש עיריית קריית ים בשנים 1989–1997 ו-2003–2013 וקונסול ישראל בניו יורק.
ביוגרפיה.
סיסו נולד בעיר ספרו שבמרוקו להוריו סוליקה ורחמים. משפחתו עלתה לישראל ב-1956 והתיישבה במעברה בצפת. מגיל ארבע גדל בקריית ים, בתחילה במעברת "הקמפ", משם עברו לרחוב שפרינצק. למד בתיכון בויאר שבירושלים. למד לימודי משפטים באוניברסיטה העברית ולתואר שני במנהל. לאחר מכן היה לבעלים של משרד עורכי דין.
ב-1989 נבחר לתפקיד ראש עיריית קריית ים. בבחירות שנערכו ב-1993 רץ סיסו ברשימה משותפת של הליכוד, העבודה והמפד"ל ("קריית ים אחת"), וזכה ב-81% מקולות הבוחרים. בשנת 1997 מונה על ידי שר החוץ דוד לוי לתפקיד קונסול ישראל בניו יורק, במסגרת מכסת המינויים הפוליטית המותרת. התנועה לאיכות השלטון עתרה כנגד המינוי, משום שלטענתה אין לסיסו כישורים מתאימים, המינוי נעשה בניגוד לנהלים, והמינוי הוא מינוי פוליטי עקב קרבתו של סיסו לדוד לוי. השופטים דחו את העתירה וקבעו כי אין די בטענות התנועה כדי לפסול את המינוי, כיוון שלדברם, אף שמינויים פוליטיים אינם ראויים, לבג"ץ אין עילה למנוע אותם, אלא אם תוכח שחיתות של ממש או הפרה זועקת של הנהלים. עם מעברו לתפקיד הקונסול מונה לתפקיד ראש העיר בני סטלקול ממפלגת העבודה, שהיה השני לו ברשימה.
בשנת 2000 עם התפטרותו של דוד לוי מן הממשלה, ביקש ראש הממשלה דאז, אהוד ברק להחליפו באלון פנקס והוא סיים את תפקידו. ב-2004 מונה לחבר המועצה המייעצת של בנק ישראל.
עם סיום תפקידו חזר כשותף במשרד עורכי דין. בבחירות המקומיות שהתקיימו בשנת 2003 התמודד כנציג רשימה עצמאית "עם אחד למען קריית ים" וחזר לתפקיד ראש העיר. ב-02006 הצטרף למפלגת קדימה. בבחירות שהתקיימו ב-2008 נבחר ברוב של 84% מקולות הבוחרים, לאחר שגבר על נציג הליכוד, בן דודו אלון סיסו. לקראת הבחירות ב-2013 הודיע סיסו כי יתמודד על התפקיד. זמן קצר לאחר סגירת רשימת המתמודדים לראשות העיר, כאשר הוא נותר מתמודד יחיד על ראשות העיר, הודיע סיסו במפתיע כי קיבל את תפקיד מנכ"ל רשת אורט העולמית, והודיע על פרישתו מן המירוץ. כתוצאה מן המצב המיוחד שנוצר, דוד אבן צור שהיה השני ברשימתו של שמואל סיסו התמודד לתפקיד ראש העיר כמועמד יחיד. נציג הליכוד אלון סיסו שהצהיר קודם לסגירת הרשימות כי יתמודד על התפקיד אך לא עשה כן, עתר לבג"ץ כנגד הבחירות שהיו אמורות להתקיים באותו השבוע בהן אבן צור כמתמודד יחיד, על מנת לתת הזדמנות לו ולמתמודדים נוספים להתמודד לתפקיד ראש העיר. בג"ץ דחה את עתירתו וטען כי לא הוכח שהליך החלפת סיסו באבן צור הוא צעד של קנוניה מתוכננת, וכן מכיוון שלא נוצרו נסיבות מיוחדות הדורשות התערבות של בית המשפט. בבחירות שהתקיימו זכה אבן צור ב-64.3% מהקולות כמתמודד יחיד.
בתקופת כהונתו של סיסו עלה אחוז הזכאים לבגרות בעיר והוא הצליח לייצב את מצבה הכספי של העירייה. העיר קלטה עולים רבים ונבנו בה השכונות סביוני ים ופסגות ים. במהלך כהונתו הוקם בעיר המדעפארק, קמפוס מדעי, חינוכי ותרבותי.
במאי 2017 הודיע על התפטרותו מניהול אורט העולמית. בחודש זה פורסם כי מונה לעמוד בראש הוועדה הקרואה בתל מונד, והוא נכנס לתפקידו החל מחודש יוני 2017. הוא צפוי לסיים את תפקידו ב-24 בנובמבר 2020, בעקבות הבחירות בתל מונד.
בנובמבר 2019 נעצר על ידי המשטרה בחשד לשוחד, מרמה והפרת אמונים וגם בהלבנת הון. באוגוסט 2020 הודיעה המשטרה שלא נמצאה תשתית ראייתית נגדו.
מרווין פלטנהרדט
אלימות במערכות יחסים חד-מיניות