שטח אגן הניקוז של הנהר הוא כ-977 אלף קמ"ר, בשטחי דרום אפריקה, לסוטו, בוטסואנה ונמיביה.
פרויקטים לניקוז המים וניצולם.
שני פרויקטים גדולים לניצול מי הנהר יצאו לפועל. האחד, פרויקט נהר אורנג' (ORP - Orange river project) בוצע בשיא ימי האפרטהייד, בתקופת ממשלתו של הנדריק פרוורד. במסגרת הפרויקט הוקם סכר גרייפ (שנקרא בעת בנייתו סכר הנדריק פרוורד) ומי הנהר פוצלו לשניים - חלקם זרם בנהר אורנג' אל סכר ונדרקלוף, ונוצל בשני הסכרים על ידי תחנות כוח הידרואלקטריות. חלק אחר הוזרם בתעלה אל פרובינציית הכף המזרחית, שם שימשו המים להשקיית אזורים צחיחים. כך הושגו שלוש מטרות - ייצוב הזרימה בנהר, פתרון בעיית המחסור במים בכף המזרחי וייצור חשמל.
הפרויקט השני הוא פרויקט המים של רמות לסוטו (Lesotho Highlands Water Project - LHWP) שהוחל בביצועו ב-1986 והשלב הראשון שלו (והיחיד עד כה שיצא לפועל) הושלם ב-2002. הפרויקט, מיזם משותף של ממשלות לסוטו ודרום אפריקה, כולל מערכת של מנהרות וסכרים, שמטרתה לספק מים מאגן הניקוז של נהר ואל בלסוטו לאזורים הסובלים ממחסור במים דרום אפריקה, בתמורה לגמול כספי.
שלט האצולה של שושלת בגרטיוני
שלט האצולה של שושלת בגרטיוני שימש את השושלת המלכותית העתיקה של גאורגיה וצאצאיהם. גם בשנות האלפיים, השלט הוא המגן הרשמי של בית המלוכה הגאורגי, הטוען לכתר הגאורגי, שמושבו בספרד.
הדוגמה המוקדמת של מגן בגרטיוני מתוארכת למאה ה-17, אף על פי שהסמלים הנפרדים הם מוקדמים הרבה יותר.
המגן מחולק לארבעה ריבועים שווים:
המגן מראה את הטוניקה של "האציל שלנו", המייצג את המזכרת הקדושה של גאורגיה, הקבורה תחת קתדרלת סווטיצחובלי שבעיר מצחתה. התומכים הם שני אריות פראיים. ומוקף מסביבו מהכתר המלכותי של גאורגיה, שנקרא הכתר האיברי.
הרמון
הרמון (בערבית: חרים حريم מהמילה حرم; בטורקית: Harem), הוא אגף בארמון המשמש למגורי נשותיו ופילגשיו של המלך (ולפעמים גם אנשי ממשל אחרים). תופעה זאת הייתה ידועה בכמה ממלכות בעת העתיקה.
נשות ההרמון חיו בדרך כלל במסגרת ההרמון עצמו ולא הורשו לצאת לבדן מעבר לחומותיו. הגברים היחידים שעמם הן היו נפגשות, מלבד סריסים, היו המלך (או בעל ההרמון) אביהן ואחיהן. ידוע כי לבבלים ולפרסים הקדמונים היו הרמונות.
בביולוגיה משתמשים במילה הרמון כדי לתאר בעלי חיים המתקבצים בלהקות של נקבות תחת זכר שליט, כמו אצל האריה, אריות הים ופיל הים.
אטימולוגיה.
המילה הרמון היא מילה יחידאית בתנ"ך המופיעה בפסוק בספר עמוס "וְהִשְׁלַכְתֶּ֥נָה הַהַרְמֹ֖ונָה". משמעות המילה לא ברורה אבל ברור שהשלכה להרמון היא ענישה לנשות שומרון. על פי רוב הפרשנים מדובר בשם של מקום. יש שראו בה מילה זהה למילה ארמון בהחלפת האותיות א' ו-ה'. יש שפירשו שמדובר בחלק הארמון המיועד לפילגשי המלך. פירוש זה נתקבע בעברית המודרנית כנראה בהשפעת המילה הלועזית Harem. מקור המילה מן השורש ה.ר.מ או לחלופין ח.ר.מ, שהקשרו בערבית (וכן בעברית) הוא של דבר אסור, מקודש או מרוחק, מה שאכן בא לידי ביטוי במגורי הנשים, שהיו נפרדים ומוצנעים משאר הארמון.
בתנ"ך.
התורה (חוק המלך) אוסרת על המלך ריבוי נשים, לפי הפסוק בספר דברים: . חרף זאת, שלמה המלך למשל נודע ב-700 נשותיו ו-300 פילגשיו.
במגילת אסתר מתוארים אחדים מנוהלי ההרמון, "בית הנשים", של אחשוורוש, שעם המתגוררות בו נמנו ושתי ואסתר המלכה. האחראי על הרמונו של אחשוורוש היה הגי.
בימינו.
בימינו ההרמונות נעלמים ברוב הארצות המוסלמיות, אף שעדיין יש עשירים ושליטים שיש להם הרמונות גדולים.
סלג'וק
סלג'וק (בטורקית: Selçuk; בערבית: سلجوق) היה אבי המשפחה הסלג'וקית, שהצליחה להשתלט במאה ה-11 על כל שטחי ההשפעה של האימפריה העבאסית והייתה כוח משמעותי בעולם האסלאם עד לעלייתה של האימפריה המונגולית במאה ה-13.
בשנת 1071 לאחר ניצחונם במלחמה מול הביזנטים המשיכו במסע הכיבוש וכבשו את ארץ ישראל וירושלים. שם אסרו על נוצרים להתקרב למקומות הקדושים.
הסלג'וקים היו כוח במזרח התיכון עד לפלישה המונגולית במאה ה-13. סולטנות רום, שישבו באסיה הקטנה המשיכו להיות כוח מקומי עד למאה ה-14.
אלף ארסלאן
נינט טייב
נינט טייב (נולדה ב-21 באוקטובר 1983) היא זמרת-יוצרת, שחקנית, דוגמנית ושדרנית רדיו ישראלית. זוכת "פרס מסך הזהב" כשחקנית הטובה ביותר בסדרה יומית. התפרסמה בזכות זכייתה בעונה הראשונה של תוכנית המציאות "כוכב נולד".
ביוגרפיה.
טייב נולדה וגדלה בקריית גת ליוסף טייב, שעלה מתוניסיה, ולמרסל (לבית מלכה), שעלתה ממרוקו. נינט היא השלישית מבין חמישה אחים. אחיה הבכור אייל שימש כמנהלה האישי בתחילת הקריירה. החלה לעסוק בזמרה כבר בגיל צעיר, כשהופיעה באירועים משפחתיים, בטקסים עירוניים ובמקהלת בית הספר "רוגוזין" בעירה. בגיל 15 זכתה בתחרות ה"פזמנוער" בקריית גת עם ביצוע לשיר "Hero" של מריה קארי. טייב שירתה בצה"ל בחיל ההנדסה הקרבית כמש"קית תחזוקה, ואף שרה את המנון החיל החדש.
קריירה מוזיקלית.
2000–2003: תחילת דרכה ופריצה בכוכב נולד.
טרם פריצתה הגדולה בתוכנית המציאות כוכב נולד, השתתפה טייב במספר תוכניות כישרונות מוזיקליים. בשנת 2000 זכתה במקום הראשון בתחרות הכישרונות הצעירים של הטלוויזיה החינוכית, "קולות וצלילים". טייב זכתה במקום הראשון לאחר שביצעה את השיר "זה לא אמיתי", שיר שאת מילותיו כתב והלחין אבי כוכב - מנהל להקת הנוער של קריית גת בשם "דור ההמשך" שבה הייתה טייב חברה. תוכנית כישרונות נוספת שבה טייב השתתפה הייתה "המלך הבא", ששודרה בערוץ יס בריזה בהנחייתו של דידי הררי. בתוכנית זו התחרתה טייב מול משתתפים נוספים שהתפרסמו גם הם מאז, ביניהם סגיב כהן, דודו אהרון, הראל סקעת ורפאל מירילא.
בשנת 2003, במהלך שירותה בצה"ל, ניגשה לאודישנים של תוכנית המציאות "כוכב נולד" של הזכיינית "קשת", ששודרה לראשונה באותה השנה בערוץ 2. ב-28 באוגוסט באותה שנה השתתפה בשלב הגמר של התוכנית שנערך בחוף ניצנים, יחד עם שירי מימון ושי גבסו. בגמר שרה טייב את השיר "ים של דמעות", שביצע במקור זוהר ארגוב. טייב זכתה במקום הראשון על פי בחירת הקהל והשופטים, עם 49% מקולות הצופים, ומעל ל-720,000 הצבעות. באוקטובר באותה שנה יצאה לסבב הופעות עם משתתפי התוכנית. בנובמבר, זמן קצר לאחר זכייתה, הקליטה טייב סינגל ראשון, "כמו ששיר נוגע", שכתב יעקב רוטבליט והלחין רמי קלינשטיין כפרס לזוכת התוכנית.
2004–2008: יחפה.
בשנת 2004, הקליטה טייב את שיר הנושא ״בסוף העולם״, לסרטו של אבי נשר, "סוף העולם שמאלה". נשר בחר דווקא בטייב, כיוון שסיפור חייה הזכיר לו את סיפורם של גיבורי הסרט. באותה שנה ביצעה טייב בשיתוף פעולה עם אלי פיניש את שיר הנושא למשדר ההתרמה יומטוב, הנקרא "כמו כולם".
במהלך שנת 2006 עבדה טייב על אלבום הבכורה שלה, "יחפה", בהפקתו של אביב גפן. הסינגל הראשון מהאלבום היה השיר "כשאתה כאן". השיר זכה לסיקור תקשורתי נרחב בבכורה במועדון הזאפה שבתל אביב, בעיקר בעקבות הסגנון החדש שרכשה לעצמה טייב, בלדה עם נגיעות רוקיסטיות. בספטמבר באותה שנה הוציאה טייב את האלבום, וכעבור יום, בגמר "כוכב נולד 4", הוא הוכרז כאלבום זהב. מתוך האלבום יצאו לתחנות הרדיו השירים "היא יודעת", "הכול יכול לקרות", "אם תבוא" ו-"יחפה".
בדצמבר 2006, יצאה טייב למסע ההופעות של האלבום. מסע ההופעות כלל בתחילה עשרות הופעות באולמות גדולים בכל רחבי הארץ. בקיץ 2007 קיבל מסע ההופעות תפנית, כאשר החלה טייב לערוך הופעות אינטימיות ומצומצמות יותר במועדונים קטנים ובפאבים. בהופעות אלה אירחה לצידה אמנים מוכרים רבים כמו שי גבסו, אביב גפן, עברי לידר ואסף אמדורסקי.
בפברואר 2007 הקליטה טייב יחד עם עברי לידר גרסה מחודשת לשירה של עפרה חזה "הכאב הזה", שזכתה להצלחה רבה. בשנת 2008 הקליטה טייב גרסת כיסוי לשירו של אילן וירצברג "לא יכולתי לעשות כלום" עבור הפרויקט "עבודה עברית".
באותה שנה שבה טייב לבצע בשנית את שיר הנושא למשדר ההתרמה יומטוב. השיר נקרא "עד שתגיע".
2009–2011: קומוניקטיבי.
ב-7 ביוני 2009, יצא לאור "אם אני אלך", כסינגל הראשון מהאלבום השני של טייב. בחודש יולי הוציאה סינגל שני לקראת האלבום, "מדברים". לאחר שלושה סינגלים נוספים אשר יצאו מתוך האלבום, "הכלה" ,"אולי בחגים" ו"יקינטון", יצא ב-18 בנובמבר האלבום המלא, "קומוניקטיבי". על מנת לקדם את האלבום יצאה טייב לסיבוב הופעות, שכלל בין היתר הופעות אקוסטיות בכל רחבי ישראל, וכן הופעות בהן אירחה טייב אמנים נוספים כמו עברי לידר, שלומי שבן, שלום חנוך, שלומי סרנגה ולהקת שני/אחרון/אוקטובר.
עם יציאת האלבום השני של טייב ב-2009, היא נבחרה לייצג את ישראל בטקס פרסי המוזיקה של MTV אירופה בקטגוריית ה-"Best Act" בזכות הצבעת גולשים באתר MTV ישראל, אולם לא הצליחה להעפיל לגמר.
בשנת 2010, שיתפה טייב פעולה עם ארקדי דוכין בשירה "בודדה", שנכלל בפרויקט מיוחד בשם "השיר היומי". בספטמבר 2011 התארחה בשיר "My Game", של המוזיקאי גלעד כהנא מתוך אלבומו החמישי "Bad love", טייב התארחה בו גם כזמרת רקע ביתר השירים באלבום גם הופיעה בסיבוב ההופעות שמלווה את האלבום. באותה שנה ביצעה טייב גם את שיר הנושא גרסת כיסוי לשיר "כל כיוון" של להקת רוקפור, שהופיע בסדרת הדרמה "אורים ותומים" ששודרה בערוץ יס ישראלי.
2012–2011: "Sympathetic Nervous System".