אליפות בהולנד ומעבר לספרד.
ב-8 בספטמבר 1979 החל בינהאקר לאמן את אייאקס. כבר בעונת הבכורה שלו, עונת , הוביל בינהאקר את קבוצתו לזכייה באליפות הולנד ולחצי גמר גביע אירופה לאלופות. במסגרת האירופית הציגה אייאקס יכולת התקפית מרשימה, שכללה שני ניצחונות 8:1 על ה.י.ק. הלסינקי בסיבוב הראשון, ניצחון 10:0 על אומוניה ניקוסיה בשמינית הגמר וניצחון 4:0 על שטרסבורג ברבע הגמר. אייאקס נעצרה בחצי הגמר על ידי הזוכה בסיום הטורניר, נוטינגהאם פורסט. עונה אחר כך נעצרה קבוצתו של בינהאקר כבר בשמינית גמר גביע אירופה על ידי באיירן מינכן, כולל תבוסת 5:1 במשחק החוץ. גם בליגה ההולנדית פיגרה אייאקס אחרי מוליכת הטבלה א.ז. אלקמאר, עד שב-10 במרץ 1981 התפטר בינהאקר מתפקידו והוחלף על ידי אד דה מוס.
בינהאקר עזב לראשונה את הולנד כמאמן פחות משבועיים אחר כך, כשהתמנה לתפקיד מאמן ריאל סרגוסה שישה מחזורים לסיום העונה, והוביל אותה להישרדות בליגה הבכירה. לאחר מכן הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות מלאות, במהלכן עברו בקבוצה שחקנים בכירים כמו חורחה ולדאנו, ראול אמרייה, חואן אנטוניו סניור ופיצ'י אלונסו. לאחר עונת הבכורה המלאה שלו בקבוצה, שהסתיימה במקום ה-11 בטבלה, הוביל בינהאקר את סרגוסה המשתפרת עד למקום השישי בטבלה. סרגוסה הפגינה יכולת מרשימה, ובאותה עונה זכו שני שחקניה בפרס דון בלון – סניור בתואר הכדורגלן הספרדי המצטיין, וחואן ברבאס בתואר הכדורגלן הזר המצטיין.
חזרה להולנד ואימון הנבחרת.
לקראת עונת חזר בינהאקר לליגה ההולנדית לתפקיד מאמן וולנדם. הוא לא נחל הצלחה עם הקבוצה שהתמודדה כנגד הירידה, ובאמצע העונה, בפברואר 1985 עזב אותה לטובת משרת מאמן נבחרת הולנד. בינהאקר התמנה לתפקיד המאמן במקומו של רינוס מיכלס בעיצומן של מוקדמות מונדיאל 1986, בהן צברה עד להגעתו שתי נקודות בלבד, עם ניצחון אחד ושני הפסדים. בינהאקר הוציא את הנבחרת ממצבה הקשה, והוביל אותה לניצחון 7:1 כבר בבכורה שלו על הקווים מול . עד לסיום שלב הבתים צברה הולנד תחת הדרכתו שני ניצחונות ותיקו, וסיימה במקום השני שהוביל לפלייאוף ההעפלה, שם התמודדה מול . בסופו של דבר כשלה הולנד להעפיל למונדיאל 1986, לאחר שהודחה על ידי בלגיה עקב חוק שערי חוץ. במרץ 1986, בעקבות ההדחה, התפטר בינהאקר מתפקידו לאחר כשנה.
ריאל מדריד, אייאקס ומונדיאל 1990.
לקראת עונת התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן ריאל מדריד. הוא הוביל את הקבוצה במשך שלוש עונות, בהן שלטה ללא עוררין בליגה הספרדית אך כשלה להעפיל לגמר גביע אירופה. בעונה הראשונה שלו בתפקיד זכתה ריאל באליפות ספרד בפער של שלוש נקודות מברצלונה, וסיימה את דרכה ברבע גמר גביע אירופה בעקבות הפסד לכוכב האדום בלגרד בחוק שערי חוץ, וזאת לאחר שהדיחה את יובנטוס החזקה שלב אחד קודם לכן. בעונת הוביל בינהאקר את ריאל לאליפות מרשימה בפער 11 נקודות מריאל סוסיאדד, שגם העניקה לו את הזכייה בפרס דון בלון למאמן השנה בליגה הספרדית. בגביע אירופה הודחה הקבוצה בחצי הגמר על ידי פ.ס.וו. איינדהובן, וזאת לאחר שהדיחה מהטורניר בין היתר את נאפולי של דייגו מראדונה. בעונה השלישית והאחרונה הוביל בינהאקר את קבוצתו לזכייה בדאבל, לאחר שהקדימה בליגה את ברצלונה בחמש נקודות, וגברה בגמר גביע המלך הספרדי 1:0 על ריאל ואיאדוליד. באירופה הגיעה הקבוצה פעם נוספת לחצי הגמר, אך הובסה על ידי מילאן והודחה. בסיום העונה השלישית עזב בינהאקר את המועדון.
לקראת עונת חזר בינהאקר לתפקיד מאמן אייאקס. בעונה הראשונה שלו בקדנציה החדשה, הוביל בינהאקר את אייאקס לזכייה באליפות בפעם השנייה בקריירה, בפער נקודה מאיינדהובן. באותה העונה השתתפה אייאקס בגביע אופ"א. במסגרת הטורניר פגשה אייאקס את אוסטריה וינה, ובמהלך המפגש נזרק מוט ברזל מיציע אוהדי אייאקס לעברו של שוער היריבה. בעקבות התקרית, הורחקה אייאקס לשנה על ידי אופ"א מכל המסגרות האירופיות.
במאי 1990, בתום העונה בליגה ההולנדית וזמן קצר לפני טורניר מונדיאל 1990 באיטליה, קיבל בינהאקר בפעם השנייה את תפקיד מאמן נבחרת הולנד לקראת הטורניר. הנבחרת העפילה לטורניר עם המאמן תיס ליברכטס, שהחליף את מיכלס לאחר הזכייה ביורו 1988. עם זאת, סבלה הנבחרת ממשבר אמון בין הצוות המקצועי לסגל השחקנים, ולחוסר יציבות שגררה את פיטוריו של ליברכטס זמן קצר לפני תחילת הטורניר. בעקבות הבעיות הקשות בנבחרת, התקשתה הולנד להציג את היכולת המצופה וצלחה בקושי רב את שלב הבתים מהמקום השלישי בבית לאחר שלוש תוצאות תיקו – 1:1 מול , 0:0 מול ו-1:1 מול . הולנד סיימה את הטורניר ללא ניצחון, לאחר שנוצחה 2-1 על ידי בשלב שמינית הגמר. בינהאקר התפטר מתפקידו בנבחרת לאחר הטורניר וחזר לתפקידו כמאמן אייאקס.
בעונת התנהל מאבק אליפות צמוד בליגה ההולנדית בין אייאקס לאיינדהובן. כל קבוצה השיגה ניצחון ביתי מול יריבתה, ואת העונה סיימו שתי הקבוצות עם מאזן זהה של 53 נקודות. אייאקס נאלצה להיפרד מתואר האליפות עקב פער שערים, שנטה לטובתה של פ.ס.וו. בשני שערים בלבד. בסיום העונה עזב בינהאקר את תפקיד מאמן הקבוצה.
חזרה לריאל מדריד ומעבר לשווייץ.
בנובמבר 1991, במהלך עונת בליגה הספרדית, חזר בינהאקר לריאל מדריד על תקן מנהל מקצועי, בעקבות רצף תוצאות חלשות. תחתיו עבד המאמן רדומיר אנטיץ', שעל אף הירידה הקלה ביכולת, הוביל את הקבוצה בחודשיים שלאחר מכן למקום הראשון בפער של שבע נקודות, ולרבע גמר גביע אופ"א. על אף היתרון בראש הטבלה, פוטר אנטיץ' מתפקידו בינואר 1992 ובמקומו מונה בינהאקר לתפקיד המאמן. הקדנציה השנייה על הקווים בריאל הייתה קצרה יותר ומוצלחת פחות מהראשונה. בינהאקר הוביל את הקבוצה לחצי עונה חלשה מאוד, בסיומה איבד את היתרון בליגה ואת האליפות לברצלונה בפער של נקודה, והודח בחצי גמר גביע אופ"א על ידי טורינו. בסיום העונה סיים בינהאקר את תפקידו במועדון.
לקראת עונת התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן גראסהופרס ציריך מהליגה השווייצרית. הוא לא הצליח להוביל את הקבוצה לפלייאוף האליפות, לאחר שסיים במקום התשיעי מתוך 12 בליגה הסדירה. באותה עונה הוביל בינהאקר את קבוצתו לגמר הגביע השווייצרי, אך שם הובסה קבוצתו 4:1 על ידי לוגאנו. בינהאקר סיים את תפקידו עם תום העונה ולא המשיך לעונה נוספת במועדון.
ערב הסעודית, מקסיקו וטורקיה.
בדצמבר 1993, לאחר העפלתה של למונדיאל 1994 בארצות הברית, התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן הנבחרת. ערב הסעודית הודרכה על ידי מאמנים ברזילאים באופן כמעט רציף החל משנת 1980, וסגנון המשחק האירופי של בינהאקר לא תאם את ציפיות ההתאחדות הסעודית, שציפתה לסגנון משחק דרום אמריקאי בעיקרו. שלושה חודשים בלבד לאחר שהתמנה לתפקיד פוטר בינהאקר מתפקידו, ומי שהוביל לבסוף את הנבחרת בטורניר הגמר היה חורחה סולארי הארגנטינאי.
ב-15 ביוני 1994 התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן קלוב אמריקה המקסיקנית. בינהאקר הוביל סגל מרשים בכיכובם של שחקני הרכש האפריקאים פרנסואה אומאם-בייק וקלושה בוואליה, וסגל מקומי שכלל בין היתר את קוואוטמוק בלנקו, חואקין דל אולמו, לואיס רוברטו אלבס וראול לארה. בינהאקר הוביל את הקבוצה ליכולת מרשימה ושוברת שיאים, בייחוד שיאי שערים. הקבוצה הפגינה יכולת התקפית מרשימה וצעדה בבטחה לפלייאוף האליפות של עונת . מאזן הקבוצה, הן מבחינת נקודות והן מבחינת שערים, היה מהטובים בליגה, והיכולת המרשימה סחפה קהל רב למגרשים כך שממוצע האוהדים למשחק בתקופתו של בינהאקר היה הגבוה ביותר באותו העשור. ב-5 באפריל 1995, זמן קצר לפני סיום העונה הסדירה ותחילת הפלייאוף, פוטר בינהאקר במפתיע מתפקידו, וזאת לאחר שהתעלם מהוראתו של בעלי הקבוצה שלא לשתף את חואקין דל אולמו במשחק הליגה הקרוב. דל אולמו היה מצוי בסכסוך כלכלי עם הבעלים, אך בינהאקר סירב להתערבות בבחירת הסגל ושיתף את דל אולמו על אף ההוראה. לאחר המשחק הודיעה הנהלת הקבוצה לבינהאקר על סיום דרכו במועדון. הקבוצה עצמה התקשתה להתאושש מהפרידה והודחה בחצי גמר הפלייאוף על ידי קרוס אסול.
לקראת עונת התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן איסטנבולספור מהליגה הטורקית. פתיחת העונה של הקבוצה הייתה חלשה מאוד, וכללה שבעה הפסדים בשמונת משחקי הפתיחה של העונה. כבר באוקטובר 1995, לאחר ארבעה חודשים בתפקיד, פוטר בינהאקר מתפקידו כמאמן הקבוצה.
ב-4 בנובמבר 1995, חודש לאחר פיטוריו, חזר בינהאקר למקסיקו כשהחליף את אוסבלדו ארדילס בתפקיד מאמן גוודלחרה. בינהאקר לא הצליח להוביל את קבוצתו לפלייאוף האליפות, וסיים את תפקידו עם תום העונה.
חזרה להולנד וזכייה באליפות.
לקראת עונת חזר בינהאקר להולנד, והתמנה לתפקיד מאמן ויטסה ארנהם מהליגה הבכירה. בין שחקני הרכש שהגיעו עם בינהאקר היה גם חואקין דל אולמו, אותו אימן בקלוב אמריקה. ויטסה תחת בינהאקר צברה עד לפגרת החורף תשעה ניצחונות וחמישה הפסדים בעשרים המחזורים הראשונים של העונה, ועם היציאה לפגרת החורף סיים בינהאקר את תפקידו במועדון והוחלף על ידי הנק טן קטה.
באוקטובר 1997 התמנה בינהאקר לתפקיד מאמן פיינורד. הוא שב למועדון כעשרים שנים אחרי שעבד בו כמאמן הנוער, במקומו של ארי האן שסיים את תפקידו בעקבות פתיחת עונה חלשה. עד לסיום העונה הצעיד בינהאקר את קבוצתו למקום הרביעי, ועונה אחר כך זכה עמה באליפות הולנד בפער של 15 נקודות מהסגנית וילם II. פיינורד הציגה את ההגנה החזקה בליגה, ניצחה ב-25 מתוך 34 המחזורים והפסידה רק ארבע פעמים. בעונת הוביל בינהאקר את קבוצתו לזכייה במגן יוהאן קרויף עם ניצחון 3:2 על אייאקס ולשלב הבתים השני של ליגת האלופות, והתפטר מתפקידו כחודשיים לתום העונה, אותה סיימה הקבוצה במקום השלישי בליגה.
מנהל מקצועי בהולנד וחזרה לקלוב אמריקה.