אלג'זירה הקימה חטיבה בשפה האנגלית, שנועדה בין היתר להראות את ישראל לעולם מנקודת המבט הפאן-ערבית, אשר רואה במזרח התיכון ובצפון אפריקה יחידה גאוגרפית אחת - "אלווטן אלערבי" (המולדת הערבית).
הערוץ שודר בעבר ב-yes ו-HOT. ב-13 במרץ 2008 הודיעה ממשלת ישראל כי היא מחרימה את רשת אלג'זירה ותחדל לשתף איתה פעולה בנימוק של סיקור מגמתי וחד צדדי העולה עד כדי תעמולה של פעולת צה"ל ברצועת עזה שהחלה ב-29 בפברואר 2008. טענות ממשלת ישראל נתמכו על ידי כתבים של רשתות חדשות מסחריות אחרות כגון צבי יחזקאלי ושמרית מאיר וקבעו, בין השאר, כי אלג'זירה נמנעה מלדווח על רקטות ששיגרו ארגוני הטרור מרצועת עזה לשטח ישראל ולמקומות ישוב של אוכלוסייה אזרחית, ביניהן כאלה שהתפוצצו בשדרות ובאשקלון. כמו כן, נמנעה אלג'זירה מלדווח כי פעולת צה"ל באה בתגובה לשיגורי הרקטות ובמטרה להפסיקם, ומהצד השני, הרבתה לשדר בשידורים חוזרים תצלומי תקריב של גופות ילדים שנהרגו בעזה, גם כשלא היה ברור אם נהרגו מאש כוחות צה"ל או כתוצאה מהתפוצצות חומרי נפץ בשימוש חברי ארגוני הטרור הפלסטיניים. כמו כן, הציגה קריקטורות של מנהיגים ישראלים במדים נאציים תוך השוואתם לאדולף היטלר. אלג'זירה טענה בתגובה כי היא משדרת דיווחים על המציאות כפי שהיא. מחמוד א-זהאר, מבכירי ארגון הטרור חמאס בעזה, הודה עם סיום הלחימה בעזה לערוץ אל-אקצה השייך לחמאס ולרשת אלג'זירה על עזרתם.
באוגוסט 2011 נעצר בישראל מנהל לשכת אלג'זירה באפגניסטן, סאמר עלאווי, והורשע בעקבות עסקת טיעון בסיוע לחמאס.
ב-26 ביולי 2017 הודיע ראש הממשלה בנימין נתניהו כי הוא מתכוון לפעול לסגירת משרדי הערוץ בירושלים בטענה ש"רשת אל-ג׳זירה לא מפסיקה להתסיס לאלימות סביב הר הבית"
ב-8 באוגוסט 2017 הודיע משרד התקשורת בראשותו של השר איוב קרא שהוא יסגור את שידורי אל ג'זירה בישראל
באוגוסט 2017 שידר הערוץ בדיה עיתונאית בדמות ראיון שבו העידה מי ששירתה בצה"ל בתפקיד מנהלתי כי הרגה ילדים במסגרת שירותה. הראיון היה חלק מתוכנית בידור אוקראינית והיה ידוע כשקר, אך שודר באל-ג'זירה כאמת.
אלג'זירה ומצרים.
ב-30 בינואר 2011 סגרו השלטונות המצריים את משרדי אלג'זירה בקהיר, ובמקביל שובשו שידורי התחנה במדינה, הנקלטים באמצעות לווייני ניילסאט. התחנה עמלה על מנת להמשיך ולשדר למצרים בערוצים חלופיים.
מאז הדחת מוחמד מורסי מכס הנשיאות במצרים, פועלים השלטונות לצימצום השפעת התחנה במדינה, בתואנה כי היא חותרת תחת הנהגת ההפיכה הצבאית. ב-29 באוגוסט 2013 הודיעו גורמי ממשל מצריים כי לתחנה אין אישור לפעול במצרים ותבעו מהגורמים האחראים לאכוף את האיסור. ב-30 באוגוסט הודיעה הרשת כי 6 מעובדיה עצורים בידי שלטונות מצרים.
אירסה
אירסה (Iressa) או בשמה הגנרי גנפיטיניב (gefitinib) היא תכשיר אנטי סרטני המיועד לטיפול בחולי סרטן הריאות של תאים לא קטנים (NSCLC). התכשיר אושר לשימוש כתרופה במאי 2003 לטיפול ב-NSCLC, אך ב-17 ביוני 2005 בעקבות תוצאות ניסוי קליני שלב 3, שהוכיח כי התרופה אינה מאריכה את חיי החולים הנוטלים אותה, בוטל רישיון התרופה והיא הורדה מן המדפים.
התכשיר מיוצר בחברת AstraZeneca ויעילותו בשילוב עם טיפולים שונים נבחנת בניסויים קליניים.
מנגנון ביולוגי.
אירסה הנקשרת באופן סלקטיבי לאזור הטירוזין קינז של החלבון EGFR (נקרא גם ErbB-1 או HER-1) ובכך מונעת קשירת ATP וזירחון עצמי (אוטופוספורילציה) של החלבון. מאחר שהזירחון חיוני להעברת סיגנל על ידי החלבון לפנים התא, התרופה מעכבת את מסלול העברת הסיגנל של EGFR.
נמצא כי החלבון EGFR מעודד את גידולם של רוב סוגי הסרטן מסוג קרצינומה כגון סרטן הריאה, סרטן השד, סרטן הערמונית וסרטן השחלות. עיכוב פעילות טירוזין קינז על ידי אירסה מעכבת את גידול התאים המכילים את החלבון ובכך מאריך את חיי החולה.
התוויה רפואית.
נכון לשנת 2006, אירסה מאושרת אך ורק לשימושם של חולי NSCLC במצב מקומי מתקדם או גרורתי, אשר קיבלו בעבר טיפול כימותרפי אחר שנכשל, שהחלו להישתמש באירסה לפני שהוצאה מן השוק, ושהרופא המטפל בהם הצהיר כי לטיפול השפעה חיובית על החולה. בנוסף, אירסה נבדקת במספר ניסויים קליניים כדי למצוא את יעילותה לסוגים אחרים של סרטן.
אירסה היא מעקב ה-EGFR הסלקטיבי הראשון שנכנס לטיפול סדיר ועם הוצאתו לשוק נחשב להבטחה בתחום הטיפולים האנטי סרטניים, אלא שניסויים קליניים מאוחרים יותר הוכיחו כי אין יתרון שרידותי למשתמשים באירסה. ארלוטניב (טרסבה) היא תרופה אחרת המעקבת את פעילות הקינז של EGFR במנגנון דומה לאירסה, ברוב העולם טרסבה מחליפה את האירסה כטיפול קו שני בחולי NSCLC.
שמחה רותם
שמחה רותם (ראטהייזר) (נודע בכינויו קאז'יק; 10 בפברואר 1924 – 22 בדצמבר 2018) היה אחד מהלוחמים הבולטים של מרד גטו ורשה. היה חבר בתנועת "עקיבא" ובארגון אי"ל, בו שימש כקשר הראשי.
ביוגרפיה.
שמחה רותם גדל בוורשה שבפולין כבן בכור למשפחה בת ארבעה ילדים. בגיל 13 הצטרף לתנועת הנוער הציוני.
בספטמבר 1939, במהלך פלישת גרמניה הנאצית לפולין בתחילת מלחמת העולם השנייה, נפצע רותם ואיבד את אחיו ישראל ובני משפחה נוספים, כשביתו נהרס בהפצצות של גרמניה הנאצית. לאחר שיהודי העיר צוו להיכנס לגטו ורשה לקראת סוף שנת 1940, הוא נשלח בידי הוריו לקרובי משפחה בכפר ליד ראדום. הוא שהה שם שלושה חודשים ובשנת 1942 חזר לגטו.
במהלך המרד שהחל ב-19 באפריל 1943, לחם רותם בפלוגה של חנוך גוטמן באזור המברשתנים (שנקרא כך בעקבות בתי החרושת למברשות באזור), והיה תחת פיקודו של מארק אדלמן. חזותו הארית אפשרה לו לנוע בחופשיות יחסית באזור הארי, ובתמורה לכסף ששילם לעובדי עיריית ורשה, הם הובילו אותו בתעלות הביוב מהגטו אל האזור הארי וחזרה.
בתחילת מאי 1943 יצא רותם לאזור הארי על מנת לחבור ליצחק צוקרמן, סגנו של מרדכי אנילביץ', על מנת לבקש סיוע למרד. הוא גייס שני עובדי רשת הביוב הפולנית באמתלה שהוא זקוק לליווי בסבך הביוב על מנת לחלץ מבריחים פולנים שנקלעו לגטו. הם הסכימו לביצוע הפעולה בתמורה לכסף רב, אולם כשחשדו בהמשך שהמשימה היא להציל יהודים וביקשו לחזור, הוא מנע זאת מהם באיומי אקדח.
רותם הגיע לבונקרים ברחובות פרנצ'יסקנסקה, מילא, זמנהוף ונאלבקי בגטו, וגילה שם מחזה של הרס ומוות. ברגע זה הרגיש, על-פי עדותו, כמו אחרון היהודים בורשה. הוא המשיך לחפש ניצולים בתעלות הביוב ולבסוף נתקל בעשרה ניצולים, שסיפרו לו לראשונה על נפילת מרדכי אנילביץ' בבונקר ברחוב מילא 18. הוא הבין מהם שעדיין נותרו בגטו עשרות לוחמים, ביניהם מנהיגי המרד צביה לובטקין ומארק אדלמן. הוא הצליח להעבירם לאזור הארי, לארגן משאית ולחלצם ליערות. רותם ידע שלוחמים נשארו בביוב ואף הוזהר על ידי לובטקין שלא לעזוב בלעדיהם, אולם הוא החליט להמשיך ליער כדי להציל את מי שכבר יצא. מספר לוחמים נשארו בתעלות הביוב, ביניהם חברו הטוב, שלאמק שוסטר. הוא חזר שוב לאזור הארי אך נאלץ לחזור חזרה ליער, כשגילה כי בעקבות הלשנה הרגו הנאצים את כל הנותרים בתעלות הביוב.
לאחר כשנה, כשפרץ המרד הפולני בוורשה, הצטרף רותם עם חבריו ללחימה. עם תום המלחמה הצטרף לפעולת קבוצת הנקם של הפרטיזנים, "הנקם", לנקמה בפושעים הנאצים, על מנת להשלים את המשימה שהרגיש לדבריו חובה לעשות, למען משפחתו וחבריו שלא זכו לשרוד את זוועות הנאצים.
עלייתו לישראל.
רותם עלה לארץ ישראל בשנת 1946, הקים משפחה וסיפר את סיפורו של מרד גטו ורשה. חלק מעדותו התפרסם כבר בשנת 1946 בספרו של מלך ניישטט, "חורבן ומרד של יהודי ורשה", ואילו עדותו המלאה התפרסמה רק כעבור כארבעים שנה, בספר שהוציא בשנת 1985 בשם "ובתוכי העבר". סיפורו של רותם סופר בנוכחות משפחתם של אנטק צוקרמן וצביה לובטקין בערב שירי לוחמים 2006 בנוה מונוסון.
בשנת 1962 הוא מונה למנכ"ל רשת קו-אופ ירושלים, ושימש בתפקיד זה עד שנת 1986.
ב-19 באפריל 2013, בטקס לציון 70 שנה למרד גטו ורשה בפולין, קיבל שמחה רותם את אות "פולוניה רסטיטוטה" ("פולין שבה לתחייה") מידי נשיא פולין, ברוניסלב קומורובסקי.
בשנת 2016 ללא אישורו מכתבים שהוא כתב לאירנה גלבלום קונטי די מאורו פורסמו בספר על חייה. רותם תבע את המפרסמים, זכה במשפט ותרם את הכסף שקיבל לצדקה.
רותם נפטר ב-22 בדצמבר 2018, בגיל 94. היה בין אחרוני לוחמי המרד שנותרו בחיים. נקבר בבית הקברות של קיבוץ הראל.
יתוש (כלי שייט)
תשבץ פסיפס
תשבץ פסיפס הוא תשבץ בו המספרים, המפנים להגדרות, משובצים בתוך התשבץ לסירוגין, כמו המשבצות בלוח שחמט, משבצת ריקה, משבצת הכוללת מספר, שוב משבצת לבנה וכך הלאה. המשבצות הנמצאות בשולי התשבץ הן תמיד משבצות לבנות. המראה של התשבץ, המזכיר פסיפס אבן, הוא מקור השם "תשבץ פסיפס" או בקיצור "פסיפס". מסגרות של תשבצי פסיפס הן בצורת ריבוע או מעוין שזוויותיו ישרות ומספר המשבצות מהווה ריבוע של מספר המשבצות המצויות על צלע המסגרת.
את המילים (תמיד בנות 4 אותיות), הנדרשות על פי ההגדרות, צריך לשבץ מסביב למספר ההגדרה, בדרך כלל בניגוד לכיוון השעון. ב-4 פינות התשבץ מוצבות 4 אותיות, א', ב', ג' ו-ד' ובסופה של כל הגדרה מופיעה אחת מהאותיות האלה ומטרתה להצביע על המשבצת ממנה יתחיל הפותר לרשום את אותיות המילה המבוקשת. לדוגמה, אם הגדרה מספר 1 של התשבץ המוצב, כאן, משמאל, תהיה "רגש חיובי חזק (ג)", התשובה אמורה להיות "אהבה" והאותיות ישובצו מסביב למספר 1, כשהאות הראשונה של המילה אהבה תהיה במשבצת הפונה לכיוון ג' (למטה), השנייה במשבצת הפונה לכיוון ד', השלישית במשבצת הפונה לכיוון א' והרביעית במשבצת הפונה לכיוון ב'.