קפלינסקי המשיך במסע הנדודים דרך ביאליסטוק, לובלין, שם צויד בתעודות מזויפות, עבר לקרפטרוס, (זקרפטיה), צ'כיה, הונגריה והפליג מנמל קונסטנצה, (רומניה), עם סרטיפיקט שזהבה השיגה.
בארץ-ישראל.
הגיע לארץ ב-26 באוקטובר 1945 והשתקע בחולון. הקים והפעיל עם רעייתו בית יולדות עירוני בחולון.
נבחר למועצת פועלי חולון. ב-1950 נבחר למועצת עיריית חולון מטעם המפלגה הפרוגרסיבית.
במקביל היה חבר בוועד הארצי של ארגון רופאי קופת חולים, ויו"ר הארגון של רופאי קופ"ח. משנת 1965 עד 1971 היה יו"ר ההסתדרות הרפואית בישראל.
קפלינסקי עבד במסגרת קופת חולים כללית וקופת חולים מכבי.
ב-1964 נבחר לדקאן משנה של הפקולטה לרפואה בתל אביב.
ד"ר אפרים סיני שכיהן כיו"ר ההסתדרות הרפואית קדנציה לפני קפלינסקי מוסיף: "במשך השנים הרבות שבהן שירת את הסתדרות הרופאים, הוא הוכיח את עצמו כמארגן מעולה ומנהיג אחראי שידו רבה לו בתחומי החיים הציבוריים וכבעל לשון מהירה וצחה ועט סופרים שנון. בד בבד שימש כדקאן משנה של בית הספר לרפואה בתל אביב וגם זאת בהצלחה רבה. כלפי תמיד היה הוגן, נאמן וידידותי וב-1970 הפקיד בידי את ארגון ונשיאות הקונגרס העולמי של ההסתדרות הרפואית שהתקיים בירושלים".
לאחר יציאתו לגמלאות היה פעיל בראש וועדות בקרה ופרסים: פרס העבודה ע"ש יואל פלגי, פרס קנב, פרס חנה סנה, יקיר קופת חולים.
בזמן עבודתו בקופת חולים ערך כחמישים גליונות של "מידע לרופא".
נפטר ב-1993, בן 85 במותו. נטמן בבית העלמין הדרום (בת ים).
עיריית חולון קראה רחוב על שמו.
משפחתו.
בנו פרופ' אליעזר קפלינסקי קרדיולוג, היה מנהל מכון הלב בשיבא ודיקאן הפקולטה לרפואה באוניברסיטת תל אביב, היה נשוי לפרופ' נעמי קפלינסקי, מנהלת מחלקה פנימית באיכילוב שנהרגה בתאונת דרכים.
גם נכדו של נח קפלינסקי ובנם של פרופ' אליעזר קפלינסקי ופרופ' נעמי קפלינסקי, בועז קפלינסקי, נהרג באותה תאונה.
בתו של פרופ' נח קפלינסקי, יוכבד קפלינסקי, פסנתרנית, התמנתה למנהלת המחלקה לפסנתר בבית ספר ג'וליארד בניו יורק.
אלברט השני, דוכס אוסטריה
ליברטיניזם
ליברטיניזם מתואר כנהנתנות קיצונית, גישה חסרת עכבות בכל מה שנוגע ליחסי מין ורואה חשיבות רק בהנאה.
הליברטין הוא אחד נטול חסמים מוסריים אשר נתפסים בעיניו כמיותרים ולא רצויים, מתעלם ודוחה בבוז התנהגויות שהן טאבו בחברה.
כפילוסופיה, לליברטיניזם הייתה פופולריות מסוימת בבריטניה וצרפת במאות ה-17, ה-18 וה-19. בין התומכים המפורסמים של פילוסופיה זו ניתן למנות את המרקיז דה סאד וג'ון וילמוט.
היסטוריית המונח.
המילה "ליברטין" הוטבעה במקור על ידי ז'אן קלווין כדי לתאר באופן שלילי את המתנגדים למדיניותו בז'נבה שבשווייץ. קבוצת הליברטינים, בראשות אמי פרין, טענה נגד . ב-1548 נבחרו תומכיו של פרין לראשונה למועצת העיר ז'נבה, והרחיבו את בסיס התמיכה שלהם על ידי הגברת התרעומת בקרב האזרחים הוותיקים בעיר נגד מספרם ההולך וגדל של פליטים דתיים צרפתיים שברחו למדינה.
עד שנת 1555 המשיכו תומכי קלווין לשלוט במועצת העיר. באותה שנה הגיבו תומכי פרין בניסיון הפיכה משולב שדרש לפטר את הממשלה ולטבח בצרפתים.
במאות ה-18 וה-19 המונח הפך קשור יותר למונחים של דיבור. שארל-מוריס דה טליראן כתב שז'וזף בונפרטה בעודו על כס המלוכה של נאפולי.
M86 (נקראת גם NGC 4406) היא גלקסיה ענקית הנמצאת במרחק כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה והיא אחת מהגלקסיות הבהירות והגדולות ביותר שבה. לא ברור האם M86 היא גלקסיית עדשה או גלקסיה אליפטית.
היסטוריה.
M86 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שהיא סמוכה ל-M84, אותה גילה מעט מוקדם יותר, וכן שהן דומות זו לזו. מסיה חיפש ערפילית שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85) וגילה באותו הלילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה. (האחרות הן M87 - M91). ויליאם הרשל ציין בהערות של הקטלוג שלו משנת 1786, שזוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438, שאותן גילה ב-8 באפריל 1784 ושצוינו ביחד כ-I.28, נמצאות סמוך ל-M86. בנו, ג'ון הרשל זיהה בטעות את NGC 4435 כ-M86 כשהוא מניח ש-I.28 מציין רק את NGC 4438, אך על פי רישומי המיקום והתאור של זוג הערפיליות בקטלוג הערפיליות שלו משנת 1833, מדובר ב-NGC 4435. במיקום של M86, מופיעה בקטלוג ערפילית, שכביכול התגלתה על ידיו וקיבלה את הציון 1253. יותר מאוחר הוא זיהה את הטעות ולקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים משנת 1864 הוא הכניס את M86 כ-GC 2961 כשהיא מזוהה עם ערפילית 1253 ומתוארת כערפילית בהירה מאוד, גדולה, עגולה, בהירה יותר במרכזה מאשר בשוליה ושיש לה גרעין (NGC 4435 קיבלה שם את הציון GC 2991). בשנת 1888 כלל אותה ג'ון דרייר בקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 4406 כשהיא מתוארת באותו התיאור של ג'ון הרשל.
תצפית.
M86 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הכי בהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 8.9 היא ניתנת לצפייה באמצעות משקפת או טלסקופ חובבים, אך מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M86 נמצאת כ-4.7 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממערב-דרום-מערב ל-M86 נמצאת M84 וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה ורבע מדרום-דרום-מזרח ל-M86, ו-M88 נמצאת כ-2 מעלות מצפון-מזרח לה. למעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M86 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה. במרחק של כ-0.4 מעלות ממזרח-צפון-מזרח ל-M86 נמצאות זוג הגלקסיות NGC 4435 ו-NGC 4438 שמכונות "העיניים" וכ-0.3 מעלה מדרום-דרום-מערב לה נמצאת NGC 4388.
תכונות.
גודלה הזוויתי של M86 הוא כ-9 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-155,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-3.2x1012 מסות שמש - פי 5.5 ממסת שביל החלב. צורתה אליפטית, אך לא ברור האם היא אכן גלקסיה אליפטית או שמדובר בגלקסיית עדשה שמישורה נטוי ביחס לקו הראיה אליה. על פי ההסחה לכחול של קרינת הגלקסיה היא מתקרבת אל שביל החלב במהירות של כ-270 ק"מ לשנייה ומבין הגלקסיות שבקטלוג מסיה רק ל-M90 יש הסחה לכחול גדולה יותר. בשל מהירות חריגה זו (צביר הבתולה מתרחק משביל החלב במהירות ממוצעת של כ-1,100 קילומטר בשנייה) שיערו בעבר ש-M86 אינה חלק מהצביר, אבל לאחר שנתגלו גלקסיות נוספות בצביר עם מהירויות חריגות אף יותר, משערים כיום שהיא נמצאת בצידו המרוחק של הצביר ומקיפה את מרכזו במהירות גבוהה, וזאת עקב מסתו הגדולה של הצביר - כ-1015 מסות שמש.
מסיה 86
עיכוב טרופוספירי
עיכוב טרופוספירי הוא כינוי לתופעת עיכוב פיזיקלית בעת מעבר גלי רדיו בשכבת הטרופוספירה של כדור הארץ, הנמצאים בשימוש בתחום אותות GNSS.
הטרופוספירה, הממוקמת בין פני הקרקע לגובה של 60 קילומטרים מעליה, מייצרת תופעה של עיכוב באותות GNSS העוברים דרכה במסעם ממשדר הלוויין אל עבר מקלט.
העיכוב הטרופוספירי תלוי בטמפרטורה, בלחץ, בלחות וכן במיקום האנטנות של המשדר והמקלט, הנתונים על פי:
ניתן לכתוב זאת כך:
כאשר formula_3 הוא מקדם הרפרקציה של האוויר ו formula_4 היא השבירה.
את השבירה ניתן לחלק לשבירה הידרוסטטית, או שבירה כתוצאה מגזים יבשים
(בעיקר formula_5N ו formula_5O), ושבירה רטובה כתוצאה מאדי מים, formula_7.
לכל אחד מהרכיבים השפעות שונות על אותות GNSS. התכונה המשמעותית של הטרופוספירה היא שהתווך שלה אינו מפזר גלים אלקטרומגנטיים עד 15GHz, או במילים אחרות, השפעות הטרופוספירה אינן תלויות בתדירות, עבור אותות GNSS.
לכן, מדידות הפאזה של הגל הנושא והקידוד נמצאות תחת אותה השפעה, בניגוד לעיכוב היונוספירי המייצר שגיאה משמעותית יותר במדידות.
תוצאה ישירה של היותה לא תלויה בתדירות היא שלא ניתן לחשב את השגיאה על ידי חישוב תוצאות מדידות בשני תדרים שונים, כשם שנעשה בשגיאת היונוספירה.
לכן, הדרך היחידה לנטרל את השגיאה במדידות היא על ידי מודל חישובי הנשען על מידע תצפיתי מקדים. למרות הקושי למעשה כ-90% מהשגיאה מגיעה מרכיב הידרוסטטי ניתן לחיזוי [Leick, 1994].
רכיבי השגיאה.
תיאור קצר של השפעות רכיבי האטמוספירה הרטובה והיבשה על אותות GNSS להלן:
האטמוספירה היבשה ניתנת לחישוב מהטמפרטורה והלחץ על פני הקרקע, על ידי שימוש בחוקי גאזים אידיאליים. הרכיב הרטוב, הלא צפוי והקשה למידול ולכן, עבור ניווט מדויק, העיכוב מוערך יחד עם הקואורדינטות.
העיכוב הטרופוספירי תלוי בנתיב האות דרך האטמוספירה, ולכן ניתן לתיאור בעזרת זווית ההגבהה של הלוויין. אולם עקב ההבדל הגדול בין שני הרכיבים העיקריים המתוארים לעיל, היבש והרטוב, עדיף להשתמש במפות שונות עבור כל רכיב. למרות זאת, מודלים פשוטים, כמו "RTCA-MOPS, 2006", משתמשים במיפוי אחיד לשני הרכיבים.
מספר מודלים טרופוספריים נומינליים קיימים בספרות, המשתנים על פי הפרופילים האנכיים והמיפוי. באופן עקרוני, ניתן לחלקם לשתי קבוצות: בעלי אוריינטציה גאודטית ובעלי אוריינטציה ניווטית. הקבוצה הראשונה כוללת את ססטמוינן (Sastamoinen), הופפילד (Hopfield) ואחרים [Xu, 2007], מדויקים יותר אך גם מורכבים יותר, ודורשים בנוסף מידע מטאורולוגי עדכני של פני השטח, וכתוצאה מכך דיוקם מושפע מדיוק הנתונים עליהם הם נשענים. הקבוצה השנייה מדויקת פחות אך אינה דורשת מידע מטאורולוגי.
מודלים טרופוספיריים לדוגמה.
מודל טרופוספירי עבור "Standard Point Positioning".