ב-15 באוקטובר 2008 נעצרה סטודנטית אמריקאית בעלת אזרחות איראנית בשם אשה מומני, בעת שביקרה בטהארן לצורך ביקור משפחתה ועריכת מחקר על התנועה לזכויות הנשים כחלק מלימודיה האקדמיים. כנגד מומני הוגש כתב אישום בגין ביצוע פשעים כנגד המשטר והביטחון הלאומי. היא שוחררה לבסוף ב-11 בנובמבר 2008.
ב-1 בנובמבר 2008 נעצר הבלוגר האיראני חוסיין דרחשאן, לאחר גלות ממושכת בקנדה במהלכה ביקר מספר פעמים בישראל (2006 ו-2007), כחלק מניסיונו ליצירת דיאלוג בין איראן לישראל. הוא הואשם בשיתוף פעולה עם מדינה עוינת, הפצת תעמולה נגד השלטון, קידום רעיונות הנוגדים את המהפכה האיסלאמית ובהעלבת חכמי הדת ואנשי ציבור. בספטמבר 2010 גזר עליו בית משפט באיראן 19 וחצי שנות מאסר.
ב-1 ביולי 2009 נעצרה בשדה התעופה באיראן סטודנטית צרפתייה בשם קלוטילד רייס, כאשר עמדה לעזוב את איראן לאחר חמישה חודשי שהות. היא הואשמה בריגול ונשלחה למעצר בכלא. מעצר זה הוביל למתיחות בין איראן לצרפת. לאחר לחץ ציבורי ומגעים דיפלומטים שוחררה רייס ב-16 במאי 2010.
בסוף ינואר 2009 נעצרה העיתונאית האמריקאית-איראנית רוקסאנה סאברי. תחילה הואשמה כי עסקה בעיתונאות במדינה ללא התעודות המתאימות, אך אחר כך שונה כתב האישום לריגול לטובת ארצות הברית. באפריל 2009, לאחר משפט שארך יום אחד בלבד, הורשעה סאברי ונגזרו עליה 8 שנות מאסר. בסוף היא שוחררה במאי 2009, לאחר שבית המשפט לערעורים באיראן קיצר את עונשה.
בינואר 2011, נעצר אומיד כוכבי, פיזיקאי איראני שלמד באוניברסיטת טקסס ארצות הברית, בגין "שיתוף פעולה עם ממשלה עוינת". כוכבי טען כי השלטונות בטהרן רודפים אותו בשל סירובו לסייע לתוכנית הגרעין הצבאית של המדינה. הוא הורשע ונגזרו עליו 10 שנות מאסר, אותן הוא מרצה ב"אגף 350" בכלא, המיועד לאסירים פוליטיים. מאז מעצרו של כוכבי מתנהל קמפיין ברשת הקורא לשחרורו, בו משתתפים גם גורמים מעולם המדע.
מחוז אקיטה
מכונת הכסף
מכונת הכסף (באנגלית: The Big Short) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 2015 בבימויו של אדם מקיי. הסרט מבוסס על ספרו של מייקל לואיס באותו השם המתאר את התפתחות משבר הסאבפריים והאישים שהצליחו לנצל אותו להתעשרותם. בסרט מככבים סטיב קארל, כריסטיאן בייל, ראיין גוסלינג ובראד פיט. שני תסריטאי הסרט, אדם מקיי וצ'ארלס רנדולף, זכו בפרס אוסקר לתסריט המעובד הטוב ביותר.
עלילה.
הסרט עוקב אחר מספר מנהלי השקעות שזיהו את התפתחות משבר הסאבפריים בארצות הברית וניצלו אותו לטובתם.
ד"ר הוא רופא, מנהל קרן גידור אקסצנטרי וחסר כישורים חברתיים. הוא מנתח נתונים של אלפי משכנתאות בסיכון גבוה ומגיע למסקנה כי הם יכנסו לחדלות פרעון בשנים הקרובות. בעוד שהרגולטורים ובתי ההשקעות הגדולים מתעלמים מקריאת המציאות ברי פונה לבנקאי השקעות מגופים כגולדמן זקס, דויטשה בנק, בנק אוף אמריקה, בר סטרנס ורוכש מהם מכשיר פיננסי, CDS, המאפשר לו תחליף למכירה בחסר של הלוואות אלו (כלומר יאפשר לקרן שלו להרוויח מאי תשלום המשכנתאות).
מארק באום הוא מנהל קרן גידור הפועלת תחת מורגן סטנלי. הוא סובל מהתמוטטות עצבים והתפרצויות כעס בעקבות מות אחיו. הבנקאי החלקלק ג'ארד ונט מדויטשה בנק, נחשף לפועלו של ברי ומפנה את תשומת לבו של באום למשבר המתפתח, בניסיון לשכנע אותו לרכוש CDS. באום וצוותו נוסעים לפלורידה, הם בוחנים מקרוב את שוק המשכנתאות המנופח, ומגיעים למסקנה דומה. כאשר השוק לא מתנהג כפי שציפו, באום וצוותו נתקפים בפאניקה, הם מתחילים בסדרת מפגשים עם גורמים פיננסים, אנליסטים ורגולטורים ומגלים את עומק הטיפשות והשחיתות, מה שמביא אותם להגדיל עוד יותר את ההימור נגד השוק.
ג'יימי שיפלי וצ'ארלי גלר הם צמד מנהלי השקעות צעירים ומוכשרים שנחשפים במקרה למחקרו של ונט. הם פונים לסוחר הבכיר לשעבר בן ריקט במטרה שיסייע להם בהשגת גישה לביצוע מכירה בחסר ממונפת נגד שוק המשכנתאות.
כשהבועה הפיננסית מתפוצצת בסופו של דבר, קרן הגידור של מייקל ברי משיגה תשואה של 489% ורווח של 2.69 מיליארד דולר והוא מחליט לסגור אותה. קרן הגידור של מארק באום מרוויחה כמיליארד דולר, גלר ושיפלי מרוויחים כמה עשרות מיליוני דולרים וג'ארד ונט מרוויח 47 מיליון דולר.
הסרט מסתיים בכיתוב בו מתואר שב-2015 החלו הבנקים לסחור שוב במכשירים פיננסים מסוג Bespoke tranche opportunity, שהם למעשה מקבילים ל-CDO הסינתטיים שהביאו לנפילתם בעבר.
הפקה וצילום.
במאי ותסריטאי הסרט אדם מקיי הגה את הרעיון ליצירת סרט על בסיס ספרו של מייקל לואיס במהלך התחקיר שערך במסגרת עבודתו על הסרט החבר'ה האחרים. הוא חבר לחברת פלאן בי של בראד פיט שהסכימה להפיק את הסרט. במסגרת התסריט שיבץ קטעים של שבירת הקיר הרביעי, בהם מופיעים סלבריטאים בהופעות קמע כשהם מסבירים לצופה את הסוגיות הפיננסיות הנידונות בעלילה. וכן של שחקנים נוספים הפונים ישירות לצופים. צילומי הסרט התקיימו במחצית הראשונה של 2015 בניו אורלינס ובמנהטן. כוכב הסרט ראיין גוסלינג ציין ששיטת צילום הסרט הייתה שונה מהנהוג, מספר מצלמות הוצבו בסט והשחקנים לא ידעו מי מצולם בכל רגע נתון.
ביקורת ופרסים.
הסרט היה מועמד לחמישה פרסי אוסקר בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, הבמאי הטוב ביותר, שחקן המשנה הטוב ביותר (כריסטיאן בייל), התסריט המעובד הטוב ביותר והעריכה הטובה ביותר. הוא זכה בפרס על התסריט המעובד הטוב ביותר.
הסרט היה מועמד לארבעה פרסי גלובוס הזהב בקטגוריות הסרט הטוב ביותר, השחקן הטוב ביותר (כריסטיאן בייל וסטיב קארל) והתסריט הטוב ביותר אך לא זכה באף קטגוריה. הסרט זכה בפרס הקומדיה הטובה ביותר, התסריט המעובד הטוב ביותר, והשחקן הטוב ביותר בקומדיה (כריסטיאן בייל) מטעם איגוד המבקרים של רשתות השידור. הוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר מטעם גילדת המפיקים ובפרס התסריט המעובד הטוב ביותר מטעם גילדת התסריטאים. הוא זכה בפרס באפט"א בקטגוריות התסריט המעובד הטוב ביותר והיה מועמד בקטגוריות הסרט, הבמאי, העריכה, ושחקן המשנה הטוב ביותר (כריסטיאן בייל). הסרט זכה בפרס סטלייט בקטגוריית השחקן הטוב ביותר (כריסטיאן בייל) והיה מועמד בקטגוריית הסרט הטוב ביותר.
צ'וגה ממי
ביפרוסט
במיתולוגיה הנורדית, ביפרוסט (בנורדית עתיקה: Bifröst, נהגה ביוורוסט) הוא גשר קשת בוערת, המחבר בין מידגארד, עולם בני האדם, לבין אסגרד, ממלכת האלים. באדה פואטית, אסופה של פואמות מיתיות, שנאגדה במאה ה-13 על סמך מקורות מסורתיים, קיימת התייחסות לגשר באמצעות השם "בילרוסט" (Bilröst). באדה פרוזאית שחיבר סנורי סטורלוסון, גם כן במהלך המאה ה-13, הגשר נקרא "ביפרוסט" (Bifröst); כך גם נקרא הגשר בשירה הסקנדינבית והאיסלנדית. בסופו של דבר, הן באדה פואטית והן באדה פרוזאית, ההתייחסות לגשר היא בשם "אסברו" (Asbrú - "גשר אסיר" בנורדית עתיקה).
על פי "אדה פואטית", הגשר מסתיים בגן העדן הימינביורג, מקום מגוריו של האל היימדאל, ששומר עליו מפני גזע של ענקים.
אטימולוגיה.
החוקר אנדי אורצ'ארד טוען כי ייתכן והמילה "ביפרוסט" - משמעותה "דרך מנצנצת". הוא מציין כי החלק הראשון של המילה "בילרוסט" הוא "ביל" (כלומר "רגע") - דבר ה"מצביע על האופי החולף של הקשת" - שאותו הוא מקשר לחלק הראשון של המילה "ביפרוסט" הוא שם הפועל בנורדית עתיקה "ביפה" (כלומר "לנצנץ" או "לנער"). אורצ'ארד מציין כי בכך יש רמיזה לתכונת "הברק המבריק" של הגשר. רודולף זימק, חוקר שפות גרמאניות אוסטרי, טוען כי פירושה של המילה "ביפרוסט" הוא "הדרך לגן העדן המתנדנד". הוא גם מציע פירוש חלופי, "קשת בענן הנראית להרף עין", עבור המקרה היותר סביר לטענתו שהמונח "בילרוסט" הוא המונח המקורי מבין השניים.
עדויות.
שני שירים באדה פואטית ושני ספרים באדה פרוזאית מספקים את המידע הבא אודות הגשר:
אדה פואטית.
באדה פואטית, הגשר מוזכר בשני שירים - "הבלדה של גרימניר" (Grímnismál) ו-"הבלדה של פאווניר" (Fáfnismál) - שם הוא מכונה "בילרוסט" (Bilröst). באחד משני הבתים בשיר "הבלדה של גרימניר" שמזכירים את הגשר, גרימניר (האל אודין בתחפושת) מעניק לאגנר הצעיר ידע קוסמולוגי, ובכלל זה הידע שבילרוסט הוא הטוב שבגשרים. בהמשך הבלדה, גרימניר מציין כי הגשר "שורף את כולם בלהבות" בעוד האל ת'ור, מדי יום, נאלץ לחצות ברגל שני נהרות.
ב-"בלדה של פאווניר", הדרקון הגוסס פאווניר מספר לגיבור סיגורד כי במהלך אירועי ראגנארוק, כשהם נושאים חניתות, האלים ייפגשו באוסקופניר (Óskópnir). משם, האלים יחצו את הגשר, אשר יתפרק כאשר הם חוצים אותו, מה שיגרום לסוסיהם לדהור דרך נהר עצום.
אדה פרוזאית.
הגשר מוזכר בספרי אדה פרוזאית "ההטעיה של גילבי" (Gylfaginning) ו-"שפת השירה" (Skáldskaparmál), שם הוא מכונה ביפרוסט. בפרק 13 של "ההטעיה של גילבי", גנגלרי (המלך גילבי בתחפושת) שואל את דמותו של המוכתר הגבוה ביותר מהי הדרך הקיימת בין השמים לבין הארץ. המוכתר צוחק ומשיב כי השאלה היא לא נבונה, וממשיך ומסביר כי האלים בנו גשר בין השמים לבין הארץ. בחוסר אמון, הוא שואל את גנגלרי אם הוא לא שמע כבר את הסיפור קודם לכן ואומר לו שבוודאי הבחין בו בעבר, תוך שהוא מציין כי גנגלרי, ככל הנראה, מכיר את הגשר כקשת בענן. המוכתר הגבוה אומר שהגשר מורכב משלושה צבעים, יש לו כוח רב, והוא "בנוי עם כישרון ואמנות במידה רבה יותר מאשר מבנים אחרים".