בכיכובם של ג'וש הארטנט וראדה מיטשל, ובבימויו של פטר נס המגולל את סיפור אהבתם של שני אנשים עם תסמונת אספרגר. התסריט נכתב על ידי רונאלד בס, שכתב גם את התסריט לסרט איש הגשם.
עלילה.
דונלד הוא נהג מונית מדוכדך עם אהבה לציפורים וכישרון במספרים. הוא בעל תסמונת אספרגר, אוטיזם בתפקוד גבוה - המקשה עליו להתמודד עם שינויים ולכן הוא אוהב שגרה. הוא מפעיל ומנהל קבוצת תמיכה לאנשים על הספקטרום האוטיסטי, עם תפקוד נוירולוגי נמוך משלו. חייו משתנים כאשר איזבל היפהפייה, המתוסבכת והאימפולסיבית מצטרפת לקבוצת התמיכה שהוא מנהל. הסרט הוא סיפור בדיוני, שעושה שימוש בדמויות המבוססות במידה מסוימת על מערכת היחסים האמיתית של ג'רי ניופורט, אקטיביסט למען אנשים על הקשת האוטיסטית, ומרי מיינל, רעייתו.
קטלינה בוזויאנו
קטלינה בוזויאנו (ברומנית: Cătălina Buzoianu, 13 באפריל 1938 - 3 באוגוסט 2019) הייתה במאית תיאטרון ואופרה רומנייה, פרופסור לבימוי באוניברסיטה הלאומית לאמנויות התיאטרון והקולנוע ע"ש יון לוקה קאראג'אלה בבוקרשט. בוזויאנו ביימה כמאה מחזות ברומניה ובחו"ל ופעילותה האמנותית זיכתה אותה בפרסים רבים.
ביוגרפיה.
היא סיימה בשנת 1969 לימודי תיאטרון במכון לאמנות התיאטרון והקולנוע בבוקרשט.
בתום לימודיה נשלחה לעבוד כבמאית בתיאטרון הלאומי ע"ש וסילה אלקסנדרי ביאשי, ואחר כך עבדה עד שנת 1973 בתיאטרון הצעירים בפיאטרה ניאמץ. בשנים 1985-1979 הייתה במאית הבית של "התיאטרון הקטן" (Teatrul Mic) בבוקרשט. החל משנת 1985 ועד לפרישתה לגמלאות בשנת 2006 הייתה במאית הבית של התיאטרון בולנדרה.
בוזויאנו ידועה גם בעיבודיה לתיאטרון של רומנים חשובים. אחת מהצלחותיה הגדולות הייתה הצגת הבכורה בתיאטרון לוצ'יה סטורזה בולנדרה של "בוקר אבוד" (Dimineață pierdută), עיבוד של הרומן בעל אותו השם מאת גבריאלה אדמשטיאנו. פרט לתיאטרון ביימה בוזויאנו גם מופעי אופרה. היא שיתפה פעולה עם תיאטראות רבים ברומניה ובחו"ל.
בין היתר ביימה בשנת 1984 בתיאטרון באר שבע, יחד עם אדריאן ג'ורג'ה כעוזר במאי, את ההצגה "השטן במוסקבה" לפי האמן ומרגריטה מאת מיכאיל בולגקוב, שנחשבה להצגת התיאטרון של השנה לפי הדירוג שפורסם בעיתון מעריב.
החל משנת 1975 קטלינה בוזויאנו התמנתה כפרופסור לבימוי והחל משנת 1990 ועד 2006 כדקאן הפקולטה לתיאטרון באוניברסיטה הלאומית לאמנויות הבמה בבוקרשט. אחרי פרישתה מלמדת בתוכניות לתואר שני קורסים לאנתרופולוגיה ועל צורות אלטרנטיביות של תיאטרון.
חיים פרטיים.
קטלינה בוזויאנו נישאה בשנית עם השחקן פטרה פנדורו, מנהל לשעבר של התיאטרון הלאומי בטימישוארה ושל התיאטרון לוצ'יה סטורזה-בולנדרה בבוקרשט, ויש לה שני ילדים: שטפנוץ יורדנסקו, מנישואיה הראשונים, ווליקה פנדורו, מעצבת במה ותפאורה.
נפטרה ב-3 באוגוסט 2019.
קרולינה מבאדן
קרולינה מבאדן (גרמנית Karoline von Baden, 13 ביולי 1776 - 13 בנובמבר 1841) הייתה אשתו של מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה.
ביוגרפיה.
קרולינה נולדה ב-13 ביולי 1776 בקרלסרוהה, לקרל לודוויג, נסיך הכתר של באדן ולאמליה, נסיכת הסן-דרמשטדט, בתו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט. בתחילה היה מדובר שקרולינה תתחתן עם לואי אנטואן, דוכס אנייה מבית בורבון, אולם עקב המהפכה הצרפתית נסוגה משפחתה מההצעה.
ב-9 במרץ 1797 התחתנה קרולינה עם מקסימיליאן יוזף, דוכס פפאלץ-צווייבריקן, והורשתה לשמור על הדת הפרוטסטנטית. בשנת 1799 מונה בעלה לנסיך הבוחר מבוואריה, ובשנת 1806 הועלה על ידי נפוליאון למעמד של מלך.
בשנת 1825 מת בעלה מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, וב-13 בנובמבר 1841 מתה קרולינה במינכן. מכיוון שהייתה פרוטסטנטית, נערך טקס הלווייתה באופן מצומצם. אנשי הדת הקתולים היו לבושים בבגדים רגילים, ואילו לאנשי הדת הפרוטסטנטים לא ניתן להיכנס לכנסייה במהלך הטקס.
משפחתה.
ב-9 במרץ 1797 התחתנה קרולינה עם מקסימיליאן הראשון יוזף, מלך בוואריה, ממנו נולדה לו 8 ילדים:
אוכוס
אוכוס היה נסיך פרסי, בנו של דריווש השלישי.
המידע עליו מועט מאוד. למעשה הוא נזכר בשמו רק פעם אחת, בידי קורטיוס רופוס. על פי ההערכות הוא נולד באזור שנת 327 לפנה"ס. אביו היה דריווש השלישי מלך האימפריה הפרסית, ואמו הייתה סטטירה הראשונה. היו לו שתי אחיות: ברסינה ודריפטיס. בשנת 333 לפנה"ס, כאשר היה בן שש, נפלו הוא, אחיותיו, אמו וסבתו סיסיגמביס בשבי אלכסנדר הגדול מלך מוקדון. אלכסנדר גילה יחס אדיב מאוד כלפי השבויים, והגיע בעצמו לבקר באוהלם. קורטיוס ודיודורוס מספרים שאלכסנדר הוקסם מאוכוס, נישק וחיבק אותו, והבטיח להעניק לו חינוך כאילו היה בנו. אלכסנדר התרשם מאוד מכך שהילד הקטן אינו מגלה פחד מפניו, והעיר שבגיל צעיר ילד זה מגלה אומץ רב יותר מאשר אביו שברח משדה הקרב.
מכאן ואילך לא ידוע מאומה על גורלו. מיעוט אזכוריו במקורות מעיד על כך שהוא מת בילדותו. מכיוון שהוא כבר הגיע לגיל שבו ילדים שרדו מחלות ילדות, נראה שחרף הבטחותיו, אלכסנדר הורה להוציא את הילד להורג. אלכסנדר ניסה אותה תקופה לבסס את טענתו לכתר הפרסי, ולא יכול היה לעשות זאת כאשר לדריווש ישנו בן זכר יורש עצר.
אדלייד, נסיכת סקסוניה-מיינינגן
אדלייד ארנה קרולינה מריה אליזבתה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן (; 16 באוגוסט 1891 - 25 באפריל 1971) הייתה נסיכת סקסוניה-מיינינגן, ואשתו של אדלברט, נסיך פרוסיה.
ביוגרפיה.
אדלייד נולדה ב-16 באוגוסט 1891 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית. אביה היה פרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן. אמה הייתה אדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתו של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה). ב-3 באוגוסט 1914 זמן קצר לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה, היא נישאה לאדלברט, נסיך פרוסיה, בנו השלישי של וילהלם השני, קיסר גרמניה. חרף העובדה שהיו אלו בעיקר נישואים פוליטיים שנועדו לסיים את הקרע בין בית הוהנצולרן לבית סקסוניה-מיינינגן, אשר ראשיתו עוד בימי מלחמת שבעת השבועות. עם זאת, בני הזוג הסתדרו מצוין והביאו לעולם שלושה ילדים.
במהלך המלחמה, אדלברט שרת כקצין בצבא הקיסרות הגרמנית, ולתקופה מסוימת רווחו שמועות שקריות שנהרג. אוגוסטה ויקטוריה, קיסרית גרמניה ומלכת פרוסיה העבירה את ארגוני הצדקה שלה אל אדלייד. אדלייד מצידה הפעילה החל מ-1918 בית הבראה על חוף הים. בעקבות המהפכה הגרמנית ביקש אדלברט מקלט ביאכטה שלו, אשר הייתה מוחזקת בידי צוות נאמן. אדלייד וילדיה ניסו לעקוב אחריו ולפגוש אותו בנמל קיל, אולם עוכבו בידי שלטונות המהפכה ושהו בבוואריה. הם התאחדו כעבור זמן, והותר להם להישאר בגרמניה. עם זאת, אדלברט שקע בדיכאון עמוק ויצא לגלות מרצון בשווייץ. אדלייד וילדיה נשארו בגרמניה, ומדי פעם ביקרו אותו.
אדלברט נפטר ב-22 בספטמבר 1948 בכפר לה טור דה פליז בקנטון וו בשווייץ. אדלייד נפטרה באותו המקום ב-25 באפריל 1971 בגיל 79.
משפחתה.
ב-3 באוגוסט 1914 התחתנה אדלייד עם אדלברט, נסיך פרוסיה, והיא ילדה לו שלושה ילדים:
או בוי
אונינומס
אלכסנדר מנס
ד"ר אלכסנדר מנס (2010-1930) היה פיזיקאי ומטאורולוג ישראלי, בין החלוצים בישראל לקידום אנרגיה מתחדשת בישראל. מבכירי החוקרים בארץ בנושא האקלים בכלל ובתחום אנרגיית הרוח בפרט. קיבל פרס מפעל חיים בכנס אילת-אילות לאנרגיה מתחדשת בעבור תרומתו הנכבדת לתחום אנרגיית הרוח בישראל. נשא בתפקידים בשירות המטאורולוגי הישראלי, בין היתר כיהן כסמנכ"ל השירות למחקר ופיתוח. פיתח וקידם את מודל התחזית העונתית למשקעי החורף בישראל. הקים וניהל במשך שנים רבות את מערכת הבקרה לסירוגין (מב"ס) השומרת על איכות האוויר מפני זיהום של מקורות גבוהים. היה הראשון לקדם פעילות למיפוי רוח לאומית (אטלס רוח), יזם והיה מעורב, בקליטת המחשב הגדול הראשון של השירות המטאורולוגי הישראלי, בתכנון ופיתוח מנהרת הרוח, בהקמת המרכז הלאומי לקרינת השמש בבית-דגן ובהתקנת מכ"ם הגשם. כיהן כיושב ראש האיגוד המטאורולוגי הישראלי והיה הנציג הישראלי בוועדת המחקר של הארגון המטאורולוגי העולמי. היה העורך המדעי הראשון של המהדורה העברית של סיינטיפיק אמריקן.
ביוגרפיה.
אלכסנדר מנס נולד בבילגוריי, עיירה יהודית-פולנית קטנה ליד לובלין. עם הכיבוש הגרמני, ברחה המשפחה לגבול פולין-רוסיה ומשם הוגלתה, בסוף 1940, יחד עם המשפחה המורחבת לסיביר.
עם סיום מלחמת העולם השנייה חזר מנס עם משפחתו לפולין, לעיר לודז', שם השלים תעודת בגרות. ב-1950 עלה לישראל עם הוריו ואחיו.
ב-1960 נישא לאילנה ביתם של לאה וגבריאל וייסמן לה היה נשוי 60 שנים.
עם סיום לימודיו בטכניון - מכון טכנולוגי לישראל, בשנת 1956, התחיל מנס לעבוד בשירות המטאורולוגי הישראלי. בתחילת שנות ה-70 סיים מנס תואר שני בנושא עכירות השמיים, בהדרכת פרופ' יהויכין יוסף במחלקה למדעי כדור הארץ באוניברסיטת תל אביב וב־1988 סיים תואר שלישי בפיזיקה בממכון ויצמן למדע בנושא מדידות קרינה על משטחים נטויים בהדרכת פרופ' גדעון יקותיאלי.
מנס היה בין החלוצים לקידום אנרגיה מתחדשת בישראל. במשך קריירה ארוכה בשירות המטאורולוגי הישראלי שנמשכה למעלה מ-40 שנה, שבמהלכה כיהן כסמנכ"ל השירות המטאורולוגי הישראלי למחקר ופיתוח וכסגן מנהל בכיר מילא מנס תפקידים רבים במערך המחקר ובמערך ההנדסי של השירות המטאורולוגי הישראלי והיה מעורב בכל הפרויקטים הגדולים שנוהלו בשירות המטאורולוגי הישראלי שכללו בין השאר: