תקופה מסוימת עשה בקראקא ואף היה מועמד לכהן כרב העיר, אולם בבחירות שנערכו הפסיד את המינוי לטובת הרב שמעון סופר, ועזב את העיר לטובת רבנות בוסקוביץ. אהרן מרקוס, מגדולי חוקרי תנועת החסידות, סופר וחוקר הלשון העברית, היה מתלמידיו בקראקא ונסע עמו לבוסקוביץ לתקופה קצרה, אך שב לקראקא.
בחורף האחרון לחייו ניסה הרב אלעזר הכהן, רבה של פולטוסק ומחבר "חידושי מהרא"ך", חתנו של רבי יעקב לורברבוים, לשדל אותו לשבור את לוח הדפוס בחיבורו של אביו "תפארת ישראל" שכלל את "דרוש אור החיים" שבו הכיר בידיעות על גילוי שכבות קדומות לתקופת בריאת העולם המסורתית, והסביר זאת בכך שהעולם נברא וחרב פעמים אחדות לפני בריאתו במצבו הנוכחי. הרב הכהן ראה בדעות אלו כפירה וביקש מר' ברוך יצחק להציל את כבודו האמיתי של אביו בכך שיכיר בטעותו ויפסיק להדפיס דברים אלו במהדורות הרבות של ספרו. הרב ליפשיץ סירב לבקשה. בקרב חוגים חסידיים אחדים קיימת ביקורת עליו ועל דעותיו, חלקה בשל דרוש זה של אביו. הרב חיים אלעזר שפירא ממונקאטש כתב כי כל הדרוש הוא זיוף ומעשה ידיו של ר' ברוך יצחק שהיה חשוד בדעותיו בעיניו. הלצה חסידית בשם אחד מגדולי האדמו"רים, מבטאת הלך רוח ביקורתי זה כלפי ר' ברוך יצחק: כאשר נשאל אותו אדמו"ר אם כדאי ללמוד בפירוש "תפארת ישראל" למשנה, השיב בלשון דו-משמעית: "האותיות הקטנות עלולות לפגום בעיניים".
ר' ברוך יצחק השלים לימודים אקדמיים ונשא בתואר דוקטור, הוא התמנה כרבה הראשי של הדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין. בשלב מסוים עזב את הרבנות והשתקע בהמבורג בה היה מעביר מדי יום שיעור בתלמוד בבלי שמשך אליו את למדני העיר. הוא היה יושב ולומד כל היום כשהוא עטוף בטלית תחת מעילו העליון וכשתפילין לראשו.
בסוף ימיו התגורר בברלין. בעת פולמוס אתרוגי קורפו ציטטו המתירים את אתרוגי קורפו מכתב בשמו ש"דעתו הק'[דושה] גם כן להכשיר אתרוגי קורפו", ושהעיד כך גם בשם אביו.
הרב ברוך יצחק ליפשיץ נפטר בברלין בי"ב בטבת ה'תרל"ח, 18 בדצמבר 1877.
כתביו.
הביא לבית הדפוס את פירושו הגדול של אביו "תפארת ישראל" על ששה סדרי משנה. חיבורו "מסגרת זהב" נספח לפירושו של אביו "תפארת ישראל" ונדפס בכל מהדורות המשניות מרובות הפירושים שמדפוס וילנא ואילך. זהו חיבורו הבולט והוא מסודר כהערות ו"הגהות" בתוך פירושו של אביו, על כל הערה הוא חתום: אב"י, שפתרונו "אמר ברוך יצחק".
בשנת 1867 הוציא לאור בהמבורג את ספרו תורת שמואל ובו דרשות לשבתות וחגים ולאירועים שונים בחיי הקהילה היהודית. הספר כתוב כולו גרמנית ורק השער והמבוא כתובים עברית.
טקס פרסי אופיר לשנת 2016
טקס פרסי האקדמיה לקולנוע ה-27 על-שם השחקן ואיש הקולנוע הישראלי שייקה אופיר, המכונה גם "האוסקר הישראלי", התקיים ב-22 בספטמבר 2016 באשדוד. הפרסים הוענקו מטעם האקדמיה הישראלית לקולנוע וטלוויזיה. הזוכה בפרס אופיר בקטגוריה הסרט הטוב ביותר יישלח כנציג ישראל בתחרות על פרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר.
הטקס, בהנחיית גורי אלפי, שודר בשידור ישיר בערוץ 24 ומאוחר יותר באותו ערב בערוץ 2 (קשת). הטקס נערך במשכן לאמנויות הבמה שבאשדוד.
פרס על מפעל חיים הוענק לבמאי, המפיק והתסריטאי דן וולמן.
הטקס.
במהלך הטקס עזבה שרת התרבות מירי רגב את האולם כיוון שתאמר נפאר ויוסי צברי ביצעו בו את השיר "אני לא פוליטי", שבו שולב קטע משיריו של מחמוד דרוויש משום שלדבריה, "יש לי הרבה כבוד וסבלנות לאחר, אבל אין בי שמץ סבלנות לדרוויש ולכל מי שרוצה לחסל את עמי או מדינתי". במהלך נאומה נטשו חלק מהנוכחים את האולם. בתגובה על דבריה סרבה השחקנית רובא בלאל-עספור לעלות לבמה כשזכה הסרט "סופת חול" בפרס הסרט הטוב ביותר ואמרה שהיא אינה מוכנה לחלוק במה עם רגב בשל דבריה.
זכיות מרובות.
להלן הסרטים אשר זכו בשני פרסים או יותר:
רחלי אידלמן
חוסה לואיס קמינרו
חוסה לואיס פרס קמינרו (בספרדית: José Luis Pérez Caminero; נולד ב-8 בנובמבר 1967 במדריד) הוא כדורגלן עבר ספרדי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מנהלה המקצועי של קבוצת אתלטיקו מדריד.
קמינרו היה מהכדורגלנים הספרדים הבולטים בשנות ה-90. קריירת המשחק שלו נפרשה בעיקר של שני מועדונים, ריאל ואיאדוליד ואתלטיקו מדריד. בשורות האחרונה זכה קמינרו בדאבל בעונת . הוא ייצג את נבחרת ספרד 21 פעמים, בהם בטורנירי מונדיאל 1994 ויורו 1996. הוא כבש שמונה שערים במדי ספרד, כולל בשני הטורנירים בהם שיחק.
לאחר פרישתו התמנה למנהל מקצועי בריאל ואיאדוליד, והחל משנת 2011 הוא נושא בתפקיד דומה באתלטיקו מדריד.
קריירת משחק.
קמינרו החל את דרכו בקבוצת הנוער של ריאל מדריד מעיר הולדתו. בעונת , לאחר שסיים את גילאי הנוער, קודם קמינרו לשורות ריאל מדריד קסטיליה, קבוצת המילואים מליגת המשנה. הוא שיחק במועדון במשך שלוש עונות, בהן שתיים תחת המאמן ויסנטה דל בוסקה, אך לא זכה לקידום לקבוצה הראשונה של המועדון.
משלא הצליח להתקדם במדי ריאל, עבר קמינרו לריאל ואיאדוליד מהליגה הבכירה בעונת . הוא השתלב היטב במועדון וערך 31 הופעות ליגה בעונת הבכורה שלו, בה ניצלה הקבוצה מירידה לליגת המשנה. בשתי העונות הבאות תפס מקום מרכזי אף יותר, והחמיץ שלושה משחקי ליגה בלבד במצטבר בשתי העונות. הראשונה מביניהן הסתיימה במקום התשיעי, הרחק ממאבקי הירידה, אך בסיום עונת לא הצליחה הקבוצה ונשרה לליגת המשנה. קמינרו נותר לעונה רביעית בקבוצה וסייע לה לחזור לליגה הבכירה תוך עונה אחד בלבד, לאחר שסיימה את העונה במקום השני. בסך הכול בארבע עונות במדי ואיאדוליד רשם קמינרו 134 הופעות ליגה, בהן כבש שלושה שערים.
לקראת עונת חתם קמינרו בשורות אתלטיקו מדריד. בעונה קשה, שבה הובילו את הקבוצה שישה מאמנים שונים והסתיימה במקום ה-12 בלבד, היה קמינרו משחקניה הבולטים של הקבוצה, כשכבש שישה שערי ליגה ב-26 הופעות. שער הבכורה שלו בקבוצה נכבש ב-30 באוקטובר 1993, והיה לשער ניצחון דרמטי בעשרה שחקנים מול ברצלונה, שקבע 3:4 דקה אחת לסיום. גם העונה שאחריה התנהלה תחת חילופי מאמנים תכופים, כשבסך הכול ארבעה מאמנים שונים הובילו את הקבוצה באותה עונה, שהסתיימה במקום ה-14 בליגה. בעונה זו תפס קמינרו מקום מרכזי אף יותר במרכז הקישור, עם תשעה שערי ליגה ב-31 הופעות.
בעונת , תחת המאמן רדומיר אנטיץ', הפגינה אתלטיקו יכולת משובחת וזכתה בדאבל מרשים. קמינרו היה משחקניה הבולטים של הקבוצה באותה העונה, אותה סיימה אתלטיקו בפער ארבע נקודות מסגניתה ולנסיה. הוא כבש תשעה שערי ליגה ב-37 הופעות, ובגמר גביע המלך הספרדי עלה בהרכב קבוצתו בניצחון 0:1 על ברצלונה בהארכה. בסיום העונה, בעקבות יכולת השיא אותה הפגין, זכה קמינרו בפרס דון בלון לכדורגלן הספרדי המצטיין של העונה, ובתואר כדורגלן העונה מטעם העיתון אל פאיס. הוא היה לשחקנה היחיד של אתלטיקו שזוכה בשני התארים האלו באותה עונה. עונה אחר כך לא הצליחה אתלטיקו לשחזר את ההישג וסיימה חמישית בלבד, אך קמינרו שדרג עוד יותר את יכולת כיבוש השערים שלו וסיים את העונה עם 14 שערי ליגה, הפעם היחידה בקריירה בה כבש כמות דו ספרתית של שערי ליגה.
קמינרו נותר בקבוצה עונה אחת נוספת, חמישית במספר, בטרם סיים את דרכו במועדון. בסך הכול בחמש העונות במדריד כבש קמינרו ארבעים שערי ליגה ב-149 הופעות. לקראת עונת חזר לקדנציה שנייה בריאל ואיאדוליד. הקדנציה השנייה שלו במועדון נמשכה שש עונות, כאשר בשלהי הקריירה הוסט לאחור ושימש גם כבלם. הוא כבש 15 שערי ליגה ב-155 הופעות בקדנציה השנייה במועדון, שהביאו אותו לסך הכול של 289 הופעות ו-18 שערי ליגה במדי הקבוצה במצטבר. בסיום עונת , בה ירדה הקבוצה לליגת המשנה, פרש קמינרו ממשחק פעיל בגיל 37.
נבחרת ספרד.
קמינרו החל את דרכו בנבחרת ספרד תחת המאמן חבייר קלמנטה ב-8 בספטמבר 1993, במשחק ידידות ביתי מול . קמינרו עלה מהספסל במחצית המשחק, שהסתיים בניצחונה של ספרד בתוצאה 0:2. שבועיים אחר כך עלה קמינרו לראשונה בהרכב הנבחרת, למשחק החוץ שלה מול במסגרת מוקדמות מונדיאל 1994. בדקה ה-67 של המשחק כבש קמינרו את שער הבכורה שלו בנבחרת, שער שקבע את תוצאת המשחק, 5:1 לספרד.
קמינרו זומן על ידי קלמנטה לסגל ספרד לקראת מונדיאל 1994 בארצות הברית. במשחקה הראשון של הנבחרת, שהסתיים בשוויון 2:2 מול , עלה קמינרו מהספסל בדקה ה-47. הוא עלה בהרכב ושיחק תשעים דקות במשחק מול שהסתיים בשוויון 1:1. קמינרו עלה בהרכב והצטיין במשחק השלישי, בו גברה ספרד 1:3 על . בדקה ה-19 הובילה הגבהה טובה של קמינרו לפנדל לזכות הספרדים, שנוצל היטב על ידי ז'וזפ גוארדיולה. בדקה ה-66 הכפיל קמינרו את התוצאה לאחר שקיבל כדור עומק באגף השמאלי מסרג'י ברז'ואן, ובנגיעה אחת מזווית קשה גלגל לרשת של בוליביה. דקה אחר כך צימקה בוליביה ל-1:2, אך בדקה השבעים השלים קמינרו צמד שקבע את תוצאת המשחק, לאחר שהשתלט עם החזה על כדור שהוגבה לרחבה, וגלגל אותו פנימה מול השוער. המשחק הסתיים באכזבה מסוימת עבור קמינרו, שבדקה התשעים ספג כרטיס צהוב בפעם השנייה בטורניר, מה שגרם לו להחמיץ את הניצחון 0:3 על בשמינית הגמר. קמינרו חזר להרכב ברבע הגמר מול , בו כבש שער מרהיב. בדקה ה-58, במצב של יתרון 0:1 לאיטלקים, קיבל קמינרו כדור שטוח על סף הרחבה ובעט בנגיעה ברגל שמאל אל החיבורים. שתי דקות לסיום המשחק קבע רוברטו באג'ו 2:1 לאיטליה, וספרד סיימה את דרכה בטורניר.