ראסל ציין שעבור מי שמחזיק בגישה אמפריציסטית זוהי מסקנה קשה לעיכול ואולם הקושי נובע מפירוש לא נכון של מושג הידיעה. ראסל טען שמקורו של מושג הידיעה הוא בחיים המדעיים והפרגמטיים של טרם הפילוסופיה; ולדוגמה ידיעה שפרי מסוים הוא בשל בזכות הצבע שלו היא ידיעה אמיתית גם אם לא ניתן להצדיק אותה על סמך הניסיון בלבד (מכיוון שהיא תלויה באינדוקציה).
ג'י.אי. מור.
מור (G.E. Moore) הוא בן תקופתו של ראסל, ומי שמשך אותו מהעיסוק במתמטיקה אל הפילוסופיה. מור התנגד לקביעותיו של עמנואל קאנט בתחום המוסר וייסד את המטא-אתיקה ובמסגרתה טבע את המושג כשל נטורליסטי. עבודתו של מור הובילה בסופו של דבר לפיתוח (בעיקר על ידי אוסטין) זרם של הפילוסופיה האנליטית בשם פילוסופיה של הלשון היום-יומית.
אתיקה ומטא-אתיקה.
מור ממשיך את הקו שהוביל פרגה וקובע בספרו פרינקיפיה אתיקה (Pincipia Ethica, 1905) שהמקור לקשיים בתחום האתיקה הוא "הניסיון לענות על שאלות מבלי לגלות קודם לכן מהי השאלה שעליה מבקשים לענות", כלומר בלבול וחוסר בהירות מושגיים. לפי מור קיימים למעשה שני סוגים של שאלות: שאלה המטא-אתיקה ושאלות האתיקה הרגילה (או היישומית). המטא-אתיקה עוסקת בשאלות כמו "מהו הטוב?" או "מה המעמד של משפטים ומושגים מוסריים?", בעוד האתיקה היישומית שואלת מה נכון לעשות במצבים מסוימים, כלומר עוסקת בפתרון בעיות מוסריות קונקרטיות. מור טען שהבנה של המושג "טוב" על ידי מחקר מטא-אתי תקדם את היכולת לפתור בעיות אתיות קונקרטיות. מרגע ש"הטוב" מזוהה כראוי ניתן לבחור בפעולות שיובילו לקידום הטוב באופן היעיל ביותר.
מור קבע שהפרדיקט "טוב" הוא פרדיקט פשוט ביותר ולכן אינו ניתן להגדרה מלאה על ידי פרדיקטים אחרים. כפי שלא ניתן להגדיר מהו "צהוב" בעזרת מושגים אחרים באופן מילולי, מכיוון שהוא מושג פשוט מאוד, לא ניתן להגדיר את הטוב בעזרת מושגים אחרים. מור אינו טוען שהמושג טוב אינו מציין דבר או שלא ניתן להבין שהטוב הוא תכונה של דברים מסוימים, אלא רק שלא ניתן להגדיר אותו. את הטוב אנו מכירים באינטואיציה. ההוכחה לאי היכולת להגדיר את הטוב מתבססת על רעיון הכשל הנטורליסטי שהגה מור. אם היה ניתן להגדיר את המושג טוב באמצעות מושג אחר, כמו למשל "הטוב הוא מועיל" אזי מתעוררות שתי בעיות. הבעיה הראשונה נובעת מכך שאם ההגדרה נכונה ניתן להחליף "טוב" ב"מועיל" ונקבל את המשפט "המועיל הוא מועיל" שהוא משפט חסר תוכן, בעוד ההגדרה לא הייתה חסרת תוכן. הבעיה השנייה נובעת מכך שגם אם יש תכונה שהיא מהות ה"טוב" לשאלות כמו "האם טוב לעשות מעשה זה?" הייתה תשובה ברורה, אולם ידוע שאין תשובה שכזו.
קרניבור
ערב
עֶרֶב הוא החלק האחרון ביום, הזמן שלאחר שקיעת השמש ושלפני תחילת הלילה. המילה ערב משקפת מצב של ערבוב בין אור יום וחושך.
השימוש הקדום במילה ערב היה כדי לציין את הרבע האחרון של שעות האור ביום. בתקופה הרומית פוצלו שתים עשרה השעות הזמניות לארבעה חלקים: בוקר (mane), לפני הצהריים (ad meridiem), אחר הצהריים (de meridie) והערב (suprema). הערב התייחס למשך הזמן מתחילת השעה העשירית ועד סיום השעה השתים עשרה, זמן שקיעת החמה.
ערב הוא גם כינוי מטפורי לזמן שלפני תחילה עידן, תקופה, או מאורע חשוב ("ראש הממשלה הפחית מיסים ערב הבחירות").
ערב במובן של יום לפני.
בלוח העברי יום שישי (כולו) הוא ערב שבת, וכל היום שלפני חג הוא ערב חג. הסיבה לכך היא, שיום בלוח העברי מתחיל לאחר השקיעה של היום הקודם.
בנצרות קיים מונח דומה: ערב חג המולד, וכן החג החילוני המודרני האלווין מקורו בחגיגות שנערכו בערב יום כל הקדושים - ומכאן שמו של החג "האלווין" (Halloween) - "ערב הקדושים" (All-hallow-eve).
היווצרות המינים
היווצרות המינים (Speciation, מכונה גם ספציאציה או הִתְמַיְּנוּת מינים ) היא התהליך שבו נוצרים מינים חדשים של יצורים. ישנם שלושה מנגנונים שבהם ספציאציה יכולה להתרחש, אשר נבדלים זה מזה במידת הבידוד הגאוגרפי בין האוכלוסיות שעוברות ספציאציה, ובמספר הדוגמאות המתועדות בטבע.
ספציאציה נפרדת מקום (אַלוֹפַּטרית).
מנגנון זה, אשר הוצע על ידי ארנסט מאייר, הוא המקובל ביותר במחקר, ובעל מספר הדוגמאות הרב ביותר. לפי מנגנון זה תחילה מתרחש מאורע אשר גורם לבידוד גאוגרפי בין שתיים או יותר מאוכלוסיות מין כלשהו. המאורע הגורם לבידוד יכול להיות הגירה של קבוצה מסוימת לאזור גאוגרפי אחר מסיבה כלשהי, או מאורע אקלימי, גאולוגי או אחר, אשר מביא להקמת מחסום פיזי בין אוכלוסיות.
כאשר נוצר המחסום בין האוכלוסיות, נוצר גם מחסום בזרימת גנים, כך שאין ערבוב והאחדה בין האוכלוסיות השונות. עם הזמן בתהליכים שונים, כגון סחף גנטי, ברירה טבעית וברירה זוויגית, נצברים הבדלים במאגרים הגנטיים של האוכלוסיות השונות, תהליך המוביל בסופו של דבר לבידוד רבייתי בין האוכלוסיות, כך שהן הופכות למינים שונים. צורה זו של ספציאציה מתועדת היטב בעולם הטבע.
ספציאציה פַּרַפַּטרית.
ספציאציה מסוג זה מתרחשת כאשר יש גרדיאנט כלשהו של תכונה כמותית בסביבה, המשפיעה על המין, ופרטים שונים נמשכים לערכים שונים שלה. כך נוצרות מספר אוכלוסיות שכנות שפרטיהן מותאמים לערך מסוים של התכונה הסביבתית. עם הזמן נוצר בידוד רבייתי בין האוכלוסיות השונות ומתרחשת ספציאציה.
דוגמה לכך נצפתה בעשב ממין Anthoxanthum בסביבת מכרות. באזורים אלה קיים לחץ ברירתי לסבילות כלפי המתכות הנכרות שמזהמות את הסביבה, ונוצרות אוכלוסיות בעלות מידה שונה של סבילות כלפי המתכות. מאחר שבני הכלאיים שנוצרים אינם מותאמים היטב לסביבתם, נוצר לחץ ברירתי נגד רבייה בין האוכלוסיות, וכתוצאה מכך זמני הפריחה שלהן משתנים וגוברת ההאבקה העצמית. דוגמה נוספת לספציאציה פרפטרית היא מיני טבעת.
ספציאציה חופפת מקום (סימפַּטרית).
במנגנון זה, לא מתקיימת הפרדה במרחב בין האוכלוסיות והן יכולות לחפוף זו לזו במידה מסוימת. ספציאציה במנגנון זה יכולה להתרחש כאשר קיים לחץ ברירתי להתפלגות, ויש מתאם בין תכונת בחירת בן זוג והתכונה שעליה פועל הלחץ. לדוגמה: זבובים אשר מזדווגים על גבי צמח מסוים. אם קיימת תכונה בזכרים להעדיף אחד משני צמחים אפשריים, ובנקבות קיימת נטייה לבחור בזכרים אשר נמצאים בצמח מסוים, הרי שיכולה להתרחש ספציאציה לשני מינים – מין אשר מזדווג על צמח א' ומין אשר מזדווג על צמח ב'. במצב כזה, הפרדה גאוגרפית אינה תנאי להתרחשות הספציאציה. למנגנון זה מספר תיעודים בעולם הטבע.
פרדריק אוגוסט ברתולדי
פרדריק אוגוסט ברתולדי (בצרפתית: Frédéric Auguste Bartholdi; 2 באוגוסט 1834 - 4 באוקטובר 1904) היה פסל צרפתי שנודע כפסל של "פסל החירות" אשר נמצא בליברטי איילנד, ניו יורק.
חייו.
נולד בקולמר שבצרפת. למד בקולמר, ואחר כך למד בפריז אדריכלות וציור. הוא הפך לאחד הפסלים הגדולים והמפורסמים ביותר באירופה ובאמריקה הצפונית במאה ה-19.
היצירה המפורסמת ביותר שלו היא פסל החירות בארצות הברית אשר נתרם על ידי ממשלת צרפת ב-1886 כאות ידידות בין שתי הממשלות. יש הסבורים שהפנים בפסל החירות עוצבו לפי פניה של אמו של ברתולדי.
פסל מונומנטלי נוסף שלו הוא האריה מבלפור בצרפת.
ברתולדי נפטר בפריז, ב-4 באוקטובר 1904 כתוצאה ממחלת השחפת.
יוסף מונדי
יוסף מונדי (1935–1994) היה מחזאי וסופר ישראלי.
ביוגרפיה.
מונדי נולד בשנת 1935 בבוקרשט ברומניה למשפחה אמידה. בגיל 16 עלה ארצה. בשנות ה-60 שהה מונדי בחו"ל. גם בהמשך חייו נדד בעקבות אמנותו.
גולת הכותרת של יצירתו היא המחזה זה מסתובב (1970), אשר הוצג בארץ ובעולם לאורך השנים מעל 3000 פעם. מחזהו "המבשר", אף הוא משנת 1970, הוצג למעלה מ-1000 פעמים. במחזותיו ניתן להבחין בהשפעת ברטולט ברכט, ויש בהם אלמנטים של אבסורד מעוררי דעה או מחלוקת. מונדי נודע במאבקיו בצנזורה ובהנהלות התיאטראות הציבוריים. בנובמבר 1975 העלה התיאטרון הקמרי את המחזה "מושל יריחו" שכתב. המחזה עסק בכיבוש הישראלי בשטחים ונסוב סביב דמותו של סגן אלוף המשמש כמושל צבאי המתעלל בתושבים הערבים. המחזה עורר מחלוקת ומספר חברי כנסת דרשו שהצגת המחזה תופסק. המחזה עלה שוב עשר שנים אחר כך במועדון "צוותא".
מונדי נפטר ב-1994 בניו יורק במהלך חזרה של אחד ממחזותיו, בגיל 59. הוא פרסם גם כמה יצירות בפרוזה.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
אבל בית-מעכה
דן (שבט)
אפרים (שבט)
קישור (פירושונים)
איתן פוקס
איתן פוקס (נולד ב-21 באוגוסט 1964) הוא במאי קולנוע ישראלי, מהבולטים בקולנוע הישראלי החדש מאז שנות התשעים.
ביוגרפיה.
פוקס נולד בניו יורק ב-1964. הוא בנם של שלמה (סימור) פוקס, פרופסור לחינוך ושרה קמינקר, מתכננת ערים וחברת מועצת עיריית ירושלים, אחיו הם עו"ד דוד פוקס והפרופסור לבלשנות דני פוקס. בן דודו הוא האלוף יהודה פוקס. עלה עם משפחתו לישראל בגיל שנתיים וגדל בירושלים. בנעוריו למד בבית הספר רנה קסין בעיר ולאחר מכן למד בחוג לקולנוע וטלוויזיה באוניברסיטת תל אביב.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה פוקס להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
פוקס חי מאז 1988 עם בן זוגו ושותפו ליצירה, גל אוחובסקי.
עשייתו הקולנועית והטלוויזיונית.
סרטו הראשון של פוקס הוא "אפטר" (1990), סרט קצר שביים כפרויקט גמר באוניברסיטת תל אביב. סיפור העלילה עוסק במתח מיני בין חייל למפקדו, וכבר בסרט זה ניכרים המאפיינים של יצירותיו הבאות: פירוק מיתוס הגבר-מאצ'ו-הלוחם הישראלי, עיסוק בגיבורים הומוסקסואלים ויציאה מהארון, שימוש במוזיקה, בעיקר עברית, כאלמנט בעל תפקיד חשוב בסרט.