מערכות מבוססות משוב נסמכות על מספר רב של משובים מהמשתמשים, אך למוצרים חדשים לא יהיו מספיק משובים ולכן קיים קושי להמליץ עליהם באמצעות מערכות אלו. בנוסף מערכות אלו תלויות מיסודן במשוב מהמשתמש, ולמידת שיתוף הפעולה של המשתמש עם המערכת חשיבות מכרעת על איכות ההמלצה שהוא ומשתמשים אחרים יקבלו. שימוש בקבלת משוב על סמך דירוג בסולם מוגדר ללא כתיבת טקסט עשוי להגדיל את מידת שיתוף הפעולה של המשתמשים ולאפשר למערכת לאסוף יותר משובים. היתרון הטמון בשיטה זו הוא שההמלצות מתקבלות ממשתמשים שבאמת התעניינו במוצרים. ההנחה היא שמשתמש שמתעניין למשל בקניית מסך מחשב, יבצע טרם הקנייה סקר מקיף ולאחר מכן יבצע את הרכישה וימליץ על המוצר אותו רכש, דבר המעלה את רמת האמינות של ההמלצה.
במערכות מבוססות תוכן לעומת זאת, נפתרת סוגיית ההמלצה על מוצרים חדשים כיוון שהתאמת תוכן לא מתייחסת למספר הממליצים האחרים. סוגיית התלות במשוב מן המשתמש עדיין קיימת באופן חלקי, שכן ככל שפרופיל המשתמש יכיל נתונים רבים ומדויקים יותר כך ההמלצה תהיה טובה יותר. סוגיה זו נפתרת אם פועלים בשיטה מבוססת היסטוריית גלישה, שבה המערכת אוספת נתונים ללא כל משוב מהמשתמש עצמו. אולם לשיטה מבוססת היסטוריית גלישה קיים חיסרון אחר, סביר להניח שבחיפושיו אחר פריט מסוים יגיע המשתמש לפריטים שאינם מעניינים אותו, אך למרות זאת הם יישמרו בהיסטוריית הגלישה שלו ופריטים אלו או דומים להם יומלצו לו בעתיד. כמו כן, קיימת אפשרות שמספר משתמשים צופים בפריטים מאותו מחשב וכך כל משתמש עלול לקבל המלצות מהיסטוריית הגלישה של משתמש אחר.
יתרונות וחסרונות.
יתרון בולט במערכת ההמלצה הוא נגישות למאגר מידע אדיר, האינטרנט. כמו כן, מערכת ההמלצה אובייקטיבית ואינה תלויה באחרים. עם זאת, ישנה אפשרות לשנות את תוצאות המערכת ממניעים פרסומיים, מצד משתמשי המערכת ומנהליה. חיסרון נוסף הוא שייחוס משקל יתר להמלצה ללא בסיס, יגרור תוצאות מוטעות.
כדי שמערכת המלצה תעבוד כראוי ובצורה מועילה, עליה להשתמש בנתונים רבים. היא מסתמכת על משתמשים שידרגו עם שיקול דעת ומכיוון שישנם מדרגים "לא רציניים", היא מקבלת מידע משובש. קיימת אף בעיה של אמינות וחוסר מוטיבציה לדרג מכיוון שחלק גדול מהמשתמשים אינו מעוניין להשקיע בדירוג.
הטיה ורמאות במערכות המלצה.
מערכות המלצה חשופות לסיכון של הטיה ורמאות.
Warcraft 3
דיסק און קי
דִּיסְק אוֹן קִי (לפי האקדמיה ללשון העברית: הֶחְסֵן נַיָּד, ובקיצור הֶחְסֵן) הוא מכשיר זעיר לאחסון נתונים למחשב, המשתמש בזיכרון הֶבְזֵק (Flash) לאחסון נתונים ובממשק ה-USB של המחשב להעברתם אל המחשב או ממנו. את המכשיר פיתחה לראשונה חברת M-systems הישראלית בראשות דב מורן. השם המסחרי שנתנה החברה למוצר הוא "DiskOnKey" ("דיסק כמחזיק מפתחות"), המרמז על גודלו הזעיר ועל ניידותו ("דיסק על מפתח", דיסק בגודל זעיר שיוכל להיכנס לצרור מפתחות). במהרה הפך המונח בשפה העברית לשם גנרי של הטכנולוגיה. בארצות אחרות נהוג לקרוא למכשיר גם FlashDrive ,stick ובשמות נוספים. שמה הרשמי של הטכנולוגיה הוא USB Mass Storage Device (UMS) או USB Flash Drive, היות שלצורך אחסון המידע הוא נעזר בזיכרון מסוג Flash והוא משתמש בחיבור USB לצורך העברת נתונים.
הטכנולוגיה פותרת את בעיית הבלאי המהיר שקיימת בזיכרונות ההֶבְזֵק, שבהם אזורים בזיכרון נכתבים ונמחקים פעמים רבות. לפיתוח אלגוריתם הדואג לכתוב בכל פעם באזור אחר בזיכרון, באופן שהכתיבה תפוזר ברחבי הזיכרון ככל האפשר וכך יהיה הבלאי של כל אזור מזערי.
המוצרים הראשונים הופיעו בשוק בשנת 1999, ולהם הייתה קיבולת של 8, 16 או 32 מגהבייט. עם השנים הלכה והתפתחה הטכנולוגיה במהירות, מחירה לצרכן הוזל והנפחים הלכו וגדלו, עד אשר בשנת 2018 כבר הוצעו למכירה החסנים ניידים שקיבולתם 2 טרה בייט. עם זאת, בשל שיקולי עלות-תועלת, הגדלים הנפוצים ביותר הם עדיין בין 8 ל-256 ג'יגה בייט (נכון לשנת 2018).
כיום ניתן למצוא החסנים ניידים המשלבים הצפנת מידע, וכן החסנים ניידים המשולבים במכשירים אלקטרוניים קטנים ושונים, כגון נגני מוזיקה, טלפונים סלולריים ועוד.
ההתייחסות של מערכת ההפעלה אל ההחסן הנייד דומה לרוב להתייחסותה לדיסק קשיח חיצוני, ויתרונותיו העיקריים הם קלות השימוש והניידות. בחלק מהתקנים אלו קיים מתג שהופך את ההחסן לזמין לקריאה בלבד, ובדרך זו הוא מוגן מפני מחשב שעלול להיות נגוע בווירוס מחשב. כמו כן קיימת בדרך כלל נורית בקרה שמהבהבת בזמן קריאה וכתיבה.
ההחסן הנייד הצטרף למשפחה ותיקה של אמצעי "מדיה נתיקה" (מדיום מגנטי שמאפשר לשמור נתונים, שאפשר לנתקו מן המחשב בקלות יחסית). חברים אחרים במשפחה הם הדיסקטים לדורותיהם, הדיסקים (CD) וה-DVD.
ההחסן הנייד רגיש לתקלות: אם מוציאים אותו מן המחשב בזמן תהליך כתיבה עליו, המידע שבו עלול לרדת לטמיון. כדי להימנע מתקלות מעין אלו, במערכות הפעלה קיים מנגנון להוצאה בטוחה של המכשיר.
חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד
המלך חואן קרלוס הראשון (בספרדית: Juan Carlos I; נולד ב-5 בינואר 1938) כיהן כמלך ספרד מ-22 בנובמבר 1975 עד 19 ביוני 2014.
ביוגרפיה.
דון חואן קרלוס אלפונסו ויקטור מריה דה בורבון אי בורבון – בנו של דון חואן דה בורבון, רוזן ברצלונה, ונכדו של אלפונסו השלושה עשר, המלך האחרון של ספרד לפני הקמת הרפובליקה הספרדית השנייה – נולד ברומא שבאיטליה, מקום גלותה של משפחת המלוכה הספרדית. הוא הוטבל לנצרות על ידי מי שיהיה לימים האפיפיור פיוס השנים עשר.
בפגישה שנערכה ב-25 באוגוסט 1948 בין שליט ספרד דאז, פרנקו, לבין אביו של חואן קרלוס, הוסכם כי הנסיך בן ה-10 יעבור לספרד להשלמת חוק לימודיו. לאחר שסיים בית-ספר תיכון במדריד, הוא עבר הכשרה צבאית במספר אקדמיות צבאיות בין השנים 1955 עד 1959.
בשנת 1956 נהרג מיריה אחיו הצעיר, הנסיך אלפונסו במה שהוגדר כתאונת נשק. על פי חלק מהמקורות, חואן קרלוס עצמו היה זה שירה בטעות באחיו הצעיר והרגו.
בשנת 1962 התחתן עם הנסיכה סופיה מיוון, בתו של מלך יוון פאולוס, ונולדו להם שתי בנות ובן: אלנה (1963), כריסטינה (1965) ופליפה (1968).
ב-1969 אישר הפרלמנט הספרדי את הצעתו של פרנקו למנות את הנסיך חואן קרלוס ליורשו, אשר בבוא העת יהפוך למלך ספרד (בהתאם לחוק ירושת ראשות המדינה). זאת אף על פי שהמלוכה הייתה אמורה לעבור לידי אביו, חואן דה בורבון, בנו ויורשו של המלך אלפונסו ה-13. קיומה של תנועה שקראה לשים קץ לשלטון פרנקו ולהכתיר את חואן דה בורבון למלך ספרד, וכן היחסים השליליים בין האחרון לבין פרנקו, גרמו לדילוג האמור בסדר ההורשה של הכתר הספרדי. הנסיך חואן קרלוס הסכים לדילוג זה לטובתו, וגרם בכך משבר פנימי במשפחת המלוכה. רק ב-1977, שנתיים אחרי שחואן קרלוס הוכתר למלך ספרד, הסכים אביו, חואן דה בורבון, לוותר על תביעתו לרשת את הכתר הספרדי.
פעמיים בתקופת שלטונו של פרנקו חואן קרלוס קיבל לידיו באופן זמני את משוכות השלטון עקב מחלתו של פרנקו - פעם אחת בין 19 ביולי ל-2 בספטמבר 1974, ופעם נוספת בין 30 באוקטובר ל-20 בנובמבר 1975. אחרי מותו של פרנקו, הוכרז חואן קרלוס כמלך ספרד ב-22 בנובמבר 1975, וחמישה ימים לאחר מכן הוכתר בטקס הכתרה שהתקיים במדריד. בנו פליפה הפך ליורש העצר הספרדי וקיבל את התואר נסיך אסטוריאס.
ב-27 בדצמבר 1978 התקבלה חוקת ספרד, אשר בין השאר שללה ממלך ספרד את סמכויותיו הביצועיות והפכה אותו לתואר סמלי בלבד. בכך ספרד הפכה להיות מונרכיה חוקתית. המלך מוגדר בחוקת ספרד כיורש הלגיטימי של שושלות המלוכה ההיסטוריות.
על פי הערכות, המלך הוא בעליו של הון בשווי 1.7 מיליארד יורו. על פי חוקת ספרד, בית המלוכה זכאי למימון פעולות המלך הכרוכות בתפקידו כראש המדינה. במסגרת התקציב השנתי מופרש סכום מסוים, שעמד בשנת 2007 על 8 מיליון יורו.
ב-2 ביוני 2014 הודיע חואן קרלוס, כי החליט לפרוש מתפקידו ולהעביר את הכתר לבנו הנסיך פליפה. באוגוסט 2020, נמסר מבית המלוכה הספרדי שחואן קרלוס הודיע לבנו פליפה, שהחליט לעזוב את ספרד. בעקבות פתיחת חקירה נגדו שנועדה לבדוק את מעורבותו בשחיתות - במיזם הרכבת המהירה בסעודיה. החקירה נסגרה בדצמבר 2021.
חואן קרלוס נחקר גם בעבירות מס. תיק אחד נסגר ובמקביל חואן קרלוס שילם 600 אלף אירו. כמו כן, הוא נחקר לגבי קיום חשבונות בנק בניו ג'רזי ובשווייץ. הוא התמודד עם תביעה בפרשה אחרת של אישה אשר טענה שהיא הייתה מאהבת שלו. כמו כן, התקיימה חקירה ביחס לקשריו עם קרן לוכום.
חואן קרלוס עזב את ספרד באוגוסט 2020 ובהמשך נודע שהוא עבר לגור באיחוד האמירויות הערביות.
ניסיון ההפיכה ב-1981.
ב-23 בפברואר 1981, התרחש בספרד ניסיון הפיכה צבאית, שמכונה בספרד 23F , במהלכו השתלט קצין צבא עם כ-200 חיילים על קונגרס הנציגים .
למחרת, ב-24 בפברואר הופיע חואן קרלוס בשידור טלוויזיה, במדים של "קפיטן גנרל" (מקביל לרב-אלוף, הדרגה הצבאית הגבוהה ביותר), ובו הביע תמיכה בלתי מסויגת במוסדות הדמוקרטיה ושלטון החוק.
נאומו של חואן קרלוס למעשה סימן את סיום וכישלון ניסיון המרידה, שהחל להתפורר מיד בתום הנאום, וחלק מהחיילים שהשתתפו בהפיכה ניסו לחמוק מבניין הקונגרס דרך חלונותיו, ואחרים נכנעו.
אחרי ניסיון ההפיכה ונאומו הבלתי מתפשר, נהנה המלך מתמיכה רחבה חסרת תקדים בציבור. מנהיג המפלגה הקומוניסטית של ספרד, סנטיאגו קרייו, שכינה את המלך "חואן קרלוס הקצר" (Juan Carlos El Breve) בציפייה שהעם הספרדי יבטל את מוסד המלוכה תוך זמן קצר, אמר אחרי נאומו של חואן קרלוס, "היום כולנו מלוכנים".
מאהאראשטרה
שנור
ראג'סטאן