בשנת 2003 צ'פמן עברה לחברת פיקסאר בה לקחה חלק משני בסרט מכוניות, לפני שהחלה לעבוד על הסרט "אמיצה". צ'פמן הגתה את רעיון הפרויקט והוכרזה כבמאית של הסרט, ובכך הייתה לאישה הראשונה ששימשה כבמאית הראשית בפיקסאר. ב-2010, החליף אותה בתפקיד זה מארק אנדרוס, בעקבות חילוקי דעות על רקע מקצועי. על אף שמועות על עזיבתה את החברה, היא נותרה חלק מצוות פיקסאר עד יציאתו של הסרט "אמיצה" לאקרנים. עם זאת, זמן קצר לאחר מכן, ב-2012 היא החלה לעבוד כיועצת בלוקאס פילם, שם סייעה לפתור בעיות בתהליך יצירת הסרט קסם מוזר (Strange Magic). כשנשאלה אודות הפרשה ולגבי הסיכוי שתחזור לעבוד בפיקסאר, הגיבה שאין לה שום רצון לחזור לשם, בעקבות חילוקי דעות עם ההנהלה הבכירה בחברה.
בשנת 2013, חזרה לעבוד באולפני "דרימוורקס" ולהם היא סייעה לפתח את "Rumblewick" בעל הדמות הנשית הדומיננטית, והוגדר כ"מצחיק עם לב קסום". נכון ל-2016 צ'פמן עובדת על פיתוח פרויקטים עבור "צ'פמן לימה הפקות" (Chapman Lima Productions), יחד עם בעלה, קווין לימה.
פרויקטים נוספים בהם לקחה חלק הם: מי הפליל את רוג'ר רביט, שרק, וול-E, רטטוי, למעלה, וצעצוע של סיפור 3.
חיים אישיים.
צ'פמן נשואה לבמאי קווין לימה (, טרזן, מכושפת) אשר הכירה בתקופת הלימודים במוסד האקדמי ללימודי אומנות בקליפורניה (California Institute of the Arts). לזוג בת אחת, אמה רוזה לימה, שהיוותה השראה לדמותה של מֶרִידָה בסרט "אמיצה". בשנת 2014, צ'פמן, שמעולם לא התגוררה בסקוטלנד, אך לדבריה, בעלת שורשים סקוטיים, עודדה את העם הסקוטי לדרוש את עצמאותו.
מגנוס גודמונדסון
מגנוס גודמונדסון (באיסלנדית: Magnús Guðmundsson; 6 בפברואר 1879 – 28 בנובמבר 1937) היה פוליטיקאי איסלנדי.
ב-1907 הוא סיים תואר במשפטים באוניברסיטת קופנהגן. משנת 1916 ועד מותו הוא היה חבר האלת'ינגי (הפרלמנט האיסלנדי) מטעם מחוז הבחירה שלו בצפון-מערב איסלנד. מ-23 ביוני ועד 8 ביולי 1926 הוא שימש כראש ממשלת איסלנד בפועל לאחר מותו של ראש הממשלה הקודם, יון מגנוססון ועד לבחירתו של יון תורלקסון. הוא היה חבר במפלגה השמרנית של איסלנד (Íhaldsflokkurinn) שכבר לא קיימת כיום. בממשלתו של יון מגנוססון הוא היה שר התעשייה. קודם לכן היא שימש בתפקיד שר האוצר בשנים 1920 – 1922. הוא היה ממייסדי מפלגת העצמאות ושימש כשר המשפטים בממשלה הראשונה שמפלגה זו הייתה שותפה לה, בין השנים 1932 – 1934.
ברברה האמר
ברברה האמר (באנגלית: Barbara Hammer; 15 במאי 1939 - 16 במרץ 2019) הייתה יוצרת סרטים אמריקאית פמיניסטית הידועה על היותה אחת החלוצות בתחום הסרט הלסבי, אשר הקריירה שלה התנהלה לאורך למעלה מ-40 שנה. האמר ידועה על תרומתה ביצירת סרטים ניסיוניים אודות התמודדותן של נשים עם מגוון בעיות כגון תפקידי מגדר, התמודדות עם תהליך הזיקנה וניהול מערכות יחסים לסביות, ואתגרים בנושאים הקשורים למשפחה.
ביוגרפיה.
האמר נולדה בהוליווד, קליפורניה, והיכרותה עם תעשיית הקולנוע החלה בגיל צעיר, כיוון שסבה עבד כטבח הפרטי של במאי הקולנוע האמריקאי ד. וו. גריפית'.
ב-1961, פטיש סיימה את לימודי התואר הראשון בפסיכולוגיה באוניברסיטה של קליפורניה בלוס אנג'לס. את התואר השני בספרות אנגלית, היא קיבלה בשנת 1963. בתחילת 1970 היא למדה קולנוע באוניברסיטת סן פרנסיסקו סטייט. שם לראשונה היא התוודעה לסרטה של מאיה דאראן, "Meshes of the Afternoon," שהיווה עבורה השראה ליצור סרטים ניסיוניים אודות חייה הפרטיים.
ב-1974, האמר הייתה נשואה ועבדה כמרצה במכללה הקהילתית בסנטה רוזה, קליפורניה. באותה תקופה, היא יצאה מהארון אודות היותה לסבית, בעקבות שיחה עם אחת הסטודנטיות מקבוצה פמיניסטית. לאחר שהתגרשה מבעלה, היא " יצאה לדרך עם האופנוע שלה ומצלמה מסוג סופר-8." באותה שנה היא צילמה את סרטה "Dyketatics" אשר נחשב לאחד מהסרטים הלסביים הראשונים. היא סיימה את התואר השני בקולנוע שקיבלה מאוניברסיטת סן פרנסיסקו.
ב-1992 יצא לאקרנים סרטה הראשון, אשר היה סרט ניסיוני, דוקומנטרי בשם "נשיקות חנקתי". שנה לאחר מכן, הסרט היה מועמד לפרס חבר המושבעים בפסטיבל הסרטים. הסרט זכה ב"פרס דוב הקוטב" של פסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין וכן בתואר הסרט התיעודי הטוב ביותר בטקס פרסי Internacional de Cine Realizado שנערך במדריד.
ב-1997 האמר סיימה את תואר הפוסט-מאסטר בחקר המולטי מדיה במכון האמריקאי לקולנוע.
בשנת 2000 היא קיבלה את פרס Moving Image מהקרן הלאומית של ארצות הברית Creative Capital. בשנת 2013 האמר הייתה לחברה ב קרן גוגנהיים.
היא זכתה ב"פרס שירלי קלארק אוונגרד" הראשון שלה באוקטובר 2006, זו השנה שגם הוענק לה "פרס נשים בקולנוע" מפסטיבל הקולנוע הבינלאומי של סנט לואיס. שלוש שנים לאחר מכן, בשנת 2009, היא זכתה בפרס טדי עבור הסרט הקצר הטוב ביותר עם סרטה "סוס זה לא מטאפורה" מפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
בשנת 2010, האמר הוציאה לאור את האוטוביוגרפיה שלה "HAMMER! Making Movies Out of Sex and Life", העוסק בסיפור חייה ובפילוסופית האומנות שלה.
האמר הייתה מרצה לקולנוע ב"" אשר בSaas-Fee, שווייץ.
נפטרה ב-16 במרץ 2019.
סגנון והישגים.
סרטה של האמר, "Dyketactics" המחיש את חשיבות הגוף הנשי בעבודתה כיוצרת. הוא צולם בשני חלקים. בראשון, הוא מתאר קבוצת נשים עירומות המתאספות בכפר על מנת לבלות יחדיו בריקוד, רחיצה משותפת, נגיעה הדדית, ויצירת אינטראקציה עם הסביבה. בחלקו השני של הסרט, פטיש עצמה צולמה כשהיא חולקת רגע אינטימי עם אישה אחרת בבית פרטי. הסרט נועד להעביר מסר על כך שניתן ליצור סרט ארוטי בסגנון שונה מזה היה נהוג בתעשיית הסרטים האירוטיים בזרם המרכזי וההטרוסקסואלי באותה תקופה.
בסרטיה המוקדמים האמר הציגה דימויים מהטבע כגון עצים ופירות, אשר סימלו את הגוף הנשי.
אופי וסגנון זה של סרטיה זכה לתגובות מעורבות. בסקירה של סרטיה "Women I Love (נשים שאני אוהבת)" (1976) ואת "Double Strength" (כוח כפול) (1978), מבקר הקולנוע, אנדריאה וייס, ציין "זה הפך לאופנתי לנשים של גופים המיוצגים על ידי חתיכות של פרי," ביקורת פטיש "אימוץ גברי רומנטי להציג נשים".
Legendary Entertainment
יחסי סן מרינו–קטר
יחסי סן מרינו–קטר הם ההתייחסות הפוליטית ושיתופי הפעולה שבין הרפובליקה של סן מרינו למדינת קטר. בין המדינות מתקיימים יחסים חמים ומלאים. האינטרסים הקטריים בסן מרינו מנוהלים בשגרירות בסן מרינו והשגריר הקטרי הלא תושב בסן מרינו הוא עבד אל-עזיז א-מאליכי אאל ג'והני.האינטרסים הסן מרינזיים בקטר מנוהלים בשגרירות סן מרינו בספרד, השגריר בשגרירות הזו הוא חוסה מנואל דה מולינדו מרטינז.
היסטוריה.
ב-31 במאי 2010 השתתפה שרת החוץ הסן מרינזית אנטונלה מולרוני ב"פורום דוחה" העשירי. הפורום מתקיים מדי שנה בחסות אמיר קטר חמד בן ח'ליפה אאל ת'אני דאז ודהיום תמים בן חמד אאל ת'אני. גם השגריר הפועל בספרד, חוסה מנואל דה מולינדו מרטינז הגיע לקטר והשתתף בפורום.
ב-1 באוקטובר 2012 ביקר שגריר קטר הלא תושב דאז סולטאן בן סעד אאל מריחי בסן מרינו והשתתף בטקס מינוי קפטני המחוז, הביקור היה הראשון של בעל תפקיד מדרגה ראשונה קטרי בסן מרינו. בביקור שיגר השגריר את הברכה של אמיר קטר לקפטני המחוז החדשים של סן מרינו ואיחל להם בהצלחה בחצי שנת שלטונם.
ב-23 בספטמבר 2015 נפגשו שגריר קטר באיטליה ובסן מרינו ושר התעשייה הסן מרינזי ברומא, אחד הנושאים הבולטים שהועלו בפגישה הוא שיפור היחסים הדיפלומטיים בין קטר לסן מרינו וייסוד שיתופי פעולה.
ב-2 באפריל 2017 נפגשו שגריר קטר באיטליה ובסן מרינו ומזכיר החוץ של סן מרינו בסן מרינו, הנושאים שהועלו בפגישה בין השניים היו בין היתר מציאת מכנים משותפים בין שתי המדינות, תמיכה של כל אחת מהמדינות בשנייה ושיפור של היחסים הדו-צדדיים הקיימים.
סן מרינו היא אחת מ-33 מדינות שאזרחיהן רשאים להיכנס למדינה עם אשרה כללית לקטר ועומאן.
סונג'ה ג'ון
קווין דוניגן
קווין מ. "קיד" דוניגן (באנגלית: Kevin M. "Kid" Donegan; נולד ב-1958) הוא קצין בדימוס בדרגת תת-אדמירל בצי ארצות הברית. שירת כמנהל מטה הצי, כמפקד הצי החמישי של ארצות הברית וכמפקד כוחות הצי בפיקוד מרכז של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
דוניגן סיים ב-1980 תואר ראשון בהצטיינות בהנדסת תעופה וחלל מאוניברסיטת וירג'יניה. הוא בוגר מצטיין של בית הספר לטייסי ניסוי של הצי, בוגר בית הספר לטיסה קרבית ("טופ גאן"). בוגר בית הספר לכוח גרעיני של הצי, המכללה לפיקוד ומטה של הצי, המכללה למטה של הכוחות השלובים ובוגר תוכנית בכירים בביטחון לאומי ובינלאומי באוניברסיטת הרווארד.
שירת כטייס F/A-18 הורנט בטייסת הצי 131 שהוצבה בנושאת המטוסים "קורל סי" וערך את טבילת האש שלו ב"מבצע קניון אל דוראדו" לתקיפת לוב. בהמשך שירותו שירת כמפקד מחלקה בטייסת הצי 37. שימש טייס ניסוי ופיקד על טייסת הצי 131 במהלך משימות קרביות במפרץ הפרסי.
שירות כעוזר סגן ראש המבצעים הימיים לענייני תכנון ומבצעים, עוזרו של מפקד כוחות נאט"ו בדרום אירופה, קצין קישור של נאט"ו בסרייבו ויועץ לתקיפות האוויריות בבוסניה והרצגובינה במהלך "מבצע כוח מכוון".
פיקד על אוניית לוחמה אמפיבית "USS Coronado". פיקד על נושאת המטוסים "קרל וינסון" בין מאי 2004 לאוקטובר 2006, והוביל אותה במהלך פעילות מבצעית במלחמת עיראק. בדצמבר 2008 מונה למפקד כוח משימה של הצי השביעי וכוח התקיפה 5 בראשות נושאת המטוסים "ג'ורג' וושינגטון" ביפן.