הסגנון המוזיקלי של הלהקה בתקופה ראשונית זו התאפיין בפשטות פולקית ספוגה בהשפעות מהמיתולוגיה הטולקינאית עם מחוות קלות לזמרי הרוקבילי, אדי קוקרן וג'ין וינסנט.
עד שנת 1968 הספיקה הלהקה לצבור הצלחה מתונה במכירות תקליטים והשמעות רדיו, בעיקר בזכות עזרתו של שדרן הרדיו ג'ון פיל איתו התיידדו החברים בתחילת דרכם.
אולם תמיכתו של פיל בלהקה הייתה גם לעוכריה, שכן מבקרי מוזיקה שונים מטעם מגזיני המוזיקה הבריטיים נטו להרים גבה לנוכח חשיפת היתר שקיבלה בתוכנית הרדיו שלו.
בשנת 1969 החלו שני חברי הלהקה להתרחק זה מזה. בולאן העדיף לחיות חיים שקטים ושלווים עם בת-זוגו בעוד טוק נמשך לסצנה המחתרתית של לונדון באותה תקופה, התמכר לסמים ועבר לחיות בקומונה.
הצמד נפרד סופית לאחר סיבוב הופעות כושל בארצות הברית, במהלכו נאלצה הלהקה השקטה לנגן לצידן של להקות רוק רועשות כמו הסטוג'ס.
עם החזרה לבריטניה, החליף את מקומו של טוק נגן בונגו בשם מיקי פין. השניים חלקו ביניהם כימיה טובה ונשארו ביחד עד שנת 1975.
עם הצטרפותו של פין החלה הלהקה להתנסות בשימוש גם בגיטרה חשמלית ובצליל "רוקיסטי" יותר. השינוי הגיע לשיאו עם הסינגל King of the Rumbling Spires שהתאפיין ברמת הפקה גבוהה יותר, בשילוב עם מילים פשוטות יותר שכתב בולאן ושימוש בלהקת רוק מלאה. ב-יוני 1970 הופיעה הלהקה לעיני 350,000 איש בפסטיבל הרוק בפארק קרלינגן, (Stamping Ground Festival) על יד העיר רוטרדם שבהולנד לצד להקות כמו פינק פלויד, סנטנה, ג'פרסון איירפליין והבירדז. בספטמבר של אותה שנה הם הופיעו בפסטיבל גלסטונברי הראשון.
טי רקס.
בשנת 1970 הושלם המעבר לגיטרות חשמליות והלהקה הוציאה את אלבומה הראשון תחת השם המקוצר "טי רקס". השינוי הוכיח עצמו כיעיל כאשר הסינגל הראשון מתוך האלבום, Ride A White Swan הגיע למקום ה-2 במצעד הבריטי, ובעקבותיו נכנס האלבום (שכלל לא כלל את הסינגל) לעשרת הגדולים במצעד האלבומים הבריטי בתחילת 1971.
לאחר מכן הוציאה הלהקה את הסינגל Hot Love מתוך האלבום, וזה נכנס למקום הראשון במצעד. בעקבות ההצלחה הוחלט לצרף חברים נוספים ללהקה, כדי לאפשר את היציאה לסיבוב הופעות.
הבסיסט סטיב קארי והמתופף ביל לג'נד גויסו במהרה למשימה והלהקה החלה בסיבוב הופעות להגדלת הקהל, שבשלב זה הורכב ברובו מבני נוער שהחליפו את הקהל ההיפי של טירנוזאורוס רקס.
אשתו של אמרגן הלהקה הוסיפה לבולאן איפור מנצנץ (גליטר) מתחת לעיניים לפני אחת מהופעותיו בתוכנית טופ אוף דה פופס, מהלך שלטענת רבים הוביל ללידתו הרשמית של סגנון הגלאם רוק, לכל הפחות בבריטניה (יש הטוענים שהיה זה דווקא אליס קופר שייסד את הסגנון בהופעותיו בבגדי נשים).
המעבר לגיטרות חשמליות גרם לבולאן לכתוב לשירי הלהקה טקסטים בעלי אופי מיני, להבדיל מהאופי המיתולוגי של טירנוזאורוס רקס, וגרם ללהקה לאבד רבים ממעריציה ההיפים שהכריזו עליה כממוסחרת.
אלבומה השני של הלהקה תחת השם טי רקס, שיצא בשנת 1971, היה להצלחה מסחרית גדולה והגיע למקום הראשון במצעד הבריטי. האלבום כלל את הסינגל Get It On שהפך לשיר המפורסם והמצליח ביותר של הלהקה, והיה גם לאחד משירי הגלאם רוק היחידים שהצליחו גם במצעדים בארצות הברית.
פירוק ומוות.
באמצע שנות ה-70 חלה דעיכה בהצלחת הלהקה והחברים השונים החלו לעזוב.
בולאן התגרש מאשתו שהייתה גם אמרגנית הלהקה, והחל מערכת יחסים עם הזמרת גלוריה ג'ונס האחראית לגרסת המקור לשיר Tainted Love של להקת סופט סל.
לאחר מספר אלבומים כושלים שהוציא לבדו, התעצם קומפלקס הנפוליאון ממנו סבל בולאן והוא החליט לעבור לחיי גלות במונטה קרלו וארצות הברית.
בשנת 1977, לאחר שרוב כספו אזל, הצליח בולאן להוציא אלבום אחרון שזכה להצלחה ואף החל להנחות תוכנית טלוויזיה מוזיקלית בערוץ ITV במהלכה אירח וראיין להקות פאנק שונות.
הופעתו הציבורית האחרונה של בולאן הייתה בפרק הסיום של תוכניתו, בו התארח חברו הטוב דייוויד בואי. פחות משבוע לאחר מכן, לאחר בילוי במועדון לילה עם בת-זוגו, נהרג בולאן בתאונת דרכים בלונדון. היה זה שבועיים בלבד לפני יום-הולדתו ה-30.
למרבה האירוניה, הייתה זו בת-זוגו של בולאן שנהגה ברכב, שכן הוא עצמו סבל מחרדת נהיגה ופעמים רבות ציין שפחד למות בתאונת דרכים, פחד שביטא יותר מפעם אחת גם במילות שיריו.
גלוריה ג'ונס שרדה את התאונה וחזרה להתגורר בביתה בארצות הברית, ביחד עם בנה המשותף עם בולאן - רולאן.
בשנת 2000 נחשפה הלהקה לקהל חדש, לאחר ששיריה שימשו בסיס עיקרי לפסקול הסרט בילי אליוט.
השפעה מוזיקלית.
הלהקה השפיעה רבות על התפתחות סגנונות הפאנק רוק והבריטפופ, כמו גם על להקות אינדי מודרניות המנגנות מוזיקה המושפעת מהגלאם רוק בכלל, ומטי רקס בפרט.
החומרים האקוסטיים שיצרה הלהקה בתחילת דרכה סייעו להתפתחות הרוק המתקדם וזמרי הפולק של המאה הנוכחית.
להקות רבות הקליטו גרסאות כיסוי ומחוות ללהקה, ביניהן איגי פופ, פלסיבו, באוהאוס והסמיתס שלהיטם הגדול Panic משנת 1986 מכיל קטעים מוזיקליים הלקוחים משירם של טי רקס Metal Guru.
גם להקות רוק כבד כמו AC/DC הושפעו מטי רקס, לא רק מבחינה מוזיקלית אלא גם מהטקסטים המיניים המפורשים בשירים כמו Get it On ו-Baby Strange.
הזמר פרינס הושפע אף הוא מהסגנון המיני שאפיין את הטקסטים של בולאן בשיא הקריירה, השפעה הניכרת בבירור במילות להיטיו הגדולים.
בישראל הושפעה ממנו בעיקר להקת הרוק קילר הלוהטת, שסולנה וכותב השירים שלה, יורם מארק-רייך סיפר בהזדמנויות שונות על הערצתו העיוורת בתקופת העשר'ה שלו למארק בולאן.
דיסקוגרפיה.
המספרים מייצגים את המקום הגבוה ביותר אליו הגיע האלבום\סינגל במצעד הבריטי.
רחוב המלך ג'ורג' (ירושלים)
רחוב המלך ג'ורג' החמישי (ידוע גם כ-קינג ג'ורג') הוא אחד מהרחובות המרכזיים בירושלים. הרחוב נחנך בימי המנדט הבריטי, במלאת שבע שנים לכיבוש ירושלים על ידי הצבא הבריטי בראשות אלנבי, ונקרא על שם המלך הבריטי באותה העת – המלך ג'ורג' החמישי.
היסטוריה.
לוח אבן הקבוע בבנין הניצב בבנין מספר 2 ברחוב מנציח את מעמד חנוכתו של הרחוב, שנערכה ביום 9 בדצמבר 1924, במעמד הנציב העליון סיר הרברט סמואל, מושל מחוז ירושלים-יפו - סיר רונלד סטורס וראש העיר ראג'ב נשאשיבי.
הרחוב נמשך מצומת הרחובות יפו ושטראוס ("צומת האיקסים"), ועד לכיכר צרפת שבשכונת רחביה, בה הוא פוגש ברחובות רמב"ן, גרשון אגרון, שדרות בן מיימון ורחוב קרן היסוד שם הוא מסתיים. במקור נמשך הרחוב גם מכיכר צרפת ועד כיכר פלומר וגן פעמון הדרור, אולם חלק זה של הרחוב הוסב ל'קרן היסוד' בראשית שנות המדינה.
בתחילת 1948 שינו אנשי הלח"י את שמו של הרחוב ל"רחוב דוד המלך", במחאה על קריאת שם רחוב ראשי בירושלים על שם מלך זר. באישון לילה הסירו אנשי הארגון את שלטי הרחוב והחליפום. לאחר קום המדינה פנתה ממשלת בריטניה רשמית לשלטונות המדינה בבקשה להשיב את שם הרחוב לרחוב המלך ג'ורג'. הבקשה התקבלה ושמו של רחוב המלך ג'ורג' הושב לרחוב בשל היותו המלך הבריטי שבתקופתו ניתנה הצהרת בלפור, להבדיל מבנו, ג'ורג' השישי שבתקופתו ניתנו הספרים הלבנים והחריף המאבק עם השלטון הבריטי. דוד המלך "פוצה" בקריאת שם רחוב "יוליאן" על שמו.
בשנת 1961 נבנה ברחוב מרכז אמיר ונחשב לבית מגורים חדשני, אך מאז מצבו הידרדר ואף נשקלה אפשרות להרסו.
צומת הרחובות המלך ג'ורג' ויפו, אשר כונה בעברו "צומת האיקסים", מוכר לא מעט בשל הפיגועים הרבים שאירעו בסביבתו, והבולט שבהם - הפיגוע במסעדת סבארו. צומת זה היה גם הצומת הראשון בירושלים שהותקנו בו רמזורים, וכן הוא אחד הצמתים היחידים בישראל (והיחיד בירושלים, פרט לכיכר השבת) שהכיל מעברי חציה גם "באלכסון" - מהמדרכה בפינה אחת של הצומת אל המדרכה בפינה הנגדית שלו. הולכי הרגל המתינו עד שכלי הרכב מכל ארבעת כיווני התנועה יסיימו את נסיעתם, ואז כל ארבעת הרמזורים הפכו לאדומים - והולכי הרגל יכלו לחצות את הצומת בכל כיוון שיחפצו. עם סלילת קווי הרכבת הקלה והפיכתו של רחוב יפו למדרחוב, נמחקו פסי חציה אלו.
אופי הרחוב.
הרחוב חוצה מספר רחובות מרכזיים ובהם - רחוב בן-יהודה (המגדיר את 'המשולש הירושלמי' יחד עם רחוב יפו), רחוב הלל, רחוב המעלות, רחוב ש"ץ ורחוב קרן קיימת.
לאורך הרחוב פזורים כמה וכמה מבנים לאומיים וייצוגיים, ביניהם בית פרומין ('הכנסת הישנה') בו שכנה הכנסת בשנים 1949-1966, בית המוסדות הלאומיים ובו מושב ההסתדרות הציונית העולמית הקרן הקיימת קרן היסוד והסוכנות היהודית, בית הכנסת המרכזי 'ישורון' וקומפלקס בית הכנסת הגדול והיכל שלמה.
כרחוב מרכזי בעיר ניצבים בו מספר בניני מגורים ומסחר חשובים, כגון מגדל העיר, בניין המשביר לצרכן, בית מזי"א ובית המעלות, וכן מספר גנים ציבוריים.
בשנת 2007 נסגר קצה הרחוב לתנועת מכוניות. בעתיד יעבור ברחוב הקו הכחול של הרכבת הקלה בירושלים.
רחובות נוספים הנושאים את שמו של המלך ג'ורג' החמישי נמצאו בתל אביב (גם בה נותר השם על כנו עד היום) וביפו - שם הוחלף השם לשדרות ירושלים עם איחודן של יפו ותל אביב, בראשית שנות ה-50 של המאה ה-20.
טלוויז'ן
טלוויז'ן (באנגלית: Television; בתרגום חופשי: טלוויזיה) היא להקת רוק מניו יורק, שפעלה מ-1973 ועד 1978. טלוויז'ן היא אחת הלהקות החשובות בסצנת הפאנק הניו יורקית, ובעלת השפעה על הפוסט פאנק והאינדי החל משנות ה-80.