ניסיון ראשון להנעת קרון סוסים באמצעות חשמל היה בסנקט פטרבורג ב-1880. שנה אחר כך בוצע ניסוי דומה בברלין על ידי ארנסט ורנר פון סימנס, שהתבסס על חשמל במסילה עצמה, אך עקב בעיות הבטיחות הוא הוחלף בסביבות 1890 בכבל עילי המזין את הקרון בחשמל באמצעות קשת הזנה (Bow collector). שירות הטראם החשמלי הראשון שפעל באופן סדיר היה בדרום וינה, החל מ-1884 והזנת החשמל שלו הייתה מבוססת על זרועות הדומות לפנטוגרף רכבות. טיפוס שלישי של אמצעי להזנת מתח מכבלים עיליים הוא מוט עם גלגל בקצהו (Trolley pole) שנוסה לראשונה בתערוכה בטורונטו ב-1885. עם השנים הפכה הזנת הפנטוגרף לנפוצה ביותר, מסיבות של יעילות, בטיחות ואמינות.
בתחילת המאה ה-20 המשיך הגידול העקבי במספר הערים ובאורך המסילות של מערכות החשמליות. עם זאת, ההתקדמות במנועי בעירה פנימית ובמיוחד בהתאמתם לאוטובוסים, החלה להוות תחרות לחשמלית. התגברות השימוש באוטובוסים בין מלחמת העולם הראשונה למלחמת העולם השנייה עצר את פיתוח החשמלית וערים רבות נמנעו מלהוסיף קווים חדשים. גם גידול השימוש בכלי רכב פרטיים תרם לירידה בפופולריות של חשמליות ושל תחבורה ציבורית בכלל. בשנות ה-50 של המאה ה-20 אף החלה בארצות רבות מגמה של פירוק קווי חשמלית. במנצ'סטר באנגליה לדוגמה, ננטשה המערכת לחלוטין ב-1949, ובערים אחרות נרכשו קווי החשמלית על ידי חברת האוטובוסים המקומית, רק כדי לפרק אותה לאחר מכן, כפי שקרה לדוגמה ב-1960 בסוונסי בוויילס.
ההשקעות הממשלתיות בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 נטו לכיוון הרחבת כבישים ורשתות האוטובוסים, כפי שטען נשיא צרפת, ז'ורז' פומפידו ב-1971, כי "העיר צריכה להתאים את עצמה למכונית". קווי חשמלית קיימים המשיכו לפעול בערים שונות, אך הזנחת התשתיות והציוד הגבירה את קצב נטישת החשמלית. במדינות רבות באסיה ובדרום אמריקה נעלמו החשמליות לחלוטין. בצרפת, בריטניה, ספרד ואירלנד נותרו מערכות בודדות וכך גם באמריקה הצפונית בה נותרו חשמליות בערים בודדות כדוגמת פילדלפיה, ניוארק, טורונטו וסן פרנסיסקו, מתוך מאות ערים בתחילת המאה ה-20.
מאפיינים.
הנעה בחשמל.
כיוון שהנעה על ידי מנוע חשמלי שמקור המתח שלו נע עם הקרון (באמצעות סוללות לדוגמה) לא הייתה ישימה, וגם בתחילת המאה ה-21 אינה מעשית, נוצר הצורך בהזנת מתח חיצונית. שיטה אחת להזנת המתח מתבצעת באמצעות המסילה או כבלים תת-קרקעיים נוספים, אך נותרה נדירה יחסית בגלל בעיית הבטיחות של הולכי הרגל. בעוד שברכבות תחתיות להולכי הרגל אין גישה למסילה, בחשמליות ישנה סכנת התחשמלות, אם אדם בא במגע בשני הקטבים (בין שני פסי המסילה או עם פס שלישי) שבהם המתח השורר הוא בין מאות לאלפי וולט.
מערכות הזנה תת-קרקעיות לחשמליות היו בערים גדולות כדוגמת פריז וניו יורק בתחילת המאה ה-20, אך הן נזנחו לטובת מערכות רכבת תחתית או חשמליות בעלות הזנה מכבלים עיליים. עם זאת, ההזנה בכבלים עיליים נחשבת מפגע אסתטי, ולכן בתחילת המאה ה-21 נעשו מאמצים לייצר הזנת חשמל קרקעית בטוחה. דוגמה בולטת לניסיון כזה נמצאת ברכבת הקלה של בורדו, שם מערכת מסילות של חברת אלסטום, המכונה APS, מחלקת את המסילה למקטעים ומזינה בחשמל רק את הקטע שהקרון נמצא מעליו באותו רגע.
שיטת ההזנה שהפכה לנפוצה ביותר היא באמצעות כבלים עיליים הפרושים בין עמודים בתוואי המסילה. בניגוד לטרוליבוס, הזקוק לשני כבלי חשמל עיליים עבור שני הקטבים, בחשמלית הנעה על מסילה ניתן להסתפק בכבל בודד ולהשתמש באחד מפסי המסילה כדי לסגור מעגל. קבלת המתח מהכבל התבצעה לרוב באמצעות פנטוגרף, שנמצא עדיף על מוט עם גלגל בקצהו (Trolley pole) ועל קשת הזנה עם מוט קשיח (Bow collector). קשת ההזנה היא גרסה פשוטה של פנטוגרף, שיש לו פחות גמישות להתאים את עצמו לכבל ההזנה. מוט עם גלגל נותר נפוץ עבור טרוליבוסים עקב התאמתו לחופש התנועה הנדרש מכלי שאינו נע על מסילה, אך בתוואי מסילה הוא סובל מחיסרון של איבוד הכבל לעיתים, ושל הצורך להפוך אותו בקרונות הנעים בשני כיווני המסילה.
הפנטוגרף המקורי מסוף המאה ה-19 היה בצורת יהלום ושלט בחשמליות בחצי הראשון של המאה ה-20. הוא שומר על קשר רציף עם קו החשמל באמצעות לחץ קפיצים מתחת לקו החשמל. הוא מאפשר עבודה בשני כיווני התנועה וכך חשמלית יכולה לנוע בכיוון הנגדי של קו שירות ללא צורך בסיבוב הקרון או סיבוב פיזי של מכשיר ההזנה. פנטוגרף היהלום הוחלף בהדרגה בפנטוגרף Z שהפך לנפוץ ביותר גם ברכבות קלות ורכבות מהירות, עקב התאמתו למהירות גבוהה.
גובה הרצפה.
חשמליות שנבנו לפני סוף המאה ה-20 היו תמיד בעלות גובה רצפה של לפחות חצי מטר, שחייב טיפוס מדרגות מגובה הכביש או המדרכה. במקביל להתפתחות בתכנון קרונות ברכבות קלות, נבנו גם קרונות חשמלית עם רצפה נמוכה המאפשרת נגישות גם למשתמשים בכיסא גלגלים ממדרכה מעט מוגבהת. לדוגמה, קרון סיטי קלאס של חברת Tram Power הבריטית הוצע בגרסה בעלת גובה רצפה של 300 מילימטר, להבדיל מגובה רגיל של 760 מילימטר.
גובה רצפה נמוך ואחיד לכל אורך הקרון הטיל בדרך כלל מגבלות על גמישות החוגונים ולכן יצר שחיקה מוגברת ומגבלות על רדיוס הסיבוב בתוואי המסילה. כך נאלצו קרונות רצפה נמוכה לנוע לאט יותר בהשוואה לקרונות רגילים. בתור פתרון ביניים, יוצרו לעיתים קרונות בעלי רצפה נמוכה באופן חלקי, שבהם יש מדרגות בין חלקי הקרון השונים. פתרון למגבלות הרצפה הנמוכה הוצג ב-2009 על ידי חברת סקודה טרנספורטיישן בדגם 15 T. בדגם זה החוגונים הם בעלי חופש תנועה והם יוצאים מקו ההיקף של הקרון בעת סיבוב, וכך מאפשרים תנועה גם בתוואי מסילה מפותל של קווי חשמלית.
עם מפרקים.
חשמליות מפרקיות הומצאו ונכנסו לשימוש לראשונה בבוסטון ב-1913. אורכן היה כ-12 מטר והן כללו, בדומה לאוטובוס מפרקי, מפרק גמיש ומשטח רצפה עגול באזור המפרק, שנע בהתאם לרדיוס הפניה במסילה. מספר המפרקים בחשמליות אינו מוגבל למפרק בודד, וכך לדוגמה, לחשמלית בבודפשט יש חמישה מפרקים ואורכה הכולל עומד על 53 מטרים. השימוש במפרקים מאפשר קיבולת נוסעים גדולה יותר לשטח נתון ולכן השימוש בחשמליות כאלו נפוץ בקווים עתירי קיבולת נוסעים. דגם Avenio של חברת "סימנס מוביליטי" מאפשר שימוש בשניים עד שמונה מקטעים של תשעה מטרים. כך אורך החשמלית יכול לנוע בין 18 ל-72 מטרים. מפרקים קיימים בחשמליות עם רצפה גבוהה וגם ברצפה נמוכה. ב-Skoda 15 T בעל הרצפה הנמוכה במלואה, החוגונים בחיבור בין המקטעים הם מסוג ג'ייקובס, בהם כל חוגון נושא משקל של שני מקטעים המחוברים ביניהם במפרק.
ראו גם.
טרוליבוס
הידרופוביה
שלום סבה
The Incredible Machine
Prince of Persia 2
Prince Of Persia II
הנסיך הפרסי 2
Little big adventure
Little Big Adventure 2
The Legend Of Zelda
Super Mario
Space Invaders
Pokemon
Pokémon
Pokemon blue
Pokemon Yellow
Pokemon Green
Pokemon Red
Pokémon Blue
Pokémon Yellow
Pokémon Red
Pokémon Green
Pac-Man
Pac Man
Master of Dimensions
The Master of Dimensions
נשיא גאורגיה
נשיא גאורגיה (בגאורגית: საქართველოს პრეზიდენტი) הוא ראש המדינה וראש הצבא של גאורגיה.
בנובמבר 2018 נבחרה סלומה זוראבישווילי לנשיאה ונכנסה לתפקידה ב-16 בדצמבר. היא האישה הראשונה שכיהנה כנשיאת גאורגיה.
תפקידים.
על פי חוקת גאורגיה הנשיא משמש כראש המדינה וראש הצבא של גאורגיה ותפקידו להוביל ולבצע את המדיניות הפנימית והחיצונית של המדינה. מתוקף תפקידו בידיו גם הזכות למתן חנינה.
יש לציין כי לפני התיקון לחוקה הגאורגית מפברואר 2004 הנשיא שימש כראש הממשלה. ב-2017 הוכנסו שינויים לחוקה לפיהן ב-2018 הן הבחירות הנשיאותיות הכלליות האחרונות וכי החל משנת 2024 הנשיא נבחר בהצבעת 300 חברי מועצת הבחירה הפרלמנטרית.
הנשיא נתון לאבטחת שירות אבטחת המדינה המיוחד.
השבועה.
לפני יום ראשון השלישי שאחרי הבחירות לנשיאות, מתקיים טקס השבעת הנשיא (בתרגום חופשי):
נשיאי גאורגיה.
להלן רשימת נשיאי גאורגיה:
שמואל גוגול
שמואל גוגול (1924 - 13 במאי 1993) היה מוזיקאי, מייסד תזמורת מפוחיות הפה של רמת גן. גוגול היה ניצול שואה ומתלמידיו של יאנוש קורצ'אק.
ביוגרפיה.
נולד לאריה לייב ולברוניה בוורשה. כשהיה בן שלוש נפטרה אמו ולאחר גירוש אביו מפולין גידלה אותו סבתו. כשחלתה הביאה אותו סבתו ב-1930 לבית היתומים של יאנוש קורצ'אק, שם קיבל במתנה לאחד מימי הולדתו מפוחית פה.
בשנת 1940, עבר עם שאר ילדי בית היתומים לגטו ורשה. משם הבריחה אותו סבתו לגטו במקוב מזובייצקי, שם גר דודו החייט. בתקופה מסוימת הסתתר עם סבתו ביער הסמוך לפשאסניש. ממקוב נשלח באקציה למלאווה ומשם נשלח לאושוויץ. עם העברתו למחנה נלקח ממנו כל רכושו, כולל מפוחית הפה, אולם הוא החליף עם אחד משוכני הצריף שלו מפוחית בתמורה למנות מזון. באחת מהפסקות הצהריים שבמהלכן ניגן גוגול במפוחית, שמע אותו קצין אס אס, וצירפו לתזמורת המוות, תזמורת שליוותה את כניסת היהודים לתאי המוות. גוגול נדר לעצמו נדר, לפיו אם יינצל ממוות יקדיש את חייו לנגינה במפוחית, וילמד ילדים יהודים לנגן בכלי זה על פי ערכיו של יאנוש קורצ'אק.
לאחר המלחמה הגיע גוגול לטולוז שבצרפת, שם הכיר את רות לבית ברמן, ניצולת שואה ילידת שווצינגן שבגרמניה והשניים התחתנו. הם עלו לישראל והשתקעו בשכונת עזרה ובצרון בתל אביב.
בשנים 1948-1950 נמנה עם חברי הלהקה הצבאית "איילון".