המוזיאון כולל גם אזור תצוגה תחת כיפת השמיים. מוצגים בו מטוס תובלה ששימש את חיל האוויר המלכותי במהלך הפעלת הרכבת האווירית לברלין, קרון רכבת צבאי מאזור הכיבוש הצרפתי, מבנה ממעבר הגבול צ'ק פוינט צ'ארלי ומגדל שמירה מזרח-גרמני משוחזר.
המוזיאון מאוגד כארגון ללא כוונת רווח, שחברות בו ממשלות גרמניה, ארצות הברית, בריטניה וצרפת, מדינת ברלין, המוזיאון הגרמני להיסטוריה והמכון להיסטוריה בת זמננו במינכן.
'Sunday Mornin
הנרי מונדרל
הנרי מונדרל (Henry Maundrell; 1665, קומפטון בַּאסֶט, מחוז וילטשייר, אנגליה – 1701, חַלבּ, סוריה) היה עמית סגל בקולג' אקסטר באוניברסיטת אוקספורד ואיש כמורה אנגלי. מדצמבר 1695 ועד מותו כיהן ככומר של קהילת נציגי חברת הלבנט בסוריה במרכזהּ שבעיר חלבּ.
מונדרל נודע במסע שערך בסוריה ובארץ ישראל באביב 1697 לשם העלייה לרגל לירושלים בחג הפסחא. המסע נעשה בחבורה בת 15 משתתפים ונמשך כ-12 שבועות.
היומן שערך מונדרל במסעו עוּבד לספרו "מסע מחלבּ לירושלים בפסחא 1697 ("Journey from Aleppo to Jerusalem at Easter A.D. 1697"). הספר ראה אור באוקספורד ב-1703, אחרי מותו של מונדרל, וכלל נספח של תיקונים ותוספות שאיחרו להדביק את הדפסתו. הספר זכה לשבע מהדורות עוד במחצית הראשונה של המאה ה-18 וכן לתרגומים לצרפתית, הולנדית וגרמנית. ספרו של מונדרל סיפק מידע לנוסעים שבאו אחריו ושימש את חוקרי עברהּ של ארץ ישראל בדורות הבאים. חיבור נוסף של מונדרל על "מסע אל נהר פרת ואל ארץ מסופוטמיה" (שנערך ב-1699) נכלל לראשונה במהדורה השלישית (מ-1714) של ספרו על המסע לירושלים.
מונדרל מת בחלבּ שנתיים לאחר מסעו השני ונקבר בה.
קישורים חיצוניים.
המהדורה הראשונה (1703) של הספר "Journey from Aleppo to Jerusalem at Easter A.D. 1697"
בית הקברות הצבאי הבריטי בברלין
בית הקברות הצבאי הבריטי בברלין (שמו באנגלית: Berlin 1939-1945 War Cemetery) הוקם לאחר מלחמת העולם השנייה לשם קבורת חיילים של האימפריה הבריטית, שנהרגו במלחמה בברלין וממזרח לה. כיום קבורים בו 3,866 אנשים.
בית הקברות ממוקם ברובע שרלוטנבורג-וילמרסדורף שבמערבה של ברלין, כ-7 קילומטרים משער ברנדנבורג. מיקומו נבחר לאחר המלחמה על ידי אנשי סגל אזור הכיבוש הבריטי בברלין. הועברו אליו גופות חיילים שנקברו בכ-25 אתרי קבורה שונים בברלין ובמזרח גרמניה. רובם (80%) היו אנשי צוות של מטוסי חיל האוויר המלכותי, שנהרגו במהלך משימות הפצצה בגרמניה. האחרים היו חיילים שנשבו, הוחזקו בגרמניה ובפולין ומתו בשביים. חלק מאלו מתו בעת שהוצעדו על ידי הגרמנים מערבה בראשית 1945 בעת הנסיגה מפני הצבא האדום המתקרב.
בית הקברות שוכן בשטח דמוי טרפז שבסיסו הרחב פונה מערבה. עובר בו ציר מרכזי שבשני קצותיו הוקמו מבנים דקורטיביים. במרכז הציר ניצבים מצבת הזיכרון ובמרחק מה ממנה צלב ההקרבה. 15 חלקות הקבורה שבאתר פזורות לאורך הציר המרכזי ומשני צידיו בתבנית של שורות מצבות הניצבות גב אל גב. האתר מוקף עצים ומכוסה בדשא.
בסך הכל נקברו באתר 3,595 חללי המלחמה, מהם 397 אלמונים. רובם - 2,321 - היו בריטים והיתר קנדים, אוסטרלים, ניו זילנדים, הודים ודרום אפריקאים. קבורים בו גם ששה חללים שלא נמנו על כוחות האימפריה הבריטית וכן 265 מאנשי סגל אזור הכיבוש הבריטי בגרמניה ובני משפחותיהם, שמתו לאחר המלחמה.
בית הקברות תוכנן על ידי האדריכל הבריטי פיליפ הפוורת' (Philip Hepworth). הוא הוקם ומתוחזק על ידי ועדת חבר העמים לקברי מלחמה.
מדרום מערב לברלין, בקרבת פוטסדאם, שוכן בית קברות צבאי בריטי נוסף, שבו נקברו 1,176 חללים של מלחמת העולם הראשונה.
ערות
לא לחינם הלך הזרזיר אצל העורב
סורינאם (ממלכת ארצות השפלה)
חברה שהיא עסק חברתי
חברה שהיא עסק חברתי (סימון עס"ח) היא חברה עסקית שהמאפיין המייחד אותה הוא המטרה החברתית העומדת ביסוד הקמתה.
מהו עסק חברתי.
עסק חברתי הוא ארגון שהוקם במטרה לטפל או לקדם אתגר חברתי או סביבתי תוך שימוש בכלים ושיטות ניהול עסקיות. עסק חברתי מנסה להשיג מטרות חברתיות באמצעות פעילות עסקית (ייצור ומכירה) או הספקת שירותים, ומשתדל שהרווחים יהיו מקור המימון העיקרי אם לא היחיד שלו. עסקים חברתיים, בהיותם יצור כלאיים בין מלכ"רים, השייכים למגזר השלישי, לבין חברות עסקיות, השייכות למגזר העסקי, מבשרים על התפתחותו של מגזר חדש במציאות החברתית כלכלית - המגזר הרביעי.
צורת ההתאגדות של עסק חברתי אינה מוגבלת והיא מותאמת לצרכים וההגבלות המשפטיות הנהוגות במדינות שונות.
חברה שהיא עסק חברתי.
חברה שהיא עסק חברתי היא עסק חברתי המאוגד כחברה. "חברה שהיא עסק חברתי" מוקמת בדרך כלל על ידי ארגון מהמגזר השלישי כדרך למימון פעילותו שלא באמצעות תרומות. העסק החברתי מתנהל כחברה עסקית כאשר המאפיין המייחד אותו הוא המטרה החברתית העומדת ביסוד הקמתו.
כיום (אוקטובר 2017) מתקיימים הסדרים משפטיים כאלה בבריטניה ובארצות הברית:
במרץ 2017 הוגשה בכנסת הצעת חוק פרטית לתיקון חוק החברות בצורה שתיצור מבנה משפטי ייחודי לחברה שהיא עסק חברתי. הצעת החוק אושרה בקריאה טרומית. על פי הצעת החוק חברה כזו לא תחלק דיבידנדים מעל ל-50% מרווחיה, ושאר הרווח יועבר לקידום המטרות החברתיות.
יחסי יוון–מלאווי
יחסי יוון–מלאווי הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מלאווי.
סקירה כללית.
על פי משרד החוץ היווני "היחסים נחשבים ביוון ליחסים טובים וידידותיים מבלי כל בעיות". מלאווי היא אחת המדינות העניות בעולם ויחסי הסחר של יוון עמה נמצאים ברמה נמוכה מאוד. יש בערך 180 יוונים החיים במלאווי. רובם מתגוררים בבלנטייר, בירת הסחר והכלכלה של המדינה, הם הקימו בה קהילה יוונית.
אזרחים יוונים המגיעים למלאווי צריכים אשרת כניסה כדי להיכנס ליוון. אזרחים מלאווים המגיעים ליוון חייבים גם הם באשרה.
קישורים חיצוניים.
Greece's Bilateral relations With Malawi, משרד החוץ היווני
שיקגו, אילינוי
Machine Gun Kelly
אלן טרנן
אלן לולס טרנן (באנגלית: Ellen Lawless Ternan; 3 במרץ 1839 - 25 באפריל 1914) ידועה גם בשמות נלי טרנן או נלי רובינסון, הייתה שחקנית אנגלייה שמוכרת בעיקר מהיותה המאהבת של צ'ארלס דיקנס.
ביוגרפיה.
אלן לולס טרנן נולדה בעיר רוצ'סטר שבמחוז קנט באנגליה. היא הייתה השלישית מבין ארבעה ילדים. היה לה אח אחד שמת בילדותו, ושתי אחיות מריה ופרנסס (לימים אשתו של תומאס אדולפוס טרולופ, אחיו של הסופר אנתוני טרולופ). הוריה תומאס לולס טרנן ופרנסס אלינור טרנן היו שחקנים. הופעת הבכורה של טרנן על הבמה הייתה בשפילד כשהייתה בת שלוש. היא ושתי אחיותיה הוצגו כ"תופעה מיוחדת במינה". אלן נחשבה פחות מוכשרת במשחק מאחיותיה, אבל היא עבדה הרבה בעיקר אחרי מותו של אביה באוקטובר 1846 בבית החולים לחולי נפש בתנל גרין.
ב-1857 משכה את תשומת לבו של דיקנס בהופעה בתיאטרון היימרקט בלונדון. באוגוסט אותה שנה ליהק אותה דיקנס, בהמלצתו של חבר השחקן והמחזאי אלפרד ויגאן, יחד עם אמה ואחותה מריה לשחק במחזה "The Frozen Deep" במנצ'סטר. זה לא היה יוצא דופן ששחקנית מקצועית תופיע בתיאטרון חובבים של ג'נטלמנים. גברת טרנן שיחקה בתפקיד אחות סקוטית, מריה גילמה את הגיבורה קלרה, ונל (אלן) החליפה בתפקיד הנערה את קייטי דיקנס, בתו בת השבע עשרה של דיקנס. בספטמבר 1857 הלך דיקנס עם וילקי קולינס לדונקסטר כדי לראות את אלן מופיעה במחזה "The Pet of the Petticoats" בתיאטרון רויאל. באותה עת כתב דיקנס לידידו ג'ון פורסטר שיחסיו עם אשתו מתפוררים; "קתרין המסכנה ואני לא נועדנו זה לזו".
דיקנס היה בן 45 כשהכיר את אלן טרנן, והיא הייתה בת 18, מבוגרת רק מעט מבתו קייטי. דיקנס החל בקשר רומנטי עם טרנן, אבל הרומן נשמר בסוד. טרנן הייתה פקחית ומקסימה, והתעניינה בספרות ובתיאטרון. הוא כינה אותה "מעגל קסום". המשבר בין בני הזוג דיקנס הגיע לשיאו ב-1858 כשקתרין דיקנס פתחה חבילה שהגיעה מלונדון ובה היה צמיד זהב שהיה מיועד לטרנן עם פתק שכתב בעלה. דיקנס ואשתו נפרדו במאי אותה שנה אחרי 22 שנות נישואים.
ב-1860 עזבה טרנן את התיאטרון, ונתמכה על ידי דיקנס. לעיתים נסעה איתו, ובאחת מהנסיעות לצרפת שהצטרפו אליו טרנן ואמה, ב-9 ביוני 1865 הם היו מעורבים בתאונת רכבת . ב-1867 חשב לקחת אותה לביקור בארצות הברית, אבל ויתר על כך מחשש שהעיתונות האמריקאית תפרסם את הרומן ביניהם. טרנן גרה בבתים בסלאו ואחר כך בנאנהדשדיקנס תחת שמו בדויים שכר עבורה . ייתכן שנולד להם בן שמת בילדותו (הן דיקנס, הן טרנן והן אחיותיה לא הותירו מידע כתוב על יחסיהם. רוב המכתבים הקשורים למערכת היחסים ביניהם הושמדו). חוקרים רבים חושבים שכמה מהדמויות הנשיות ברומנים של דיקנס הוא ביסס על דמותה של טרנן, בהן אסטלה ב"תקוות גדולות", בלה וילפר ב"ידידנו המשותף", והלנה לנדלס ב"תעלומת אדווין דרוד". היא כנראה היוותה השראה לדמויות נשיות נוספות בספריו במיוחד לדמותה של לוסי מנט ברומן "בין שתי ערים". דיקנס הוריש לטננט בצוואתו סך של 1,000 ליש"ט, והכנסה מקרן נאמנות שתאפשר לה לחיות ללא צורך לעבוד יותר.
ב-1876, שש שנים אחרי מותו של דיקנס, התחתנה טרנן עם ג'ורג' וורטון, שהיה צעיר ממנה בשתים עשרה שנה, ולא ידע דבר על הקשר הקרוב שהיה לה עם דיקנס. היא הציגה את עצמה כבת 23 (14 שנה צעירה מגילה האמיתי). לבני הזוג נולד בן, ג'פרי, ובת, גלדיס. הם ניהלו בית ספר לבנים במרגייט. בעלה של טרנן נפטר ב-1910, ובשנותיה האחרונות היא חיה בסאות'סי עם אחותה פרנסס. טרנן נפטרה מסרטן בפולהאם שבלונדון. היא נקברה בבית הקברות היילנד רואד בפורטסמות'.