הפעילות בכל שדה קשורה ומשפיעה על השדות האחרים, כשהקשר הוא קשר סינרגטי. המחוקק הטיל את האחריות לשמירה על בריאות העובדים על "מחזיק במקום העבודה" ומאחר והניסיון מראה שהשיקולים המוסריים והכלכליים המצביעים על הצורך בשמירה על בריאות כלל העובדים, אינם דומיננטיים דיים, מופעלת מערכת אכיפה יחד עם אמצעי ענישה, הן במישור הפלילי והן במישור האזרחי.
מאחר שהבסיס לפעילות עצמאית במקומות העבודה לקידום הבטיחות והגיהות הוא ידע ומודעות, פועל במימון המדינה מערך שמטרתו להביא המידע אל מקומות העבודה באשר הם, בתעשייה, בבנייה, בחקלאות, בשירותים וכן לציבור הרחב. דרכי פעילותו מגוונות ועיקר הפעילות מתבצעת במקומות העבודה.
בישראל, כהשלמה למגוון הפעילות בתחומי בטיחות וגיהות פועל באמצעות קופות החולים (שירותי בריאות כללית, מכבי שירותי בריאות, לאומית שירותי בריאות) מערך הרפואה התעסוקתית. פעילותו של מערך זה כוללת: הכרה והערכת ההיבט הרפואי של גורמי סיכון תעסוקתיים, המלצות למניעת חשיפה של עובדים לגורמי סיכון אלה, מעקב רפואי תקופתי אחר עובדים החשופים לגורמי סיכון תעסוקתיים, אבחון מחלת מקצוע, המלצות לשיבוץ העובד בעבודה המתאימה למצבו הרפואי והמלצות לשיקום העובד בעבודה כאשר מדובר במחלה מגבילה.
כאשר המערכות כולן לא מונעות תאונות או מחלות מקצוע, המוסד לביטוח לאומי באמצעות "ענף נפגעי עבודה" נכנס לפעולה, קרי – מממן לנפגעים בתאונות העבודה ומחלות מקצוע טיפולים רפואיים ומשפה הנפגעים על פגיעות בגוף ובנפש וכן נזקים כלכליים.
מעבר לקשר עם רפואה תעסוקתית ומערך ביטוח נפגעי עבודה יש לתחום של בטיחות וגיהות בתעסוקה קשרי גומלין עם התחומים הבאים: בריאות הציבור, הנדסת בטיחות, ארגונומיה, טוקסיקולוגיה, אפידמיולוגיה, יחסי עבודה, סוציולוגיה ופסיכולוגיה.
התחומים/קבוצות הסיכון שעוסקים בהן במסגרות הבטיחות והגיהות.
גורמים ביולוגיים:
גורמים כימיים:
גורמים פיזיקליים:
גורמים סיכון סביבתיים:
גורמי סיכון פסיכולוגים:
גורמי סיכון או אי-נוחות, השייכים לתחום הארגונומיה.
תחום מניעת אש במקומות עבודה נכלל לעיתים מזומנות במסגרת הפעילות של העוסקים בתחום של בטיחות וגיהות בתעסוקה.
דרכי פעולה.
במטרה לבטל או לפחות למזער הסיכונים הבטיחותיים והבריאותיים במקומות העבודה יש לנהל את הסיכונים, ניהול זה מתבצע בתהליך רב שלבי ושיטתי לזיהוי, להערכה ובקרה של סיכונים.
תהליך ניהול הסיכונים כולל זיהוי גורמי הסיכון שפירושו חיזוי, איתור ותיעוד גורמי סיכון ומפגעים הקיימים באתר או בתהליך קיים או כזה שמתכננים להפעילו. בשלב הבא יש לערוך ניתוח סיכונים שמטרתו מיצוי תרחישי תאונה או תקריות אפשריים, זאת לאחר זיהוי נוכחותם של גורמי הסיכון לבצע הערכה של הסבירות להתרחשות תאונות עקב קיומם של גורמי הסיכון, לבצע הערכה של תוצאות התאונות או התקריות, אם יתרחשו ולערוך חישוב אינטגרטיבי של רמת הסיכון הנגזרת מן ההערכות הקודמות, לבצע תהליך של הערכת סיכונים, כלומר לתת פרשנות לתוצאת ניתוח הסיכונים בדרך של הערכת המשמעות הציבורית הכלכלית והמדינית של הסיכונים, ולתכנן ולקבוע את מערך בקרת הסיכונים שמטרתו בחירה והפעלה של אמצעים לביטול הסיכונים או להפחתתם, כגון: לוח זמנים לסילוק מפגעים, התקנת אמצעים או קביעת תהליכים תקופתיים לגילוי, לזיהוי, לניטור, להתרעה ולנטרול הסיכונים (ראו למשל: פוקה-יוקה).
מערך הבטיחות והגיהות המוסדי בישראל.
במערך זה מגוון גורמים ממלכתיים, ציבוריים ומוסדיים, העיקרים שבהם:
מארי, דוכסית בורגונדיה
מארי מבורגונדיה (13 בפברואר 1457 - 27 במרץ 1482), דוכסית בורגונדיה ואשתו של מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה.
ביוגרפיה.
מארי הייתה בתם היחידה של שארל הראשון, דוכס בורגונדיה ושל איזבל מבורבון. היא נולדה בבריסל שהייתה אחת מערי הבירה של אביה בארצות השפלה. הסנדק שלה היה לואי יורש העצר הצרפתי (לואי האחד עשר מלך צרפת לעתיד), שהסתכסך עם אביו ונמלט לנחלות דוכס בורגונדיה בארצות השפלה. לואי העניק לה את שם אמו (מארי מאנז'ו). ב-1465, בהיותה בת שמונה שנים בלבד התייתמה מאימה, וכעבור שלוש שנים אביה נישא למרגרט מיורק.
לואי, שבינתיים עלה על כס המלוכה כלואי האחד עשר, מלך צרפת, הפך לאויבו המושבע של אביה של מארי, שארל הראשון, דוכס בורגונדיה, שביקש להרחיב את נחלותיו כדי ליצור ממלכה עצמאית שתשתרע בין צרפת לבין גרמניה. כבתו היחידה של דוכס בורגונדיה, מארי הייתה היורשת של כל נחלות הדוכסות כולל אלה שבארצות השפלה, ולכן נסיכים רבים ביקשו את ידה. לואי האחד עשר ביקש להשיאה לבנו שארל (שארל השמיני, מלך צרפת לעתיד) אך ללא הצלחה.
בינואר 1477, אחרי ששארל הראשון, דוכס בורגונדיה נהרג במצור על העיר נאנסי, לואי האחד עשר השתלט על דוכסות בורגונדיה (כיום חבל בורגון, חבל פראנש-קונטה וחבל פיקרדי בצרפת). היות שמארי לא נענתה לבקשתו להינשא לבנו, הוא איים עליה גם בפלישה לארצות השפלה. על מנת לגייס משאבים למלחמה פנתה מארי לנתיניה בבקשת עזרה, אולם אלה ניאותו לעזור לה רק במחיר של וויתורים קשים מצידה. ב-11 בפברואר של אותה שנה היא נאלצה לחתום על מגילת זכויות שלפיה ערי פלנדריה, בראבאנט, אנו והולנד זכו בעצמאות, אחרי שבוטלו החוקים שאביה הטיל עליהן.
ב-18 באוגוסט 1477 בעיר גנט (כיום בבלגיה) מארי נישאה למקסימיליאן (אשר ב-1487 הפך למקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה). בעקבות נישואים אלה עברו נחלותיה של בורגונדיה בארצות השפלה לידי בית הבסבורג, מה שגרם מאוחר יותר למלחמות בין צרפת לבין ספרד ואוסטריה שהגיעו לשיאן במלחמת הירושה הספרדית (1701–1714).
כשהייתה בת 25, במרץ 1482, בעת שיצאה לצייד ביחד עם בעלה, מארי נפלה מעל סוסה ונפצעה באופן אנוש. היא נפטרה ימים מספר אחרי כן, לאחר שהכתיבה צוואה מפורטת, ונקברה ב"כנסיית גבירתנו" (הולנדית: Onze-Lieve-Vrouwekerk; צרפתית: Notre-Dame) בעיר ברוז' (כיום בבלגיה) שהייתה העיר האהובה עליה.
מארי נחשבה לאחת הנשים היפות בתקופתה, ונטען כי מקסימיליאן לא התאושש כליל ממותה. מסע החיזורים שלו ונישואיו אליה מתוארים בחיבור הלירי "Theuerdank" ("האביר בעל המחשבה ההרפתקנית") מ-1517, שמקסימיליאן עצמו ככל הנראה חיבר עם ידידו מלכיאור פינצינג.
משפחתה.
ב-16 באוגוסט 1477 התחתנה מארי עם מקסימיליאן הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
דייוויד אטנבורו
סר דייוויד פרדריק אטנבורו (באנגלית: David Frederick Attenborough; נולד ב-8 במאי 1926 בלונדון, אנגליה) הוא אחד משדרני הטלוויזיה המפורסמים ביותר, חוקר טבע, וחלוץ בתחום סרטי הטבע. כתב והציג שמונה סדרות הנוגעות בכמעט כל התחומים הקשורים לביוספרה של כדור-הארץ. שימש כעורך שידורים ברשות השידור הבריטית (BBC) בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20 וכמנהל בכיר ברשות.
חייו.
ילדות ונעורים.
אטנבורו גדל בבית הנמצא בתוך שטח הקמפוס של אוניברסיטת לסטר שאביו, פרדריק, היה נשיאה. הוא הבן האמצעי מבין שלושה בנים. אחיו הגדול היה השחקן והבמאי ריצ'רד אטנבורו. במלחמת העולם השנייה הוריו אימצו שתי ילדות יהודיות פליטות מאירופה.
אטנבורו בילה את ילדותו באיסוף מאובנים ואבנים. חיזוק לפועלו הוא קיבל בגיל 7 כאשר בת גילו שיבחה את ה"מוזיאון" שלו. כעבור מספר שנים אחת מאחיותיו המאומצות העניקה לו גביש ענבר אשר בתוכו "יצורים פרה-היסטוריים". כעבור 50 שנה יהווה גביש זה את המוקד לסדרה "מכונת הזמן הענברית".
אטנבורו התחנך בבית ספר לבנים בלסטר. לאחר מכן ב-1945 זכה במלגת לימודים שאפשרה לו ללמוד באוניברסיטת קיימברידג', שם השלים תואר בגאולוגיה וזואולוגיה.
לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1947 נקרא לשירות לאומי בצי המלכותי ושירת כשנתיים בצפון ויילס ובסקוטלנד. בשנת 1950 נשא את אליזבת' א. אורייל לאישה. נישואים אלו נמשכו עד למותה של אליזבת' בשנת 1997. לזוג שני ילדים - רוברט וסוזן.
השנים הראשונות ב-BBC.
לאחר שחרור מהצי המלכותי קיבל אטנבורו משרה כעורך ספרים מדעיים לילדים בחברת הוצאה לאור. לאחר זמן קצר התפתח בעבודתו אך למרות זאת הגיש ב-1950 בקשה לקבלת עבודה כמפיק תוכניות דיבורים ברדיו. אף על פי שלא קיבל לבסוף את העבודה הנחשקת, קורות חייו משכו את עינייה של מארי אדמס, מנהלת מחלקה קטנה ב-BBC שהייתה אמונה על שידורי טלוויזיה. אטנבורו, כמו רוב הבריטים בני זמנו, לא היה בעל טלוויזיה וראה רק שידור אחד בחייו. למרות זאת, הוא קיבל את הצעתה של מארי לעבור קורס הכשרה בן 3 חודשים. בשנת 1952 התקבל באופן קבוע לרשות השידור הבריטית. בתחילה מארי לא ששה להציגו בפני מצלמה מכיוון שחשבה ששיניו גדולות מדי. בשל כך הוא הפך למפיק של מחלקת התוכן - מחלקה שעסקה בהפקות שאינן בנושאים בדיוניים. ההפקות הראשונות שלו כללו את השעשועון "חי צומח או דומם?" וסדרה שעסקה במוזיקת פולק בהגשת אלן לומקס.
הנגיעה הראשונה שלו לסדרות טבע הייתה כאשר הפיק את המיני סדרה בעלת שלושת הפרקים "דפוס חיי החיות". סדרה זו הציגה את החיות השוכנות בגן החיות של לונדון כאשר חוקר הטבע ג'וליאן האקסלי מתאר את יכולת ההסוואה ההרתעה והחיזור של החיות השונות. במהלך הסדרה פגש אטנבורו את ג'ק לסטר - אוצר ביתן הזוחלים בגן החיות, וביחד החליטו להפיק סדרה העוסקת במסעות לאיסוף חיות. התוצאה הייתה הסדרה "מסע חיפוש גן החיות" ששודרה לראשונה ב-1954. סדרה זו הונחתה על ידי אטנבורו בשל מחלתו של לסטר (שהיה אמור להנחותה במקור).
בהנהלת ה-BBC.