חברי הקבוצה מצד אחד מהווים סוג של אליטה אינטלקטואלית, אך בו זמנית הם מאמצים גישה מתהוללת וכן בדלנית - שותים הרבה, בולעים כדורים, ואינם מכירים תרבות פופולרית או משתתפים באירועים של הקמפוס בו הם לומדים.
החברות השורה בין באני להנרי מבלבלת את ריצ'רד. מצד אחד, נראה שהנרי בקושי סובל את באני. מאידך, השניים מודיעים שיבלו יחדיו את חופשת הסמסטר ברומא, על חשבונו של הנרי. בינתיים, ריצ'רד לוקח עבודה בקמפוס במשכורת זעומה, ומתגורר במחסן, כדי לחסוך כסף ולהתמיד בשקר לגבי אמצעיו ומעמדו. החורף הוא הקר ביותר בהיסטוריה של ורמונט, וריצ'רד כמעט מת מדלקת ריאות והיפותרמיה. הוא ניצל על ידי הנרי, שמוצא אותו מאחר שהקדים לשוב מאיטליה.
כאשר חוזרים הסטודנטים ללימודים, ריצ'רד מרגיש שהמתח בין באני ושאר החברים גובר. בסופו של דבר, פרנסיס והנרי מספרים לו את האמת: במהלך בכחנליה שערכה הקבוצה (ממנה גם באני וגם ריצ'רד הודרו בכוונה), הנרי הרג בשוגג איכר שחי בסמוך לאחוזת משפחתו של פרנסיס. באני, שחשד לאורך תקופה שאירע שם משהו לא תקין, גילה את האמת כאשר קרא בימונו האישי של הנרי, ומאז הוא סוחט את חברי הקבוצה. מצידם, החברים כעת רואים בבאני מקור לסכנה, והתנהגותו של באני - שאוהב להקניט ולגרום לחבריו אי נוחות וחוסר ביטחון - לא מועילה למצב.
כאשר החברים כבר אינם יכולים לעמוד בדרישותיו של באני, ומתוך הפחד שילשין עליהם, הם מגיעים למסקנה שעליהם להרוג אותו. הם מתכננים מספר פעולות ולא מסכימים על ביצוען, אך נאלצים לפעול כאשר בשכרותו, באני מספר לריצ'רד על הריגת האיכר. הקבוצה אורבת לבאני כאשר הוא יוצא לטיול רגלי ביער, והנרי דוחף אותו מראש צוק למותו.
החצי השני של הספר מתאר את ההשפעה של המעשה על הקבוצה, אשר מביאה להתפרקותה. העלילה עוקבת אחר המתח הפסיכולוגי, האשמה, והניסיון לשמור על סודיות, בעת שסטודנטים מחוץ לקבוצה מתחילים לדרוש תשובות. בין אלה נמנית ג'ודי פובי, שהיא גם ספקית הסמים של באני. החברים מנסים להתנהג כאילו הכל רגיל, ומצטרפים לצוותי החיפוש אחר באני.
בינתיים, צ'ארלס מפתח בעיית שתייה, ומתחיל להתעמר באחותו, קמילה. פרנסיס מספר לריצ'רד שהתאומים שוכבים אחד עם השנייה. פרנסיס עצמו מתחיל לחוות התקפי חרדה. מורו מוצא מכתב ששלח לו בזמנו באני, בו הוא מתחנן לעזרה. מורו אינו מדווח על הפשע שהוא כעת מבין שאירע, אלא עוזב את המכללה. דבר זה גורם למצוקה נוספת לחברי הקבוצה, מאחר שאין הם לומדים בקורסים מן המניין, ואין להם איך להשלים את שנת הלימודים שלהם. ריצ'רד במיוחד מושפע מכך, מכיוון שהוא היחיד מביניהם ללא המשאבים הכספיים לעמוד בתפנית הקשה.
ככל שהקבוצה מתפרקת, על כל אחד מחבריה להתמודד עם בעיותיו לבדו. הנרי מתחיל מערכת יחסים מינית עם קמילה, ומתגורר עמה, דבר שדוחף את צ'ארלס עמוק יותר לתוך האלכוהוליזם. הנרי רואה בעזיבתו של מורו אקט של פחדנות וצביעות. כשצ'ארלס נעצר לאחר תאונה בה נהג שיכור במכוניתו של הנרי, הנרי פוחד שהוא יגלה בטעות משהו מפליל לשוטרים. אך השפל ביחסים מגיע כאשר צ'ארלס מתפרץ לחדר הפונדק בו מתגוררים הנרי וקמילה, ומנסה להרוג את הנרי באמצעות אקדחו של פרנסיס. במאבק, הנרי מצליח לקחת מצ'ארלס את האקדח, אך בינתיים גם החברים האחרים הצטרפו למהומה, ובמאבק, צ'ארלס יורה לריצ'רד בבטנו. בעל הפונדק שומע את הירייה, ופורץ לחדר. אך בינתיים, הנרי מנשק את קמילה לשלום, ויורה בעצמו. לפני שנופח נשמתו, הנרי מסביר שאינו מוכן לוותר על העקרונות שאימץ ממורו, למרות שמורו עצמו בגד בהם. הוא מחפה על מעשו של צ'ארלס ולוקח את האשמה על הפגיעה בריצ'רד. התאבדותו מאששת בעיני המשטרה שאכן הוא היורה.
עם מותו של הנרי, הקבוצה מתפרקת לגמרי. פרנסיס מנסה גם הוא להתאבד, וכשנכשל, נאלץ על ידי סבו להינשא לאישה, למרות נטייתו המינית. קמילה מתחילה לטפל בסבתה הזקנה, ומתבודדת מהקבוצה ובכלל. צ'ארלס בורח ממוסד השיקום ששכן בו יחד עם אישה נשואה. ריצ'רד, לאחר שהחלים מפצעיו, הופך לאקדמאי בודד ומתבוסס באהבתו הנכזבת לקמילה. הוא רואה במותו של הנרי כריתת החבל שקשר את כולם יחד, וכעת כל אחד מהם נסחף בדד בזרם. הספר מסתיים כשריצ'רד מספר על חלום בו פגש את הנרי במבואה מהודרת, ומוצא עצמו נכשל להביע עצמו כפי שהוא רוצה, ומסתפק בשאלה הפשוטה, "האם אתה מאושר כאן?" הנרי עונה לו, "לא במיוחד. אך גם אתה אינך מאושר איפה שאתה", ומסתובב והולך משם.
תמות.
הספר נותן תמונה מתעמקת לחיי קמפוס של שנות השמונים בארצות הברית, אך לא מנקודת מבט של תרבות מיינסטרים, אלא במעטפת של ספרות יוונית קלאסית. לא רק שהסטודנטים לומדים את הקלאסיקות, אלא הם עצמם סוג של דמויות מטרגדיה יוונית, והספר מלא ברפרנסים לספרות ולתקופה העתיקה. שזורה בתוך השילוב הזה של ניו אינגלנד הקרה ויוון העתיקה, היא הגותיקה הדרומית שהיא המורשת של הסופרת.
בנוסף, הספר נוגע במספר סוגיות פילוסופיות. ה"כת" של פרופסור מורו מנסה להתעלות על מונחים פשוטים כמו "טוב ורע", ורוצים להגיע למישור קיומי אחר. המחויבות הזו שלהם מצדיקה בתורה כל דבר - כולל רצח. לא נעלם מעיני המספר וכך מעיני הקוראים, שהגישה הזאת טמונה עמוק במעמדם הפריווילגי והגישה המתנשאת של חברי הקבוצה. השאלה שאינה נענית, היא האם התעלות אינטלקטואלית היא יותר חשובה מחיי האחר?
תמה נוספת שהספר עוסק בה היא הניגוד בין לוגיקה ורציונליות לבין תשוקה וטבע. הדמות של הנרי מגלמת את הקו בין ניגודים אלו - הוא אינטלקטואל מחויב, הטומן ראשו תמידית בספר קלאסי כלשהו, עד כדי כך שמוחו הופך לסוג של כלא, והקיום הגשמי שלו לאכזבה מתמדת איתו אין לו יכולת להתמודד. הוא מייחל לעצמו להגיע למצב בו הוא יכול לחיות "מבלי לחשוב", ומודה שברגע של הרצח של באני, הוא חווה לרגע את המצב המיוחל.
גם הניגוד בין התעלות לגשמיות הוא מרכזי לסיפור. לימודי הקלאסיקה וההוראה הייחודית של פרופסור מורו מייצגים התעלות, ומורו מעודד אותם לאמץ מנהגים וגישות שיפרידו בינם לבין כל שאר בני גילם, בזמן שהם בפועל עושים מעשים המיועדים לגרום להם למעבר למצב תודעתי אחר, כמו הבכחנליה. אך בפועל, אין ביכולתם של חברי הקבוצה פשוט לבחור להשיג התעלות במקום גשמיות - ריצ'רד כמעט מת בגלל תנאי מחייתו, באני נרצח, והאחרים מושפעים לרעה מאלכוהול, סמים וסקס. ובסופו של דבר, אפילו מורם ורבם בורח ונוטש אותם במצב שהוא ההפך מהתעלות, וגורם להם להגיע לשפלים שלא תיארו.
הוצאה, ביקורת וקבלה.
המנחה של טארט בעת לימודיה, בארי האנה, היה משוכנע שפגש בגאונת הדור הספרותית, וגם חברה ללימודים ברט איסטון אליס הכיר אותה לסוכן הספרותי שלו, וכולם הסכימו שהספר שבהתהוות חייב לצאת לאור. על הספר, שלקח לה שמונה שנים לכתוב, היא קיבלה מקדמה של $450,000, והספר פורסם על ידי הוצאת אלברט א. קנופף ב-1992, במהדורה ראשונה של 75,000 עותקים - בשונה מרוב ספרי הבכורה שמודפסים ב-10,000 עותקים בלבד. למעשה, הספר היה לסנסציה עוד לפני שיצא, והקהילה הספרותית חיכתה לו בכיליון עיניים.
הספר הפך לרב מכר, ונכח ברשימת רבי המכר של הניו יורק טיימס במשך 13 שבועות. מאז, הספר הפך לספר קאלט, ונמכר במיליוני עותקים ברחבי עולם, וגם כעבור מספר עשורים הוא עדיין נמכר ונקרא בהפצה נרחבת.
הביקורות על הספר היו בעיקר נלהבות, כאשר רק מבקרים מועטים התלוננו על הקצב האיטי של הספר וההתמקדות ביופי ותאוריות, במקום בקידום העלילה, וכן על חוסר אמינות בעלילה.
פר אווינד סוינהופווד
פר אווינד סוינהופווד (נולד ב-15 בדצמבר 1861 ונפטר ב-29 בפברואר 1944) היה הנשיא השלישי של פינלנד בשנים 1931–1937. פעל גם כעורך דין, שופט ופוליטיקאי בדוכסות הגדולה של פינלנד, ומילא תפקיד מרכזי בתנועה למען העצמאות הפינית. בשנים 1917–1918 היה סוינהופווד ראש הממשלה הראשון של פינלנד העצמאית ויו"ר הסנאט. הוא כיהן כראש ממשלה גם בשנים 1930–1931.
היה ידוע בשמרנותו העזה ובהתנגדותו לקומוניזם.
ביוגרפיה.
נולד בסביבת העיר טמפרה. שורשי משפחתו השתייכו לאצולה השוודית. בני משפחתו עזבו את שוודיה בשנת 1574 וחברו לאצולה הפינית בשנת 1818. אביו היה מלח וטבע למוות בימי יוון בשנת 1863, כשסוינהופווד היה בן שנתיים. הוא בילה את ילדותו המוקדמת בבית סבו מצד אביו. סבו התאבד בשנת 1866, וסוינהופווד עבר עם אחותו ואמו להלסינקי. בהלסינקי למד בתיכון שוודי, ובגיל 16 (שנת 1878) החל ללמוד באוניברסיטת הלסינקי. הוא סיים את התואר הראשון בשנת 1881 ואת התואר השני היסטוריה של רוסיה, פינלנד וסקנדינביה, סיים שנה לאחר מכן. בשנת 1886 סיים תואר שני נוסף במשפטים. בשנת 1889 התחתן, ובהמשך נולדו לו שישה ילדים.
לאחר סיום לימודיו החל לעבוד בבתי משפט מחוזיים. הוא שימש כסגן שופט בבית המשפט לערעורים בטורקו. בשנת 1892, בגיל 31, הוא מונה כחבר בוועדת החקיקה של הסנאט. במהלך שש שנות כהונתו בוועדה, עסק סוינהופווד בעיקר בחוקי המיסוי. בתקופה זו החל להתנגד, באופן משפטי, לתהליכי הרוסיפיקציה שהופעלו על ידי האימפריה הרוסית ששלטה בפינלנד. בשל כך הוא פוטר על ידי הממשל הרוסי. פיטוריו הובילו אותו לפעול ביתר נחישות, כנגד הממשל הרוסי. בשנת 1906 נבחר לפרלמנט וכיהן כחבר פרלמנט במהלך ארבע קדנציות לא רצופות (1907-1908, 1908-1914, 1917 ו- 1930-1931). כשנה לאחר מכן נבחר ליו"ר הפרלמנט.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה, סירב סוינהופווד למלא אחר פקודותיו הרבות של השלטון הרוסי. הוא הוגלה לטומסק שבסיביר, בנובמבר 1914, שם בילה את זמנו בציד ובתיקון בגדיו, ושמר על קשר סודי עם תנועת העצמאות הפינית. לאחר מהפכת פברואר חזר להלסינקי, שם התקבל בכבוד ציבורי רב.