ורוניקה, שחשה מיד שחשפה תגלית מהפכנית, משמיעה את קלטת השיחה שלה עם סת לבוס שלה, סטתיס ברנס (ג'ון גטס), העורך של "פרטיקל", חברה לשעבר של ורוניקה. לאור זאת מתעקש סת לאסור שהמצאתו תתפרסם, אלא רק בשלב הסופי של הפיתוח. למזלו, סטתיס אינו מתרשם מהקלטת שהשמיעה לו ורוניקה, וטוען שסת הוא נוכל (או קוסם). סת משכנע את ורוניקה להיות המתעדת של תהליך פיתוח המצאתו, ורק בסיומו תוכל לפרסם את ממצאיה. כך הם צוברים זמן רב ביחד, ומתאהבים.
כעבור זמן מצליח סת לשגר בבון בהצלחה באמצעות הטלפורטציה, זאת לאחר שבשאר הפעמים שניסה לשגר דבר מה שהוא אינו חפץ דומם, נכשל. אולם בטרם לקח את הבבון לבדיקות כדי לראות אם משהו השתנה בו, מחליט סת לנסות בעצמו לעבור טלפורטציה. תהליך השיגור עובר בהצלחה, אולם זבוב הנכנס למכל גרם למחשב, שלא תוכנת לטפל בשתי תבניות גנטיות, לשחבר אותם יחד, כזיווג בין סת לזבוב ברמה הגנטית-מולקולרית. זמן קצר לאחר השיחבור ניכרים על סת שינויים גופניים ושינויים התנהגותיים. סת מתחזק מבחינה גופנית, נתקף בתיאבון חזק בעיקר למאכלים מתוקים והופך במידה רבה לבטוח בעצמו, יהיר, תוקפן ובלתי מתחשב וזאת בשונה מהתנהגותו השקטה והנעימה בעבר. התנהגותו של סת פוגעת בוורוניקה וגורמת לה להיפרד ממנו. בשלב זה ממשיכים בסת השינויים ההתנהגותיים והחיצוניים והוא מאבד בהדרגה צלם אנוש, מאבד את צפורניו, את שיניו, את אוזניו, עורו הופך אדום ומבריק, שיערו מדובלל והתנהגותו גסה ומאיימת. בשלב זה מבין סת שתהליך הטלפורטציה היה שגוי ושבמהלכו התמזג לגופו הזבוב. ורוניקה מבקרת מפעם לפעם את סת ונחרדת כל פעם מחדש מהשינויים המפלצתיים בגופו ובהתנהגותו. בשלב זה, נחרדת ורוניקה לגלות שהיא בהריון. מחשש לעובר מפלצתי, נחושה ורוניקה לבצע הפלה. לאחר שנודע לסת על ההריון ועל הכוונה לבצע הפלה, הוא אורב לוורוניקה וחוטף אותה מהקליניקה של רופא הנשים אל המעבדה. סטתיס, שליווה את ורוניקה בהחלטתה להפיל את העובר, מגיע למעבדה חמוש ברובה ציד. סת תוקף באכזריות את סטתיס באמצעות חומצת קיבה שהוא מקיא עליו ובכך ממס את כף ידו האוחזת ברובה ואת שוק רגלו ואף מנסה להורגו באמצעות הקאה על חזהו. אז גורר סת את ורוניקה לתא הטלפוד האחד, תוך שחבטותיה בו מזרזות ומשלימות את תהליך השרת איבריו האנושיים להתמזגות עם איברי הזבוב, והוא נכנס לתא הטלפוד השני, בניסיון לכפות על ורוניקה עם התינוק שברחמה להתמזג עם גופו באמצעות שיגור שלה ושלו לתא טלפוד שלישי.
לאחר שסת מתפעל את תהליך המיזוג מתוך תאו, סתטיס הנותר פצוע בצד מצליח לירות ברובה הציד בחוטי החשמל המובילים לתאה של ורוניקה, וזו נחלצת. סת אשר מבחין בכך מנסה לצאת מתאו, אולם רגלו עודנה בפנים, והוא מופיע בתא השלישי הריק, כאשר חלק מתא הטלפוד שבו החל את התהליך שוגר יחד איתו ומשולב בגופו. ורוניקה מרימה את רובה הציד לירות בו, אך נתקפת רחמים למראה זחילתו הכנועה ורגשות אהבתה אליו. סת ממשיך לזחול אליה ומצמיד את הרובה שבידה אל ראשו בבקשת תחינה שתהרגו ביריה, ובצער רב היא נעתרת לבקשתו.
צוות שחקנים.
דייוויד קרוננברג מופיע בסרט בתפקיד קמע כגניקולוג .
מוזיקה.
את המוזיקה לסרט כתב והלחין הווארד שור .
המצאת מרידור
דיאטן
מרקורי האדום
המרקורי האדום הוא הבול הנדיר ביותר מבין בולי העיתון (בולים שנועדו לשליחת עיתונים) של אוסטריה.
בולים אלו הופיעו לראשונה בשנת 1851. הם הציגו פרופיל של מרקוריוס, האל הרומי. צבע הבול הצביע על ערכו. צבע כחול היה שווה ערך ל-6/10 מדד קרוצר לעיתון אחד, צהוב - 6 קרוצר ל-10 עיתונים, ורוד - 30 קרוצר ל-50 עיתונים.
בשנת 1856 הודפס העיצוב מחדש באדום ויחד עם הוורוד הפך לשווה ערך ל-6 קרוצר. אולם הוא הוחלף בעיצוב חדש שיצא לאור בשנת 1858 ורק עותקים ספורים ממנו שרדו.
במכירות פומביות שנערכו לאחרונה נמכר הבול בכ-40,000 דולרים אמריקאים. עותקים לא משומשים של הבול שווים עשרה אחוזים פחות ממשומשים.
פרנסיסקנה לה פלטה
פרנסיסקנה לה פלטה (שם מדעי: "Pontoporia blainvillei") הוא לווייתן שיניים שנפוץ במי האוקיינוס האטלנטי לחופיה הדרום-מזרחיים של דרום אמריקה. מבחינה טקסונומית הוא שייך לעל-משפחת דולפיני הנהרות, והוא ייחודי בקבוצה זו בשל חיותו במי האוקיינוס ובמי שפכי נהרות שהם מים מלוחים.
טקסונומיה.
פרנסיסקנה לה פלטה הוא המין היחיד בסוגו ובמשפחתו. הוא תואר לראשונה על ידי שני החוקרים הצרפתים פול ז'רווה ( (Paul Gervaisואלסיד ד'אורביני (Alcide d'Orbigny) ב-1884. מקור שמו של לווייתן הפרנסיסקנה הוא בכינוי שהודבק לו בארגנטינה ובאורוגוואי, ושאומץ לאחר מכן בינלאומית.
מאפיינים פיזיים.
לדולפין לה פלטה הוא בעל החוטם הארוך ביותר מכל הלווייתנים ביחס לגודל גופו. הזכרים מגיעים לאורך של 1.6 מטר, והנקבות לאורך של 1.8 מטר. צבע גופו חום-אפרפר, כאשר צידו התחתון מעט בהיר יותר. גם הסנפירים גדולים באופן משמעותי יחסית לגוף. הם רחבים, אולם הם הופכים צרים במקום החיבור עם הגוף. עובדה זו הופכת את צורתם לדמוית משולש. נחיר הנשיפה הוא בצורת קשת, והוא נמצא מול קמט על הצוואר. הסנפיר הגבי הוא בעל בסיס רחב והוא מעוגל בקצהו. משקלו הממוצע של לווייתן הפרנסיסקנה הוא מעל 50 קילוגרמים, ותוחלת חייו היא 20 שנים. תקופת ההריון אורכת 10-11 חודשים, והוולדות מגיעים לבגרות תוך שנים ספורות. הנקבות יכולות להוליד גורים מגיל חמש שנים.
לווייתן הפרנסיסקנה לה פלטה הוא לווייתן כמעט לא מורגש. הוא שוחה באיטיות ובצורה חלקה, ולכן קשה לזהותו אלא בתנאי ראייה טובים ובמים רגועים. לרוב הם שוחים בגפם או בקבוצות קטנות. עם זאת, הם נצפו גם בקבוצות גדולות שמנו 15 פרטים, אולם מקרים כאלו הם נדירים למדי. בדרך-כלל הם ניזונים ממזון הנמצא בקרקעית המקום, וממצאים ממעיים של דולפיני לה פלטה הראו כי הם אוכלים בממוצע 24 מינים שונים של דגים, בהתאם לתפוצת המינים באזור מחייתם. בנוסף, הם ניזונים לעיתים מתמנונים, מדיונונים ומשרימפס (Caridea). הם עצמם נאכלים על ידי לווייתני אורקה ומספר מינים של כרישים.
תפוצה.
לווייתן הפרנסיסקנה לה פלטה נמצא בחוף הדרום-מזרחי של דרום אמריקה, וכן בשפך הנהר בריו דה לה פלטה. הוא החבר היחיד בעל-משפחת דולפיני הנהרות שחי בפועל באוקיינוס ובמים מלוחים ולא במים מתוקים. אף על פי שמספר מינים בעל-המשפחה מבלים את חלק מחייהם מחוץ לנהרות, פרטים רבים נותרים במשך כל חייהם בנהר, ואינם מסתכנים ביציאה ממנו למים מלוחים.
שימור.
מצב השימור של לווייתן הפרנסיסקנה מוגדר על ידי ארגון ה-IUCN כ"מצב לא ברור" (Date Deficient). עם זאת, דירוג זה מכסה על דאגה רווחת בקרב ה"משמרים" כי אוכלוסיית לווייתני הפרנסיסקנה לא תוכל לספוג את מספר התאונות המקריות שקורות בכל שנה. בדרך זו מצב האוכלוסייה יהא לא יציב, נתון בעל השלכה מסוכנת על המשך קיומה. סכנה נוספת המאיימת על המין היא היעדר מזון, וזאת בשל מכמורות הדיג המיוחדות המשמשות לדיג מקרקעית החוף. מרבית ההריגות המתועדות משנות ה-70 מקורן באורוגוואי, אולם מחקרים עכשוויים מצביעים על כך שהרשתות המדוברות בחופי ברזיל וארגנטינה מסוכנות יותר. מדענים מכל שלוש המדינות הביעו את דאגותיהם, וביקשו סיוע בינלאומי בהעלאת מצוקתו של הלווייתן לסדר היום. נכון ל-2006, לא קיימים נתונים על האוכלוסייה של לווייתן הפרנסיסקנה לה פלטה.
נעדר בקרב
ציפורה שביט
כוכב לכת ארצי
כוכב לכת ארצי (באנגלית: Terrestrial Planet), המכונה גם כוכב לכת סלעי, הוא כוכב לכת מאופיין בדחיסות, הרכב סלעי, ובניגוד לענק גזים יש לו קרקע מוצקה. כוכב הלכת הארצי מתאפיין בהיעדר מערכת טבעות פלנטריות ומספר מועט של ירחים (או ללא ירחים כלל).
במערכת השמש כוכבי הלכת הארציים נמצאים קרוב לשמש. ארבעת "כוכבי הלכת הפנימיים", שהם כוכב חמה, נוגה, כדור הארץ ומאדים, מוגדרים ככוכבי לכת ארציים וחלק מהאסטרואידים המצויים בחגורת האסטרואידים לדוגמה: 1 קרס מוגדרים כגופים ארציים.
נכון לנובמבר 2013, ידועים כמה מאות כוכבי לכת חוץ-שמשיים ארציים, ביניהם אפשר למנות את OGLE-2005-BLG-390Lb ו-55 בסרטן e.
מקור השם.
המונח הלועזי, Terrestrial Planet, מקורו במילה הלטינית "Terra", שפירושה "אדמה". בגלל ההרכב הסלעי והאדמה המוצקה המאפיינת כוכבים אלה הם קיבלו שם כולל של כוכבי לכת בעלי אדמה, וזאת בניגוד לענקי הגז המאופיינים בהרכב גזים גדול. בשפה העברית, נטבע המונח מהמילה "ארץ".
היווצרות כוכבי לכת ארציים במערכת השמש.
על פי "היפותזת הערפילית", ההיפותזה המקובלת היום בחקר מערכת השמש, ענן הגזים המכונה הערפילית הסולארית התחיל להתכווץ והחומר בתוך הערפילית התחיל להתרכז במקומות בעלי כוחות משיכה הולכים וגדלים. במרכז הערפילית התרכז רוב החומר שיצר בשלב מאוחר יותר את השמש, ובמקומות החיצוניים יותר נוצרו ענקי הגזים כמו צדק ושבתאי. חלק מאותו החומר היה אמור ליצור כוכב לכת גדול נוסף בין השמש לבין צדק, אך על פי התאוריה, הכבידה של השמש מצד אחד, ושל צדק מצד שני, לא אפשרו את התנאים לכך והחומר הזה חולק בין מספר כוכבי לכת קטנים יותר.
כאשר השמש הוצתה, אותם כוכבי לכת קטנים שהיו קרובים אליה "שרפו" את האטמוספירה הראשונית שלהם כך שכל הגזים הנדיפים שלהם נשרפו. יתרה מכך, רוח השמש העיפה את החומר החיצוני שמקורו בערפילית הסולארית ושהיה מסביב לכל כוכבי הלכת. השפעות השמש היו הרסניות וכוכבי הלכת שהיו קרובים אליה נשארו "ערומים" עם החומרים הסלעיים הכבדים שלהם בלבד.