עם מינוי אביו למשרת הראשון לציון בשנת ה'תרנ"ג (1893), נתמנה הרב חיים משה אלישר לנציגו וממלא מקומו במג'ליס אדארה - מועצת הפלך, בה ישבו ראשי הדתות, ובה כיהן 13 שנה תוך דאגה רבה ליהודי הארץ. הרב אלישר סיפק מזון לחיילי הממלכה הטורקית בארץ. היה ממקימי ופעילי מוסדות הציבור בירושלים ביניהם בתי החולים שערי צדק ומשגב לדך. הוא עמד שנים רבות בראש הרבנות הראשית בירושלים עוד לפני שנוסד משרד הרבנות, תמך באספת הנבחרים, והכל בהתנדבות.
לאחר מות אביו בשנת ה'תרס"ו, פרצה מחלוקת בין תומכיו למשרת הראשון לציון, לתומכי הרב יעקב מאיר. הרב מאיר נתמנה לבסוף אך התפטר, והתפקיד התגלגל בין חמישה רבנים נוספים. המחלוקת על ההנהגה הרבנית ביטאה מחלוקות עמוקות בין פלגים שונים בעדה הספרדית ובעדה האשכנזית בירושלים וברחבי האימפריה העות'מאנית.
בשנת ה'תרע"ח (1918) נוסד 'ועד הרבנים לירושלים' שאיחד את גדולי הרבנים האשכנזים והספרדים, תחת גוף גג אחד. לנשיאות הוועד נתמנו הרב יצחק ירוחם דיסקין והרב אלישר, ואילו הרב ישראל פורת התמנה למזכיר הכבוד. אולם הוועד לא האריך ימים, ובמקומו נוסד "משרד הרבנות לעדת ישראל בירושלים", וגם בו שימש הרב אלישר כנשיא. משרד זה היה הבסיס להקמת הרבנות הראשית לישראל.
בין השנים ה'תרע"ט (1919) - ה'תרפ"א (1921), כשנתיים, כיהן הוא כראשון לציון וראש הרבנים לעדת הספרדים בירושלים. אחריו כיהן בתפקיד, הפעם במסגרת הרבנות הראשית לישראל, הרב יעקב מאיר.
אלישר נפטר בד' בשבט ה'תרפ"ד, ונקבר בחלקת הרבנים שבבית הקברות בהר הזיתים, בחלקת משפחת אלישר. הוא הותיר אחריו שישה בנים (בהם יוסף שאול ויצחק שמעיה) ושלוש בנות.
ספריו.
השאיר אחריו כתבי יד נוספים.
בורות (לואיס סאקר)
בּוֹרוֹת (באנגלית: Holes) הוא רומן מאת הסופר האמריקאי לואיס סאקר שפורסם בשנת 1998 בארצות הברית.
הספר עובד לסרט של חברת וולט דיסני בשנת 2003, ובין המשתתפים בו נמנו סיגורני ויבר וג'ון ווייט. באותה שנה ראה אור ספר נוסף בסדרה, Stanley Yelnats's Survival Guide to Camp Green Lake (בתרגום חופשי: "מדריך ההישרדות של סטנלי ילנטס למחנה גרין לייק"; הספר ראה אור באנגלית בלבד), וב-2006 הוציא סאקר ספר נוסף המגולל את עלילותיו של שחי, דמות משנית מ"בורות", בשם "צעדים קטנים". הספר תורגם לעברית בשנת 2007.
תמצית העלילה.
גיבור הספר, סטנלי ילנטס הרביעי, נשלח למחנה לעבריינים צעירים במדבר החם של טקסס בו כל מחנאי נאלץ לחפור בור בכל יום, בעומק וברוחב של מטר וחצי בדיוק. המפקחת שמופיעה כמפקח ועוזריה טוענים כי חפירת הבורות מטרתה חיזוק אופיים של הנערים העבריינים, אך בסופו של דבר יהיה זה סטנלי שיגלה את האמת על משמעות חפירת הבורות.
עלילת הספר.
הסיפור בן זמננו, המספר על סטנלי ילנטס הרביעי, גובל בשני סיפורי-עבר שהתרחשו כ-110 שנים לפני עלילת הסיפור של סטנלי. הראשון מספר את סיפור סבי-סבו של סטנלי, אליה ילנטס, ובנו; השני משחזר את ההיסטוריה של גרין לייק, העיירה שנעלמה.
האבות הקדמונים של סטנלי ילנטס הרביעי.
אליה ילנטס, סבי סבו של סטנלי, חי לו חיים שלווים באירופה. יום אחד התאהב בנערה בשם מירה מנקה, וביקש את ידה. אביה של מירה סיפר לאליה שיש לו מתחרה - איגור ברקוב, אדם שמן וזקן אך עשיר - שמעוניין גם הוא להינשא למירה. האב מציע את ידה של בתו בתמורה לחזיר הגדול ביותר שיקבל. האב אומר כי ביום הולדתה ה-15 של מירה תערך שקילת החזירים של איגור ושל אליה, ובעל החזיר השמן ביותר יינשא למירה. אליה הוא עני, ולא יכול להביא חזיר. מיואש, הוא הולך למגדת העתידות מאדאם זירוני. מאדאם זירוני מתנגדת בתוקף לרעיון שאליה יהיה מאוהב במירה ומציינת כי "ראשה של מירה ריק כמו אגרטל", אך אליה נחוש בדעתו. בסופו של דבר, היא נותנת לו גור חזירים קטן ואומרת לו שיום-יום ייאלץ לטפס על ההר הסמוך, להשקות את החזיר ממי הנחל שבהר ולשיר לו שיר. בכל יום יגדל החזיר. ביום האחרון והגורלי, יום הולדתה ה-15 של מירה, אליה יעלה את החזיר בפעם האחרונה. בנוסף, היא אומרת כי ביום האחרון ייאלץ לשאת גם אותה אל ההר, להשקות אותה ממי הנחל ולשיר לה את השיר. מאדאם זירוני מזהירה את אליה שאם לא יישא אותה אל ראש ההר ביום האחרון, קללה תוטל עליו ועל כל צאצאיו. אליה מבטיח למאדאם זירוני שיישא גם אותה אל ההר. הוא לוקח את החזיר, משקה אותו יום-יום ממי הנחל ושר לו את השיר של מאדאם זירוני.
לאחר זמן מה, מגיעה השקילה. משקלם של שני החזירים זהה ואביה של מירה לא יודע מה לעשות. אליה, שבטוח כי מירה אוהבת אותו, מציע שהאב ייתן לה לבחור למי היא רוצה להינשא. מירה לא יודעת מה לעשות. היא אומרת שהיא תבחר מספר מאחת עד עשר. שני הגברים ייבחרו מספר גם הם, והיא תנשא לגבר שבחר במספר הכי קרוב למספר אותו היא בחרה. אליה המיואש מבין כי מאדאם זירוני צדקה, וכי ראשה של מירה אכן ריק כמו אגרטל, מוותר על אהבתו למירה, נותן לה ולאיגור את חזירו כמתנת חתונה ונוסע לאמריקה. אך רק כאשר הוא כבר בלב האוקיינוס, נזכר אליה בהבטחתו למאדאם זירוני, ולכן מוטלת קללת חוסר מזל עליו ועל כל צאצאיו הגבריים.
אליה נוסע לאמריקה ופותח פרק חדש בחייו. הוא עובד בתור ספן ומתאהב באישה בשם שרה מילר. הם מתחתנים ונולד להם בן. שרה ואליה המאושרים מחליטים לקרוא לבן סטנלי ילנטס. מוצאת חן בעיניהם העובדה ששם זה נכתב אותו דבר מהסוף להתחלה כמו מההתחלה לסוף. אליה מספר לשרה את הסיפור על מאדאם זירוני, החזירים ומירה. שרה שומעת את השיר אותו אליה שר לחזירו ומתרגמת אותו מלטבית לאנגלית. שם מתחילה מסורת של משפחת ילנטס – כל אמא שרה לבנה את "שיר החזירים".
עוברות מספר שנים, וסטנלי ילנטס הראשון, בנם של שרה ואליה ילנטס, גדל ומצליח בבורסה. הוא צובר הון ונהיה מיליארדר. באחד הימים, כאשר הוא נוסע בכרכרתו המפוארת במדבר נטוש, תוקפת אותו פורעת חוק אימתנית ומסוכנת בשם קייט "המנשקת" בארלו, גונבת את כל השלל ואנשי הצוות שלו, ומשאירה אותו בודד במדבר. סטנלי נשאר במדבר 17 יום, עד שהצילו אותו שני ציידי נחשים, ברם הוא משתגע. כשהוא נשאל על ידי מכריו כיצד ניצל, הוא טוען בתוקף: "מצאתי מקלט על אצבע אלוהים". אחרי שניצל, הלך לבית החולים, שם פגש את סבתו של סטנלי. התאהב בה וחשב אותה למלאך.
ההיסטוריה של עיירת גרין לייק.
לפני מאה ועשר שנים, במקום בו כמאה שנים אחר כך הוקם מחנה לילדים עבריינים, הייתה עיירת גרין לייק העיירה היפה ביותר בכל טקסס. היה בה אגם ירוק ועצי אפרסקים השתרעו במרחבים הפתוחים שלה. חיו בה אנשים. בנוסף לאנשים, היו גם חיות. בין החיות ששכנו בעיירה היו הלטאות המנומרות, שחיות בגרין לייק גם בסיפורו של סטנלי ילנטס הרביעי. נשיכתן של הלטאות המנומרות מביאה למוות איטי וכואב. הן מוצצות את הדם. הנשיכה קטלנית והרסנית, ומי שננשך ימות במאת האחוזים.
בעיירה הזו, הייתה מורה בשם קתרין בארלו. היא הייתה המורה היחידה בכל העיירה. קתרין הייתה יפהפייה, וכל אנשי העיירה אהבו אותה. בבוקר לימדה את הילדים, ובערב נתנה שיעורים גם לגברים מבוגרים. בדרך כלל, הגברים לא היו באים בשביל לקבל השכלה. הם היו מעוניינים במורה. אך קתרין לא ויתרה, ורק השכלה נתנה להם. קתרין הייתה מפורסמת, חוץ מהעובדה שהייתה המורה היחידה והאישה היפה ביותר, בזכות האפרסקים המתובלים שלה.
בשיעורי הערב של קתרין, למד, בין השאר, צ'ארלס "טרוטה" ווקר (הוא נקרא כך בעטין של רגליו המסריחות בריחם של דגי הטרוטה). צ'ארלס היה בנו של האדם העשיר ביותר בעיירה, אך היה גם גס רוח. ערב אחד, כשנגמר השיעור, הזמין צ'ארלס את קתרין לשוט איתו בספינת המנוע שלו. היא סירבה בנימוס, אך צ'ארלס הזהיר אותה: "אף אחד לא אומר לא לטרוטה ווקר". קתרין, שהייתה אמיצה ביותר, ענתה לו: "הנה אני אמרתי". מאז מערכת היחסים ביניהם התפתחה למקומות של שנאה.
דמות חשובה ונוספת בהיסטוריה של גרין לייק הייתה סם. סם היה מוכר בצלים. הוא טען שהם מרפאים כמעט כל דבר; ממחלות לב ועד קרחת. בנוסף, טען סם כי לטאות מנומרות שונאות בצל, ולכן גם לא ינשכו את מי שיאכלו בצלים. לסם הייתה אתון בשם מרי לו, שהייתה הולכת איתו לכל מקום. כדי לקטוף את הבצלים, היה סם חוצה בסירתו את האגם ומגיע להר. להר הייתה צורה של אצבע זקופה כלפי מעלה, ולכן כינה אותו סם "אצבע אלוהים". קתרין הייתה קונה הרבה בצלים אצל סם.
סם היה אפרו אמריקאי, ולכן לא הורשה להשתתף בשיעורי הערב של קתרין. קתרין לא יכלה שלא להבחין בזרועותיו המוצקות. היא שאלה אותו אם הוא מוכן לתקן את גג בניין בית הספר שלה, מפני שהוא דולף. סם הסכים. הם עשו עסקה: הוא יתקן לה את הגג, והיא תתן לו שש צנצנות אפרסקים מתובלים. סם החל בעבודה. בזמן שעבד, הוא וקתרין דיברו וצחקו. קתרין אהבה אותו מאוד, ורצתה שיישאר. משגמר, ביקשה ממנו לתקן את הדלת והוא הסכים. כשסיים עם הדלת, תיקן את החלון וכו'... כאשר סיים לתקן את כל בניין בית הספר, קתרין הייתה עצובה. היא התאהבה בסם במהלך תיקוניו ורצתה שימשיך לתקן את הבניין, ושהיא תוכל לדבר איתו. היא בכתה. סם הגיע אליה ושאל אותה מה קרה. היא אמרה שלבה נשבר. סם אמר לה: "אני יכול לתקן את זה". הם התנשקו מחוץ לכיתת בית הספר, אך אישה בשם הטי פארקר ראתה אותם.