בלי תפוחיה הקסומים של אידון, מתחילים האלים להזדקן. לאחר דיון בעניין, מאיימים האלים על לוקי בעינויים ובמוות ודורשים שיחזיר את אידון. לוקי שאל את נוצות הבז של פריה ועף ליוטונהיים. לאחר שמצא את אידון, הפך אותה לוקי לאגוז, תפס אותה בטפריו ועף חזרה לאסגארד. כאשר שב הענק לביתו ומגלה כי אידון נעלמה, הוא שוב משנה את צורתו לצורת נשר ורודף אחרי צמד האלים. בזמן זה אוספים שאר האלים עצים ועורמים אותם על חומות אסגארד. לאחר שעוברים לוקי ואידון את החומות, מדליקים האלים את העצים, שורפים את כנפיו של הענק ולבסוף הורגים אותו.
סְקַאד'י, ביתו של תיאזי, מגיעה לאסגארד במטרה לנקום את מות אביה. האלים מציעים לה להתחתן עם אחד מהם כפיצוי וסקאד'י מסכימה, בתנאי שהאלים יגרמו לה לצחוק, משימה בלתי אפשרית לדעתה. לוקי לקח חבל וקשר אותו לזקנו של תיש מצידו האחד ואשכיו מהצד השני. התיש החל למשוך לכוון אחד בעוד לוקי מושך לכוון אחר וכך הסתובבו השניים, צווחים מכאב. לאחר שנפל לוקי על ברכיה של סקאד'י, לא התאפקה האלה והחלה לצחוק.
צ'ורבה דה בורטה
מרק בטן
רנו 16
רנו 16 מכונית משפחתית 5 דלתות האצ'בק, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית רנו אשר יוצרה בין השנים 1965–1980.
יוצרו 1,845,959 יחידות בצרפת, יוגוסלביה, קנדה ובאוסטרליה.
הרנו 16 זכתה בתואר מכונית השנה באירופה בשנת 1966.
מכונית השנה באירופה בשנת 1966.
בשנת 1966 זכתה הרנו 16 במקום הראשון, בתואר מכונית השנה באירופה עם 98 נקודות. למקום השני הגיעה רולס-רויס סילבר שאדו עם 81 נקודות, ובמקום השלישי זכתה האולדסמוביל טורנדו עם 59 נקודות.
הרי חאג'ר
ארמין
דרום ויאטנם
מרק הפו
ויכלו
הויסין
ג'בל אחדר
פו (מרק)
פסטיבל הוט דוקס
הפסטיבל הבינלאומי הקנדי הוט דוקס (באנגלית: Hot Docs Canadian International Documentary Festival) הוא פסטיבל הסרטים הגדול ביותר בצפון אמריקה, המתקיים מדי שנה בטורונטו, אונטריו, קנדה.
ב-2015 ביקרו בו 200,500 איש.
פסטיבל הוט דוקס הוא פרי יוזמה של וינדהם וייז , שהיה באותה עת מזכיר איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי, כיום איגוד הקולנוע הקנדי העצמאי . הוט דוקס הוקם ב-1993 בידי צוות בראשותה של דבי נייטינגייל.
הוט דוקס מפעילים את קולנוע טד רוג'רס בטורונטו.
הוטדוקס
סיימון בוליבר באקנר הבן
סיימון בוליבר באקנר הבן (באנגלית: .Simon Bolivar Buckner Jr; 18 ביולי 1886 – 18 ביוני 1945) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על הארמייה העשירית בקרב אוקינאווה, ונהרג מפגיעת פגז ארטילריה לקראת סיום הקרב, ובכך היה לגנרל האמריקני הבכיר ביותר שנהרג במלחמה מפגיעת אש אויב.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
באקנר נולד ב-18 ביולי 1886 במנפורדוויל, קנטקי, לסיימון בוליבר באקנר ולדליה הייז קלייבורן. אביו היה גנרל בצבא הקונפדרציה במהלך מלחמת האזרחים האמריקנית, ולאחר מכן כיהן כמושל קנטקי בין השנים 1887–1891, ואף היה מועמד לסגן הנשיא מטעם המפלגה הדמוקרטית הלאומית (דמוקרטי הזהב).
קריירה צבאית.
בשנת 1904 החל באקנר את לימודיו בווסט פוינט, ובשנת 1908 קיבל דרגת לוטננט משנה בצבא ארצות הברית. באקנר שירת שתי תקופות בפיליפינים, ואף לחם בחזית המערבית במלחמת העולם הראשונה.
לאחר המלחמה מילא באקנר תפקידי מטה והדרכה, וב-11 בינואר 1937 הועלה לדרגת קולונל ומונה למפקד רגימנט הרגלים ה-66 (טנקים קלים). בספטמבר 1938 מונה באקנר למפקד רגימנט הרגלים ה-22, ובנובמבר 1939 מונה לראש מטה הדיוויזיה ה-6. ב-1 בספטמבר 1940 הועלה באקנר לדרגת בריגדיר גנרל, ומונה למפקד פיקוד ההגנה אלסקה, וב-4 באוגוסט 1941 הועלה לדרגת מייג'ור גנרל.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך המלחמה הייתה אלסקה גזרה שקטה, אולם ביוני 1942 התחולל בגזרה קרב אטו, כחלק מהקרב על האיים האלאוטיים. ב-4 במאי 1943 הועלה באקנר לדרגת לוטננט גנרל, וב-20 ביוני 1944 מונה למפקד הארמייה העשירית בהוואי. בתחילה הייתה הארמייה מיועדת לכבוש את טאיוואן, אולם לבסוף בוטלה המשימה ועל הארמייה הוטל לכבוש את אוקינאווה.
הקרב שהחל ב-1 באפריל 1945 היה הגדול ביותר, הממושך ביותר, והעקוב מדם בכל ההיסטוריה הצבאית האמריקנית. ב-18 ביוני זמן קצר לפני שהוכרע הקרב, יצא באקנר לסיור בגזרת הלחימה, ובשעה שהשקיף על כוחותיו נפגע מאש ארטילרית. באקנר פונה במצב קשה מאוד, ונפטר זמן קצר לאחר מכן, ואת מקומו תפס מפקד כוחות הנחתים רוי גייגר. באקנר נקבר בבית הקברות בפרנקפורט, קנטקי, ובשנת 1954 הועלה לאחר מותו לדרגת גנרל.
מבצע ואלקירי
שבחי הר&quot;ן
שבחי הר"ן (שבחי הרב נחמן) הוא ספר ביוגרפי על רבי נחמן מברסלב שנכתב על ידי תלמידו רבי נתן מברסלב (שטרנהרץ). זהו אחד מספרי היסוד בחסידות ברסלב. הספר נסוב על חייו של רבי נחמן, הנהגותיו ושבח מעלותיו. תוכנו של רוב הספר הוא נסיעתו לארץ ישראל ועל כן נקרא בתחילה בשם "מסעות הים". הספר הודפס לראשונה בשנת ה'תקע"ו (1816) בסוף ספר "סיפורי מעשיות" בעילום שם על ידי רבי נתן. הספר הודפס כספר בפני עצמו לראשונה בוורשה בשנת ה'תר"י (1850) בשם "מסעות הים".
תוכן ומבנה הספר.
הספר מתאר את חייו של רבי נחמן, מימי ילדותו, ואדמו"רותו שהחלה בגיל 13, ובעיקר את מסעותיו לארץ ישראל בזמן מלחמת נפוליאון, עד פטירתו. הספר הוא מעין השלמה לספר "חיי מוהר"ן" שאף אותו כתב רבי נתן על חייו של רבי נחמן.
מקור הספר.
רבי נתן ליקט מעט ממה ששמע מפי רבי נחמן בעצמו, ומעט ממה ששמע מאחרים שהכירו את רבי נחמן מעודו.
מהדורות.
המהדורה הראשונה שיצא לאור כספר בפני עצמו הודפסה בוורשה בשנת ה'תקע"ו, מהדורה שנייה, בשם "מסעות הים", הודפסה בוורשה בשנת ה'תר"י, מהדורה שלישית הודפסה בלמברג בשנת ה'תר"ל, מהדורה רביעית בלבוב בשנת ה'תרכ"ד (נדפסה כבר בשם שבחי הר"ן), מהדורה חמישית הודפסה גם כן בלבוב, בשנת תרנ"א, מהדורה שישית בוורשה בשנת תרצ"ו, ובשנת ה'תשמ"א יצאה לאור המהדורה המנוקדת הראשונה בהוצאת "משך הנחל", ומאז יצא הספר במהדורות רבות בעיקר בהוצאות קרן רבי ישראל בער אודסר ואבן שתייה (ה'תשס"ט).
יצאה גם מהדורה של הספר בשפה האנגלית.
העלייה מארצות הברית
העלייה מארצות הברית החלה עוד טרם ימי המדינה, ועד לשנת 1967 ממדיה לא היו גדולים. אך עלייה זו נמשכת באופן רציף ונכון לשנת 2020 העלייה מארצות הברית היא השישית בהיקף העולים ממדינה אחת לישראל. ככלל, העולים הם משכילים, בעלי מקצוע ועולים ממניעים ציוניים ודתיים.
היסטוריה.
עד הקמת מדינת ישראל.
בין השנים 1917–1932 עלו לארץ ישראל מארצות הברית כ-4,000 עולים. רובם התרכז בערים הגדולות וחלק קטן מהם התיישב ביישובים כפריים. בין העולים הייתה קבוצה חלוצית שפנתה להתיישבות חקלאית, חלקם מתוך רצון להגשמה בעוד אחרים פנו לכך בעקבות קשרי משפחה וחברים.
בין העולים ידועה גולדה מאיר ומשפחתה, ונדיה יהודה שהתיישבה בנהלל.
בימי העלייה החמישית, שהתרחשה בין השנים 1930–1939, הגיעו כ-2.4% מכ-180,000 העולים, כלומר כ-4,300 עולים, מארצות הברית.
לאחר הקמת המדינה.
לאחר הקמת המדינה הקימו עולים מארצות הברית את מושב אורות. חלק מרכזי מהעלייה מארצות הברית בשנות המדינה הראשונות הייתה עלייה דתית. איש הסוכנות, שלמה זלמן שרגאי, פעל לסייע להם להקים קריות דתיות ברחבי ישראל. בין השאר עלו אז אנשי חסידות צאנז-קלויזנבורג ביוזמת רבם יקותיאל יהודה הלברשטאם שהקים את קריית צאנז בשנת 1955. שכונות נוספות שהוקמו היו קריית ישמח משה ביוזמת האדמור מסאסוב ושכונות חרדיות בצפון ירושלים עבור עולים מארצות הברית, בהם קריית מטרסדורף וקריית אונסדורף. בין העולים בשנות ה-60 היה הרב יהודה קופרמן שהקים את מכללה ירושלים.
בתקופה זאת עלו מארצות הברית אקדמאים רבים שהשתלבו בסגל האוניברסיטאות החדשות שהתפתחו בישראל באותה תקופה. ביניהם ניתן למנות את אלווין רדקובסקי, שמא פרידמן, יהודה גלמן, שמעון גליק, נח מילגרם, חיים סידר ויעקב בקנשטיין. כן עלו אז הרב חיים צימרמן, הרב יהודה הרצל הנקין, מאיר כהנא, המנצח סטנלי ספרבר, השחיין דן קצין ואיש הקולנוע קן גלובוס.
השפעתם של העולים מארצות הברית.
עד עתה עלו לישראל מארצות הברית מעל 140,000 עולים, ולפיכך היא המדינה השישית מבחינת מספר העולים לישראל. השפעתם של העולים מארצות הברית התבטאה בהקמת מספר ארגונים בולטים בישראל בין הבולטים בהם: מרכז שלם או הקרן החדשה לישראל. במחקריו של ד"ר איתי גרינשפן הוא ציין את ההשפעה הגדולה של העולים מארצות הברית על התפתחות התנועה הסביבתית בישראל. רבים מהעולים מארצות הברית מעורבים בתנועת ימין בישראל, והיו מעורבים בהקמת התנחלויות והתארגנויות של מתנחלים. עד עתה, כשישים אלף עולים מארצות הברית חיים מעבר לקו הירוק - אחוז גבוהה הן ביחס למספר המתנחלים והן ביחס למספר העולים מארצות הברית.
עולים מארצות הברית היו כוח מניע, בלעדי או עיקרי, בהקמת מספר יישובים בישראל. בהם היישוב אפרת שהוקם בהנהגתו של הרב שלמה ריסקין שכיהן כרב היישיב, מבוא מודיעים שהוקם על ידי חסידי הרב שלמה קרליבך. רבים מהעולים מארצות הברית חיים בירושלים, רעננה ותל אביב.
כמה מהעולים מארצות הברית היו מעורבים גם בפוליטיקה הישראלית. הבכירה שבהם הייתה גולדה מאיר, אשר נולדה בקייב, אך כילדה משפחתה עברה אל מילווקי בארצות הברית ומשם עלתה לישראל. פוליטיקאים נוספים שעלו מארצות הברית הם מאיר כהנא, יהודה גליק וכן מייקל אורן.
מגמות בעלייה מארצות הברית.