רוקוול רצה לצייר תמונת שער בנושא אימוני האביב לעיתון "סאטרדיי איבנינג פוסט". באוגוסט 1956 שלושה שחקני רד סוקס (פרנק סאליבן, ג'קי ג'נסן וסמי ווייט) נסעו לסטודיו שלו בסטוקברידג', מסצ'וסטס, כדי להצטלם לצילומי עזר. טד ויליאמס ובילי גודמן המופיעים בתמונה, אך לא הגיעו לאולפן, ולכן רוקוול השתמש בתמונות אחרות שלהם. רוקוול בחר בתלמיד תיכון, שרמן ספורד מהעיירה פיטספילד הסמוכה למקום מגוריו, כדי להצטלם לתמונות הפניה של שחקן הבייסבול הטירון. ההשראה לשחקן הטירון הייתה אולי שחקן הבייסבול מיקי מקדרמוט, שהצטרף לרד סוקס בשנת 1948 ותמונתו הופיעה במגזין "לייף". רוקוול ביקר בסרסוטה פלורידה, וצילם את חדר ההלבשה האמיתי של הרד סוקס בפיין פארק.
המשתתפים בציור.
בציור משתתפים חמישה חברים מ"בוסטון רד סוקס" מ־1956, ששיחקו בקבוצה גם בשנת 1957 כשהציור הופיע על שער העיתון "סאטרדיי איבנינג פוסט":
בנוסף מוצג בציור הטירון המנוגד, שעומד בין ויליאמס לגודמן, ושחקן פיקטיבי שניצב בקצה השמאלי, אותו כינה רוקוול "ג'ון ג'יי אנונימי", והתבסס על תמונות הפניה של עוזר הסטודיו של רוקוול לואי למון. אף אחד משחקני רד סוקס המופיעים בתמונה לא בחיים.
מכירה פומבית בשנת 2014.
הציור נמכר במכירה פומבית במאי 2014 על ידי כריסטי'ס תמורת 22,565,000 דולר. כמה שבועות לפני המכירה הפומבית שלו, הוא הוצג בפומבי במוזיאון לאמנויות יפות, בבוסטון. הציור נמכר בעבר בשנת 1986 תמורת 600,000 דולר.
אמילי הופכת לאמריקאית
אמילי הופכת לאמריקאית (באנגלית: The Americanization of Emily) הוא סרט קולנוע אמריקאי בשחור-לבן מסוגת קומדיה רומנטית וסרט מלחמה בבימויו של ארתור הילר, עם ג'יימס גארנר, ג'ולי אנדרוז ומלווין דאגלס בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי פאדי צ'ייבסקי והוא מבוסס על רומן בשם זה ויליאם רוברט בדפורד היו משנת 1959.
הסרט הוא סאטירה אנטי מלחמתית המעמידה באופן קומי את המפקדים הגבוהים הנהנים מכל טוב בעזרת קצינים זוטרים/משרתים ושולחים חיילים לקרב על מנת שיהרגו ויוכרזו לגיבורים, דבר שיועיל להם וליחידותיהם.
המוזיקה היא של ג'ני מנדל. לנעימת הנושא" "אמילי" חיבר ג'וני מרסר מילים והיא הושמעה בתקליטים של פרנק סינטרה אנדי ויליאמס וברברה סטרייסנד.
תקציר העלילה.
מאי 1944, כוחות בעלות הברית מתכוננים לפלישה לנורמדי. לוטננט קומנדר צ'ארלס מדיסון (ג'יימס גארנר) מוצב בלונדון ביחידת "Dog Robbers" שתפקידה לשרת את הקצינים הבכירים, לדאוג לנוחיותם, לספק להם משקאות, שוקולדים ושאר מעדנים שאינם עומדים לרשות האזרח הבריטי השרוי במשטר צנע וכן לספק להם בחורות/חיילות לבידור.
צ'רלי הוא המשרת של תת-אדמירל קרל ג'זופ (מלווין דאגלס) מצי ארצות הברית. ג'זופ נמצא בדיכאון בגלל מות אשתו ובגלל שהסנאט רוצה לקצץ בתקציב הצי. הוא עומד לטוס לוושינגטון די.סי. לאחר הפלישה ולהגן על מעמד הצי.
צ'רלי נפגש בחיילת נהגת בריטית בשם אמילי ברהאם (ג'ולי אנדרוז) ובתחילה הוא מתייחס אליה בזלזול ובהתנשאות. כאשר הוא טופח על עכוזה, היא מחזירה לו סטירה מצלצלת. צ'ארלס מספר לה שהוא פחדן לאחר שלחם בגוודלקנל וראה את חבריו נהרגים. אמילי איבדה במלחמה את אביה, בעלה ואחיה ולמרות הניגודים בין אופייה הבריטי ואופיו האמריקאי היא מתאהבת בו.
ג'זופ מוטרד מכך שהצבא וחיל האוויר יאפילו על חיל הים. הוא מודיע לצ'רלי ולחברו "באס" קמינגס (ג'יימס קובורן) כי החליט "שההרוג הראשון על חוף אומהה חייב להיות מלח", מותו יונצח בצילום והוא ייקבר ב"אנדרטה למלח האלמוני".
ג'זופ מטיל את המשימה על קמינגס אבל בגלל שזה מוצא צוותי צילום הוא מחליט לצלם בעצמו את צ'רלי בחוף אומהה. מצרפים אליהם מלח מבוגר (קינן וין) שידריך אותם.
בעת הנחיתה נתקף צ'רלי בפחד עולה על החוף ומבקש לחזור לים. קמינגס יורה לעברו והוא בורח ואז נפגע מפגז גרמני ומוכרז כחלל.
הצילום של קמינגס מפורסם בכל העיתונים וצ'רלי מוכרז כגיבור. ג'זופ מתכוון להשתמש בזה בעדות לפני ועדת הסנאט על חשיבות הצי. אמילי שבורה לאחר שאיבדה אדם נוסף בגלל המלחמה.
מסתבר שצ'רלי לא נהרג אלא נפצע ברגלו (מאקדחו של קמינגס). ג'זופ מארגן מסיבת עיתונאים כדי להציג את "המלח הראשון על חוף אומהה". צ'רלי מוטס ללונדון ונפגש עם אמילי. הם מתחבקים והוא אומר לה שייכנס למסיבת העיתונאים ויגלה את כל האמת ולא אכפת לו אם ייכנס לבית סוהר על גילוי פחד במלחמה.
אמילי משכנעת אותו כי למענה ולמען שניהם יסכים לא לגלות את האמת והוא משתכנע ונכנס למסיבת העיתונאים כדי להתקבל כ"גיבור".
אוסקר רבין
אוסקר רבין (ברוסית: Оскар Яковлевич Рабин; 2 בינואר 1928, מוסקבה – 7 בנובמבר 2018, פירנצה) היה אמן נון-קונפורמיסטי יהודי-רוסי שגורש מברית המועצות והיה מתגורר בצרפת.
ביוגרפיה.
אוסקר רבין נולד במוסקבה למשפחת רופאים יהודים, בוגרי אוניברסיטת ציריך. אביו נפטר כאשר הוא היה בן 5 ואמו נפטרה בשנת 1941. בתחילת שנות ה-40 התחיל רבין ללמוד ציור. בשנים 1946–1948 הוא התגורר בריגה ולמד באקדמיה לציור בעיר. בשנת 1948 הוא עבר לאקדמיה לציור במוסקבה ,אך כבר בשנת 1949 סולק מהמוסד בעקבות האשמות בעבודות שלא בהתאם לריאליזם סוציאליסטי. רבין חזר למורה הראשון שלו, ובמקביל עבד בעבודות מזדמנות לפרנסת המשפחה (הוא התחתן עם ביתו של הצייר שלימד אותו).
בשנות ה-50 היה רבין בין מקימי קבוצת אמנים לא רשמית. בקיץ 1956 הוא הכיר את אולג צלקוב ובתערוכה של ציירים צעירים קיבל פרס. תומכי הקו הרשמי של האמנות הסובייטית לא קיבלו את סגנון הציור של רבין.
בשנת 1974 הוא היה בין מארגני תערוכה ציורים במרחב הפתוח שפוזרה על ידי השלטונות. בשנת 1977 הוא נעצר ולאחר מספר ימים קיבל הצעה לצאת לסיור באירופה ביחד עם כל המשפחה.
ביוני 1978 הוא הוזמן לשגרירות ברית המועצות בצרפת וקיבל הודעה שנשללה ממנו אזרחות של ברית המועצות והוא לא יכול לחזור. רק בשנת 1990, בתקופת מיכאיל גורבצ'וב הצו בוטל ובשנת 2006 הוא קיבל אזרחות רוסית.
בהיותו בצרפת הוא המשיך בציור ועבודות שלו הוצגו בתערוכות שונות. בשנת 1991 הוא להציג לראשונה הציג עבודותיו ברוסיה.
בשנת 2018, לקראת יובל 90 של הצייר, בפלה רויאל בפריז אורגנה תערוכה גדולה של עבודותיו.
ציוריו של רבין מוצגים, בין היתר, בגלריית טרטיאקוב במוסקבה, המוזיאון הרוסי בסנקט פטרבורג ובמרכז פומפידו בפריז.
סטניסלב מסלובסקי
סטניסלב סטפן זיגמונט מסלובסקי (בפולנית: Stanisław Stefan Zygmunt Masłowski; 3 בדצמבר 1853 – 31 במאי 1926) היה צייר פולני בסגנון ריאליסטי, צייר נופים בצבעי מים.
ביוגרפיה.
מסלובסקי נולד ב-3 בדצמבר 1853 בוולודאבה שעל נהר בוג (פולין) ושם הוטבל ב-8 במאי 1854. הוא הגיע ממשפחת אצילים ענייה), שמקורה בווילון (פולין). מסלבסקי היה בנם של רג'מונד מסלבובסקי (1825–1897) ושל ולריה יוזפה קטרז'ינה מדנילביץ' (1827–1869). אחד מארבעת אחיו היה בולסלב מסלבסקי, כימאי (1851–1928). סבו של מסלובסקי מאמו, וינסנטי דנילביץ' היה מעורב במלחמות נפוליאון, והוענק לו אות מסדר לגיון הכבוד הצרפתי. אביו של מסלבסקי היה עורך דין, ומקום מגוריהם המשפחתי השתנה מספר פעמים.
מאז 1865 חי סלובסקי בקאליש, שם המורה הראשון לציור בבית הספר התיכון המקומי, היה הצייר סטניסלב ברצ'יקובסקי, בוגר בית הספר לאמנויות בוורשה. בתקופה זו, מסלבסקי שאב הרבה מהטבע, כולל בין השנים 1865–1871 בברונוב ליד פודבביץ אצל חבריו של אביו – מריה וירוסלב קונופניצקי ואחר כך התגורר אצל וינצ'ני דנילביץ', סבו. הוא העתיק את תמונותיו של יוליוס קוסאק ממגזינים מאוירים.
לימודי אמנות.
מאז 1871 גר סטניסלב מסלובסקי בוורשה, לשם הועבר אביו על ידי הנהלת בתי המשפט. לימודיו בבית הספר לרישום בוורשה (בית הספר לציור של וויצ'ך גרסון) נמשכו בשנים 1871–1875. בשנת 1875 קיבל מסלובסקי את מדליית הכסף של האקדמיה לאמנויות יפות בסנט. פטרסבורג, כפרס על רישומי בית הספר שלו. בתקופה זו לקח חלק פעיל בחיים באטלייה המפורסמת שהושכרה על ידי קבוצת אמנים וציירים ב"מלון אירופייסקי "בוורשה. חיבה כנה לעמיתיו מ"אירופה "(כפי שהוא כינה זאת) נותרה בו למשך כל חייו.
עם זאת הייתה זו אוקראינה, שהעניקה למסלובסקי הצעיר נושאי ציור רבים. לראשונה נסע לשם בליווי הסופר אדוארד קלופיצקי (1875). הטיול השני התקיים בשנת 1876. הטיולים הבאים התקיימו ב־1878 וב־1886.
בשנים 1884–1887 נכנס סטניסלב מסלובסקי לשלב חדש של יצירתיות וסביבה חדשה. באותה תקופה פיתח קשרים הדוקים עם קבוצת הציירים והסופרים הידידותיים הקשורים למגזין השבועי "Wędrowiec", כולל אלכסנדר גירימסקי ואנטוני סיגיטינסקי, וציירים צעירים: יוזף פאנקייביץ' וולדיסלב פודקובינסקי. בשנת 1886 בילה מסלובסקי חצי שנה במינכן.
ביצירתו של מסלובסקי, השנים 1890–1907, כונתה התקופה כ"סערה ותסיסה". זהו שלב המעבר דרך אימפרסיוניזם כדי למצוא את דרכו שלו. בשנת 1897 הפך סטניסלב מסלובסקי לחבר אגודת האמנים הפולנים "אגודת שטוקה" בקרקוב, שנוצרה ביוזמת יאן סטניסלבסקי. בשנת 1899 הציג מסלובסקי מספר ציורי צבעי מים בסלון אלכסנדר קריוולט, ובשנת 1902 הוא השתתף בתערוכות הזצסיון הווינאי. בשנת 1900 נסע לאיטליה ולפריז. בשנת 1900 בתערוכה האוניברסלית בפריז הוא זכה בפרס מדליה על התמונה "השוק בקז'ימייז'". בשנת 1901 הציג עבודות בצבעי מים קטנים במאמר המערכת החודשי "כימרה". התערוכה הקולקטיבית בשנת 1902 בזצ'נטה מסיימת את השלב השני ביצירה של מסלובסקי.