איאון פלקס
איאון פלקס (מאנגלית: Aeon Flux) הוא סרט קולנוע בבימויה של קארין קוסאמה (אגרוף של אישה), המבוסס על סדרת אנימציה של ערוץ המוזיקה MTV, בכיכובה של שרליז ת'רון, שיצא לאקרנים ב-2005.
עלילה.
בשנת 2011 משמיד וירוס קטלני 99% מאוכלוסיית כדור הארץ, מיליונים בודדים ניצולים והם חיים בעיר העתידנית ברגנה.
את העיר מנהלת כת של מדענים השולטים על העיר.
400 שנה מאוחר יותר, קמה מחתרת מורדים שקוראת לעצמה בשם "המוניקנים", המנוהלת על ידי אשה, ומגלה שחיתויות וסודות אפלים בצמרת המשטר, ואיאון פלקס חברה בה.
לאחר כמה משימות, נשלחת איאון פלקס למשימה המרכזית והסודית, להרוג את המושל.
ביקורת.
הסרט הפך לאכזבה גדולה מצד הצופים וחובבי המדע בדיוני. היוצר של סדרת האנימציה פיטר צ'אנג תקף בחריפות את הסרט על שלא היה נאמן למקור, על פי צ'אנג, שגם טען שצוות ההפקה שינה כמעט לחלוטין את התסריט.
לחם גאורגי
פנימור קופר
אפריון
אַפִּרְיוֹן הוא כלי רכב חסר גלגלים המיועד בדרך כלל לאדם אחד ונישא על ידי מספר בני אדם. האפריון מורכב ממושב הנוסע, והמוטות שבעזרתם מרימים את האפריון. אף שגם אלונקה תקפה להגדרה זו, השימוש הנפוץ במילה הוא לתיאור האפריון המפואר, שנועד להעביר אנשים בעלי מעמד חברתי גבוה ממקום למקום.
לאפריון שני שימושים עיקריים. האחד הוא העברה של אדם בעל דרגה חברתית גבוהה ממקום למקום.
אפיריונים אלה היו מפוארים ונוחים יחסית. השימוש השני שנעשה הוא פינוי או העברה של אנשים פצועים או גופות.
מושבי הנוסע הפשוטים ביותר הם מזרן בלבד, ואילו מושבים מפוארים יותר כוללים כיסא, כורסה או מיטה וסגורים על ידי תא או וילונות. האפיריונים הקלים ביותר נישאו על ידי שני אנשים, בעוד שהכבדים ביותר נרתמו לבהמות משא.
המילה אפריון היא מילה שאולה. השוו ליוונית phoreion; ולסורית: פּוּרְיוֹן.
עבודה סיזיפית
שיתוף ואחווה
שיתוף ואחווה, מפלגת מיעוטים שהייתה קשורה למפא"י ומפלגת העבודה, והיוותה, בדומה לשאר המפלגות הערביות בזמנה, מפלגת לוויין.
המפלגה זכתה בשני מנדטים בבחירות לכנסת ה-4, והייתה חברה בקואליציה אך לא בממשלה. בבחירות לכנסת ה-5, ה-6, וה-7 שמרה המפלגה על כוחה, ונשארה חברה בקואליציות השונות ללא ייצוג בממשלה.
הבחירות לכנסת השמינית, בהן קיבלה המפלגה רק 9,949 קולות וכשלה לעבור את אחוז החסימה, בישרו על קץ דרכה הפוליטית של המפלגה. המפלגה כשלה לעבור את אחוז החסימה, מכיוון שרוב חבריה פרשו והצטרפו למפלגות אחרות, ומספר חברים מתוך המפלגה עברו להתמודד במסגרת מפלגת "התנועה לאחווה", שקיבלה בבחירות האלו 4,433 קולות.
נציגי המפלגה בכנסת.
הכנסת הרביעית (1959)&lt;br&gt;
2 מנדטים: לביב חוסיין אבו רוכן, יוסף דיאב
הכנסת החמישית (1961)&lt;br&gt;
2 מנדטים: ג'בר מועדי, דיאב עוביד
הכנסת השישית (1965)&lt;br&gt;
2 מנדטים: ג'בר מועדי, דיאב עוביד &lt;br&gt;
הכנסת השביעית (1969)&lt;br&gt;
2 מנדטים: אליאס נח'לה, דיאב עוביד
יחס החומצה
רחוב שלומציון המלכה
רחוב שלומציון המלכה הוא רחוב מרכזי שהפך למרכז בילויים, במרכז ירושלים.
הרחוב נסלל בתקופת המנדט הבריטי, אז ניתן לו השם "רחוב הנסיכה מרי", כמנהג השלטונות הבריטים באותה תקופה להעניק לרחובות ראשיים שמות של בני משפחת המלוכה הבריטית. הרחוב נסלל במורד מדרון המשתפל מרחוב יפו לחלקה המערבי של שכונת ממילא, בסמוך לבית הקברות ממילא ובריכת ממילא. המשכו של הרחוב, מממילא דרומה, הוא רחוב המלך דוד.
בסוף תקופת המנדט הבריטי היה הרחוב חלק ממתחם מבוצר בו שכנה מפקדת הכוחות הבריטים, שכונה בלעג בווינגרד.
לאחר מלחמת העצמאות וחלוקת העיר בין ישראל לירדן, ירד מעמדו של הרחוב וזאת בשל קרבתו לקו הגבול דאז ולשטח ההפקר בין שתי המדינות - הקו העירוני. שמו של הרחוב שונה לשם 'מלוכני' יהודי - על שמה של המלכה בת שושלת החשמונאים, שלומציון המלכה.
עם איחוד העיר ב-1967, חזר הרחוב לשמש כאזור מסחרי ומשרדיו הראשיים של סניף המוסד לביטוח לאומי בירושלים, כמו גם משרדי הנסיעות הגדולים, עברו אליו.
לקראת סוף שנות ה-90 החל אזור הבילויים של ירושלים להתרחב לכיוון רחוב שלומציון המלכה, והחלו צצים בו פאבים ומסעדות. בשנים 2005–2007 נעשו ברחובות הסמוכים לו עבודות תשתית אשר הפכו אותם למדרחוב - עובדה שסייעה להתפתחות האזור כמתחם בילוי.
יחס מהיר
צימעס
צִימֶעס הוא תבשיל מתוק מהמטבח האשכנזי, העשוי מגזר קצוץ (כיום בדרך כלל מגזר גמדי), מבושל עם סוכר וצימוקים. ישנן גרסאות בהן מוסיפים סוגים נוספים של פירות יבשים, כגון שזיף ומשמש. השימוש הידוע הראשון במילה, הוא משנת 1892.
למרות מתיקותו הצימעס אינו נאכל כקינוח, אלא כתבשיל הנלווה למנה העיקרית הבשרית בארוחה. הוא מקובל כמאכל חגיגי, בין השאר בשבת ובראש השנה.
מקור המילה צימעס הוא ככל הנראה מהמילים בגרמנית "zu" (נוסף על) והמילה "mus" (בגרמנית עתיקה: דייסה או ירקות). או "צים-עס" שמשמעותו ביידיש: נוסף אל (צים) האוכל (עס).
המילה צימעס שימשה בעבר בסלנג במשמעות של לעשות בלגן או מהומה בגלל היותו של התבשיל תערובת של מרכיביו. ביידיש משמשת המילה כסלנג במשמעות של הבעת זלזול כלפי מישהו: "איך וועל מאכן פון עם צימעס" (בתרגום חופשי לעברית: אני אעשה ממנו קציצות עם ירקות).
לראות את נאפולי ולמות
לראות את נאפולי ולמות (איטלקית: Vedi Napoli e poi muori) היא אמרה איטלקית שאין יודעים מה מקורה ומי מחברה. ישנה סברה שהשחקן הנפוליטני הידוע אנטוניו דה קורטיס, שנודע בשם הבמה "טוטו", טבע את הביטוי בהתייחסו לעיר. לפי סברה נוספת נטבעה אמרה זו על ידי מלך בורבוני.
אמרה זו מבקשת לומר כי אדם שראה את נאפולי שוב לא יראה מקום יפה יותר, וכי לאחר שראה אותה, יוכל האדם למות בשקט תוך ידיעה שראה את המקום היפה ביותר בעולם. ואכן, מלבד יופייה של העיר עצמה, ממוקמת נאפולי באחד המקומות הנאים באיטליה כולה. היא מצטיינת בשפע של שמש, במים הכחולים של מפרץ נאפולי, באי קאפרי ובהר הגעש וזוב הנראה מרחוק, כשהעשן עולה מתוכו ביום ונוגה אש מרחף מעליו בלילה.
יש הטוענים כי מדובר בשיבוש האמרה המקורית. לפי טענה זו נאמר במקור: "אתה רואה את נאפולי ולאחר מכן את מואורי" (ישוב שאכן קיים). והמשבשים קראו: "אתה רואה את נאפולי ולאחר מכן את מורטו" ("מת" באיטלקית).
המועצה הלאומית ללשון המלטית
המועצה הלאומית ללשון המלטית (במלטית: Il Kunsill Nazzjonali ta l'Ilsien Malti) היא מועצה שנוסדה באפריל 2005 מכוח חוק של בית הנבחרים של מלטה, ותפקידה לקדם ולתקנן את השפה המלטית בתחום החינוך ובתחומים אחרים, וכן להגן עליה ולפקח על מילים המושאלות אליה משפות אחרות.
המועצה ללשון המלטית החליפה את האקדמיה למלטית (Akkademja tal-Malti) שהופקדה על הכוונת השפה המלטית מתחילת המאה ה-20 ועד סופה.
המועצה מורכבת מחמש מחלקות העוסקות בתחומי התקשורת, הספרות, חקר השפה, תרגום ומינוח וכן פיתוח השפה המלטית בתחומי המידע והטכנולוגיה. המועצה הלאומית ללשון מלטית חברה בפדרציה האירופית למוסדות לאומיים ללשון (ENFIL).
פרוקטר אנד גמבל
פרוקטר אנד גמבל (באנגלית: .Procter &amp; Gamble Co, או P&amp;G) היא תאגיד רב-לאומי, אשר בסיסו בסינסינטי, אוהיו שבארצות הברית ולו מטה אירופי בז'נבה, שווייץ. פרוקטר אנד גמבל מייצרת מעל 300 מותגים של מוצרי צריכה שוטפים, ביניהם אריאל (אבקת כביסה), קרסט, פמפרס, דורסל, טייד, פנטן, אולוויז, פיירי, הד אנד שולדרס, אולד ספייס, ג'ילט ועוד.
היסטוריה.
החברה נוסדה בשנת 1837 על ידי ויליאם פרוקטר וג'יימס גמבל, מהגרים מאנגליה ומאירלנד שהתיישבו בסינסינטי והחלו את דרכם המשותפת בעסק המייצר סבונים ונרות.
בשנים 1858–1859 הגיעו המכירות למיליון דולר. בשלב זה עבדו בחברה כ-80 עובדים. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית החברה קיבלה חוזים לאספקת סבון ונרות לצבא האיחוד. בנוסף לרווחים המוגברים שחוו במהלך המלחמה, החוזים הצבאיים הכירו לחיילים מכל רחבי המדינה את מוצרי פרוקטר אנד גמבל.
בשנות השמונים של המאה ה-19 פרוקטר אנד גמבל החלה לשווק מוצר חדש, סבון זול שצף במים בשם Ivory. ויליאם ארנט פרוקטר, נכדו של ויליאם פרוקטר, החל בתוכנית חלוקת רווחים לכוח העבודה של החברה בשנת 1887. בכך שנתן לעובדים חלק בחברה, הוא הניח נכון שהם נוטים פחות לשבות.
החברה החלה לבנות מפעלים במקומות אחרים בארצות הברית, מכיוון שהביקוש למוצרים גבר על יכולתם של מתקני סינסינטי לספק אותם. החברה החלה לגוון את מוצריה ובשנת 1911 החלו לייצר את Crisco, מוצר עשוי שמנים צמחיים ולא שומנים מן החי. לאחר שהרדיו הפך פופולרי בשנות העשרים והשלושים של המאה העשרים, החברה סיפקה חסות למספר תוכניות רדיו ככלי פרסום.
בשנת 1930 החלה בהתרחבות בינלאומית כאשר רכשה חברה בממלכה המאוחדת.
בשנת 2001, רכשה חברת המוצרים לשיער קליירול (Clairol) מחברת התרופות בריסטול מאיירס סקוויב תמורת 4.95 מיליארד דולר במזומן.
בשנת 2003 רכשה את יצרנית מוצרי טיפוח השיער הגרמנית, וולה (Wella), תמורת 6.5 מיליארד אירו (6.9 מיליארד דולר).
בשנת 2005 רכשה את חברת ג'ילט תמורת כ-57 מיליארד דולר.
ביקורת ושערוריות.
השתמטות ממס.
פרוקטר אנד גמבל מיישמת מספר שיטות להשתמטות ממס של עסקיה ברחבי העולם. בישראל, למרות שמחזור המכירות השנתי שלה נאמד ב-1.1 מיליארד שקל בשנה, והרווח השנתי נאמד ב-100 מיליון שקל לפחות, אין החברה משלמת מס. מכירות החברה נרשמות כהכנסות של החברה הבינלאומית בז'נבה שבשווייץ משיקולי מס. באופן זה, לחברה-הבת בישראל אין הכנסות, וממילא אין לכאורה רווחים.