בפברואר 1942 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 כחלק מהקורפוס ה-10, וביוני 1942 פרש אלמנדינגר לחופשה קצרה, שבמהלכה הפכה הדיוויזיה לדיוויזיית היגר ה-5. ביולי חזר אלמנדינגר לפקד על הדיוויזיה, וב-1 באוגוסט 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-13 בדצמבר 1942 קיבל אלמנדינגר תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל, וב-4 בינואר 1943 פרש מתפקידו והועבר לעתודת המילואים. ב-1 באפריל 1943 הועלה אלמנדינגר לדרגת גנרל חיל הרגלים, וב-1 ביולי 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-5, שהיה חלק מהארמייה ה-17 במסגרת קבוצת ארמיות A, ולחם עמו בקרבות בגשר קובאן ובחצי האי קרים.
ב-1 במאי 1944 מונה אלמנדינגר למפקד הארמייה ה-17 שהייתה חלק מקבוצת ארמיות דרום אוקראינה, וב-9 במאי קיבל אישור לפנות את המבצר של סבסטופול לאחר התקפות רוסיות כבדות. ב-25 ביולי 1944 פרש אלמנדינגר מתפקידו, ובסוף המלחמה נפל בשבי האמריקאי.
לאחר המלחמה.
אלמנדינגר שוחרר מהשבי בסוף שנת 1947. לאחר שחרורו התגורר אלמנדינגר באלוואנגן עד למותו ב-2 באוקטובר 1965.
פרידריך פון מילר
פְרִידְרִיךְ פוֹן מִילֶר (בגרמנית: Friedrich von Müller; 17 בספטמבר 1858–18 בנובמבר 1941) היה רופא גרמני.
ביוגרפיה.
מילר היה בנו של מנהל המחלקה הרפואית בבית החולים באאוגסבורג. הוא למד מדעי הטבע ורפואה במינכן, תחת שרביטו של קארל פון פויט, ובווירצבורג. הוא קיבל את הדוקטורט שלו במינכן בשנת 1882, והיה לעוזרו של קארל גרהרדט בווירצבורג ולאחר מכן בברלין. ההביליטציה שלו ברפואה פנימית התקיימה ב-1888, והוא הפך למרצה למבוא לרפואה קלינית ולרפואת גרון בבון. לאחר מכן הוא אייש משרות בברסלב, במרבורג ובבזל, בטרם חזר למינכן ב-1902. גישתו ללימוד קליני ושיפור החינוך הרפואי השפיעו רבות על החינוך הרפואי בבריטניה ובארצות הברית.
על שמו של מילר נקרא סימן מילר, המתאר את פעימות הענבל בעת הסיסטולה. סימן זה ניכר במטופלים עם אי-ספיקת מסתם אבי העורקים בדרגה חמורה.
בשנת 1907 הוא קיבל תואר אבירות, ובשנים שלאחר מכן גם קיבל את התארים הופרט וגהיימרט בממלכת בוואריה. בשנת 1933 הוענק לו מגן העיט של הקיסרות הגרמנית עם ההקדשה "הקלינאי הגדול". ב-1922 נהיה לחבר באקדמיה הגרמנית למדעים לאופולדינה. בין השנים 1927–1934 היה נשיא האקדמיה הגרמנית. בשנת 1927 הפך גם לאזרח כבוד של העיר מינכן.
דניאל קפלן
דניאל קפלן (1906–1984) היה הצלם הראשון של כפר סבא והשרון.
ביוגרפיה.
דניאל קפלן נולד ב-1906 בעיר אוגוסטוב שבמזרח פולין, למשפחה ציונית אמידה. את מלחמת העולם הראשונה, שבה איבד אח, העביר יחד עם משפחתו בנדודים בין פולין לליטא.
בשנת 1922 למד צילום ולאחר שנה הצטרף לתנועת החלוץ ועבר הכשרה בקבוצת ההכשרה שחריה שבפולין לשם קבלת סרטיפיקט (אשרה) לעליה לארץ ישראל, שם גם למד את מקצוע הצילום. בשנת 1927 יצא בדרכו ארצה. על מנת להימנע ממעצר וגיוס, חצה את הגבול לצ'כיה באופן בלתי חוקי, עבר את הגבול לאוסטריה אך שם נתפס ונעצר. דניאל ישב בבית הסוהר במשך שנה בהמתנה לקבלת האשרה לעליה ושיחרורו מבית הכלא האוסטרי. ביולי 1929 הגיע האישור והוא הפליג לנמל יפו. עם הגעתו עבד בנטיעת פרדסי חבקין ברמן בפתח תקווה ובדצמבר 1929 הגיע, רכוב על חמור ומצויד במצלמתו, למושבה הצעירה, כפר-סבא.
בשנת 1930 הקים את חנות הצילום הראשונה בעיר "הצלמניה של ד. קפלן" ברחוב השרון (לימים רחוב וויצמן) שהמשיכה לפעול במשך 50 שנים בעיר.
בשנת 1933 התחתן עם רחל לבית רוזנברג במושבה, בה בנו את ביתם ובה נולדו שני בניהם, משה (1935) ועודד (1941) ובה חי ופעל עד יומו האחרון.
דניאל צילם את תושבי העיר בסטודיו הקטן שבחנותו והרבה לצאת לרחבי העיר והאזור לתעד את התפתחותו ואת אנשיו. בין המקומות הנוספים שתיעד היו רמת הכובש, מגדיאל (לימים חלק מהוד השרון) ועוד רבים מישובי הסביבה. בתצלומיו תיעד את בניין המושבה והעיר כפר סבא, ההתמודדות במאורעות ובמלחמות, ילדי בית הספר והגנים, היבול החקלאי, ביקורים חשובים בעיר (דוד בן-גוריון ואחרים), הפגנות נגד השלטון הבריטי ועוד.
בנוסף, היה דניאל חבר בארגון ההגנה ובמטבח ביתו הותקן סליק להסתרת נשק.
בשנת 1981, כשפרש מעבודתו, תרם את אוסף התצלומים לעיריית כפר סבא, ללא כל תמורה. הוא האמין שהזדהות עם העבר ושורשיו תתרום לחיזוק הזהות של הדורות הבאים. תצלומיו הרבים מעטרים את אולם בית העירייה, אולם הכניסה של בית ספיר ועוד אתרים נוספים בעיר ובאזור השרון בו פעל. תמונותיו של דניאל קפלן זכו לפרסום בתערוכות המוצגות במוזיאון הארץ, מוזיאון ההגנה, בבית התפוצות ובלוחמי הגטאות וחלקן אף זכו בפרסים (אורזי התפוזים משנת 1935, משמרות המחאה של הסופרים לעבודה עברית מ-1934)
300 מתצלומיו של דניאל קפלן נסרקו על ידי לשכת העיתונות הממשלתית והם מופיעים באוסף התמונות הלאומי של מדינת ישראל.
ב 12 ביוני 2018 נחנכה על שמו של דניאל קפלן סימטה בשם "סמטת הצלם קפלן". הסמטה מחברת בין רחוב אהרונוביץ' לרחוב ארלוזורוב והיא ממוקמת מול אהרונוביץ' 19 - ביתם של דניאל קפלן ומשפחתו.
בנובמבר 2019 הפיקה קבוצת הטלוויזיה הקהילתית של כפר סבא סרט לזכרו.
גמר מונדיאל 1962
גמר מונדיאל 1962 התקיים באצטדיון הלאומי בסנטיאגו, צ'ילה ב-17 ביוני 1962, ובו נקבע שאלופת העולם לשנת 1962 היא נבחרת ברזיל, שניצחה את נבחרת צ'כוסלובקיה בתוצאה .
הייתה זו הזכייה השנייה ברציפות של ברזיל בטורניר, והיא הייתה לנבחרת השנייה בהיסטוריה שזוכה בתואר פעמיים ברציפות, אחרי (1934 ו-1938). שתי הנבחרות נפגשו כשבועיים קודם לכן בשלב הבתים של הטורניר (), והיה זה גמר המונדיאל השני בהיסטוריה, והאחרון עד כה (2019), שהפגיש שתי נבחרות שכבר נפגשו מוקדם יותר בטורניר (אחרי גמר מונדיאל 1954 ביו ל).
במשחק הגמר, צ'כוסלובקיה הייתה הראשונה לעלות ליתרון, כשיוזף מסופוסט כבש לאחר 15 דקות. אמרילדו הברזילאי השווה את התוצאה שתי דקות אחר כך וקבע את תוצאת המחצית. בדקה ה-69 השלים זיטו את המהפך לזכות ברזיל, ותשע דקות אחר כך קבע ואוה את תוצאת הסיום, 3-1 לברזיל.
ברזיל הופיעה בפעם השנייה בתולדותיה בגמר המפעל, לאחר ניצחונה במשחק הגמר הקודם בתוצאה 5-2 על . עבור הייתה זו הופעה שנייה ואחרונה בהיסטוריה בגמר המפעל. הופעתה הקודמת הייתה בגמר מונדיאל 1934, בו נוצחה על ידי איטליה בתוצאה 2-1.
רקע.
מפגשים קודמים.
שתי הנבחרות נפגשו פעמיים בעבר במסגרת גביע העולם, שתיהן בטורניר מונדיאל 1938 בצרפת. השתיים הוגרלו להיפגש ברבע גמר הטורניר. המשחק הראשון התקיים ב-12 ביוני 1938, והסתיים בשוויון 1-1 לאחר הארכה. בעקבות כך, הן נפגשו למשחק חוזר יומיים אחר כך, ובו ניצחה ברזיל בתוצאה 2-1, בדרך למקום השלישי בסיום הטורניר.
הדרך אל הגמר.
בשלב הראשון של הטורניר חולקו 16 הנבחרות המשתתפות לארבעה בתים, כששתי הראשונות מעפילות לשלב רבע הגמר. החל משלב זה התקדמו הנבחרות בשיטת נוקאאוט במשחק אחד.
שתי הנבחרות הוגרלו יחדיו לבית ג', לצדן של ו. במחזור הראשון פגשה ברזיל את מקסיקו, וגברה עליה 2-0. פלה כבש את השער השני, אחרי שבישל את הראשון למריו זגאלו. במשחק המקביל, גברה צ'כוסלובקיה על ספרד בתוצאה 1-0, משער בדקות הסיום של יוזף שטיבראני. במחזור השני נפגשו שתי הנבחרות אחת מול השנייה. במהלך המשחק נפצע פלה תוך כדי ניסיון בעיטה, ולמעשה סיים את השתתפותו בטורניר. המשחק עצמו הסתיים בשוויון 0-0. במחזור האחרון של שלב הבתים, הבטיחה ברזיל את המקום הראשון בזכות ניצחון 2-1 על ספרד, שהגיע לאחר מהפך ברבע השעה האחרונה. במשחק המקביל צ'כוסלובקיה הובילה על מקסיקו כבר לאחר דקה אחת, אך ירדה בפיגור 2-1 למחצית, בדרך להפסד 3-1. למרות ההפסד, העפילה צ'כוסלובקיה מהמקום השני בבית.
בשלב רבע הגמר הדיחה ברזיל את , לאחר שגברה עליה בתוצאה 3-1. צמד של גארינצ'ה, שנטל על עצמו את הובלת הנבחרת לאחר פציעתו של פלה, ושער אחד של ואוה, הבטיחו לברזיל את ההעפלה. צ'כוסלובקיה פגשה בשלב זה את , ושער אחד של אדולף שרר אחרי פחות מרבע שעה של משחק העניק לה ניצחון 1-0 וכרטיס לחצי הגמר.
בשלב חצי הגמר פגשה ברזיל את המארחת . ברזיל עלתה ליתרון ראשון כבר לאחר תשע דקות משער של גארינצ'ה, והמשיכה להוביל לכל אורך המשחק שהסתיים בתוצאה 4-2. ואוה וגארינצ'ה סיימו את המשחק עם צמד שערים. במפגש המקביל פגשה צ'כוסלובקיה את . לאחר שוויון 0-0 במחצית, העלה יוזף קדרבה את צ'כוסלובקיה ליתרון, אך יוגוסלביה הצליחה לחזור למשחק. צמד שערים (אחד בפנדל) של שרר בעשר הדקות האחרונות הבטיחו לצ'כוסלובקיה את הניצחון במשחק, שהסתיים בתוצאה 3-1, ואת הכרטיס לגמר המונדיאל השני בתולדותיה.
שופט המשחק.
ניקולאי לאטישב מברית המועצות נבחר לשופט המשחק. עוזרי השופט, ליאו הורן ההולנדי ובוב דייווידסון הסקוטי, נבחרו לשמש כקוונים במשחק.
לאטישב היה בעברו כדורגלן ששיחק בין היתר בדינמו מוסקבה לפני שהחל בקריירת שיפוט. הוא היה לשופט הסובייטי הראשון והיחיד בהיסטוריה של גמר המונדיאל.
במהלך הטורניר הוא שפט בשלושה משחקים נוספים, בהם ניצחונה של צ'כוסלובקיה על הונגריה ברבע הגמר. כמו כן הוא שפט פעמיים בשלב הבתים, כשניהל את ניצחונה של 3-0 על ואת ניצחונה של 3-1 על .
עוזרי השופט שימשו גם הם כשופטים ראשיים במהלך הטורניר. הורן שפט בניצחונה של 2-1 על בשלב הבתים ובניצחונה של הונגריה 2-1 על אנגליה באותו שלב. ברבע הגמר, שפט בניצחונה של המארחת 2-1 על . דייווידסון שפט בשני משחקים של גרמניה המערבית בשלב הבתים, מול איטליה (0-0) ומול צ'ילה (2-0 לגרמניה).
מהלך המשחק.