במהלך שנת 1916 שלח את הגנרל גונסאלס לחסל את המהפכן המורד אמיליאנו ספאטה שנופף בהצעה רדיקלית לרפורמה אגררית שהעניקה לו תמיכה רחבה באוכלוסייה, המרדף אחריו הסתיים רק 3 שנים לאחר מכן בחיסולו של ספאטה. ההתנקשות בחייו של ספאטה, שבמקור נועדה להפיל את תנועת ה'ספאטיסטים', רק הובילה לחיזוקה, ולראייתו כקדוש מעונה. בתמיכתו של הגנרל אוברגון, שהיה סוציאל-פרוגרסיבי, קאראנסה הצליח להעביר את החוקה החדשה שיזם והיא הייתה לחוקת מקסיקו מאז. למרות זאת, בחר קאראנסה השמרן יחסית שלא ליישם אלמנטים מהפכניים מסוימים שהיו כלולים בחוקה, כמו הלאמת חברות זרות, רפורמה אגררית כללית, ודיכוי של הכנסייה הקתולית במדינה.
נגד ספאטה ווייה, התנועה החוקתית בראשות הנשיא קאראנסה גייסה את "הרגימנטים האדומים", סוציאליסטים מהערים הגדולות של מקסיקו שגויסו למאבק. בתמיכת יועצים צבאיים מהקיסרות הגרמנית, הצבא החוקתי החל להשתמש בגדרות תיל נגד הפרשים של "הדיוויזיה הצפונית". כאשר ארצות הברית התערבה נגד פנצ'ו וייה והעבירה ארטילריה לידי החוקתיים, וייה מצידו הוציא לפועל פשיטה לתוך ארצות הברית, אשר הובילה להתערבות אמריקאית ישירה במלחמה המקסיקנית. כוחות הצבא האמריקאי שהתערבו במקסיקו פגשו בלוחמת הגרילה של פנצ'ו וייה ולא הצליחו להגיע להישגים אסטרטגיים. במקביל היה על קאראנסה לשמור על סדר במחנה החוקתי עצמו, שחולק בין פועלים סוציאליסטים, עובדי אדמות וחלק מהאליטה החברתית שהעדיפו פרגמטיזם על אידיאלים.
מברק צימרמן.
ב-16 בינואר 1917 נשלח מברק צימרמן מהקיסרות הגרמנית למקסיקו. המברק קרא להצטרפות מקסיקו אל מעצמות המרכז במלחמת העולם הראשונה, ולהכרזת מלחמה מקסיקנית על ארצות הברית בעבור מדינות טקסס, ניו מקסיקו ואריזונה. המכתב התגלה בידי המודיעין הבריטי, שהציג אותו לממשלה האמריקאית, שבתגובה התערבה במלחמה נגד מעצמות המרכז. קאראנסה הורה על חקירה של אפשרויות מלחמה בארצות הברית והמטה הצבאי החוקתי הגיע למסקנה כי מאבק שכזה יהיה בלתי אפשרי לניצחון עבור מקסיקו עקב התמיכה המשנית האפשרית שלה ניתן היה לצפות מגרמניה, הפרש הכוחות האדיר שנראה בכיבוש האמריקאי של וראקרוס, המאבק הפנימי במקסיקו והמשבר הכלכלי המקסיקני. ייצוא הנפט של מקסיקו כמעט ולא הושפע מהמהפכה, אך עיצומים כלכליים מצד ארצות הברית היו עלולים להביא לקריסה כלכלית מוחלטת.
ההתנקשות.
עם ההוצאה לפועל של הרפורמות לפי החוקה החדשה של 1917, רבים מהמורדים ברחבי המחנות השונים מצאו כי ממשלת קאראנסה ממלא את דרישותיהם, הליך שעם הזמן הוביל לירידה בתמיכה בצדדים הנאבקים ולהשקטה חלקית של הקרקע במלחמה. לאחר תום הקדנציה שלו בשנת 1920, לא היה יכול לפי החוקה להתמודד בשנית לנשיאות. הוא סבר שלא ניתן להשלים את הרפורמות ולהסדיר את המשך השלטון האזרחי הדמוקרטי במדינה בתקופה קצרה של ארבע שנים, ולכן ניסה לכפות את מועמדותו של פוליטיקאי אזרחי עלום-שם כמעט, איגנסיו בונייאס , לנשיאות המדינה.
החלטתו לא הייתה מקובלת על הגנרלים של המהפכה, שהחלו סמוך לבחירות לתכנן את החלפת השלטון במדינה. התוכנית של אגואה פרייטה תוכננה בידי אלווארו אוברגון שהפסיד בבחירות וחבריו, טענות שעסקו באופן רשמי בסכסוך בין הממשלה הפדרלית לממשלה המקומית של סונורה על השליטה במים, הובילו למרד שסחף אליו שלושה רבעים מכוחות צבא מקסיקו שהתקדמו לעבר הבירה מקסיקו סיטי. בינתיים נרצח קאראנסה ומחוללי המהפכה תפסו את השלטון. הם העבירו בקונגרס את מינויו של אדולפו דה לה ורטה כנשיאה הזמני של מקסיקו והכריזו על בחירות חדשות בסוף השנה, בהן נבחר אוברגון כנשיאה ה-39 של מקסיקו.
השפעת החוקה.
בשנת 1917, כאשר נקראה ועידה של התנועה החוקתית בעבור כתיבת חוקה פדרלית חדשה למקסיקו, קאראנסה קבע את מושב הועידה בקוורטרו (Querétaro) במקום הבירה מקסיקו סיטי. קוורטרו הייתה בעלת חשיבות סמלית פוליטית שכן הייתה המקום בו הוצא להורג מקסימיליאן הראשון, קיסר מקסיקו, אשר מותו הוביל לסיום ההתערבות של הקיסרות הצרפתית השנייה במקסיקו.
חוקת מקסיקו משנת 1917 עודנה משמשת בתור החוקה הפדרלית של מקסיקו והיא נחשבה בקרב מעגלים סוציאלים להיות מבין החוקות הפרוגרסיביות ביותר בבחינת תקופתה. החוקה קבעה כי החופים, ההרים, הגבעות והאוצרות הלאומיים הטבעיים של מקסיקו בתור רכוש אזרחי של תושבי מקסיקו שהוכרו כקהילה מאוחדת בידי מוסדות המדינה. נקבעה מערכת ממשל דמוקרטית שהתקיימה בחסות ממשל ריכוזי, זכות לחינוך אוניברסלי חופשי, זכות לביטוח בריאות לאומי, זכות לבניית איגודי עובדים, זכות לבעלות על קרקעות של קהילות חקלאיות קטנות וזכות השביתה.
החוקה החדשה הובילה לסיום המאבקים הפנימיים בתוך התנועה החוקתית ומילאה את הרפורמות שנקראו במקור בידי פרנסיסקו מדרו ותומכיו בפרוץ המהפכה. החוקה החדשה הייתה גם הגורם המרכזי להיחלשות ההתנגדות לממשלת קאראנסה ולהיחלשות תנועות המורדים. אף על פי כן, מעמד הסמכויות של מדינות פנימיות לעומת הממשל הפדרלי, הפרדת הדת מהמדינה ונושאים חלוקי דעות נוספים נותרו פתוחים בידי ממשל קאראנסה והוסדרו רק לאחר שלטונו.
ראובן כהן
ראובן כהן (נולד ב-1937) הוא כדורגלן עבר ומאמן כדורגל ישראלי ששיחק בעמדת החלוץ בהפועל רמת-גן.
קריירה כשחקן.
ראובן כהן גדל במחלקת הנוער של גדנ"ע יהודה ובעונת 1955–1956 בגיל 17 וחצי הצטרף לקבוצת הבוגרים של הפועל רמת-גן בליגה הבכירה. כבר בעונה הראשונה התגלה בחלוץ נמרץ שמבקיע שערים רבים. השער החשוב ביותר שלו בעונת הבכורה היה במשחק חוץ מול בית"ר ירושלים, שער שהציל את קבוצתו מירידת ליגה ושלח את הירושלמים למשחקי המבחן. בעונת 1957–1958 הבקיע את שער הניצחון של הפועל רמת גן במשחק הבינלאומי הראשון שלה מול קבוצת א.א.ל. לימסול. בעונת 1959–1960 ירד עם הפועל רמת גן לליגה א'.
בעונת 1962–1963 הגיע המאמן דוד שווייצר להפועל רמת גן לשנתיים מוצלחות. ראובן כהן חזר עם קבוצתו לליגה הבכירה דרך המקום הראשון. עם החזרה לליגה הבכירה, בעונת 1963–1964 זכה באליפות היסטורית עם הפועל רמת גן עם ניצחון 0–1 במחזור האחרון מול מכבי חיפה באצטדיון המכתש. ראובן כהן המשיך לשחק במדי הפועל רמת גן עד לפרישתו בסוף עונת 1966–1968. כהן הוא מלך שערי כל הזמנים של הפועל רמת גן בליגה הבכירה (85 שערים) ושיאן כמות השערים של הקבוצה בגביע המדינה (23 שערים).
קריירת אימון.
לאחר פרישתו ממשחק, בעונת 1968–1969 אימן כהן את קבוצת הפועל אשדוד מליגה ב' דרום. בעונת 1969–1970 מונה ראובן כהן למאמן הפועל רמת גן בליגה א' צפון למשך עונה אחת, וסיים איתה במקום ה-13. בעונת 1970–1971 אימן את קבוצת בית"ר אשדוד מליגה ב' דרום.
בעונת 1973–1974 אימן את מכבי רמת עמידר בליגה א' דרום והוחלף בפברואר על ידי אשר בלוט. בעונת 1974–1975 אימן בהפועל גבעתיים מליגה ב' דרום א'.
בעונת 1975–1976 חזר לאמן את קבוצת הפועל אשדוד בליגה א' דרום וסיים איתה במקום החמישי המוביל לליגה הארצית החדשה שנפתחה.
בעונת 1976–1977 אימן את קבוצת מכבי יבנה מליגה א' דרום.
בעונת 1978–1979 העלה את הפועל הרצליה מליגה א' לליגה הארצית, כשניצח במשחקי המבחן 1–3 את מכבי קריית גת. לאחר מכן המשיך עוד עונה אחת.
בעונת 1983–1984 אימן את קבוצת ילדים א' של הפועל רמת גן וזכה איתם באליפות המדינה. בעונת 1984–1985 החל לעבוד במחלקת הנוער של קבוצת בני יהודה תל אביב.
בסוף עונת 1986–1987 אימן 4 משחקים את בית"ר תל אביב והשאיר אותה בליגה הבכירה. בעונה שלאחר מכן שימש כמנהל מקצועי של מחלקת הנוער באגודה.
בעונת 1988–1989 אימן את קבוצת מכבי יפו וסיים איתה במקום הרביעי בליגה הארצית.
בעונות 1989–1991 אימן את קבוצת הכח רמת גן מליגה א' דרום. בעונה הראשונה הפסיד את העלייה במחזורי הסיום. ובסיום העונה השנייה העפיל איתה לליגה הארצית לאחר ניצחונות מול הפועל עכו והפועל בת ים במשחקי המבחן.
בעונת 1991–1992 החליף את אריה רדלר במכבי עירוני אשדוד וסיים עם הקבוצה במקום ה-9 בליגה הארצית.
בעונת 1995–1996 אימן את הפועל רמת גן בליגה הארצית מהחזור ה-11 וסיים איתה במקום השישי. בעונה שלאחר מכן אימן עד המחזור ה-12 ועבר לאמן את הפועל חדרה, איתה סיים במקום האחרון וירד לליגה א'.
בנבחרת ישראל.
ראובן כהן השתייך לנבחרת ישראל מאז שנת 1957 כשזומן על ידי המאמן משה וארון (אימן אותו ברמת גן).
תארים כשחקן.
אליפות עם הפועל רמת גן:
חיים אישיים.
ראובן כהן הוא גמלאי של חברת בזק, נשוי ללאה ומתגורר כיום בהרצליה. בנו, אייל כהן שיחק בעבר בהפועל רמת גן ובהפועל קריית אונו.
מרדכי זאב אטינגר
קרל-היינץ רומניגה
סטפן קיסלינג
אהרון רוזנפלד
אהרן רוזנפלד (סופר)
אהרן רוזנפלד (בכתיב היידי, שנהג בזמנו: ראָזענפעלד; בכתב רוסי (טרום-רפורמה): А. Розенфельдъ; בכתב לטיני: A. Rosenfeld; סוף אלול תר"ו, ספטמבר 1846, ברסטצ'קה – 25 ביוני 1916, בחמוט) היה סופר, משורר ועיתונאי עברי יהודי-רוסי בתקופת התחייה, מורה ורב מטעם הממשלה במשלח ידו.
ביוגרפיה.
אהרן רוזנפלד נולד בספטמבר 1846 (סוף חודש אלול תר"ו) במשפחה יהודית בבֶּרֶסטֶצ'קה, עיר שדה בפלך ווהלין של האימפריה הרוסית (אוקראינה). מאביו, מנחם נחום, שהיה בעל ידע תורני וחובב השפה העברית, קיבל חינוך יהודי כמקובל באותה תקופה (לימוד ש"ס ופוסקים), אך גם לשון. באביב תרכ"ד נסע לעיר ז'יטומיר, ובראשית תרכ"ה (1864) החל ללמוד בבית המדרש לרבנים שם, שהכשיר למשרת רב מטעם הממשלה. בחודש סיוון תרל"ב (1872) סיים את לימודיו במוסד כרב מוסמך מטעם הממשלה, וזכה מהנהלת בית המדרש במדליית זהב על הצטיינותו.