אחת התופעות המדווחות במצבי סף מוות היא יציאה מהגוף (Out Of Body Experience OBE) וראית האדם את עצמו והסביבה מלמעלה. ד"ר ברוס גרייסון תיעד במשך כ-50 שנים של מחקר באוניברסיטת וירג'יניה, מקרים רבים בהם תואר החדר מזווית השהייה בחוויה החוץ-גופית. בנוסף נגבו תיאורים מדויקים של מהלך אירועים בעת ניתוח אשר התבצע בהרדמה כללית שהתפתחה למוות קליני.
בעקבות בדיקות נוירולוגיות הוצעו הסברים שונים לתופעה זו, כמו פריצת שנת רע"מ (REM intrusion) במהלך ערות, תופעות שנגרמות בגלל מחסור חמצן למוח, ואף הוצעו הסברים פסיכולוגיים שונים לתופעה. עם זאת, בעקבות מיעוט מקרים וקושי לבצע מחקר בנבדקים על סף מוות, נכון לשנת 2020 טרם התגבשה תיאוריה מסודרת לנושא.
השפעת חוויית סף מוות.
מחקרי מעקב אחר אנשים שדיווחו על חוויית סף מוות גילו כי בעקבות החוויה הם פוחדים פחות מהמוות, אמפתיים יותר, סומכים יותר על אינטואיציה, פגיעים יותר מבחינה רגשית ומאמינים יותר בחיים שלאחר המוות. אנשים לאחר חוויית סף מוות נוטים להתחזק באמונתם הדתית בעקבות האירוע.
לפי ליאונרד ל. מרטין צמיחה פסיכולוגית עשויה לנבוע מחוויית סף מוות משום שהמודעות לקרבת המוות עשויה להביא את החווה לבניה מחודשת של סדר העדיפויות בחייו. מתחדדת ההבחנה בין מטרות ויעדים שמקורן תרבותי ושאינן משקפות את ערכיו העצמיים של האדם ליעדים וערכים אותנטיים. שינוי של סדר העדיפויות בעקבות טראומה מביא לעיתים לחיים מספקים יותר.
גארי גרות' מרנט השווה אמונות וגישות של אנשים שעברו אירוע מוות קליני המלווה בחוויית סף מוות לעומת אנשים שהמוות הקליני אצלם לא היה מלווה בחוויה. מחקר זה גילה הבדל מובהק בין הקבוצות, מי שדיווח על חוויית סף מוות עבר שינויים משמעותיים יותר בחייו ממי שהיה בסכנת חיים בלי לחוות את חוויית סף המוות. נוסף לדיווחים העצמיים השינויים דווחו גם על ידי בני ובנות זוגם של הנבדקים. השינויים כללו:
נמצא מתאם חיובי בין עצמת השינויים לעומקה של חוויית סף המוות שעבר הנחקר. מסקנת המחקר הייתה שחוויית סף המוות ולא עצם ההמצאות בסכנת חיים הם שהביאו לשינוי בתפישת העולם ובאישיות.
ג'ון רן-לואיס שהיה עד לחוויית סף מוות פעיל בתנועת "אלוהים מת" הפך אחריה לבן אדם שתומך במיסטיקה.
הקבלה למקורות ביהדות.
ישנה הקבלה בין מקורות היהדות לפרטים המתוארים בעדויות על חוויית סף המוות:
ביקורת.
אד שרמר, אחד המבקרים של ממצאי ריימונד מודי, טען כי האשליה המשותפת, לכאורה, לכל הנפגעים שחזרו לחיים במחקרו של מודי, נסמכת על אמונות ועולם מושגים קודמים משותפים, שהיו להם, לפני שנפגעו ומתו מוות קליני. לפי שרמר, ערפול החושים שבהם שהו הניצולים שחזרו לחיים, הביא אותם לחוויה של עולם הציפיות והאמונות שהיו קיימים אצלם, דבר שהביאם לפרש את הטראומה שחוו במונחים של "חיים לאחר המוות". אולם מחקרים מודרניים מראים כי התופעה רחבת היקף, אחידה לאורך ההיסטוריה וברחבי העולם, ולרוחב חתך הגילאים כולו, כולל ילדים קטנים.
יש מבקרים הטוענים כי הסבר פיזיולוגי אפשרי לתופעה של יציאה מהגוף, הוא שיבוש בקלט ובעיבוד של שני חושים המאפשרים לנו למקם את גופנו. הראשון נקרא פרופריוספציה והוא הנותן תחושת מיקום של חלקי הגוף זה ביחס לזה. הפרופריוספציה מאפשרת לנו כשהתעוררנו משינה לדעת בעיניים עצומות מה תנוחת גופינו על המיטה ולכוון את רגלינו וידינו בזמן פעילות מבלי לראות אותן. מידע נוסף החיוני להתמצאות קשור למיקום הגוף במרחב, והוא מעובד על ידי המערכת הווסטיבולרית אליה שייכים אברי האיזון (התעלות ואברי החישה שבאוזן) – זה החוש ש"מתבלבל" במצב של סחרחורת או מחלת נסיעה. פעילות תקינה של מערכות אלו היא הממקמת את התודעה בגוף. כאשר משתבשת פעולת חלקי המוח האחראים לחושים אלו ואין התאמה בין האינפורמציה החזותית (גוף נייח על המיטה) לתחושה (גוף מרחף ונע כלפי מעלה), התודעה עשויה לפתור את הקונפליקט על ידי העתקת נקודת המבט אל מחוץ לגוף ולהציג את הגוף כאובייקט חיצוני.
בדיקת פעילות המוח של חולי אפילפסיה ומיגרנה שדיווחו על "יציאה מהגוף" הראתה פגיעה באותו אזור של אונות הרקה (ה"גשר" לאונת הקודקוד) החשוב בעיבוד מידע מהסוג הזה. ניתן אפילו לעורר הזיות ראייה, תנועה ומיקום על ידי גרוי חשמלי חיצוני של אזורי מוח אלו.
יירגן הברמס
COMMAND.COM
COMMAND.COM היא תוכנית בפורמט COM המהווה את המעטפת הסטנדרטית המסופקת עם מערכת ההפעלה DOS. מעטפת זו מבוססת על ממשק שורת פקודה. בהגדרתה, המעטפת אחראית על ממשק המשתמש ואיננה חלק מליבת מערכת ההפעלה. עם זאת, היא חלק אינטגרלי מהמערכת. באופן עקרוני, ניתן להחליף את COMMAND.COM במעטפות של יצרנים אחרים, אך בפועל לא היו נפוצות מעטפות כאלה. תוכנות שסיפקו ממשק משופר (כמו נורטון קומנדר) היו קיימות אמנם, אך הן פעלו מעל COMMAND.COM ולא במקומה.
הקובץ COMMAND.COM מופעל בסיומו של תהליך האתחול (boot) על ידי SYSINIT, מודול האתחול של DOS. הוא נטען לזיכרון מעל ליבת המערכת (הקובץ MSDOS.SYS או IBMDOS.COM, בהתאם ליצרן: מיקרוסופט או IBM, בהתאמה) ומבני הנתונים שלה.
מבנה הקובץ.
הקובץ מחולק לשלושה חלקים:
ב-PC-DOS של IBM כולל COMMAND.COM גם את הקוד של קריאת המערכת 4Bh - EXEC (הפעלת קובץ הרצה). המיקום הספציפי בקובץ תלוי בגרסה.
הפקודות הפנימיות.
הפקודות הפנימיות הם חלק מובנה מהתוכנית, משמע, הם זמינות למשתמש תמיד ללא תלות בהתקן האחסון, אבל ניתנות להרצה רק מהיישום עצמו (המפרש) ולא מיישומים אחרים. מערכות הפעלה חדשות יותר, דוגמת Windows 9x, תומכות גם בפקודות נוספות אך הן אינן מהוות חלק מובנה מהיישום, אלא נמצאות בתיקייה נפרדת (C:\Windows\Command) ותוכנות ה-DOS השונות יודעות לקרוא גם ממנה.
חלק לא קטן מהפקודות קיים גם בסביבת יוניקס, ולכן, מי שמיומן מספיק בשימוש בפקודות יוניקס, יוכל ללמוד ללא בעיה כיצד להשתמש בפקודות האלו.
סף מוות
ריימונד מודי
ריימונד א. מודי, ג'וניור (באנגלית: Raymond A. Moody, Jr., נולד ב-30 ביוני 1944) הוא פילוסוף, פסיכולוג, רופא ומחבר, ידוע בעיקר בעקבות ספריו אודות חיים לאחר המוות וחוויות סף מוות (NDE), מונח שהוא טבע והתקבל בקהילייה המדעית והן כמושג פופולרי, בשנת 1975 ברב-המכר שלו "חיים אחרי החיים". מחקרו של ריימונד מודי שואף לשפוך אור אודות מה שקורה לאדם כאשר הוא מת. יש לו דעות מפורסמות על מה שהוא מכנה פסיכולוגיה של חוויית סף-מוות.
ביוגרפיה.
חינוך ותחילת הקריירה.
מודי הרוויח תואר ראשון (1966), מוסמך אוניברסיטה (1967) ודוקטורט (1969) לפילוסופיה מאוניברסיטת של וירג'יניה. הוא גם בעל דוקטורט בפסיכולוגיה מהאוניברסיטה של מערב ג'ורג'יה, שבו לימים הפך להיות פרופסור בתחום. ב-1976, הוענק לו תואר M.D.
לאחר קבלת M. D., מודי עבד בתור פסיכיאטר זיהוי פלילי בבית-חולים עם אבטחה מוגברת (maximum-security). בשנת 1998, מודי קיבל מושב בתחום לימודי ההכרה באוניברסיטת נבדה, לאס וגאס.
כמעט-מוות מחקר.
בעדו סטודנט לתואר ראשון באוניברסיטת וירג'יניה ב-1965, מודי פגש בפסיכיאטר, ד"ר ג'ורג' ריצ'י, שסיפר למודי על חוויית סף-מוות שבה נסע אל העולם הבא בזמן שהיה מת פיזית כבר במשך כתשע דקות בגיל 20 (ריצ'י תיאר זאת מאוחר יותר בספרו, "לחזור ממחר", שפורסם ב-1978). מודי התחיל לתעד מקרים דומים של אנשים אחרים שחוו מוות קליני וגילה כי חוויותיהם של רבים מהם בעלות תכונות משותפות, כגון את התחושה של להיות מחוץ לגוף, את התחושה של נסיעה דרך מנהרה, מפגש עם קרובי משפחה שנפטרו זה מכבר, המפגש עם האור הבוהק ואהבה אינסופית. בשנת 1975, מודי פורסם תיאורים של חוויות רבות מאלו בספרו, "חיים לאחר החיים", שבו הוא טבע את המונח הידוע NDE (ראשי תיבות של Near Death Experience) - "חוויית סף-מוות."
בריאיון עם ג'פרי מישלוב, מודי שיתף את דעתו ומסקנותיו האישיות מהמחקר שלו על חוויות סף-המוות:
מחקר מאוחר יותר.
בהשראת שיטה היוונית העתיקה "פסיכומַנְטֶאוּם "(ביוונית "psychomanteum) "אשר בעזרתה היו מדברים עם רוחות של מתים, ואשר בה נתקל בלימודיו בהיותו סטודנט באוניברסיטת וירג'יניה, מודי בנה פסיכומנטאום באלבמה, אותו כינה "תיאטרון הנפש ד"ר ג'ון די". מודי טוען לאור מחקרו כי אנשים מסוגלים לזמן חזיונות רוחניים והתגלויות על ידי שימוש בפסיכומנטאום.
מודי גם חקר שחזורי גלגולים והיה סבור כי באופן אישי היו בעברו 9 גלגולים קודמים.
חיים אישיים.
מודי נולד בפורטרדייל ג'ורג'יה, בנו של מנתח אגנוסטי. הוא היה נשוי שלוש פעמים.
מודי טען שעבר בעצמו חוויית NDE ב-1991, במהלך ניסיון התאבדות (אשר עליה סיפר בספר "פארה-נורמלי") אשר טענתו הייתה תוצאה של פעילות לא תקינה של בלוטת התריס שלא זוהתה, ואשר השפיעה על המצב הנפשי שלו. בראיון ב-1993, מודי הצהיר שהוא הושם בבית חולים לחולי נפש על ידי בני משפחתו על עבודתו על קטופטרומנסיה (מעין כישוף בעזרת בהייה במראה, כונה ברומא העתיקה "specularii").נכון ל-2004 מודי גר באלבמה עם אשתו שריל, בנם המאומץ, קרטר, ובתם המאומצת, קרול-אן.
שאלת חלום
שאלת חלום היא פעולה, מאגית לרוב, הנעשית לפני השינה על מנת לקבל בחלום מענה לשאלות בהלכה, בקבלה, או אף בצרכים אישיים.
בתנ"ך.
המקור הראשון לשאלת חלום נמצא בספר שמואל: . ופירש הרד"ק: בחלומות - באנשים שעושים שאלת חלום. הרלב"ג הרציונליסט מבית מדרשו של הרמב"ם מפרש שאין הכוונה לפעולה מאגית, אלא ל"בעלי החלומות הצודקים, כשהיו משימים רעיוניהם בהקיץ על זאת השאלה כדי שתבא להם ההודעה בחלום".
בתלמוד.