תפיסת הביטחון הקנדית נבנתה על בסיס ניצחון בריטי במלחמה זו, יחד עם שמירה על הביטחון הלאומי של קנדה, מבחינה פוליטית היו שחשו כי חובתה של קנדה לצאת לעזרת בנות בריתה. לדוגמה, ראש ממשלת קנדה מקנזי קינג היה משוכנע לחלוטין כי זו "החובה הלאומית הברורה" של קנדה "להשיב לבריטניה".
לאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939, היה לקנדה צי קטן, שבו שבע ספינות מלחמה. עם כניסתה למלחמה, נזקקה קנדה לרפורמה בצי כדי לסייע לבריטניה. כך, עם פרוץ המלחמה היו 3,500 חיילים ששירתו בחיל הים המלכותי הקנדי, ובספטמבר 1940 גדל המספר ל-10,000.
גם סוכנויות ממשלת קנדה שיחקו תפקיד מרכזי בדפוס הלחימה באוקיינוס האטלנטי. חטיבת הציים הקנדית הפעילה רשת של סוכנים בארצות הברית הנייטרלית עד 1941. סוכנים אלה ניהלו את המשלוחים לבריטניה ואף ניהלו את המערכות ההולכות וגדלות של הצי האמריקאי. פרסומים מיוחדים בענייני סחר סופקו לחיל הים האמריקאי מאוטווה ב-1941, ועד ההתקפה על פרל הארבור מנהלי הנמלים בארצות הברית עבדו יחד עם קנדה כצוותים.
קנדה גם קיבלה את האחריות לשמור על שתי נקודות מרכזיות ואסטרטגיות באוקיינוס האטלנטי. הראשונה הייתה ידועה בשם "אמצע האוקיינוס האטלנטי", שמוקמה מחוץ לחופי גרינלנד. זו הייתה נקודה עוינת בנתיב האספקה שהיה קשה מאוד להשתלט עליה. עם השימוש באיסלנד כנקודת תדלוק, הצטמצם האזור בו לא היה ניתן לתדלק ל-560 ק"מ.
המשימה השנייה שהוטלה על קנדה הייתה לשלוט בתעלת למאנש במהלך הפלישה לנורמנדי. "ב-6 ביוני, 50 כלי שיט של חיל הים המלכותי הקנדי פוזרו מחדש עבור אילוצי הפלישה". משימתם הייתה לשלוט על אזורי הפלישה, לספק סיורים מרוחקים ולמנוע מצוללות גרמניות בתעלה לקבל תגבורת.
קנדה זכתה לצמיחה ניכרת במהלך מלחמת העולם השנייה, כשהפכה ממדינה עם מעט מאוד ספינות מלחמה למדינה בעלת חיל הים השלישי בגודלו בעולם ללא חישוב מדינות הציר. תפקידה העיקרי היה בהגנה על ספינות הסוחר ששטו מצפון אמריקה לבריטניה וקנדה מילאה את המשימה בהצלחה יחסית. במהלך המלחמה ארגנה קנדה 25,343 שיירות מוצלחות שסיפקו 164,783,921 טונות מטען. בסוף המלחמה, נודע ממסמכים גרמניים כי קנדה הייתה אחראית לאובדן 52 צוללות באוקיינוס האטלנטי. מהצד הקנדי הוטבעו 59 אניות סוחר קנדיות ו-24 ספינות מלחמה.
תקיפות במים הטריטוריאליים והיבשה של קנדה.
צוללות U-boat של מדינות הציר פעלו במימי קנדה וניופאונדלנד לאורך כל המלחמה, והטביעו ספינות חיל ים וצי סוחר רבות. שתי התקיפות הבולטות התרחשו ב-1942, כאשר צוללות גרמניות תקפו ארבע אניות של בעלות הברית שנשאו עפרה בבל איילנד שבניופאונדלנד. שתיים מהן הוטבעו על ידי U-513 ושתיים אחרות על ידי U-518. התקיפה הביאה למותם של 69 מלחים. כשהצוללת שיגרה טיל טורפדו לעבר מזח ההעמסה, הפכה בל איילנד למקום היחיד באמריקה הצפונית שהיה נתון להתקפה ישירה של כוחות גרמניים במהלך מלחמת העולם השנייה. צוללות גרמניות נמצאו גם בנהר סנט לורנס; במהלך ליל ה-14 באוקטובר 1942, מעבורת ששטה בנהר הוטבעה בפגיעת טורפדו של הצוללות U-69 הגרמנית וטבעה במיצר קאבוט עם טביעתם של 137 בני אדם. שני הצדדים המשיכו להילחם זה בזה וניסו להערים האחד על השני. מספר תאונות של צוללות גרמניות התרחשו במי קנדה, כמה מהם גם בנהר לברדור. היבשה הקנדית נפגעה גם כאשר הצוללת היפנית I-26 הפגיזה את מגדלור הנקודה באי ונקובר ב-20 ביוני 1942. גם בלוני תבערה יפנים שוגרו לעבר קנדה, חלקם הגיעו לקולומביה הבריטית ולשאר המחוזות המערביים בקנדה.
העורף הקנדי.
תעשייה, כרייה והפקה.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, לא הייתה קיימת בקנדה תעשייה גדולה מלבד ייצור מכוניות. עם זאת, עד סוף המלחמה, היווה ייצור הרכבים בקנדה 20% בלבד מהייצור הכולל בקנדה, ארצות הברית ובריטניה. בשנת 1938 דורגה תעשיית הרכבים של קנדה במקום הרביעי בעולם בייצור מכוניות נוסעים ומשאיות, אף על פי שחלק גדול מיכולת הייצור נותר ללא שימוש אחרי השפל הגדול. במהלך המלחמה, שימשה תעשייה זו לבניית כל סוג של אמצעי לחימה, ובמיוחד כלי רכב גלגליים, וקנדה הגיעה למקום השני (לצד ארצות הברית). התפוקה הקנדית של 800 אלף משאיות וכלי רכב עלתה על הייצור הכולל של גרמניה, איטליה ויפן.
בנוסף, קנדה פיתחה טנק בינוני עצמאי בשם רם. אף על פי שהוא לא התאים ללוחמה, הטנק היה שימושי בעת האימונים, והגדוד המשוריין הקנדי הראשון השתמש בטנקים משודרגים מדגם זה כנגמ"שים בצפון מערב אירופה. קנדה גם ייצרה והעבירה לברית המועצות 1,390 טנקי ולנטיין. בתחום התעופה, בקנדה נבנו כ-14 אלף מטוסים מדגמי לנקסטר ומוסקיטו; עד סוף 1944 הוציאו המספנות הקנדיות אניות מלחמה דוגמת קורבטות, משחתות ופריגטות וכ-345 ספינות סוחר. ייתכן שלא היה מדובר בתרומה חיונית למאמץ המלחמתי של בעלות הברית, אך לא כך בתעשיית המתכות: מחצית מהאלומיניום של בעלות הברית ו-90% מהניקל סופק על ידי מקורות קנדיים במלחמה. החברה הקנדית Eldorado Mining and Refining שהפיקה אורניום כתוצר לוואי מייצור הזהב והרדיום, נקראה לסייע לפרויקט מנהטן. בפרט, נעשה שימוש במשאבים שהפיקה החברה לייצור הפצצה ילד קטן שהוטלה על הירושימה.
משמר הווטרנים של קנדה.
בדומה למשמר המולדת הבריטי, משמר הווטרנים של קנדה הוקם בראשית ימי מלחמת העולם השנייה ככוח הגנה במקרה של תקיפה על אדמת קנדה. הוא כלל בעיקר את ותיקי מלחמת העולם הראשונה, ובשיא הגיע ל-37 פלוגות פעילות שבמסגרתן שירתו 451 קצינים ו-9,806 בדרגות אחרות. למעלה מ-17,000 ותיקי מלחמת העולם הראשונה שירתו במשמר הווטרנים בין השנים 1939–1945; חלק מהפלוגות הפעילות אף שירתו מחוץ לקנדה, כולל פלוגת דיוטי פרי שצורפה למטה הצבאי הקנדי בלונדון, פלוגה מספר 33 באיי בהאמה, פלוגה 34 בגיאנה הבריטית ובניופאונדלנד, וקבוצה קטנה יותר שנשלחה להודו. משמר הווטרנים של קנדה היה מעורב במרד השבויים הגרמנים בבאומנוויל, שארך שלושה ימים, בשנת 1942. המשמר פורק בשנת 1947.
משבר הגיוס של 1944.
הפיקחות הפוליטית של מקנזי קינג, בשילוב ההבנה וההכלה כלפי מחוז קוויבק, גרמו למשבר גיוס קטן בהשוואה לקודם שהתרחש ב-1917. במהלך המלחמה שירתו מתנדבים צרפתים-קנדים ביחידות עצמאיות בחזית ובמרכז.
התקפת מדינות הציר על אדמת קנדה.
ההתקפות היחידות של מדינות ציר על אדמת קנדה היו פצצות כדור פורח בחורף 1944–1945. עם זאת, לא היו נפגעים בנפש מהפצצות. הצבא היפני קיווה כי מלבד ההפצצות הישירות, יגרמו הפצצות לשריפות. אולם, מאחר שהכדורים הפורחים שוגרו בחורף, הקרקע המכוסה בשלג מנעה מהשריפות להתפשט. 57 פצצות כאלו נמצאו ממזרח למחוז מניטובה. פצצות רבות נוספות התגלו בסוף 2014.
היסטוריוגרפיה.
קנדה השקיעה תשומת לב רבה בזמן אמת לתיעוד המלחמה, ופרסה היסטוריונים במפקדה הצבאית הקנדית בבריטניה. היסטוריונים אלו כללו לא רק היסטוריונים מטעם הצבא, אלא גם אמנים וציירים. ההיסטוריה הרשמית של צבא קנדה נערכה רק לאחר המלחמה, כשטיוטת הביניים נכתבה ב-1948, ושלושת הכרכים פורסמו במהלך שנות ה-50. זאת בהשוואה למלחמת העולם הראשונה, כשרק כרך אחד פורסם עד 1939, והסיכום המלא פורסם 40 שנה אחרי המלחמה. ההיסטוריה הרשמית של חילות האוויר והים של קנדה פורסמו גם הם באיחור, במהלך שנות ה-80. ההצגה של הכוחות הקנדים בקרבות מסוימים, כמו קרב הונג קונג והפשיטה על דייפ, נותרה שנויה במחלוקת, ומספר רב של ספרים נכתבו על אירועים אלו מנקודות מבט שונות. חוקרים ידועים כמו טרי קופ (מומחה) ודני ויטאקר (חייל לשעבר), התפרסמו בזכות כתיבתם אחרי המלחמה.
ליחידות הצבא צורפה מרי ריטר המילטון שציירה מאות ציורים המתארים את המתרחש בחזית הלחימה.
טכניקה ומדע
טכניקה ומדע, ירחון למדע שימושי והשכלה היה ירחון ישראלי למדע פופולרי לנוער ולמבוגרים, שראה אור משנת 1937 ועד 1954. בכתב העת הופיעו מאמרים בנושאי טכנולוגיה ומדע שימושי, בין היתר בתחום כלי נשק, תחבורה, ימאות וטייס.
היסטוריה.
בראשית היישוב העברי בארץ ישראל הופיעו שני ירחונים עבריים בנושאי מדע פופולרי: "הטבע והארץ" ו"טכניקה ומדע".
כתב העת "הטבע והארץ" שעסק בעיקר הענפי הביולוגיה ראה אור בינואר 1932 בהוצאתו של אוריה פלדמן ובעריכתו.
כתב העת והופיע בהפסקות עד מארס 1954, בסך הכל עשרה כרכים.
כתב העת "טכניקה ומדע" החל להופיע ביולי 1937 ביוזמתו ובעריכתו של דן פינס, שהיה אז מעורכי "דבר".
עורך אחראי היה דוד הלברשטרט.
הירחון הופיע ברציפות עד 1954, בשבעה-עשר כרכים.
המוציא לאור היה משה רוזנטל, הודפס בבית דפוס ״אחדות״, בתל אביב.
בין הכותבים הקבועים היו י הרמלין (מדור חשמל), צבי נדב (מכונות ותעופה), י דייוויס (רדיו).
כתב העת היה כתב העת המדעי הפופולרי ביותר באותה תקופה.
כבר בשנה השנייה היה בעל תפוצה גבוהה במיוחד: 6,000 עותקים, ביישוב שמנה אז כ-400,000 איש.
בשנת 1945 החל להופיע הירחון הטכנאי הצעיר לנושאי מדע פופולרי לנוער ולמבוגרים.
בשנת 1956, כאשר הקהילה המדעית בארץ גדלה והמחקר בה התבסס, החל להופיע כתב העת "מדע", בעריכתו של קפאי פינס, בנו של דן פינס.
נושאים ומדורים.
בפתח החוברת הראשונה של "טכניקה ומדע", נכתב ב"דבר העורך":
"התעופה- גליונות הקלוב הארצישראלי לתעופה".
כתב העת נולד עם ראשית ימי התעופה בארץ ישראל המנדטורית, ושימש אמצעי חשוב להפצת רעיון התעופה בקרב הציבור הרחב.
הוא הקצה, כבר מגיליונו הראשון, מדור קבוע לענייני תעופה שנכתב בשיתוף פעולה הדוק עם קלוב התעופה הארצישראלי, בניהם אנשי השומר ישראל שוחט וצבי נדב.
קלוב התעופה שיתף פעולה עם הירחון וחבריו הרבו לכתוב בו.