ג'ק לוקח את סאלי איתו למוטל, שם הוא מאזין להקלטת האודיו שהקליט בזמן תאונה. הוא מזהה ברור קול ירייה, שקודם לרחש התפוצצות הצמיג שלכאורה גרם לתאונה. הוא לומד מדו"ח חדשותי, שלכאורה במקרה, מני קרפ (פרנץ) היה גם הוא בפארק באותו לילה וצילם את התאונה. קרפ מוכר סטילס מהסרט שלו לצהובון מקומי, ג'ק עורך את התמונות יחד לסרט 16 מ"מ ומסנכרן אותן עם האודיו שהקליט. וחשוד שהתאונה הייתה למעשה התנקשות.
הצופים מגלים (לפני ג'ק) שסאלי וקרפ הם שותפים לקונספירציה במזימה גדולה יותר נגד מקריאן. מועמד יריב לנשיאות שכר את בורק (לית'גו) לחבר את מקריאן לנערת ליווי, לצלם את תמונותיהם ולפרסם אותן כדי שמקריאן ייפול מהמרוץ. עם זאת, בורק החליט לשנות את התוכנית על ידי פיצוץ הצמיג של מכוניתו של מקרין בירי, ובכך גרם לתאונה. כשהשלטונות הגיעו למצוא את מקריאן עם סאלי, קרפ היה שם כדי לצלם את הכל. למרות שבורק לא תכנן להרוג את מקריאן, הוא מעט מוטרד מההתפתחות.
כשלבורק נודע שג'ק וסאלי מנסים להוכיח שצמיג המכונית נורה, הוא מתכנן להרוס את הראיות של ג'ק ולהרוג את סאלי. הוא מתחיל לרצוח נשים מקומיות הדומות לסאלי, אשר מותה מיוחס לרוצח סדרתי שהעיתונות מכנה "חונק פעמון החירות", כך שיוכל לחפות על הרצח העתידי של סאלי. ג'ק שואב את סאלי לחקירה פרטית משלו על האירוע. תחילה סאלי מסתייגת, אך בסופו של דבר היא מסכימה לשתף עמו פעולה. כשהם יוצאים לשתות, ג'ק מגלה לה כיצד עזב את הקריירה הקודמת שלו במשטרה בעקבות פעולת האזנות סתר בה היה מעורב הוביל למותו של שוטר סמוי.
כדי לסייע לג'ק לחקור את רצח מקריאן, סאלי גונבת את סרטו של קארפ. כאשר הסרט מסונכרן עם האודיו של ג'ק, מתגלה בבירור שהירי האיץ את ההתפוצצות. אף על פי כן, איש אינו מאמין לסיפורו של ג'ק וכל מהלך שהוא עושה מושתק מיד על ידי קונספירציה נרחבת לכאורה. מגיש תוכנית אירוח מקומית, פרנק דונהו (קורט מאי), מבקש לראיין את ג'ק בשידור ולשחרר את הקלטות שלו. בסופו של דבר ג'ק מסכים. בורק עוקב אחר ההתפתחות דרך האזנה לטלפון של ג'ק, מתקשר לסאלי כאל דונהו, ומבקש ממנה לפגוש אותו בתחנת רכבת עם הקלטות. כאשר סאלי מספרת לג'ק על קריאתו של דונהו, הוא נעשה חשדן. הוא מעתיק את קלטות האודיו, אך אין לו זמן להעתיק את הסרט לפני הפגישה של סאלי.
ג'ק מרשת את סאלי במכשיר האזנה, ונבהל כשהוא שומע את סאלי עם בורק שמתחזה לדנהו. מיד לאחר שהבין שהיא בסכנה, ג'ק מנסה להזהיר אותה, אך סאלי ובורק חומקים מחוץ לטווח אל מצעד. ג'ק נוסע כמטורף ברחבי פילדלפיה, מנסה להדביק אותם ולהציל את סאלי, אך מרסק את הג'יפ שלו במהלך המרדף ומתעלף. כשהוא מתעורר, בורק השיג כבר השיג את הסרט מסאלי וזרק אותו לנהר. לאחר מכן הוא לוקח את סאלי לגג ותוקף אותה. ג'ק עדיין מקשיב להם במכשיר הקשר שלו ומבחין בהם. ג'ק מפתיע את בורק ומצליח לדקור אותו למוות בנשק משלו, אבל זה כבר מאוחר מדי: הוא כבר חנק את סאלי. ג'ק ההרוס לוקח את גופה חסר החיים בזרועותיו כשזיקוקים מאירים את השמיים באופן אירוני.
מותו של בורק, בשילוב עם אובדן הסרט, קושר את הקצה הרופף האחרון. קלטות האודיו של ג'ק לבדו אינן מספיקות כדי להוכיח את הקונספירציה. ג'ק מתחיל להאזין להקלטת הקול של סאלי שוב ושוב, הופך לאובססיבי אליהן. בסצנה הסיום הוא שוב בחדר העריכה משתמש בצרחת המוות של סאלי בסרט הסלאשרים. המפיק נלהב מכך שמצא צעקה מושלמת ואותנטית, ומנגן אותה מספר פעמים, וג'ק הנסער מכסה את אוזניו.
הפקה.
לאחר שסיים לעבוד על סרטו " "Dressed to Kill"", דה פלמה שקל לביים מספר פרויקטים נוספים, ביניהם " אקט של נקמה" (בהמשך הופק כסרט טלוויזיה עבור HBO בכיכובם של צ'ארלס ברונסון ואלן בורסטין), "פלאשדאנס" ותסריט משלו בשם "אפקטים אישיים" שהיווה את הבסיס ל"התפוצצות" אך התרחש בקנדה.
דה פלמה העביר את מקום התרחשות העלילה לפילדלפיה, פנסילבניה, עיר הולדתו. תקציב הרט עמד על 9 מיליון דולר, תקציב גבוה עבור דה פלמה באותם זמנים, וההפקה שילמה 9 מיליון דולר נוספים כדי לשווק את הסרט. דה פלמה שקל ללהק את אל פצ'ינו לתפקיד ג'ק טרי, אך בסופו של דבר בחר בג'ון טרבולטה, שבעצמו דחק בדה פלמה ללהק את ננסי אלן (השלושה עבדו בעבר יחד על "קארי"); דה פלמה היסס בהתחלה מאחר שהוא ואלן היו נשואים באותה תקופה, ולא רצו שאלן תהיה בעלת מוניטין של שחקנית שעובדת רק עם בעלה - אך בסופו של דבר הסכים. בנוסף לטרבולטה ואלן, דה פלמה ליהק שחקנים ואנשי צוות נוספים איתם כבר שיתף פעולה בעבר: דניס פרנץ ("Dressed to Kill", "The Fury", "Body Double"); ג'ון לית'גו ("אובססיה", "העלאת קיין" בשנים מאוחרות יותר); הקולנוע וילמוס זיגמונד ("אובססיה"); העורך פול הירש ("היי אמא!" "אחיות ," "פנטום גן העדן", "אובססיה", "קארי", "הזעם"); והמלחין פינו דונאג'יו ("קארי", "סרטי בית", "לבושים להרוג").
תמות ואזכורים.
באופן תימטי, "התפוצצות" מתמקדת במכניקה של היצירה הקולנועית, ועוסק באופן ארס פואטי רפלקסיבי בסרט כמדיום שבו, באופן שבו הסגנון הוא התוכן. בסצינות רבות, הסרט מתאר את האינטראקציה בין סאונד לתמונה, את האופן שבו השניים מחוברים זה לזה, ושיטות בהן הם נערכים מחדש, מתוכננים מחדש ומאורגנים מחדש כדי לחשוף אמיתות חדשות או היעדר אמת אובייקטיבית כלשהי. בסרט נעשה שימוש בכמה מן הטכניקות שנעשו לסימני ההיכר של דה פאלמה: מסך מפוצל, עדשת הדיופטר המפוצלת, והשוט ארוך.
כמו במספר סרטי דה פלמה אחרים, "התפוצצות" בוחן את כוח האשמה; גם ג'ק וגם סאלי מונעים לעזור לתקן את עוולות עברם, כשלמעשיהם השלכות טרגיות. דה פלמה גם חוזר לבקר את נושא המציצנות, נושא שחוזר על עצמו בחלק גדול מהעבודות הקודמות שלו (למשל: "היי, אמא!," "אחיות", ו-"לבוש לרצח"). ג'ק מציג אלמנטים של אבל כזה שעובד עם צליל במקום תמונה. וכן, סצנת הפתיחה מציגה גרסה מוגזמת ומחוצנת של המציצנות בקולנוע דרך הסרט בתוך הסרט. שני מוטיבים אלו בולטים גם ביצירתו של היצ'קוק.
"התפוצצות" משלב רמיזות מרובות הן לסרטים אחרים והן לאירועים היסטוריים. השחזור האובססיבי של הגיבור להקלטת שלו לחשיפת רצח אפשרי, מתכתבים הן עם יצרים והן עם "השיחה". הסרט מרמז על אלמנטים מפרשת ווטרגייט ורצח קנדי והקונספירציות שנקשרו בהן. הסרט גם נזכר באלמנטים מפרשת צ'פקווידיק אם כי דה פלמה ניסה במכוון להימנע מהדמיון.
דה פלמה התייחס במפורש לשניים מהפרויקטים הקודמים שלו. בשלב מסוים בסרט, דניס פרנץ צופה בסרטו של דה פלמה "Murder a la Mod" בטלוויזיה. במקור, הדמות הייתה אמורה לצפות "Dementia 13" של קופולה, אך רוג'ר קורמן דרש יותר מדי עבור הזכויות. הפלאשבק בו הגיבור נזכר באירוע שבו הוביל למותו של מודיע משטרתי, נלקח גם מפרויקט שדה פלמה זנח בשם "נסיך העיר", שבסופו של דבר בוים על ידי סידני לומט.
קבלה.
"התפוצצות" שוחרר ב-24 ביולי 1981, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרים.פאולין קאל המבקרת המיתולודית שלהניו יורקר כתבה " דה פלמה זינק למקום שרוברט אלטמן השיג עם סרטים כמו "הקלפן והייצאנית" ו-"נשוויל" ושפרנסיס פורד קופולה הגיע אליו עם סרטי "הסנדק" - כלומר, למקום בו מתעלים אל מעבר לז'אנר, ומה שמעבר לו הוא חזון של אמן... זה סרט נהדר. טרבולטה ואלן הם מבצעים קורנים". בסקירה של ארבעה כוכבים של רוג'ר אברט העניק לסרט ארבעה מתוך ארבעה כוכבים בשיקגו סאן-טיימס וציין כי הסרט "מאוכלס על ידי אינטליגנציה קולנועית אמיתית. הקהל לא מושפל... אנו חולקים את ההתרגשות שבלהבין כיצד הדברים מתפתחים ונפרשים, כאשר לעיתים קרובות כל כך הסרטים זקוקים לנו רק כעדים פסיביים." באתר Rotten Tomatoes ניתן לסרט דירוג ממוצע של 85% בהתבסס על 47 ביקורות, עם ציון ממוצע של 7.75/10.
אף על פי שזכה לביקורות חיוביות, הסרט נכשל בקופות. וזכה להכנסות נמוכות בהרבה מן המצופה.
עם זאת המוניטין הציבורי של הסרט צמח משמעותית בשנים שלאחר שחרורו. כסרט על יצירת סרטים, הוא זכה להערכה רבה בקרב חובבי ויוצרי קולנוע. ביניהם, קוונטין טרנטינו ששיבח את הסרט בעקביות ודירג אותו לצד "ריו בראבו" ולצד "נהג המונית" כאחד משלושת סרטיו האהובים בכל הזמנים. הסרט גם השפיע על בחירתו של טרנטינו ללהק את טרבולטה לסרט "ספרות זולה". בנוסף טרנטינו ערך מחווה לסרט, כשהשתמש במוטיב המוזיקלי "סאלי וג'ק" מתוך הפסקול, עבור סרטו שלו "חסין מוות". נואל מורי וסקוט טוביאס מה- AV Club הציבו את "התפוצצות" במקום הראשון ברשימת הסרטים הטובים ביותר של דה פלמה ("המהותיים"), ותארו אותו כ"סרט דה פלמה המובהק ביותר, מחקר זה של אומנות הקולנוע החוקר פוליטי הכיסוי מתחתן עם מתח, הומור חולני, מיניות וציניות שמאלנית למחקר רפלקטיבי ללא הפסקה של אמנות המחקה אמנות מחקה חיים." באפריל 2011 הפך הסרט לחלק מאוסף קריטון עם הוצאת DVD ובלו-ריי. התוספות כוללות ראיונות חדשים עם בריאן דה פלמה וננסי אלן. גרסת קריטריון כוללת גם את הסרט הראשון של דה פלמה באורך העלילה "Murder a la Mod".
Break Every Rule
Break Every Rule (בעברית: לשבור כל חוק או שוברת כל חוק) הוא אלבום האולפן השישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית טינה טרנר. האלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 1986, על ידי חברת התקליטים קפיטול רקורדס. בדומה לאלבום הקודם, גם אלבום זה זכה להצלחה אדירה וגרף מעמדות פלטינה וזהב רבות.
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום הרביעי במצעד הבילבורד 200.
הצלחה מסחרית.