נכון לשנת 2011, טרם התגבש קטלוג מוסכם של עזרי ותחומי הטכנולוגיה המסייעת.
חלוקה לפי תחומי ההתמחות של הספק.
דרך חלוקה אחת של הטכנולוגיות המסייעות היא לפי תחומי העיסוק של הספקים שלהן. לחלוקה זו יש הרבה מן המשותף עם סוג הלקות של המשתמש בטכנולוגיה. החוק האמריקאי ( 1990 ,Americans with Disabilities Act) השתמש בשיטת חלוקה זו וסיווג (אך לא הגביל) את הטכנולוגיה המסייעת ל-11 קטגוריות:
ברשימה שבחוק זה חסר אזכור, למשל, לסוגי הטכנולוגיה המסייעת הבאים:
חלוקה לפי תחומי החיים בהם מסייעת הטכנולוגיה.
פריטי טכנולוגיה מסייעת מעוצבים כדי לאפשר לאנשים בעלי מוגבלות נגישות והשתתפות בתחומי החיים השונים. בהקשר זה נהוג לחלק את תחומי החיים לארבעה: עבודה, לימודים, טיפול עצמי (Self-care) ופנאי.
ניתן לחלק את פריטי הטכנולוגיה המסייעת גם על פי תחומי החיים שבהם הם מסייעים. מזלג מיוחד לאנשים עם לקות קשה בגפיים העליונות הוא פריט שעוזר בטיפול עצמי. לעומתו מכשיר שעוזר לאנשים אלה להפוך דף בספר הוא פריט המסייע הן בכל ארבעת תחומי החיים (טיפול עצמי, למידה, עבודה ובילוי בשעות הפנאי). זאת משום שקריאה נעשית למטרות מגוונות. לחלוקה זו יש חשיבות במציאת גורם המסייע במימון הטכנולוגיה המסייעת. תוכניות סיוע להשכלה יעזרו במימון פריטים המסייעים בהשכלה. תוכניות סעד יעזרו במימון פריטי השכלה, עבודה וטיפול עצמי.
חלוקה לפי רמת התחכום של היצרן.
ניתן לחלק פריטי טכנולוגיה מסייעת גם לפי רמת הידע הנדרשת לייצורם. ייצור פריטי היי-טק דורש יותר ידע מאשר ייצור פריטי לו-טק (טכנולוגיה נמוכה). המושגים "היי-טק" ו"טכנולוגיה נמוכה" הם מושגים יחסיים. מקל הליכה הוא פריט טכנולוגיה מסייעת שאינו דורש ידע רב כדי לייצרו. הוא שימש את האדם המוגבל משחר ההיסטוריה. כיסא גלגלים ממונע הוא פריט היי-טק לעומת מקל הליכה, אולם כיסאות גלגלים ממונעים שיוצרו לפני כעשרים שנה עשויים להיחשב לטכנולוגיה נמוכה ביחס לחלק מכיסאות הגלגלים הממונעים המיוצרים היום.
פריט היי-טק אינו בהכרח מוצלח יותר מפריט טכנולוגיה מסייעת נמוכה. אין היגיון בשימוש בכיסא גלגלים ממונע על ידי אדם שיכול להסתפק במקל הליכה. פריט היי-טק גם אינו בהכרח יקר יותר מפריט טכנולוגיה מסייעת נמוכה. תוכנת הקראה (תוכנה במקריאה בקול רם את פלט המחשב עבור אנשים עם לקות ראייה או דיסלקסיה) עשויה להיות תוכנת חינם ולכן להיות זולה יותר ממקל הליכה.
חלוקה לפי רמת התחכום הדרושה מהספק.
ככל שהליך ההתאמה של פריטי הטכנולוגיה המסייעת לקונה מסובך יותר, כך נדרשת מספק הטכנולוגיה המסייעת רמת תחכום רבה יותר. באופן גס, ניתן לחלק את פריטי הטכנולוגיה המסייעת לשלושה סוגים על פי רמת התחכום הנדרשת מהספק: פריטים המוכנים לשימוש עם קנייתם, פריטים שהספק צריך להתאים (לשנות מעט או לכוונן) באופן אישי לכל קונה ופריטים שיש לעצב ולייצר במיוחד עבור קונה אחד.
כעיקרון, ספקי הטכנולוגיה המסייעת מעדיפים לספק פריטים שיש להתאימם אל הקונה מעט ככל האפשר. יש לדבר שתי סיבות. האחת היא שפריטים בייצור המוני זולים בהרבה מפריטים ששונו באופן ייחודי או שיוצרו בכמות קטנה. השנייה היא שככל שפריט הוא פחות ייחודי, כך יש יותר ניסיון עבודה איתו וקל יותר לפתור תקלות הקשורות בו.
פריטים מוכנים לשימוש לעומת פריטים הדורשים התאמה אישית.
ישנם פריטים שהספק נדרש להדריך את המשתמש באופן השימוש בהם ולהתאימם אל המשתמש. פריטים אחרים הספק יכול למכור בלי לספק למשתמש התאמה והדרכה. כשהספק לא צריך להתאים ולהדריך הוא יכול להתמצא פחות בסחורה שלו ולשכור עובדים פחות מיומנים. כיסאות גלגלים, למשל, יכולים להיות בשתי קבוצות פריטים אלה. מי שמוכר כיסאות גלגלים לאנשים שצריכים להשתמש בכיסאות אלה כל יום ולמשך כל היום, חייב להתאים כל כיסא למידותיו של המשתמש (רוחב ורכות המושב, מיקום הרגליות וכו'), לסביבת מגוריו ועבודתו (רוחב הכיסא, סוג הצמיגים וכו'), ללקותו (כיסא ידני או ממונע, מערכת ההיגוי של מערכת ההנעה, מידת התמיכה בגב וכו'). הוא חייב גם לתת הדרכה בתפעול מערכת ההיגוי, באחזקה וכיוצא בזה. ספק כזה צריך להזמין כל חלק של כיסא הגלגלים בנפרד אחרי שהוא מאבחן את המשתמש ולהרכיב את הכיסא בבית המלאכה שלו.
לעומת זאת, מי שמוכר כיסאות גלגלים לאנשים שמשתמשים בהם רק עבור התנייעות למרחקים ארוכים ומי שמוכר כיסאות גלגלים לבתי חולים, נמלי תעופה או מוסדות אחרים שבהם מבקר מזדמן עשוי להזדקק לכיסא גלגלים לזמן מה, יכול לספק כיסאות זולים, אחידים ופשוטים לתפעול בלא לתת שום הדרכה ובלא להתאים את הכיסא לאף אדם. ספק כזה לא צריך לאבחן שום משתמש ולא צריך להרכיב את הכיסאות.
דוגמה אחרת לפריט שיש להתאימו היא מקלדת לאנשים לקויי ראייה. על הספק להתאים את חזות המקלדת ליכולת הראיה של המשתמש. ישנם, למשל, אנשים עם לקות ראייה שצריכים מקלדת בגודל סטנדרטי, בצבע שחור, עם תוויות לבנות גדולות או צהובות גדולות. אחרים צריכים שכלל המקלדת תהיה בתחום ראייתם ויש לתת להם מקלדת קטנה. ספק של מקלדות כאלה צריך ידע באופטומטריה.
פריטים שיש לעצבם במיוחד בהתאמה למשתמש מסוים.
ישנם משתמשים שאי אפשר להתאים להם שום פריט טכנולוגיה מסייעת הקיים בשוק ויש לעצב ולייצר עבורם פריטים המתאימים להם באופן אישי. מקרים אלה נדירים יחסית ועם הצטברות הניסיון בתחום הטכנולוגיה המסייעת, הם הולכים ומתמעטים. מזרנים וריפודים לכיסאות גלגלים עבור אנשים עם עקמת קשה היו מיוצרים ומעוצבים בעבר באופן אישי עבור כל קונה. הספקים השונים היו צריכים לחשוב באופן יצירתי כדי לייצר פריטים אלה. כיום ישנן ערכות שונות שמאפשרות לספק לייצר בנוהל קבוע פריטים אלה בבית המלאכה שלו. ערכות אלה הופכות, למעשה, פריטי טכנולוגיה מסייעת אלה מפריטים שיש לעצבם מחדש לכל קונה לפריטים שיש רק להתאימם לקונה. אחת הערכות האלה מכילה את כל החומרים הדרושים לריאקציה כימית היוצרת ספוג שניתן לצקת בתבנית כאשר מושיבים או משכיבים בה את הקונה. באופן זה מייצרים מזרן ספוג קשיח בצורת גבו של הקונה. ערכה אחרת מאפשרת להושיב או להשכיב את הקונה על שק שבו פתיתי קלקר ולשאוב את האוויר מהשק עד שהפתיתים נצמדים זה לזה בחוזקה. כך מתקבל מזרן בעל צורת גבו של הקונה ובעל מידת הקשיחות הרצויה.
פריטים שעשוים לדרוש עיצוב אישי ויצירתיות בעשור הראשון של המאה ה-21 הם פריטים להנגשת מקלדות מחשב עבור אנשים עם לקות תנועה גפיים העליונות בשל שיתוק מוחין. תפקוד הידיים של בעלי הפרעות בהנעת הידיים בשל שיתוק מוחין שונה מאוד מאדם לאדם ופתרונות שמועילים לחלק מאנשים אלה אינם מועילים לאחרים. בחלק מהמקרים כוונון רגישות המקלדת ללחיצות קצרות בעזרת לוח הבקרה של המחשב פותר את הבעיה. במקרים אחרים יש להיעזר במגן מקלדת מחורר מפלסטיק קשיח. יש מקרים בהם ניתן להשתמש במערכת שמאפשרת חיבור תמליל בלא מקלדת (למשל מערכת זיהוי קולי) אולם יש אנשים שאף אחד מפתרונות אלה אינו מתאים להם.
חלוקה לפי רמת התחכום הדרושה מהמשתמש.
ניתן לחלק פריטי טכנולוגיה מסייעת גם לכלים (Tools) ולאביזרים (Appliances). העוסקים בטכנולוגיה מסייעת מכנים בשם "כלים" את הפריטים שהמשתמש צריך ללמוד כיצד להפעיל ביעילות ואילו בשם "אביזרים" הם מכנים את הפריטים שהמשתמש אינו צריך ללמוד להפעיל. מזרן ישיבה מיוחד לכיסא גלגלים הוא "אביזר טכנולוגיה מסייעת" ואילו מערכת ההיגוי של כיסא הגלגלים הממונע עשויה להיות "כלי טכנולוגיה מסייעת" (ראו קוק והאססי 2001).
טכנולוגיה מסייעת והחוק.
בעשורים האחרונים של המאה העשרים חוקקו במדינות רבות חוקים לסיוע ושוויון הזדמנויות לאנשים עם לקויות. במדינת ישראל חוקק חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות. לא בכל מדינה בה חוקקו חוקים כאלה הוזכר בחוק המושג "טכנולוגיה מסייעת". אולם, חוקי שוויון לאנשים עם לקויות עשויים לעודד שימוש בטכנולוגיה מסייעת גם בלי לנקוב בשמה. לדוגמה, החוק האמריקני Air Carrier Access Act (ACAA, 49 U.S.C. 41705) המחייב נמלי תעופה ומטוסים להיות נגישים לאנשים עם מגבלות, אינו מזכיר את המושג "טכנולוגיה מסייעת", אך מעודד עיצוב ורכישה של פריטי טכנולוגיה מסייעת. מעבר לזאת, חוקים המעודדים פיתוח טכנולוגיה מסייעת ושימוש בה התבררו כבעלי השפעה חוצת גבולות.
החקיקה בארצות הברית
בשנת 1988 חוקק החוק הפדרלי "חוק הטכנולוגיה המסייעת לאנשים עם מוגבלות" Technology-Related Assistance for Individuals with Disabilities Act P.L. 100-104 קרוי גם The Tech Act P.L. 10-104 . מטרת החוק היא לספק סיוע פיננסי למדינה על מנת לעזור ולפתח תוכניות לטכנולוגית סיוע Assistive Technology לאנשים עם מוגבלות. החוק הפדרלי האמריקאי משנת 1988 מגדיר טכנולוגית סיוע היא "כל פריט, פריט ציוד, או מערכת מוצרים, המאפשרת התאמה אישית, המשמשת להגדלה, שימור או שיפור היכולות הפונקציונליות של אנשים עם מוגבלויות" (PL 108-364 the Assistive Technology Act,1998). תקנות החוק עודכנו בשנת 2004. הנוסח החדש הגדיר כל ציוד או מוצר אשר נרכש באופן מסחרי על המדף, הותאם אישית ומשמש לשיפור תפקודי של אוכלוסיית נכויות התפתחותיות.
טכנולוגיות מסייעות בישראל
טכנולוגיות מסייעות עדיין לא הוגדרו במסגרת חוק בארץ באופן ישיר. עד כה קיימת התייחסות לנגישות לאנשים עם מגובלות ובמסגרת זו גם טכנולוגיות מסייעות, במסגרת חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות (1988). על פי החוק "…יש לתת מענה הולם לצרכיו (של המוגבל) באופן שיאפשר לו לחיות את חייו בעצמאות מרבית, בפרטיות ובכבוד, תוך מיצוי מלוא יכולתו".