ההצרחה היא תנועה מיוחדת למלך שניתן לבצעה בכל שלב משלבי המשחק בהינתן חמישה תנאים: המלך והצריח נמצאים באותה שורה, המלך לא זז ממקומו לפני ביצוע ההצרחה, הצריח לא זז ממקומו טרם ההצרחה, המלך לא עובר דרך ערוגה מאוימת, והמלך אינו נמצא באיום של שח בעת ההצרחה (כלומר, אסור להימלט משח בעזרת הצרחה). כמו כן, הצריח לא ימצא עצמו מאוים על ידי כלי של היריב, במשבצת החדשה, שלאחר ההצרחה.
תפקידי המלך במשחק.
בפתיחת המשחק ובאמצעו, המלך בדרך כלל לא משתתף באופן פעיל במשחק. במקום זאת, השחקן יגן בדרך כלל על המלך בעזרת הצרחה המביאה את המלך אל פינת הלוח, מאחורי שורה של רגלים ידידותיים. בסוף המשחק, כשרוב הכלים כבר נעלמו מהלוח, המלך יוצא בדרך כלל ממקום מחבואו ומשתתף באופן פעיל במשחק, וכך הוא מקבל תפקיד חשוב בקידום הרגלים להכתרה ותפקידים נוספים כדוגמת תמיכה במט.
קשה להעריך את ערכו של המלך כי לא ניתן להחליפו תמורת כלים אחרים (בתוכנות שחמט בדרך כלל ערכו של המלך הוא 200). עם זאת, למלך תפקיד חשוב בסוף המשחק ובדרך כלל מעריכים אותו מעט יותר מהרץ או מהפרש. עמנואל לסקר העריך אותו כשווה ערך לפרש ולרגלי גם יחד.
במשחק שחמט מלך הגבעה המלך יותר חזק מבשחמט סטנדרטי, שכן שחקן שמצליח להביא את המלך שלו לאחת מהמשבצות המרכזיות בלוח ראשון מנצח.
איומים על המלך.
שחקן לא יכול להביא את המלך שלו לערוגה שנמצאת תחת איום של כלי יריב (וגם לא להעביר אותו בערוגה כזאת בהצרחה). איום על המלך של היריב נקרא "שח". על שחקן הנמצא ב"שח" להוציא מיד את המלך מהאיום. מצב שבו אין לשחקן דרך להסיר את האיום נקרא "מט" והוא ניצחון לשחקן המאיים.
נגדה.
נגדה הוא מצב שבו שני המלכים נמצאים באותו טור או באותה שורה כשרק ערוגה אחת מפרידה ביניהם. לנגדה תפקיד חשוב בסוף המשחק כשלאחד הצדדים יש רגלי עודף. העמדה הזאת חשובה במיוחד כי אם המלך השני יוצא מהנגדה ייתכן שהשחקן השני יוכל לכבוש את הערוגות החשובות עם המלך שלו ובעזרתו לקדם את הרגלי שלו לשורת ההכתרה.
בסיומי משחק שבהם נותר רק רגלי אחד למיקום הרגלי ולמיקום המלכים חשיבות עליונה בכניסה לנגדה וליציאה ממנה. בסיומים כאלה נעשה שימוש מרובה בכפאי.
תאוריה.
למלך חשיבות רבה בטקטיקה בסוף המשחק כי בדרך כלל בשלב זה לא נותרים כלים רבים מלבד הרגלים והמלך יכול להשתתף באופן פעיל בתקיפת שורות החיילים של היריב ואפילו במזלגות פשוטים אם היריב לא מקפיד על כללי הזהירות. בסיום המשחק, תפקידו החשוב ביותר של המלך הוא בדרך כלל סיוע בהכתרת אחד הרגלים ומתן המט.
המלך יכול לסייע להכתיר את הרגלי בהינתן שניים מתוך התנאים הבאים (בהנחה שנותרו על הלוח רק שני מלכים ורגלי אחד):
אם המלך היריב נמצא לפני הרגלי הידידותי, היריב יזכה בתיקו, למעט המצב שבו המלך הידידותי נמצא בערוגה כזאת שתמנע מהמלך היריב להפריע לרגלי הידידותי להכתיר.
דוגמה להכתרה (בתרשימים):
סונורנטיות
איסור ריבית בדת
איסור ריבית בדת הוא איסור הקיים בדתות שונות על מתן או קבלת תמורה על הלוואה, במקרים מסוימים או באופן גורף.
ביהדות זהו איסור הלכתי מדאורייתא, למעט באופן שהלווה או המלווה אינם יהודים, או במקרה של היתר עסקה, שהופך לפי המצדדים בו את הריבית לרווח. גם באסלאם ובדת ההינדואיזם נאסרה הריבית. בנצרות נאסר הדבר במפורש, והעוסקים בעסקאות שכאלו נחשבים לפחותי-עם ולקיחת הריבית נחשבה כשפלות מוסרית.
איסור הריבית ביהדות.
איסור ריבית על פי ההלכה היהודית מתייחס הן לקבלת ריבית והן לנתינתה, בין יהודים. ריבית נקראת בתורה "נֶשֶׁך" או "מרבית", והתורה מזהירה מפניה בכמה מקומות:
הלוואה ברבית אסורה על פי היהדות גם למלווה וגם ללווה. המלווה עובר על שישה לאווים; חמישה המוזכרים כאן וכן על איסור "וְלִפְנֵי עִוֵּר, לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל". הלווה עובר על שני לאווים בלבד: א). "לֹא תַשִּׁיךְ לְאָחִיךָ" ב). "וְלִפְנֵי עִוֵּר, לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל". הערב, העדים והסופר שכותב את שטר ההלוואה עוברים על "לֹא תְשִׂימוּן עָלָיו נֶשֶׁךְ". הסרסור וכל מי שמסייע בכל צורה שהיא ללווה או למלווה עוברים על "וְלִפְנֵי עִוֵּר, לֹא תִתֵּן מִכְשֹׁל".
לנכרי אין איסור רבית על פי התורה, ומותר ליהודי להלוות ברבית לנכרי. יש סוברים שקיימת מצווה להלוות לנכרים בריבית. בארצות הנצרות והאסלאם מקצוע ההלוואה ברבית זוהה עם היהודים, בשל האיסור הגורף של דתות אלו על עיסוק במקצוע זה. הזיהוי של היהודים עם ההלוואה ברבית הוליד סטריאוטיפ אנטישמי של היהודים כחמדנים וקמצנים. כך למשל המחזה 'הסוחר מוונציה' של שייקספיר עוסק ביחסים עסקיים בין סוחר איטלקי לבין יהודי המתפרנס מהלוואה ברבית בשם שיילוק. היהודי מוצג במחזה כקמצן ותככן הדורש את ליטרת הבשר של הסוחר אם יאחר בתשלום חובו.
היתר עסקה הוא קונסטרוקציה הלכתית המאפשרת מתן הלוואה בריבית במסגרת ההלכה היהודית במקרים של הלוואה בעלת אופי עסקי. ההיתר מתייחס לריבית כהסכם חלוקת רווחים של שותפים. לפי פוסקים רבים, אסור להשתמש בהיתר זה למטרות צרכניות.
איסור הריבית באסלאם.
הריבית נקראת בערבית ריבא (ربا), ואסורה על פי חוקי דת האסלאם. קיימות דעות שונות ביחס לפרשנות הדתית של איסור ה"ריבא". הפרשנות המקובלת בבנקאות האסלאמית המודרנית היא שכל סוג של ריבית נחשב כריבא.
הגישה הפשטנית היא שרק כאשר ערך החזר ההלוואה עודף על ערך ההלוואה, הדבר נחשב לריבא. כאשר החלו לייצר מטבעות ממתכות זולות, המשפטנים המוסלמים סברו שהחזר חוב בסכום גבוה מההלוואה לא נחשב לריבא, משום שהם התמקדו בערך האמיתי של הכסף (הנקבע על ידי המשקל בלבד), ולא בערכו המספרי. לדוגמה: אפשר היה לשלם תמורת הלוואה של 1000 דינר - 1050 דינר, באם משקלם המצטבר זהה (מטבעות שונים מאותה תוצרת לא היו במשקל זהה).
עם זאת, שערי הריבית המודרניים (שעוסקים בערך המספרי בלבד ולא במשקל) אסורים לפי כל הדעות באסלאם.
לאחר המהפכה האיראנית בשנת 1979, חוקק באיראן חוק "Usury free low", שבהתאם לחוקי השריעה אוסר על הבנקים באיראן לגבות ריבית, אבל מתיר להם לשלם ריבית על פיקדונות.
איסור הריבית בנצרות.
הנצרות למדה מן התנ"ך כי איסור לקיחת ריבית הוא איסור כוללני ללא אפשרות להיתר עסקה, וחל על כל הלוואה, כולל הלוואות מסחריות. אשר על כן, לקיחת ריבית נחשבה כשפלות מוסרית.
בספרו של דנטה הקומדיה האלוהית, החוטאים בהלוואה בריבית מוצאים את עצמם במעגל השביעי בגיהנום ונמצאים במדבר חול רותח שעליו יורד גשם של אש
על פי הנצרות, התנ"ך אוסר את הריבית רק על המלווה ולא על הלווה.
איסור הריבית בהינדואיזם.
על פי דת ההינדואיזם אסורה לקיחת ריבית בכל אופן.
נאד
נֹאד הוא כלי קיבול לנוזלים העשוי מעור בעלי חיים שהיה בשימוש נרחב בעיקר בעת העתיקה בהיעדרם של כלי קיבול מודרניים כגון בקבוק, פחית וכדומה.
שימוש.
על פי רוב שימש הנאד לנשיאת מים, יין או נוזלים אחרים למרחקים או לחלופין, שימש מיכל לאחסון נוזלים כחלב או יין בבתי מגורים. לעיתים שימש מצוף אוויר לשם חציית נהרות ונחלים. המקרא משתמש לעיתים במילה הנרדפת "חֶמֶת" כמו בביטוי "חמת מים": (בראשית, פרק כ"א, פס' י"ד), ובגמרא, בה סוגיות שלמות עסקו בדיני הנאד, נקרא הנאד "סיכתא".
אזכורים במקרא.
במקרא מוזכר הנאד בעיקר כחלק מהצידה שלוקחים עמם אלו היוצאים למסע ארוך.
ביטויים נפוצים.
המונח נאד בפני עצמו משמש בימינו בעיקר בהקשר המקראי של כלי קיבול, בעיקר בצירוף "נאד מים" או "נאד יין". יחד עם זאת המונח הושאל למספר ביטויים נוספים:
אפקט הפרפר 2
אפקט הפרפר 2 הוא סרט ההמשך לסרט "אפקט הפרפר" בו שיחק אשטון קוצ'ר, אשר יצא לאקרנים בשנת 2006. עלילת הסרט אינה קשורה לעלילת הסרט הראשון, אך נושאיהם דומים. השחקנים הראשיים בסרט הם אריק לייבלי ואריקה דוראנס ובמאי הסרט הוא ג'ון ר. לאונטי. בשנת 2009 יצא סרט המשך לסרט זה - .
הסיסמה של הסרט היא: "האם תוכל לשנות את העבר בלי להרוס את העתיד?".
עלילה.
ניק (אריק לייבלי) נקלע עם חברתו וחבריו לתאונת דרכים קטלנית ורק הוא שורד. בניסיון לשמור על משרתו במקום העבודה שלו, עקב הלחץ מופיעים אצלו התקפים חוזרים כאשר הוא מביט בתמונות מן העבר שהוא לא מצליח להסביר. כשהוא מגלה שהוא יכול לעבור בזמן הוא מנסה לשנות את העבר כך שחבריו היקרים לא יפגעו בתאונה, הוא מבין בסופו של דבר שהשינוי לא גורם לדבר טוב.
עיצור סונורנטי
צליליות
עיצורים בלתי קוליים
עיצור קולי
עיצור אטום
עיצור בלתי קולי
אסטי (נפה)
נפת אסטי (באיטלקית: Provincia di Asti) היא אחת הנפות במחוז פיימונטה שבאיטליה, ובירתה בעיר אסטי. שטחה הוא 1,504.5 ק"מ ואוכלוסייתה מנתה 206,265 תושבים בשנת 2004.
שמור את
זכור את
כבד את
אמיר אביאל אור
משפחת החתוליים
אלסנדריה (נפה)
נפת אלסנדריה (באיטלקית: Provincia di Alessandria) היא נפה באיטליה עם אוכלוסייה של כ-430,000 תושבים (נכון ל-2015) ושטח של 3,560 קמ"ר. הנפה ממוקמת בדרום-מערב מחוז פיימונטה. בצפון הוא גובלת עם נפת ורצ'ילי ובמערב עם נפת טורינו ועם נפת אסטי. בדרום היא משיקה למחוז ליגוריה, ובדרום-מערב היא משיקה למחוז אמיליה-רומאניה ובמזרח - למחוז לומברדיה.
עיר הבירה של הנפה היא אלסנדריה. בנפה יש 160 עיריות.
אפקט הפרפר 2 (סרט)
אסטי
אַסְטִי (באיטלקית: Asti; בפימונטזית Ast) היא עיר במחוז פיימונטה בצפון-מערב איטליה, 55 ק"מ מזרחית מהעיר טורינו במישור נהר טנרו. היא בירת חבל הארץ אסטי.