אחד הבניינים המעניינים ברוממה, על אף שאינו מקורי לה, הוא בניין הטלוויזיה הישראלית השוכן בקצהו המרוחק של רחוב תורה מציון. הבית נבנה בשנות ה-50 כחלק מפיתוח אזור התעשייה בסביבת רוממה. ייעודו המקורי היה לשמש מפעל לליטוש יהלומים, אך התוכנית נגנזה לאחר מלחמת ששת הימים. לבסוף הוחלט לשכן במבנה את רשות השידור, שפעלה במקום משנות ה-70. ילדי ישראל ידעו מאז לזמזם את המילים "מערכת תוכניות הילדים והנוער, הטלוויזיה הישראלית, רוממה, ירושלים". עד סגירתו ב 2017, שידר הערוץ הראשון מרוממה, דבר שהוליד את הביטוי התקשורתי: "הדינוזאורים של רוממה". כיום, לאחר סגירת רשות השידור ומעבר תאגיד 'כאן', הבניין מיועד להריסה ובמקומו תוקם שכונת מגורים.
התחנה המרכזית.
מבנה נוסף שאינו קשור לתולדות השכונה, אך בולט בה מאוד, הוא מבנה התחנה המרכזית החדשה. התחנה ההיסטורית של ירושלים שכנה החל משנות ה-40 של המאה ה-20 ברחוב יפו, סמוך ל"בניין העמודים", אך עברה לקרבת רוממה בשלהי שנות ה-60. עד אז שכן במקום מושב הזקנים הכללי המאוחד, אשר התפנה בשל כך לגבעת סן סימון (שם הוא שוכן עד היום). כאשר החלה להתגבש תוכנית התחנה המרכזית החדשה, התנגדו תושבי רוממה לפרויקט, בשל חששם מפני "מפלצת אורבנית" נוסח התחנה המרכזית החדשה של תל אביב. בעקבות כך תוכנן מבנה, אשר חזיתו הקדמית הפונה לרחוב יפו גבוהה ובולטת, בעוד שחזיתו האחורית הפונה לשכונת רוממה צנועה ונמוכה. כן הוחלט כי דלת הביטחון הפונה לכיכר אלנבי תישאר סגורה. מבנה התחנה החדשה נפתח לקהל בשנת 2001.
אלמנטים אדריכליים מיוחדים.
בתיה המפוארים של רוממה הושפעו מאוד מן הבנייה הערבית האמידה של יושבי שייח' באדר וליפתא הסמוכות. הדבר בא לידי ביטוי בדגש הרב שניתן לגימורי האבן של החלונות, המרפסות וגרמי המדרגות. כן ניכרת תשומת לב רבה בסוג האבן ובאיכות עיבודה, עד כדי הבאת אבנים ממחצבות מרוחקות. לבתים רבים חזית מסוגננת, הכוללת מרפסת קדמית עם מניפת מדרגות.
ברבים מהבתים ניתן למצוא עד היום מנטשלך – תפסני תריסים מברזל, המעוצבים כפני גבר או אשה, ומכאן שמם בגרמנית - "אנשים קטנים". המנטשלך הובאו מאירופה לארץ ישראל במחצית המאה ה-19 על ידי הטמפלרים יושבי המושבות הגרמניות, והשימוש בהם התפשט ברבות ממושבות היהודים בארץ. רוממה היא אחת השכונות הבודדות בירושלים שבה נעשה שימוש כה רב במנטשלך.
אוליבר נורת'
אוליבר לורנס נורת' (באנגלית: Oliver Laurence North; נולד ב-7 באוקטובר 1943 בסן אנטוניו שבטקסס), לוטננט קולונל (סא"ל) בדימוס מחיל הנחתים האמריקני, נודע בעיקר בשל חלקו בפרשת איראן-קונטראס. לאחר הקריירה הצבאית שימש כפרשן פוליטי שמרני, ומנחה התוכנית "סיפורי מלחמה עם אוליבר נורת'" בערוץ החדשות פוקס ניוז. משנת 2018 מכהן כנשיא איגוד הרובאים הלאומי.
אוליבר נורת' הוא בוגר מחזור 1968 של האקדמיה הימית של ארצות הברית ושימש כקצין בחיל הנחתים עד לפרישתו בדרגת לוטננט קולונל (סא"ל), לאחר 20 שנות שירות. בעת שירותו בווייטנאם זכה לעיטור כוכב הכסף, כוכב הארד (עם סימון V לאומץ לב) ופעמיים בלב הארגמן.
נורת' ניצב במרכזה של תשומת הלב האמריקנית במהלך פרשת איראן-קונטראס, אז היה מוצב במועצה לביטחון לאומי בזמן ממשל רייגן והיה מעורב במכירה החשאית של טילי נ"ט וטילי נ"מ לאיראן, על אף התחייבותו הרשמית של הממשל שלא לנהל קשרי מסחר עם מדינה זו. את הרווחים מהמכירה, בשווי מיליוני דולרים, העבירו נורת' ומפקדו, סגן אדמירל ג'ון פוינדקסטר, בחשאי למחתרת הקונטראס בניקרגואה, פעילות שהייתה אז לא-חוקית.
נורת' נשוי לבטסי סטוארט, ולהם ארבעה ילדים.
שירותו.
נורת' גדל בעיירה פילמונט שבמדינת ניו יורק, וסיים את לימודי התיכון שלו ב-1961. הוא למד שנתיים באוניברסיטת ניו יורק ברוקפורט, ובמהלך לימודיו העביר קיץ אחד בקורס מפקדי מחלקות של חיל הנחתים בקואנטיקו שבמדינת וירג'יניה, והחליט ב-1963 להתגייס לאקדמיה של הצי. עם סיום לימודיו בשנת 1968 הוסמך כסגן משנה בחיל הנחתים. לאחר הסמכתו לקצונה, עבר קרולאק בחיל הכשרה כלוחם וקורס קציני חי"ר. לאחר מכן לחם בווייטנאם כמפקד מחלקה. על האופן שבו כבש בראש מחלקתו, שספגה נפגעים רבים, עמדת מקלע מבוצרת של צבא צפון וייטנאם, עוטר נורת' בכוכב הכסף. עם שובו שימש כמדריך בבסיס ההכשרה לקציני נחתים בקואנטיקו. נורת' קודם לדרגת קפטן (מקביל לסרן) ב-1971 ועבר לשרת בבסיס ההכשרה הצפוני של חיל הנחתים באוקינאווה שביפן. לאחר תקופת שירות זו שירת ארבע שנים במפקדת הנחתים בארלינגטון שבמדינת וירג'יניה, ובמהלך תקופה זו קודם לדרגת מייג'ור (רב-סרן). לאחר מכן שירת שנתיים כקצין המבצעים של דיוויזיית הנחתים השנייה שבסיסה בצפון קרוליינה. בהמשך היה מעורב במבצע ציפורן הנשר. ב-1981 השתתף בקורס קציני מטה של האקדמיה של הצי בניופורט, ולאחר מכן הוצב במועצה לביטחון לאומי בוושינגטון, שם שירת עד לפיטוריו ב-1986. במהלך תקופה זו קיבל דרגת לוטננט קולונל.
פרשת איראן-קונטראס.
נורת' הגיע למרכז תשומת הלב הציבורית בשל מעורבותו בפרשת איראן-קונטראס, בה מילא את תפקיד המתאם הראשי של מכירת נשק לאיראן באמצעות מתווכים, והפניית הרווחים לקונטראס בניקרגואה. הוא היה אחראי ליצירת הרשת החשאית לתמיכה בקונטראס לאחר שתיקון בולנד אסר על סוכנויות המודיעין האמריקניות להקצות משאבים לתמיכה בקונטראס.
על פי ארכיון הביטחון הלאומי שלח נורת' אימייל לג'ון פוינדקסטר ב-23 באוגוסט 1986 ובו תיאר פגישה עם נציגו של נשיא פנמה, מנואל נורייגה, שביקש את עזרתו בשיפור תדמיתו והסרת האיסור על מכירת נשק לצבא פנמה. בתמורה הציע נורייגה את עזרתו ב"טיפול" בשלטון הסנדיניסטה. נורת' העלה את הרעיון לשלם לנורייגה מיליון דולר במזומן, מכספי פרויקט דמוקרטיה שנצברו ממכירת נשק אמריקני לאיראן.
בנובמבר 1986 נחשפו בציבור פרטי עסקת הנשק, והנשיא רייגן פיטר את נורת'. ביולי 1987 זומן נורת' להעיד בפני ועדה משותפת של שני בתי הקונגרס לחקירת פרשת איראן-קונטראס. במהלך השימוע הודה נורת' כי שיקר לקונגרס, ותירץ את העבירה בכך שראה בקונטראס לוחמי חירות. העדות שודרה בטלוויזיה ועוררה רושם רב, הן בקרב מתנגדיו והן בקרב תומכיו ובמידה רבה הפכה אותו לדמות מוכרת בארצות הברית.
מאוחר יותר הוא הועמד לדין על המעשים שהודה בהם. ב-1988 החל משפטו של נורת'. הוא נמצא אשם בשלושה מתוך 16 סעיפי האישום שהואשם בהם ב-4 במאי 1989: קבלת דבר במרמה, סיוע לשיבוש חקירת קונגרס, והשמדת מסמכים. ב-5 ביולי 1989 גזר עליו בית המשפט שלוש שנות מאסר תנאי, שנתיים בפיקוח קצין מבחן, קנס של 150 אלף דולר ו-1200 שעות עבודות שירות. בזכות עתירה של האגודה האמריקנית לזכויות האזרח ביטל בית הדין לערעורים את הרשעתו לאחר שהתברר כי ייתכן ועדים במשפטו של נורת' הושפעו שלא כהלכה מהעדות שהעיד בקונגרס במסגרת חסינות שהובטחה לו. בית המשפט העליון סירב לבחון את המקרה, ולכן ביטל בית המשפט המחוזי את כל האישומים כנגד נורת' ב-16 בספטמבר 1991.
חייו המאוחרים.
ב-1994 הציג נורת' את מועמדותו לסנאט כמועמד הרפובליקני של מדינת וירג'יניה. הוא הפסיד במירוץ לדמוקרט צ'ארלס רוב, חתנו של הנשיא לינדון ג'ונסון. ערב הבחירות התראיינה אשת הנשיא ננסי רייגן ואמרה כי נורת' שיקר לבעלה בדיונים שהיו ביניהם על פרשת איראן-קונטראס. מועמדותו של נורת' תועדה בסרט הדוקומנטרי מועמד מושלם (A Perfect Candidate).
מאז הספיק נורת' לכתוב מספר רבי-מכר. הוא כותב טור המתפרסם בתפוצה ארצית, מנחה את התוכנית "סיפורי מלחמה עם אוליבר נורת'", ומשתתף קבוע בתוכנית "האניטי וקולמס" ברשת פוקס ניוז. נורת' הופיע בתפקיד עצמו בכמה סדרות טלוויזיה, בהן הקומדיה "כנפיים", ובשלושה פרקים של סדרת הדרמה "ג'אג".
ב-2018 מונה לנשיא איגוד הרובאים הלאומי.
אידניבה
אידניבה (בערבית, إدنبّة) היה כפר ערבי בשפלת יהודה כ-22 קילומטרים דרומית לרמלה וכ-2 קילומטרים צפונית מזרחית לכפר מנחם בגובה 150 מטרים מעל פני הים.
במהלך מלחמת העצמאות נמלטו רוב תושביו ממנו ולאחר שצה"ל כבש את האזור הוא גירש את הנותרים והרס מספר בתים. על אדמות הכפר שוכן הקיבוץ כפר מנחם.
בשנת 1596, בתקופת השלטון העות'מאני, מנו תושבי הכפר 198 נפשות ועסקו בחקלאות ובגידול בעלי חיים. תושבי אידניבה היו מוסלמים בני חמולת חימור שמוצאה מתימן.
בתקופת המנדט הכפר היה שייך לנפת רמלה במחוז לוד.
ב-1935 הוקם מושב ארגון מנחם על אדמות שנקנו מהכפר (במעין מובלעת בתוך שטחו). המושב הוחרב ב-1936 במהלך המרד הערבי הגדול, ב-28 ביולי 1937 הוקם מחדש המושב במסגרת יישובי חומה ומגדל אך לא החזיק מעמד. ב-6 בדצמבר 1939 נערך חג עלייתו של קיבוץ במקום שנקרא הפעם "כפר מנחם" המייסדים החדשים היו מבני הארץ וחברי "קבוצת כרית"
בסקר הכפרים המנדטורי משנת 1945 השתרע הכפר על פני 8,103 דונם (מתוכם 1,082 בבעלות יהודית) ואוכלוסייתו נאמדה ב-490 נפשות
במהלך מלחמת העצמאות, בתחילת חודש יולי 1948, נמלטו רוב תושבי אידניבה מכפרם (יחד עם רוב הערבים תושבי האזור) לאחר נפילת הכפר הגדול הסמוך תל א-צאפי במסגרת מבצע אנ-פאר של צה"ל. ב-17 ביולי כבש כוח צה"ל את הכפר, גירש את התושבים שנותרו בכפרים אידניבה, ג'יליא, קזאזה, ומע'לס ופוצץ מספר בתים.
לאחר קום מדינת ישראל התרחב קיבוץ כפר מנחם על חלק מאדמות אידניבה. חורבות החלק הבנוי של הכפר מצויות על גבעה מדרום לכביש 383 בקרבת "יער חרובית", מול הפנייה לבסיס צבאי סמוך. שרידי הכפר מצויים כיום בתוך סבך צמחייה שמקשה על מציאתם, מלבד כניסה מקושתת למערה או חורבה.
אנרכיזם נוצרי