לעיתים קרובות, מתאמפטמין משפיע על האפרודיזיאק, האופוריה, וגם המרצת הגוף. הסם תואר גם כמשמש "תת-תרבות שלמה המכונה כמסקס ומבוססת על שימוש במתאמפטמין." גברים הומואים השייכים לתת-תרבות זו, בדרך כלל, ייפגשו דרך אתרי היכרויות באינטרנט בשביל לקיים סטוץ. באתרים כאלו, גברים כוללים לרוב סימנים כגון "chems" או "PNP". מאחר שתרופות ממריצות כמו מתאמפטמין מעכבות באופן דרסטי את הצורך בשינה, מגבירות את העוררות המינית ונוטות לעכב שפיכה, מפגשים מיניים מסוג הכמסקס יכולים להימשך שעות רבות ואף ימים.
מתאמפטמין שנלקח מעבר לכמויות שנקבעו או מומלצות יאריך את תסמיני השכרות עד לכ-8 שעות. במקרים מסוימים, מפגשים מיניים אלו מתרחשים ברציפות במשך מספר ימים יחד עם שימוש חוזר במתאמפטמין. מתאמפטמין משמש ליצירת אופוריה, "הגברת התיאבון המיני", והגברת הסיבולת המינית. ההתרסקות בעקבות השימוש במתאמפטמין באופן זה היא לעיתים קרובות חמורה, ועלולה לגרום להיפרסומניה ניכרת.
קטמין שונה מאוד מתרופות הכמסקס העיקריות, מפני שמדובר בהזיה דיסוציאטיבית שמעוותת את התפיסות ויוצרת תחושת ניתוק. קטמין משמש במפגשים עם כמסקס כדי "לשפר את החוויה של יחסי מין או פיסטינג אנאלי קולט".
מחקר שנערך ב-2016, בקרב משתתפי סאונה בברצלונה, ספרד, מצא כי התרופות הנפוצות ביותר בכמסקס הן: .
מחקר שנערך ב-2014 על כמסקס בלונדון, הממלכה המאוחדת, הצביע על כך שהתרופות הקשורות לכמסקס כוללות מפדרון, GHB/GBL, קריסטל מת', קטמין וקוקאין.
פוסטים באינטרנט של גברים המבקשים חוויות כמסקס נוקטים, לעיתים קרובות, בסלנג כדי לזהות באיזה סם הם השתמשו. תרופות אלה נוטות לעכב זקפת פין. כתוצאה מכך, גברים רבים העוסקים בכמסקס משתמשים בתרופות לאין-אונות כגון ויאגרה, ורדנפיל וסיאליס.
בעבור חלק מהמשתתפים בכמסקס, שימוש בחומרים עשוי להקל על תהליך של "התנתקות קוגניטיבית" מהפחדים הקשורים להיבדקות מחלות מין, כמו כן HIV/איידס, במהלך קיום יחסי המין. שיחות פופולריות על "אי-עכבות" מספקות אליבי מקובל עבור פעילויות העוסקות בהשפעתם של ממריצים.
סיכונים.
אותו אובדן עכבות שנגרם על ידי סמים הופך את חובבי הכמסקס לפגיעים יותר לאיומים מיידיים יותר, כגון שוד, אונס בפגישה, תקיפה או רצח, על ידי מישהו שאותו הם פוגשים לצורך קיום יחסי מין. גברים בזירת הכמסקס הצהירו כי הסכמה מינית אינה מוגדרת בצורה ברורה ויכולה להוות תפיסה והנחה כי כל אחד שנמצא במפגשים המיניים מסכים.
המונח כמסקס מופיע כאזהרה כי הוא עלול לגרום לנזק נוירולוגי, שמוביל לברבק ומגדיל את הסיכוי להידבקות ב-HIV/איידס, ולעמידות מפני תרופות HIV.
השימוש במתאמפטמין או מפדרון עבור כמסקס קשור ל-.
מתאמפטמין מדכא תגובה אוטונומית ועלול לגרום לאפתה ולשחיקה בפה. בזמן קיום יחסי מין, פצעים פתוחים או ממברנות ריריות, בדרך כלל, פגועות בסיכון נמוך להדביק ב-HIV/איידס כמו מין אוראלי אם כי עשויות להדביק בסיכון גבוה בהרבה, אלא אם כן כל המשתתפים החיוביים ל-HIV/איידס אינם ניתנים לגילוי, או שכל המשתתפים השליליים ל-HIV/איידס לוקחים תרופות לטיפול מונע לפני חשיפה בהתאם להוראות מרשם.
סטטיסטיקות.
על פי מחקר בריטי שבוצע ב-2006, גברים הסובלים מקיום כמסקס עם הסמים מתאמפטמין, קוקאין, MDMA וקטמין הם בעלי סיכוי כפול לקיים יחסי מין לא מוגנים. המחקר מצא גם כי עד 20% מהגברים ההומואים מחדרי הכושר במרכז לונדון ניסו מתאמפטמין, הסם המזוהה ביותר עם הכמסקס.
היסטוריה ומשמעות תרבותית.
תת-תרבויות של שימוש בסמים פסיכואקטיביים קיימיים זה מכבר בקהילות גאות עירוניות, עוד מתקופת הדיסקו. שימוש בחומרים אלו היה נפוץ בעיקר בריקודים, אירועים חברתיים וקהילתיים. עלייתם של אתרים מקוונים ואפליקציות בשנות ה-90 של המאה ה-20 העניקה לגברים דרכים חדשות לקרוזינג ולפגוש שותפים מיניים, כולל היכולת לארגן מפגשים מיניים פרטיים בבתיהם.
מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21, המקומות ההיסטוריים של הומוסוציאליזציה כמו גיי בר, מועדונים ואירועי ריקוד הצטמצמו בתגובה למגוון גורמים, כולל ג'נטריפיקציה, חוקי אזורים, הגבלות רישוי ומספר מוגבר של אנשים בארון או תחת השפעה מינית, גברים תוססים, והפופולריות הגוברת של טכנולוגיות דיגיטליות למטרות מיניות וחברתיות.
בהקשר זה, הכמסקס הופיע כצורה חלופית למסיבות מיניות שאפשרו למשתתפים להימנע מהופעה ציבורית ומפוטנציאל של שיפוט וחרדה המעוררים את אופיו של "המרחב הציבורי". סמים פופולריים חדשים, כמו מתאמפטמין ו-GHB/GBL, החליפו סמים אחרים, כמו אקסטזי, במסגרת זו. אף על פי שכמסקס נוטה להיות מאורגן סביב יחסי מין, ישנן עדויות לכך שהוא יכול לשרת מגוון מטרות חברתיות עבור המשתתפים בהן, כולל אפשרות לפגוש גברים הומוסקסואליים אחרים, להתיידד ולעסוק במשחק ארוטי ובניסויים. במקרים מסוימים, הכמסקס ממלא חלק בהיווצרותן של רשתות חברתיות רופפות המוערכות ונשענות על ידי המשתתפים. עבור גברים אחרים, הסתמכות גוברת על אתרי ההיכרויות לאתרים לארגון יחסי מין עשויה לגרום לתחושת בידוד שעשויה להחמיר את הסיכון לתלות בסמים, במיוחד בהקשר למחסור במקומות אחרים להתרועעות הומוסקסואלית ולהיווצרות קהילה מינית.
מחקר שנערך ב-2014 מצא כי אחת הסיבות העיקריות לנטילת סמים לפני ובמהלך יחסי המין הייתה להגביר את הביטחון המיני ולהפחית את תחושות הספק העצמי, בנוגע לתחושות של "הומופוביה מופנמת" מהחברה, חששות מאבחון HIV/איידס, או . נושא הביטחון העצמי היה נושא מרכזי עבור משתתפי המחקר בעיקר בגלל "דימוי גוף", דאגה שהועצמה בעקבות ההתמקדות באפליקציות של רשתות חברתיות על המראה, מאחר שבאפליקציות אלו יש התמקדות בגופים גברים אידיאליים שהם "שרירים". גברים אלו היו גם מודאגים מההופעה המינית שלהם, ונטילת סמים יכלה להפחית את החרדות הללו ולאפשר להם ליהנות יותר מיחסי מין.
ביקורת.
נצפה כי בדרך כלל חסרים נתונים אמינים ומחקרים רלוונטיים ומצב זה מייצר אקלים של פאניקה מוסרית. במאמר שפרסם העיתון הבריטי, הגרדיאן, נטען כי דיווח מוגזם עשוי לתת לציבור רושם מעוות של גודל התופעה, וזה יכול רק להגביר את רמת החרדה הקולקטיבית.
Chemsex
סלמסקס
אנדרטה לזכרו של יעקב מרוויצה
האנדרטה לזכרו של יעקב (ז'לקו) מרוויצה היא אנדרטה שהוקמה בזכרון יעקב. יעקב מרוויצה נפל בקרב בשכונת זייתון בעזה, ב־11 במאי 2004, במהלך מבצע לפגיעה במחרטות לייצור קסמים, המוכר כ"אסון הנגמ"ש" הראשון.
תיאור מועד ומיקום.
יעקב, שהיה חייל בודד, נקבר לבקשת אימו בסרביה ואין לו קבר בארץ. על-מנת לשמר את זכרו ומורשתו יזמה, עיצבה והקימה, חברתו, מעיין הוד את האנדרטה. מועצת זכרון יעקב נרתמה למשימה וביחד עם מתנדבים ותורמים רבים הוקם האתר.
האנדרטה מסמלת את אופיו הייחודי של יעקב ומשמרת את מורשתו. המקום הוקם כך שיהווה נקודת לימוד, ציון וחיבור עם זכרו, בזכרון יעקב.
היא מוצבת ברחוב היין בזכרון יעקב, משקיפה אל עבר הכרמל, וואדי מילק.
מדי שנה ביום הזיכרון לחללי צה"ל וביום נפילתו מתקיימים טקסי זיכרון ואזכרה אותם מארגנים ומנהלים בני משפחת הוד בשיתוף עם נציגי חטיבת גבעתי, חבריו ליחידה ומוקירי זכרו.
האנדרטה מופיעה באתרי הביקור המומלצים של זכרון יעקב.
מבנה ומשמעות.
אתר ההנצחה מורכב מאנדרטה, קיר הנצחה, שלט הנצחה, רחבת טקסים ומרפסת קטנה, עץ זית בעל גזע כפול, תורן דגלים.
האנדרטה בנויה כמגן דוד תלת ממדי. במרכזו משולש העשוי מאבן גיר ירושלמית וסביבו שלושה משולשי ברזל מחוברים, היוצרים מבנה תלת מימד. הכיתוב יעקב, ממתכת, נקבע במרכזו. קיר ההנצחה – עליו רשומים פירטי ההנצחה בעברית ובאנגלית. שלט ההנצחה – מתאר את חיו ופועלו של יעקב. רחבת טקסים ומרפסת – משמשים לטקסים והסברים לקבוצות מטיילים. עץ הזית הכפול – נתרם על ידי מועצת זכרון יעקב. תורן הדגלים – עליו מונף באופן קבוע דגל ישראל. בימי זיכרון מונף גם דגל גבעתי.
משמעות האנדרטה.
הפסל – דמוי מגן דוד תלת ממדי, מסמל את הזיקה הגדולה של יעקב לעם ישראל.
האדמה סביב – פיסת אדמת ארץ ישראל לשמו ולזכרו.
עץ הזית – בעל שני הגזעים המשתרגים, מסמל את הקשר לחברתו מעיין.
קיר הנצחה.
השלט – בעברית ובאנגלית. תיאור חייו, פועלו ומורשתו לדורות הבאים.
דמותו של יעקב.
יעקב ז'לקו מרוויצה נולד ב 14 באוקטובר 1978 בסרביה וגדל בעיר נובי סאד.
אחרי שסיים תואר ראשון בחינוך גופני בהתמחות בענף הג'ודו, התגייס לצבא הסרבי, שם שירת במשך שנה, ביחידה מובחרת.
עם סיום המלחמה ביוגוסלביה, החליט יעקב להגשים את חלומו ולעלות לישראל.
בפברואר 2002 עלה יעקב לישראל לבדו. הוא התחיל לימודי עברית במסגרת אולפן במעגן מיכאל ובזמנו הפנוי אימן ג'ודו במעיין צבי, שם התוודע לראשונה למשפחת הוד ולבתם מעיין. בחודש ספטמבר, לאחר כחצי שנה בארץ, התגייס לצה"ל. צביקה לוי – "אבי החיילים הבודדים" – דאג למצוא לו משפחה מאמצת בקיבוץ גבע, משפחת קליין. במקביל התהדקו הקשרים עם מעיין הוד, ששירתה אף היא בצבא והייתה לבת זוגו האהובה, וזכרון יעקב הפכה לביתו. לאחר תקופה קצרה ביקש להיות קרוב למעיין וזכה לחדר מגורים במסגרת חיילים בודדים בקיבוץ המעפיל. על אף היותו חייל בודד עם קשיי שפה, ראה יעקב את ייעודו בשירות ביחידות מובחרות בצה"ל ולאחר מאמצים רבים הצליח להגשים את חלומו ולשרת כחובש קרבי בפלח"הן גבעתי.
יעקב נהג לומר: "אני לא יודע עברית כל-כך טוב ולכן אני לא רוצה לדבר ציונות אלא לעשות ציונות".
הוא שאף להכות שורשים ולהקים משפחה בישראל עם בת זוגו, מעיין ולפתוח בית ספר לג'ודו לילדים ולנוער.
ב־11 במאי 2004, בגיל 26, נגדעו כל חלומותיו, יעקב נהרג בפעילות מבצעית בשכונת זייתון בפאתי העיר עזה.