הערמונית מכילה בלוטות קטנות רבות המפיקות כעשרים אחוז מנוזל הזרע המופרש בעת פליטה. בעת היארעות סרטן הערמונית, התאים המרכיבים בלוטות אלה עוברים תהליך של מוטציה והופכים לתאים ממאירים. הבלוטות בערמונית נזקקות להורמונים גבריים אנדרוגנים, על-מנת לתפקד כהלכה. עם האנדרוגנים נמנים: טסטוסטרון המופק באשכים, דהידרו-אפיאנדרוסטרון המופק בבלוטות יותרת הכליה (האדרנלים), ודיהידרוטסטוסטרון שהוא טסטוסטרון העובר תמורה בתוככי הערמונית. האנדרוגנים משפיעים גם על הופעת סימני המין המשניים, ובהם שיער הפנים והעצמת מסת השרירים בגוף הגבר.
אפידמיולוגיה.
סרטן הערמונית נחשב לסרטן שכיח ביותר. הוא מופיע אצל כ-50 אחוז מהגברים מעל גיל 70, ואצל רוב רובם של הגברים מעל גיל 90. שיעורי סרטן הערמונית באזורים שונים בעולם נבדלים זה מזה בפערים ניכרים. שיעורי המחלה הם הנמוכים ביותר בדרום אסיה ובמזרחה, המחלה שכיחה יותר באירופה, ושכיחותה הרבה ביותר מצויה בארצות הברית. על-פי נתוני החברה האמריקאית לחקר הסרטן, סרטן הערמונית הוא המחלה הממארת הפחות שכיחה בקרב גברים ממוצא אסיאתי, שכיחה ביותר אצל גברים אפרו-אמריקאים, ושכיחותה בקרב גברים לבנים מצויה ביניהם. ברם, אפשר ששיעורים גבוהים אלה מושפעים משיעורי האבחון המוגברים.
קבוצת הגיל המועדת ביותר להתפרצות המחלה היא גברים בני למעלה מחמישים. זהו סוג הסרטן הנפוץ ביותר בקרב גברים בארצות הברית, והוא גורם התמותה הסרטני הגבוה ביותר בארצות הברית בקרב גברים, לאחר סרטן הריאות. אף בבריטניה זוהי סיבת המוות השנייה בשכיחותה מבין הממאירויות, לאחר סרטן הריאות. 35,000 גברים בריטים בקירוב מאובחנים מדי שנה בממלכה המאוחדת כסובלים מן המחלה, ועשרת אלפים נפטרים כתוצאה ממנה. גברים רבים הלוקים במחלה אינם סובלים מתסמינים כלל, אינם מטופלים באופן כלשהו ולבסוף מוצאים את מותם בנסיבות שונות לחלוטין שאינן קשורות למחלה כלל.
תופעה זו מתרחשת עקב העובדה שגידולים בערמונית מתפתחים באיטיות רבה במרבית המקרים, ובשילוב העובדה שגברים רבים מאובחנים כסובלים מהמחלה לאחר שעברו את שנתם השישים. בשל כך, פעמים רבות הם נפטרים כתוצאה מסיבות מוות הנעדרות כל זיקה לסרטן הערמונית, ובהן מחלות לב וכלי דם, דלקת ריאות, ממאירויות אחרות ושאר גורמי תחלואה בקרב בני גילם. גורמים רבים, ובהם תורשה ותזונה, התגלו כמעורבים בהתפתחותו של סרטן הערמונית. במסגרת ניסוי "The Prostate Cancer Prevention Trial" נמצא כי התרופה פינאסטריד (הנמכרת בישראל בשמות פרופסיה, בהתוויה למניעת נשירת שיער, ופרו-קיור) מפחיתה את שיעורי היארעות סרטן הערמונית בכ-30 אחוז. מאידך, ישנה טענה שנויה במחלוקת כי תרופה זו מעלה במקביל את הסיכון לחלות במחלות סרטן אגרסיביות יותר, אך מחקרים חדשים החלישו טענה זאת.
תסמינים.
סרטן הערמונית אינו גורם בדרך כלל תסמינים כלשהם כאשר הוא במצבו ההתחלתי ועד הגיעו לדרגה מתקדמת. לעיתים קרובות הוא מאובחן באמצעות בדיקות נוספות המוזמנות על-מנת לחקור את פשר תוצאות בדיקת דם שגרתית של ה-PSA הנמצאות גבוהות מן הרמות הנורמליות. ברם, לעיתים סרטן הערמונית גורם לתסמינים, הדומים פעמים רבות לאלו של מחלות דוגמת הגדלה שפירה של הערמונית (BPH). עם תסמינים אלה נמנים הטלת שתן תכופה, הטלת שתן לילית תכופה, קושי ביצירת זרם של שתן ובשמירה על יציבותו, הימצאות דם בשתן ותחושת כאב בעת מתן השתן.
סרטן הערמונית נקשר גם להפרעות בתפקוד המיני משום שבלוטת הערמונית מקיפה, כאמור לעיל, את השופכה הפרוסטטית. שינויים החלים בבלוטה משפיעים אפוא במישרין על תפקוד מערכת השתן. סרטן הערמונית עלול אף להביא לקשיים בתפקוד המיני, דוגמת קושי בהשגת זיקפה או פליטת זרע המלווה בכאבים קשים. היות שצינור הזרע פולט את נוזל הזרע אל תוך השופכה הפרוסטטית, וההפרשות מבלוטת הערמונית עצמה מצטרפות אף הן אל תוכנו של נוזל הזרע, הרי שסרטן הערמונית עשוי להשפיע על התפקוד המיני של הגבר ולגרום לתחושת כאב בעת פליטת הזרע.
איבחון וגילוי מוקדם.
סרטן הערמונית מתגלה במרבית המקרים באמצעות בדיקת סקר של אנטיגן סגולי PSA (באנגלית: Prostate specific antigen), שאיננה אלא בדיקת דם פשוטה, יחד עם בדיקה ידנית (החדרת אצבע הרופא אל תוך פי הטבעת ומישוש הערמונית דרך קיר המעי).
כיום ישנה דאגה מסוימת בקרב החוקרים בנוגע לאמינות וליעילות בדיקת ה-PSA. מכיוון שיש בו אחוז גבוה של בדיקות שליליות כוזבות (כשליש), ובדיקות חיוביות כוזבות (כ-60 אחוז). דבר העלול להביא לבדיקות איבחון וטיפולים מיותרים, על סמך הבדיקות החיוביות הכוזבות. בארצות הברית ישנה מחלוקת בין האגודה למלחמה בסרטן ואגודת האורולוגים שממליצים על בדיקה זו לעומת המכון הלאומי לסרטן והארגון הראשי לרפואה מונעת, שלא ממליצים על בדיקה זו כבדיקת סקר ואף ממליצים נגד ביצועה.
דאגה נוספת היא אבחון יתר של סרטן הערמונית, זאת אומרת אבחנה ברורה של סרטן, אך כזה שלא יפגע לעולם באיכות חיי המטופל וכמובן לא יגרום למותו.
אחת ההערכות היא שעבור כל 1000 איש המבצעים סקירה לסרטן הערמונית בעזרת בדיקת דם (PSA) בודדת, אצל שני אנשים בלבד ימנע מוות מהמחלה, לעומת 28 איש שאצלם המחלה תאובחן אך בצורת אבחון יתר.
הבדיקה הבאה בתור היא בדיקת אולטרה סאונד, במידה שבדיקה זו מראה בליטות חשודות, החשד לקיום סרטן הערמונית מאושש בדרך כלל באמצעות עריכת ביופסיה - נטילת דגימה מרקמת הערמונית ובחינתה תחת עדשת המיקרוסקופ. בדיקה זו שנעשית באלחוש מקומי ללא כל אשפוז, מאפשרת לקבוע את סוג הסרטן, מידת התפשטותו, ומידת תוקפנותו.
במקרה של חשד למחלה מפושטת, אמצעי אבחון נוספים דוגמת CT ומיפוי עצמות עשויים להתבקש על ידי הרופא על-מנת לבחון את מידת התפשטות המחלה לשאר חלקי הגוף.
קיימת גישה ברפואה הטוענת שאין צורך לטפל בכל המקרים של סרטן הערמונית בשלב מוקדם. גישה זו נתמכת בישראל על ידי האגודה למלחמה בסרטן והמועצה הלאומית לאונקולוגיה למניעה ולגילוי מוקדם של סרטן. הגישה מסתמכת על העובדה, כי נכון להיום אין למדע הרפואה יכולת מוחלטת להבחין בין סוג סרטן הערמונית שיהפוך לפולשני וישלח גרורות, לבין הסוג שאינו אלים ולא מאיים על חיי החולה, או על איכות חייו. גישה זו מתאימה לחולים עם מאפייני גידול לא משמעותי על סמך רמת ה-PSA, הממצאים בבדיקה הרקטלית והביופסיה בערמונית, אך היא מחייבת מעקב פעיל ורציף, כולל ביופסיות חוזרות של הערמונית על בסיס תקופתי במיוחד בקרב גברים הנמצאים בסיכון מוגבר. שימוש בביופסיה חכמה שהיא אמצעי טכנולוגי חדש מאפשר מעקב מדויק יותר במיוחד בקרב חולים אלו.
אחרונה מחקר חדש ופורץ דרך הוכיח באופן דרמטי, כי ביופסיה חכמה המתבצעת בסיוע מכשיר אם אר אי פיוז'ן (MRI-US-Fusion) מאפשרת לגלות סרטן בערמונית באופן מדויק יותר משיטת הביופסיה התקנית המקובלת כיום. המחקר פורסם בגיליון האחרון של כתב העת הרפואי היוקרתי JAMA של איגוד הרפואה האמריקאי,
ד"ר דוד מרגל, מומחה בכירורגיה אורולוגית אונקולוגית, במרפאת אורומדיק באסותא, רופא בכיר במחלקה האורולוגית בבלינסון וחבר הוועדה לגילוי מוקדם באגודה למלחמה בסרטן הסביר, כי מדובר בפריצת דרך דרמטית בסרטן הערמונית אשר ניתן ליישמה בישראל כבר מהיום.
נכון להיום מקובל לבצע ביופסיה על ידי אולטרה סאונד, אך על אף הקדמה הטכנולוגית עדיין מדובר על דגימה עיוורת. החידוש הדרמטי בשימוש במכשיר אם אר אי פיוז'ן (MRI-US-Fusion) היא העובדה שאת התהליך הרפואי מלוות תמונות המאפשרות הרבה פחות טעויות דגימה. כך בעצם ניתן לזהות, למקם ולמדוד באופן הרבה יותר מדויק את הגידול הסרטני בערמונית. "עם האולטרה סאונד אנחנו מנווטים כמו עטלפים את דרכנו אל הגידול אך בזכות הפיוז'ן יהיה לנו טייס משנה שרואה כמו נץ".
פתופיזיולוגיה.
סרטן הערמונית מסווג בתור אדנוקרצינומה, הווה אומר, גידול ממאיר של בלוטה, הנוצר כאשר תאים רגילים להפקת נוזל זרע עוברים תהליך של מוטציה והופכים לתאים ממאירים. אזור בלוטת הערמונית בו מציאת האדנוקרצינומה היא השכיחה ביותר הוא האזור הפריפראלי, קרי, שולי הערמונית. בראשית, גושים זעירים של תאים סרטניים נותרים מחוברים לבלוטות ערמונית נורמליות כשלעצמן, וזהו מצב המכונה בשם קרצינומה במצבה הטבעי או גידול תוך-אפיתלי בערמונית (PIN). הגם שאין כיום בידי החוקרים כל הוכחה לכך שמצב ה-PIN הוא אמנם ראשיתו של סרטן הערמונית, הרי שהוכח קשר קרוב בין השניים. בחלוף זמן, תאים סרטניים אלה הולכים ומתרבים ומתפשטים אל רקמת החיבור (הסטרומה) ויוצרים גידול. לבסוף, הגידול עשוי להגיע לממדים גדולים מספיק על-מנת שיחדור לאיברים סמוכים, ובהם שלפוחית הזרע או החלחולת, ותאי הגידול עשויים אף לסגל לעצמם את היכולת לנוע באמצעות זרם הדם והמערכת הלימפטית. סרטן הערמונית נחשב לגידול ממאיר על שום היותו גוש תאים בעל יכולת חדירה לחלקים אחרים בגוף הגבר. כאשר מתרחשת חדירה שכזו לאיברים אחרים. מכונה שלוחת הסרטן בהם בשם גרורה. גרורותיו השכיחות ביותר של סרטן הערמונית מתפתחות בעצמות, בקשרי הלימפה, בחלחולת ובשלפוחית השתן.
גורמי המחלה.