בעשורים האחרונים נעשות עסקאות BOT אף בין חברות פרטיות. במקרים אלה חברות מערביות גדולות, מצפון אמריקה ואירופה, חותמות על חוזה עם גוף מסחרי בדרך כלל בהודו או בסין, לפיו החברה מאסיה תבנה ותפעיל מרכז שירות לקוחות עבור החברה המערבית, או שירות אחר, לתקופת זמן קצובה, אולם החברה המערבית מחזיקה בזכות להעביר לבעלותה את המפעל שהוקם, בתנאים ובמחיר הנקובים בחוזה.
לעלייה במספר עסקאות BOT הנעשות בעולם קיימים מספר גורמים, בהם: שילוב יתרונות המגזר הפרטי והציבורי, ביקוש העולה על ההיצע לתשתיות ציבוריות, וכן מגבלות תקציביות ציבוריות כפועל יוצא מסדרי עדיפויות.
הפרויקטים הבולטים בשיטת BOT בישראל הם:
אחד נגד מאה
היינריך ולפלין
היינריך וֶלפלין (בגרמנית: Heinrich Wölfflin; 21 ביוני 1864 - 19 ביולי 1945) היסטוריון וחוקר תולדות האמנות שווייצרי. ממכונני הגישה הפורמליסטית בחקר האמנות.
ביוגרפיה.
ולפלין נולד למשפחה מבוססת בוינטרתור (Winterthur), שווייץ. אביו, אדוארד ולפלין, היה פרופסור לפילולוגיה. בעקבות פגישתו עם יעקב בורקהרדט החל ולפלין בלימודי אמנות ופילוסופיה באוניברסיטת בזל, בה לימד בורקהרדט. עבודת הדוקטורט שלו, אשר נעשתה במסגרת אוניברסיטת מינכן "הקדמות לפסיכולוגיה של הארכיטקטורה" (Prolegomena zu einer Psychologia der Architektur), אותה פרסם בשנת 1886, עסקה באדריכלות מתוך גישה פילוסופית-פסיכולוגית.
לבד מהשפעתו של בורקהרדט, אשר הדגיש את תפיסת היצירה כחלק ממערך היסטורי-חברתי, ניכרת בעבודתו גם השפעת מפגשו עם קונראד פידלר (Konrad Fiedler), חוקר אמנות אשר פיתח את הרעיון של "תמונת הסתכלות" ולפיו קיימת הפרדה בין צורת האמנות הטהורה לבין יסודות בלתי-אמנותיים המתקשרים אל הצורה הטהורה באופן מקרי.
לאחר לימודיו שהה ולפלין באיטליה. בעקבות שהותו שם חיבר את ספרו "רנסאנס ובארוק" (1888). הוא החל להרצות באוניברסיטת מינכן ובשנת 1893 הוא שב לבזל וירש את מקומו של בורקהרדט. בבזל הוא פרסם את ספרו הפופולרי "האמנות הקלאסית" (1899). בשנת 1901 הוא מתמנה לפרופסור באוניברסיטת ברלין. הרצאותיו הפופולריות משכו קהל רב ואף זכו לדיווחים בעיתונות הגרמנית של אותה עת. בשנת 1915 הוא מפרסם את ספרו "מושגי יסוד בתולדות האמנות". לספר זה זכה ולפלין להוציא שש מהדורות.
בשנת 1924, בהשפעת הרוח הלאומנית בגרמניה הוא שב לשווייץ, לאוניברסיטת בזל, שם הוא מפרסם את ספרו "איטליה ותחושת-הצורה הגרמנית" (1931) בו הוא דן בסגנון של יצירת האמנות אל מול הלאומיות.
חשיבותו כחוקר תולדות האמנות.
בכתיבתו של ולפלין, אשר התמקד בעיקר באמנות הרנסאנס והבארוק, ניכרת התעניינותו בחקירת היסודות האסתטיים המופיעים ביצירה. בעקבות הגל והרעיון כי קיימת בהיסטוריה "רוח" בסיסית, פיתח ולפלין את הרעיונות אודות 'רוח העין' (Augengeist) או 'רוח הצורה' (Formgeist). אותה רוח, מעצבת לדעתו את האסתטיקה של האמנות במישור אפריורי ומהווה מעין הכרח פנימי.
מושג ההיסטוריה של ולפלין, השואב הרבה מן הרומנטיקה הגרמאנית, מערב את השפעת הפסיכולוגיה על האמן הבודד כמו על בני תקופתו. אולם, בכתיבתו קיים עימות לא פתור בין ההיסטוריה לבין החוקיות הטבועה באמנות עצמה. "אחת לסגנון האיש, אחת לסגנון האומה ואחת לסגנון התקופה" קובע ולפלין בספרו "מושגי יסוד בתולדות האמנות". "לא המזג עושה את יצירה של אמנות", הוא ממשיך באפיון הקשר בין היצירה לתקופתה, "אלה הוא הדבר שבו אפשר לראות את היסוד החומרי של הסגנונות במשמעות רחבה כל כך." כדי לאפשר את זיהוייה של אותו קשר מציג ולפלין חמישה צמדי ניגודים או קטגוריות עאשר בעזרתן הוא מתאר את 'אופן הראייה' בתחומי האמנויות השונים, תוך השוואה בין הקטגוריות הללו - קווי לעומת ציורי; שטוח ועמוק; חתום ופתוח; ריבוי ואחדות הוא משווה בין אמנות הרנסאנס לאמנות הבארוק.
מכלול יצירתו של ולפלין ביסס מחדש את האוטונומיה של האמנות. הגורם להתפתחותה של האמנות טמון בתוכה. הניתוח שהציע היווה את אחד מן המקורות של מושג ה"פורמליזם" באמנות, מושג אשר מקורות אחרים שלו ניתן למצוא אצל לסינג.
חיבוריו.
H. Wölfflin. "Principles of Art History. The Problem of the Development of Style in Later Art", Translated from 7th German Edition (1929) into English by M D Hottinger (Dover Publications, New York 1932 and reprints).
האקספציונליזם האמריקני
אקספציונאליזם אמריקני
פיורד טרונדהיים
פיורד טרונדהיים (בנורווגית: Trondheimsfjorden) הוא פיורד במרכז נורווגיה, הפורץ מהים הנורווגי לתוך נורווגיה שממערב. עומקו המרבי של הפיורד הוא 617 מטר, ועם אורך מרבי של כ-130 קילומטר הוא הפיורד השלישי באורכו בנורווגיה. האיים הגדולים ביותר בפיורד הם איטריי (Ytterøy) וטאטורה (Tautra), ואי הנופש מונקהולמן (Munkholmen) נמצא אף הוא בפיורד, למול נמלה של העיר טרונדהיים, בה עובר הפיורד ועל שמה הוא נקרא. מלבד זאת ישנם עוד מספר איים קטנים ברחבי הפיורד.
הפיורד מתחיל על יד העיירה ארלנד (Ørland) ומשם יורד דרומה באפיק צר. לאחר מכן מתרחב הפיורד ופורץ לכיוון צפון, שם פוגש בדרכו את העיר טרונדהיים, השוכנת על חצי אי קטן, ואת העיירות לבנגר (Levanger) ושטיירדל, (Stjørdal) המאכלסת את נמל התעופה האזורי, ואת העיירה שטיינקייר (Steinkjer), וסמוך לה מגיע אל קיצו. בקרבת הפיורד נמצא אגם סנוסה שמקושר איתו על ידי נהר.
הנהר לא קופא ברובו בחורף, לבד מהפיורד-ענף הצר והארוך וראסונדט (Verrasundet), והפיורד-ענף בייטסטאדפיורד (Beitstadfjord), העשוי לקפוא אך לשבועות אחדים. מעל הפיורד-ענף סקארסונדט (Skarnsundet) עובר גשר סקארסונד. בשנים האחרונות התגלו אלמוגים בפיורד, לא רחוק מטרונדהיים. מספר נהרות שופעי דגים מתרוקנים אל תוך הפיורד, ביניהם נידלבה בתחומי טרונדהיים, גאולה (Gaula) מדרום לטרונדהיים ואורקלה בעיירה אורקדל. מצפון לפיורד ישנו חצי האי פוסן (Fosen), המאופיין בפני שטח הרריים, ומדרום ומזרח, אשר פני הקרקע שלהם שטוחה, נמצאים שטחי חקלאות מהטובים בנורווגיה.
מאז תקופת הויקינגים משמש הפיורד כנתיב תחבורה ימי חשוב. בשנת 1888 אירע שטף-בוץ תת-ימי בפיורד, אשר גרם לצונאמי בו נהרג אדם אחד והתבקעו מספר מסילות רכבת.
וויברובה
פינחס בן שמואל מכפר חבתא
פינחס בן שמואל מכפר חבתא (או "חפתא", או Aphthia) היה הכהן הגדול האחרון שכיהן בבית המקדש השני לפני חורבנו.
מסופר כי פינחס היה איכר עני ובור, וכי לאחר פרוץ המרד הגדול בשנת 67 מינו אותו הקנאים למשרת הכהן הגדול על פי גורל, במקומו של הכהן הגדול מתתיהו בן תאופילוס.
במלחמת היהודים.
כך מספר יוסף בן מתתיהו:
יש סוברים כי הוא היה מבני משמרת יקים והגרסה במלחמות צריכה להיות "יקים" ולא "יכין".
בדברי חז"ל.
התוספתא מתייחסת למעשה מהיבט אחר. על פי ההלכה על הכהן הגדול להיות עשיר מכל אחיו הכהנים, ובמידה ואיננו עשיר, על הכהנים להעשירו קודם למינויו. פינחס איש חבתא היה עני, ואחיו הכהנים העשירוהו:
אך בדור שלאחר החורבן נמצאו מערערים על המעשה, שכיכול התמנה אדם פשוט, עני, וחסר יחוס לתפקיד הכהונה הגדולה. וכך התווכח רבי חנניה, בנו של הנשיא רבן גמליאל עם המספר בתוספתא, בטענה שהסיפור איננו מדויק, וכי פינחס היה ממשפחת הנשיא:
מינויו של פינחס קומם את מרבית תושבי העיר ובראשם חנן בן חנן, שהיה בעבר הכהן הגדול בעצמו. בעוד הקנאים מסתגרים בהר הבית הקהיל חנן, ביחד עם מנהיגי הציבור היהודי ובראשם רבן שמעון בן גמליאל הזקן, את העם, ודרש את סילוק הקנאים מהעיר. במקום פרצה מהומה, והקנאים התבצרו בהר הבית והזעיקו את בעלי בריתם האדומים. כעשרים אלף אדומים עלו אל העיר וחברו לקנאים. בטבח שערכו במתונים נרצחו למעלה משנים עשר אלף איש, ובראשם הכהן הגדול חנן בן חנן. מעשה זה היה נקודת המפנה בתולדות המרד הגדול, בה ניצחו הקנאים את המתונים ששאפו לשלום עם הרומאים.
סופו של פינחס בן שמואל אינו ידוע, ומשערים כי נספה במהלך המלחמה או החורבן.
דירת המצויירים
מיתוג ריח
מיתוג ריח (ידוע גם כמיתוג ריחני) הוא השימוש בריח על מנת לחזק את זהות ואהדת המותג. מיתוג ריח הופך במהירות לכלי להעברת תחושות וזיכרונות נעימים לצרכנים, תוך חיזוק משמעותי של זיכרון המותג. יכולות אלו מושגות בעיקר בגלל תכונת "זיכרון הריח" החזקה של בני האדם, ובגלל היות הריח חוש אינסטינקטיבי המפעיל רגשות חזקים.
לוגו ריח.
לוגו הריח הוא אחד הכלים המשמשים למיתוג ריח. לוגו ריח (הידוע גם כ"חתימת ריח מותגית") הוא ניחוח ייחודי הנבנה עבור כל מותג באופן ספציפי. תהליך בניית לוגו הריח מצריך הבנה עמוקה בהשפעות הסביבה על התנהגות צרכנית, שכן בחירת ניחוח שאינו מתאים למותג ולמסריו עלול לא להשיג את המטרות, ואפילו לגרום לדחייה רגשית. בבחירת הניחוח המתאים נלקחים בחשבון מרכיבים רבים ביניהם ערכי הליבה של המותג, מסריו ארוכי הטווח, ניתוח דמוגרפי של קהל היעד ועוד. לוגו ריח אפקטיבי בנוי בצורה כזו שישאר חקוק בזיכרון הצרכנים כסימן היכר נוסף של המותג.
לוגו הריח צריך להוביל לתחושת אהדה וחיבה למותג, שכן ניחוח הנתפס כנעים מייצר תחושות נעימות. רתימת התחושות הנעימות הללו למותג עצמו, הן חלק ממטרות היסוד של מיתוג הריח.
לוגו ריח- תרגום מסרי המותג, ערכיו, האג'נדה החברתית שלו וכדומה לכדי ניחוח.
חתימת ריח- "שינוי" ואדפטציה של לוגו הריח על מנת שיתיאמו למוצרים שונים מבחינה כימית, תקנים בינלאומיים ועל מנת שיריחו בצורה שונה אך עדיין יכילו את "ריחות הבסיס" של המותג. לא סתם לקוחות אומרות " זה מריח שנל" שכן מותגים כמו שנל ועוד דואגים להכניס אלמנטים ספציפיים למוצרי הקוסמטיקה והבישום שלהם.