שנת 2010 סיים את לימודיו האקדמיים והחל את דרכו המקצועית כאדריכל.
בשנת 2014 עיצב ותכנן את הקונספט והעיצוב האדריכלי של מגדל בין ערים בתל אביב, במסגרת עבודתו במשרד מילוסלבסקי אדריכלים. בנוסף עיצב ותכנן את מגדל רובינשטיין בגבעתיים, מתחם יו2 בפתח תקווה ועוד כ 12 פרויקטים שונים במסגרת עבודתו כמנהל הפרויקטים.
בשנת 2015 עזב לברלין שם ביצע כמה פרויקטים במסגרת עבודתו עם BA אדריכלים. בשנת 2017 חזר לחיפה והחל את דרכו העצמאית. בנוסף השתתף בתחרויות בינלאומיות בפורטוגל וספרד לתכנון תיאטרון דינמי בתנועה.
פרויקטים.
במהלך שנות פעילותו ביצע משה כץ פרויקטים שונים כחלק מלימודיו במהלך הקריירה העצמאית:
משטרת מצרים
משטרת מצרים היא הגוף האחראי על האכיפה ושמירת הסדר במצרים. משטרת מצרים כפופה למשרד הפנים המצרי. בראש המשטרה עומד שר הפנים ותחתיו קצינים בדרגת ליווא, דרגה המקבילה לדרגת ניצב במשטרת ישראל או למייג'ור גנרל.
היסטוריה.
המשטרה המצרית החלה את פעילותה תחת האימפריה העות'מאנית ופעלה במשך 4 שנים תחתיה. ב-1882 הועברה לחסות האימפריה הבריטית.
עד הכרזת העצמאות של מצרים ב-1922 פעלה המשטרה המצרית כמשטרת יישוב. כאשר מצרים הייתה מדינת חסות של האימפריה הברטית, מפקד המשטרה היה המפקח הכללי והיה כפוף למשרד הפנים הבריטי. לאחר הקמת מצרים כמדינה, הוכפפה המשטרה למשרד הפנים ופעלה לאורך השנים תחת שרי פנים שונים. חלק משרי הפנים ניצלו את סמכותם על מנת לרדוף יריבים פוליטיים וחלק מראשי הממשלה מינו עצמם לשרי הפנים על מנת לשלוט במשטרה.
שר הפנים הראשון של מצרים (ומתוקף תפקידו גם ראש המשטרה) היה סעד זע'לול, שכיהן גם כראש הממשלה המצרי הראשון.
תפקיד שר הפנים ואיתו הנהלת המשטרה עברו טלטלה עד מינוי אחמד לוטפי א-סייד באמצע שנות ה-30 של המאה ה-20. משנות ה-30 ועד מהפכת הקצינים החופשיים ב-1952, שימשו בתפקיד שר הפנים אישים אשר לא היו בעלי רקע צבאי אלא בעלי רקע אזרחי. לאחר המהפכה מינה גמאל עבד אל נאצר את עצמו לתפקיד שר הפנים כדי לשלוט במשטרה. נאצר גם שינה את תקנון המשטרה וקבע שעל מנת לשמש כשר הפנים צריך המועמד רקע ביטחוני או משטרתי.
מבנה נוכחי.
ב-2007 שונתה שיטת העבודה עקב העומס הרב בעבודת שר הפנים. בעקבות כך מונו ארבעה סגני שרים למשרד הפנים, אשר מחלקים ביניהם את התפקידים השונים: שר הפנים אחראי באופן כללי על הביטחון הלאומי, וכל סגן שר אחראי על תחום מסוים.
חלוקה.
בכל מחוז במצרים מפקד על המשטרה קצין בדרגת ליווא אשר מפקד על המשטרה המקומית, הקצין כפוף ומדווח למושל המחוז, מושל המחוז מדווח לסגן שר הפנים הרלוונטי.
בנפות המצריות מפקדים קצינים בעלי דרגה נמוכה יותר אשר כפופים לקצין המחוזי.
המשטרות העירוניות נחשבות למתקדמות בהרבה מהמשטרה הכפרית והמדברית, כאשר למשטרה העירונית ציוד מתקדם כגון מחשבים וציוד אלקטרוני איכותי ורכבים חדישים, במשטרת הכפר לרוב הציוד הוא ישן ומבוסס על עודפים כגון מכשירי קשר ישנים ורכבי שטח ישנים. בערים קיימות יחידות אופניים אשר משמשות להגעה מהירה באזורים צפופים כגון פארקים או סמטאות.
הכשרה.
הכשרת הקצינים המצרים מתבצעת באקדמיה המשטרתית המצרית כאשר תקופת הכשרת קצין היא 4 שנים והיא כוללת מסלול עיוני ומעשי.
בין השאר לומדים החניכים את התחומים הבאים:
שוטרים אשר מיועדים להתמחות מיוחדת יעברו קורסים נוספים.
כל קצין יכול להתקדם עד לדרגת ראאד(מקביל לרב פקד) באופן אוטומטי, כדי להתקדם לדרגת הוגש (סגן ניצב) על הקצין לעבור הכשרה נוספות של שלושה חודשים.
דרגות.
הדרגות מחולקות לשוטרים ולקצינים כאשר דרגות הקצינים מקבילות לדרגות הצבא המצרי.
ציוד.
לבוש.
מדי השוטרים הרגילים הם בצבע חאקי בדומה למדי הצבא המצרי אך שוטרים מסוימים לבושים בבגדים ירוקים או כחולים כהים, קציני משטרה חמושים לובשים בגדים שחורים עם מעיל צמר בחורף ובגדים לבנים קצרים בקיץ.
חלק מהחיילים נעים עם כומתות בצבע ירוק כהה, אפור או כחול על ראשם לרוב באזורים תיירותיים.
חימוש.
למשטרה המצרית מגוון כלי נשק המשמשים ביחידות שונות בהן משטרת הגבולות, משטרת התנועה, המשטרה העירונית, משטרת התיירות והיחידות המיוחדות. בין היתר משתמשת המשטרה בכלי הנשק שבטבלה.
עלי פארקה טורה
עלי פארקה טורה (באנגלית: Ali Farka Touré; 31 באוקטובר 1939 - 6 במרץ 2006) היה מוזיקאי, זמר וגיטריסט, שנחשב לאחד הגיטריסטים המוכרים ביותר באפריקה.
ביוגרפיה.
עלי איברהים (פרקה) טורה נולד ב-1939 על גדות נהר הניז'ר בצפון מזרח מאלי. ברוב האזור של מאלי, הדת הדומיננטית היא האסלאם, ועלי פארקה היה מוסלמי אדוק. על פי המסורת האפריקאית ניתן כינוי לילד, אם ילדים אחרים מתו במשפחה. כל תשעת ילדיה הקודמים של אמו מתו בילדותם מלבד עלי, ולכן הוענק לו הכינוי "פארקה" שמשמעותו חמור, בעל חיים שנערץ בגלל כוחו ועקשנותו. עוד בינקותו, נפטר אביו בזמן ששירת בצבא צרפת.
כבר בגיל שתים עשרה בנה את הכלי הראשון שלו, דג'רקל (djerkel). בשנת 1956 צפה בהופעה של שהציגה את הגיטריסט , ומאז החל לנגן בגיטרות בסגנון המערבי (עם שישה מיתרים) ומצא שקל לנגן בהן את הטכניקות המנוגנות בגיטרה המסורתית שלו. כמו כן, הוא הוסיף במקביל לנגן בכלי הקשה, תופים ואקורדיון.
קריירה.
עם קבלת העצמאות של מאלי מהצרפתים בשנת 1960, הממשלה החדשה תחת הנשיא מודיבו קייטה יזמה מדיניות לקידום אמנות תרבותית של להקות שנוצרו על מנת לייצג את אזורים של מאלי. משנת 1962 עבד עלי עם להקת המחוז ניאהפונקה. הוא הלחין, שר, ניגן בגיטרה ואימן זמרים ורקדנים בלהקה המונה מאה ושבע-עשרה איש. הוא היה גאה מאוד בלהקה שהצליחה בתחרויות הדו-שנתיות שהתקיימו לאורך שנות השישים, ואף זכה בפרסים רבים.
בשנת 1968 עלי היה לראשונה מחוץ לאפריקה, כאשר נבחר יחד עם המוזיקאים ו לייצג את מאלי בפסטיבל הבינלאומי של האמנויות בסופיה שבבולגריה. הם הופיעו בסופיה ב-21 באפריל בשנת 1968 עם ביצועים של מוזיקה מסורתית עם עלי על כלי הנגינה: גיטרה, חליל, דג'רקל ו .
בשנת 1970 החל עלי פארקה לעבוד בבמקו עבור הרדיו הלאומי של מאלי (National Radio Mali) כמהנדס סאונד, עבודה אותה ביצע במשך כעשור. הוא גם ניגן במסגרת תזמורת הרדיו של מאלי עד פרישתה של התזמורת ב-1973. במהלך שנות השבעים הוא הביא את סגנון הגיטרה הייחודי שלו לתשומת הלב התקשורתית באמצעות שידורי הרדיו, ושלח מספר הקלטות של השידורים האלה לחברת התקליטים של סון אפריק (Son Afrique) בפריז. בתוך חודשים ספורים יצא לראשונה האלבום "עלי פארקה טורה", הכולל את נגינותיו של עלי על גיטרה ושירתו, ואת ניגוניו של נסורו סארה (Nassourou Sarré) על כלי הנגינה נגוני. עלי המשיך להקליט בבמקו ולשלוח את ההקלטות לפריז.
בשנת 2003 השתתף בסרט תיעודי "מרגיש כמו בדרכי הביתה", אותו ביים מרטין סקורסזה, העוקב אחר ההיסטוריה של הבלוז מאזור הגדה של נהר הניז'ר עד גם הדלתא של נהר מיסיסיפי.
בשנת 2005 החל עלי עם הקונצרט הגדול הראשון שלו באירופה, במשך חמש שנים, עם המופע שלו בבוזאר (BOZAR) בבריסל, ובו התארח בהופעה של הנגן . באותה שנה גם הוקלטו אלבומים של עלי בבמקו במלון מאנדה (Hotel Mandé), בהם שוחרר "בלב הירח" (‘In the Heart of the Moon’), אשר זכה בפרס גראמי.
עקב מחלת סרטן העצמות ממנה סבל במשך שנתיים, מת עלי בבמקו ב-7 במרץ 2006 ונקבר ב. הוענק לו התואר הגבוה ביותר של , והתקיימה הלוויה ממלכתית בהשתתפות פוליטיקאים בכירים במדינה, כוכבי מוזיקה מרכזיים וכן אלפי אנשים.
בתוכנית של גלי צה"ל, חיים של אחרים, לרגל 11 שנים למותו של עלי פארקה טורה, אמר עליו ערן סבאג: "אולי זה המוזיקאי שמשקף בתורת הניגון שלו, בטקסטים, באופן השירה ובנגינת הגיטרה, את היותו כמו איזה מין דרך נוודים עתיקה שמובילה ומזינה את העולם, ממערב אפריקה מהסאהל, מהסהרה, אל המיסיסיפי... כאשר העבדות גזרה גזרת גורל על ציידים, על לקטים, על מוזיקאים, להיכנס לתוך ספינות העבדים, ולהגיע למחוזות הנוראיים של חברות העבדות, הם הביאו איתם לא רק את כושר העבודה שלהם, הם הביאו גם את הזיכרון ההיסטורי, הם הביאו את המקצבים, הם הביאו את מה שהפך לבלוז".
דאטארייה רמאצ'אנדרה קפרקר
דאטארייה רמאצ'אנדרה קפרקר (בהינדי: दत्तात्रेय रामचंद्र कापरेकर; 17 בינואר 1905 – 1986) היה מתמטיקאי הודי שחקר תכונות של מספרים, גילה את מספרי קפרקר, מספרי הרשאד, מספרים עצמיים וגם את קבוע קפרקר הנקרא על שמו. למרות שהשכלתו לא הייתה רחבה דיה והוא עבד בתור מורה בבית ספר, הוא פרסם מאמרים רבים והתפרסם בחוגים של מתמטיקאים העוסקים בשעשועי מתמטיקה.
ביוגרפיה.
קפרקר החל את לימודיו העל-תיכוניים ב"קולג' פרגסון" שבפונה. בשנת 1927 זכה בפרס מחוזי בתחום המתמטיקה בגין פועלו.
הוא למד באוניברסיטת מומביי וסיים את תוארו הראשון בשנת 1929. מאחר שלא המשיך ללימודים גבוהים יותר או ללימודי תארים נוספים לאורך כל הקריירה שלו כמתמטיקאי (1930-1962), הוא עבד בתור מורה בעיר נאסיק. הוא פרסם מאמרים בקצב תדיר שעסקו בשברים מחזוריים, ריבועי קסם ומספרים שלמים ותכונותיהם המיוחדות.
מתמטיקה.