מתוך כוונה להרגיע את הרוחות, חילק אמיר סבאח אל-אחמד אל-ג'אבר א-סבאח לכל אחד מהאזרחים, שמספרם נאמד ב-3 מיליון איש., מנות מזון וסכום של $4,000. האמיר הצהיר כי החלוקה נעשית לכבוד 20 שנים של עצמאות מאז מלחמת המפרץ ולכבוד 500 שנים לעצמאות המדינה. אולם אקט זה לא בלם את המשך המהומות במדינה. לקראת סיום שנת 2011 זכו האיסלמיסטים ברוב המושבים בפרלמנט, התנגדותם של חברי האופוזיציה נעשתה חזקה יותר. בשנת 2012 ביטל האמיר את התוצאות הבחירות וגל חדש של הפגנות פרץ לאחר מכן.
הכלכלה הכוותית הושפעה גם היא ממשבר החובות בגוש היורו ומהצוק הפיסקלי בארצות הברית ונוסף גורם תסיסה נוסף בקרב הצבור.
ב-27 בפברואר שנת 2013 נעצר מוציא לאור ועורך כללי של העיתון האלקטרוני Alaan באשמת לשון הרע כנגד שר הנפט.
בשנת 2014 נידון עייד אל-חרבי עיתונאי בעיתונות האלקטרונית לשנתיים מאסר על השמצת האמיר. נטען גם שעייד אל-חרבי עבר עינויים במהלך תקופת מאסרו.
מתוך רצון לרסן את פעולות הטרור במדינה ששיאן היה הפיצוץ במסגד במסגד שיעי "אל-סאדק", נחקק בכווית חוק שבו נדרשים כל אזרחי המדינה ותושביה לספק דגימת DNA.
בדין וחשבון של הארגון לשמירת זכויות האדם לשנת 2016, נמתחה בקורת חריפה על השלטון המרכזי שמונע חופש הביטוי, באמצעות חקיקת חוקי חירום כנגד התנגדויות פוליטיות.
על פי דו"ח זה, רשויות השלטון הכוותיות מפעילות חוקי עונשין כנגד פרסומים בעיתונות האלקטרונית והכתובה וכנגד בלוגרים וכותבי תגובות בפייסבוק וטוויטר, כאשר הם מביעים עמדות ביקורתיות כנגד האמיר ואנשי ציבור ואנשי דת.
בהתאם למדניות זו, נחקק בשנת 2015 חוק כנגד פשעי סייבר הכולל הגבלות מרחיקות לכת על מאמרים באינטרנט. סעיף 6 של חוק זה מטיל מאסר וקנסות כספיים על העלבת הדת, דמויות דתיות וביקורת על האמיר באינטרנט.
סעיף 7 קובע מאסר של עד עשר שנים על ניסיון להסית כנגד השלטון או להפילו באמצעות האינטרנט
נושא ביקורת נוסף בדו"ח זה הוא יחס השלטונות לבני שבטים מקומיים הנקראים בידוּן (بدون), שמספרם נאמד ב-105,702 איש. זוהי קבוצה של אנשים חסרי אזרחות וזכויות בסיסיות כמו רשות להינשא, לרשום לידות לקבל רישיון נהיגה ועוד. ממשלת כווית טוענת שאנשי קבוצה זו הם מתיישבים בלתי חוקיים במדינה. בעיה זו לא יושבה מאז שנת 1960 ואנשי הבידון המורמרים עורכים מדי פעם הפגנות שחלקן הופכות לאלימות.
בשנת 2015 עבר בפעם הראשונה בממשלה חוק שמקנה כלים לאכיפת החוקים כנגד ניצול אוכלוסייה עובדי משק הבית ומאפשר להם יום חופש בשבוע, פיצויים ומספר שעות עבודה.
עיר הים סבאח אל-אחמד.
דרומית לבתי הזיקוק של זאור נבנית עיר גדולה בשם "עיר הים סבאח אל-אחמד". זהו פרויקט שאפתני שבנייתו החלה בשנת 2003 והוא כולל: בניני מגורים ל-250,000 איש, מעגן ליאכטות, לגונות ומספר איים מלאכותיים. במקום הייתה במקור מלחה מישורית. במסגרת תוכניות בניית העיר הוזרמו מי הים מהמפרץ הפרסי לעומק של 9 קילומטר לתוך היבשה. ויצרו לגונות עם חוף ים באורך כולל של 200 קילומטר ו-4 איים מלאכותיים. נבנתה מערכת מיוחדת של שערים שמפקחת על כניסת ויציאת מי הים לתחום הפרויקט ובכך נשמרת כל הזמן תחלופה של המים.
הפרויקט מעסיק כ-25,00 עובדים, 29 דחפורים, 70 מחפרים ו-113 משאיות רכינה, מיליוני טונות של חול היו נחוצים כדי לבנות את המערך כולו שעמיד בפני עליית מי הים ללא קשר עד כמה הם עוד עשויים לעלות עם התחממות כדור הארץ.
תשומת לב רבה ניתנה ליצירת בתי גידול באיים ולחופי הלגונות. לפני עבודות ההקמה נאמד מכלול אוכלוסיית הצמחים ובעלי החיים שמכונה ביוטה בכ-142. בניית בתי גידול מלאכותיים, כללה שתילת מנגרובים, בעיקר מהסוג Avincennia marina שגדל באופן טבעי בערב הסעודית השכנה. צמחייה זו משכה אליה גם בעלי חיים רבים של מקווי מים מלוחים גם המחזוריות של גאות ושפל משכה בעלי חיים נוספים המותאמים לסביבות אלו כמו: אצות ואלמוגים. למקום נמשכים עופות נודדים וכן עופות קבועים כמו קורמורנים שחפים וסנוניות מים, סוגים אחדים של דולפינים, תריסניות וצבי מים. מספר מיני האוכלוסייה עומד כיום על למעלה מאלף מינים.
גביע ליברטדורס 1960
מורין קיירד
מורין קיירד-ג'ונס (באנגלית: Maureen Caird-Jones; נולדה ב-29 בספטמבר 1951) היא אתלטית אוסטרלית בעבר, אלופה אולימפית (מקסיקו סיטי 1968) בריצת 80 מטר משוכות. נכון ל-2016 היא האתלטית הצעירה ביותר בתולדות המשחקים האולימפיים שזכתה במדליית זהב (17 שנה ו-19 יום).
ביוגרפיה.
קיירד נולדה בקמברלנד, ניו סאות' ויילס. היא התאמנה בהדרכתן של האלופה האולימפית בטי קת'ברט והמדליסטית האולימפית ג'ון מאסטון.
אלופה אולימפית.
באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) זכתה קיירד במדליית זהב בריצת 80 מטר משוכות בשיא אולימפי חדש של 10.39 שניות, לפני בת ארצה פאם קילבורן (10.46 שניות) וצ'י צ'נג מהרפובליקה הסינית (10.51 שניות) ובכך הייתה לאתלטית הצעירה ביותר שכתה במדליית זהב במשחקים האולימפיים.
במשחקי חבר העמים שנערכו באדינבורו, סקוטלנד בשנת 1970 זכתה קיירד במדליית כסף בריצת 100 מטר משוכות, שהחליפה את ריצת 80 מטר משוכות, בתוצאה של 13.73 שניות, אחרי יריבתה פאם קילבורן (13.27 שניות).
באולימפיאדת מינכן (1972) סיימה קיירד רק במקום 19 בריצת 100 מטר משוכות שהחליפה את ריצת 80 מטר משוכות בתוצאה של 13.63 שניות. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בריצת שליחות 4x100 מטר בתוצאה של 43.61 שניות.
חייה האישיים.
קיירד פרשה מהשתתפות בתחרויות בשל כאב בטן שאובחן כסרטן. היא נישאה ומתגוררת בניו זילנד.
יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
יואכים הראשון "נסטור", הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Joachim I. Kurfürst von Brandenburg; 21 בפברואר 1484 - 11 ביולי 1535) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1499–1535.
ביוגרפיה.
יואכים הראשון נולד ב-21 בפברואר 1484, ליוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ומרגרטה מתורינגיה, בתם של וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה ואן, דוכסית לוקסמבורג. בשנת 1499 מת אביו יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויואכים עלה לשלטון במקומו. זמן קצר לאחר מכן התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה.
יואכים שיפר מאוד את עשיית הצדק ברחבי הנסיכות, סייע בפיתוח המסחר, והיה קשוב לצורכי העיירות. בשנת 1514 תמך יואכים בבחירתו של אחיו אלברכט מברנדנבורג ארכיבישוף מיינץ, ועל מנת לעמוד בתשלומי החובות שלקחו כדי לשלם את סכום הבחירה, התגייס הכומר הדומיניקני יוהאן טצל לגביית דמי "סליחה וכפרה" באמצעות מכירת שטרי מחילה (אינדולגנציות), מכירה שאושרה על ידי האפיפיור לאו העשירי ושנועדה רשמית לממן את בניית בזיליקת פטרוס הקדוש ברומא. כאמור הוטל עליהם להביא את מחצית הסכום לידי האפיפיור, והמחצית השנייה שימשה למימון חובותיו. מסע זה הוציא נזיר אוגוסטיני פשוט, בשם מרטין לותר משלוות נפשו (וזאת עוד ללא שידע את המטרה האמיתית של המסע), וגרם לו לפרסם את 95 התזות המפורסמות שלו על כותלי כנסיית ויטנברג, בו הוא מבקר את המדיניות ואת התאולוגיה של מכירת מחילה בכסף. בבחירות לקיסר האימפריה הרומית הקדושה בשנת 1519, חיזרו אחריו גם פרנסואה הראשון, מלך צרפת וגם קרלוס הראשון, מלך ספרד. על אף שלבסוף תמך יואכים בקרלוס שנבחר כקרל החמישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, לא היה עמו ביחסים ידידותיים, ולעיתים אף תמך באויביו של קרל.
יואכים היה קתולי אדוק, ואף היה ממיסדי ליגת הנסיכים הקתולים בדסאו בשנת 1525. לעומת זאת, אשתו של יואכים ובנו המירו את דתם לדת הלותרנית נגד רצונו, ואף נמלטו לסקסוניה כדי לשמור על ביטחונם.
ב-11 ביולי 1535 מת יואכים הראשון, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
משפחתו.
בשנת 1499 התחתן יואכים עם אליזבת מדנמרק, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, בתם של הנס, מלך דנמרק וכריסטינה מסקסוניה, ממנה נולדו לו 5 ילדים:
יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג
יוהאן השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג (בגרמנית: Johann II Cicero., Kurfürst von Brandenburg; 2 באוגוסט 1455 - 9 בינואר 1499) היה נסיך בוחר של ברנדנבורג בין השנים 1486–1499, וקיבל את התואר "ציצרו" על שם מרקוס טוליוס קיקרו הנואם הנודע מהרפובליקה הרומית.
ביוגרפיה.
יוהאן נולד ב-2 באוגוסט 1455, לאלברכט, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך ומרגרטה מבאדן, בתם של יקוב, מרקיז באדן-באדן וקתרינה מלורן, מרקיזת באדן-באדן. בשנת 1466 הצטרף אביו לדודו פרידריך השני, הנסיך הבוחר מברנדנבורג במלחמת הירושה של שטטין, ובשנת 1470 התפטר פרידריך ואביו עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1486 מת אביו אלברכט השלישי, הנסיך הבוחר מברנדנבורג, ויוהאן עלה לשלטון במרקיזות ברנדנבורג במקומו, ואילו אחיו פרידריך הראשון, מרקיז ברנדנבורג-אנסבך וזיגיסמונד, מרקיז ביירוית ירשו את הנחלות בפרנקוניה. בשנת 1488 קבע יוהאן את ברלין כבירת הנסיכות, ובשנת 1490 צירף שטחים בפומרניה לנחלותיו.
ב-9 בינואר 1499 מת יוהאן, ובמקומו עלה לשלטון בנו יואכים הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג.
משפחתו.
בשנת 1476 התחתן יוהאן עם מרגרטה מתורינגיה, בתם של וילהלם השלישי, רוזן תורינגיה ואן, דוכסית לוקסמבורג, ממנה נולדו לו 6 ילדים:
שפקואנסה
לומינסצנציה
לומינסצנצייה
אסון שאפקואנסה
אסון שפקואנסה
ציפורים מתות בסתר (מיני-סדרת טלוויזיה)