אתר הנופש דיסניוורלד נפתח בשנת 1971 עם הקמת פארק השעשועים ממלכת הקסם בתמה של ממלכת הקסם - הדומה לדיסניוורלד. באתר בעת שנפתח הוקמו שלושה מלונות. שטח האתר כפול משטח האי מנהטן - כאשר נכון לשנת 2006 רק רבע מהשטח נוצל.
האתר הוא יעד התיירות הגדול ביותר בכדור הארץ ובו ארבעה פארקי שעשועים, שני פארקי מים, מרכז קניות ובידור, עשרות מלונות ושמונה מגרשי גולף.
חלקי האתר:
אתר הנופש טוקיו דיסני.
אתר הנופש טוקיו דיסני הממוקם באוריאסו בצ'ייבה שבפרברי טוקיו נפתח בשנת 1983. דיסנילנד שבטוקיו דומה בתכנונה ובעיצובה לדיסנילנד שבקליפורניה. בשנת 2001 נפתח באתר פארק שעשועים שני - טוקיו דיסניסי. באתר מספר מלונות, שנים מהם בבעלות דיסני. באתר מבנה מגרש החנייה הגדול ביותר בעולם. האתר מנוהל ונמצא בבעלות חברת ארצות המזרח - זכיין של חברת וולט דיסני. האתר עוצב ונבנה על ידי חברת הבת של חברת וולט דיסני - וולט דיסני אמג'ינירינג.
חלקי אתר הנופש:
אתר הנופש דיסנילנד פריז.
אתר הנופש הרביעי של החברה נפתח בפריז בשנת 1992 בשם "אתר יורודיסני". השם שונה בשנת 1994 על מנת לקשר את האתר עם ה"מותג" הרומנטי של העיר פריז במטרה לשפר את רווחיות הפארק שבאותה עת היה בהפסדים כבדים (הפארק עצמו אינו מצוי בעיר פריז, אלא בפרבר העיר במרחק 30 ק"מ ממנה). באתר שני פארקי שעשועים, מרכז קניות, אתרי מחנאות ושישה מלונות בבעלות חברת וולט דיסני (כמו כן באתר מספר רב של מלונות אחרים). האתר מנוהל על ידי חברת יורו דיסני SCA הנמצאת בבעלות חברת וולט דיסני.
חלקי האתר:
אתר הנופש דיסנילנד הונג קונג.
אתר הנופש החמישי של החברה (והשני באסיה) נפתח ב-12 בספטמבר 2005 בהונג קונג. האתר מנוהל על ידי חברת פארקי השעשועים הבינלאומיים של הונג קונג - בבעלות משותפת של חברת וולט דיסני וממשלת הונג קונג.
חלקי האתר:
קו הספנות דיסני.
קו הספנות דיסני שייך אומנם לחטיבת הפארקים ואתרי הנופש של החברה, אולם הקו מהווה למעשה ענף נפרד של סוגי אתרי הנופש של החברה.
הקו נוצר בשנת 1995 עם הזמנת בניית שתי ספינות. הספינות עוצרות באי פרטי של החברה באיי בהאמס - קאסטאווי קי - אי שתוכנן על ידי וולט דיסני אמג'ינירינג.
נכסי קו הספנות:
פארקים ואתרי נופש שלא נבנו.
תוכניותיה של החברה להקים פארק בשם אמריקה של דיסני בווירג'יניה לא הוצאו אל הפועל בשל התנגדות של תושבי הסביבה.
התוכניות של החברה להקים גרסה של החוף המערבי לאפקוט בשם ווסטקוט לא הוצאו אל הפועל בשל קשיים כלכליים של החברה שנגרמו לאחר הקמת יורודיסני. במקום נבנה מאוחר יותר פארק ההרפתקאה הקליפורנית של דיסני.
תוכנית אחרת שדנו בה ולא הוצאה אל הפועל הייתה להקים בקליפורניה, באזור לונג ביץ' פארק בסגנון טוקיו דיסניסי. באותה עת הייתה בבעלות החברה האוניה קווין מארי והתוכנית הייתה שקו הספנות דיסני יעגון וייצא מהפארק, אולם גם תוכנית זו בוטלה עם הקמת הפארק בטוקיו.
מנכ"ל חברת וולט דיסני רוברט איגר הודיע כי מטרותיה של החברה הם הקמת פארקי שעשועים והרחבת הפארקים מחוץ לארצות ברית. בינואר 2005 ערכה החברה בדיקה שטחים באוסטרליה העשויים לשמש אתר לפארק עתידי, באתר הנופש בהונג קונג ישנו שטח לא מנוצל היכול לשמש פארק שעשועים נוסף, וכך גם באתר הנופש בפריז.
פארקי השעשועים של חברת וולט דיסני
ראש השנה הפרסי
איצטדיון הקופסא
בורגונדיה
תומאס גיינסברו
מעצ
תומס גיינסבורו
קש לשתייה
קשית שתייה
קשית שתייה (מכונה בטעות גם קש שתיה) היא כלי צינורי המשמש למציצת נוזל, בדרך כלל לצורך שתייה. הקשית היא צינור צר עשוי מפלסטיק או חומר אחר, ישר או בעל ציר אקורדיוני. אופן השימוש בקשית הוא על ידי שאיבה באמצעות הפה את האוויר הנמצא בתוך הקשית, וכך לחץ האוויר מבחוץ גורם למשקה לעלות בקשית ולהגיע לפה.
אופן הפעולה.
לחץ אטמוספירי הוא לחץ שמפעיל האוויר על מה שנמצא מתחתיו. הלחץ הזה מופעל, בין היתר, גם על פני השטח של הנוזל שבכוס. כאשר האוויר שבקשית נשאב אל פיו של השותה, לחץ האוויר בתוך הקשית יורד ומאפשר ללחץ האטמוספירי שפועל על הנוזל לדחוף את הנוזל במעלה הקשית. מכך נגזר למעשה אורכה המקסימלי של קשית: כאשר הקשית ארוכה דיה, ימשיכו המים לעלות עד שמשקל הנוזל שבקשית יפעיל לחץ זהה ללחץ האטמוספירי שמופעל מחוץ לקשית. משקלו של הנוזל משפיע על הגובה המרבי שיוכל לעלות בקשית. בלחץ של אטמוספירה אחת (לחץ האוויר בגובה פני הים), וכאשר נוצר בקשית ואקום מושלם, ניתן להעלות מים לגובה של 10.3 מטרים.
קשיות שתייה בהיסטוריה.
שתייה באמצעות קשית הייתה ידועה גם בעולם העתיק. הקשיות הראשונות היו שייכות לשומרים שהשתמשו בהם כדי לשתות בירה (ולהימנע מהקצף שנוצר עקב תסיסה). השימוש בקשית מוזכרת בתלמוד ובפירוש רש"י לתלמוד מוזכר כי דרך הילדים לשתות בקשית.
בשנת 2022 גילו חוקרים כי צינוריות באורך כמטר מתקופת הברונזה שנמצאו בשנת 1897, הן למעשה קשיות שתייה ששימשו לשתיית בירה מחבית.
הקשית המודרנית.
ב-1888 מרווין סטון רשם פטנט על תהליך של כריכה מסולסלת לשם יצור קשיות נייר. סטון כבר ייצר באותם ימים מחזיק סיגריה מנייר, ורעיונו היה להשתמש באותה שיטה ליצור קשיות. עד אז אנשים השתמשו בקשית שיפון טבעי בשביל לשתות.
הקשית הראשונה של סטון הוכנה על ידי קשירת חתיכות נייר מסביב לעיפרון והדבקתם ביחד. כדי שהקשית לא תהיה רטובה ורכה במהלך השתייה, סטון התנסה בסוגי נייר עמידים למים. אחרי ניסיונות רבים סטון החליט כי הקשית האידיאלית תהיה באורך 21.6 סנטימטרים, וברוחב בו גרעיני לימון לא יוכלו לעבור דרכו.
ב-3 בינואר 1888 נרשם פטנט על המוצר של סטון, ועד 1890 מפעלו יצר יותר קשיות ממחזיקי סיגריות. ב-1906, "חברת הקשיות של סטון" שיווקה את המכונה הראשונה שלה, אשר ליפפה קשיות באופן אוטומטי ובכך שמה סוף ליצור ידני. ב-1928 מדעני חשמל החלו להשתמש בצינורות ספירליים בשביל מכשירי הרדיו הראשונים, וגם הם יוצרו בתהליך שהמציא סטון. צינורות המיוצרים בכריכה ספירלית נמצאים כיום בשימוש בהרבה מקומות: במנועים חשמליים, טקסטיל, סוללות, נתיכים ועוד.
באמצע 2018 העיר סיאטל החלה במהלכים לאיסור השימוש בקשיות העשויות מפלסטיק, וזאת במטרה להפחתת פסולת הפלסטיק ומעבר לשימוש במוצרים מתכלים. בנוסף, רשת המזון המהיר מקדונלד'ס הצהירה שבסניפיה באירלנד ובריטניה יופסק השימוש בקשיות פלסטיק לטובת קשיות מנייר במהלך שיחל בספטמבר ויושלם ב-2019.
פארקי ואתרי הנופש של חברת וולט דיסני
טיסה 052 של אוויאנקה
טיסה 052 של אוויאנקה הייתה טיסה של חברת אוויאנקה שיצאה מבוגוטה שבקולומביה לניו יורק והתרסקה במרחק קצר מיעדה.
התאונה האווירית אירעה ב-25 בינואר 1990. טיסה 052 של אוויאנקה, חברת התעופה הקולומביאנית, המריאה משדה התעופה הבינלאומי בלימה לכיוון שדה התעופה מדיין בקולומביה. משם המשיכה הטיסה לנמל התעופה הבינלאומי ניו יורק קנדי. על המטוס מדגם בואינג 707 היו 158 נוסעים ואנשי צוות.
המטוס המריא לכיוון ניו יורק. עם כניסתו למרחב האווירי של ניו יורק הורה מגדל הפיקוח לטייס לעכב את נחיתתו ולחוג באוויר בשל תנאי מזג אוויר קשים. בעקבות מזג האוויר נוצר עומס עצום במרחב האווירי של ניו יורק. לפי דיווחים מאותו לילה, אחד מכל חמישה מטוסים שניסה לנחות באזור מנהטן נאלץ לבצע הקפה נוספת מכיוון שהחטיא את המסלול.
הטייסים שקלו לפנות ליעד חלופי בבוסטון, ושיערו שיצליחו לנחות בשלום. לאחר 77 דקות המתנה, עם מכלי דלק כמעט ריקים, נתן מגדל הפיקוח לטיסה 052 אישור נחיתה במסלול 22L. כשהנמיך המטוס לגובה 500 מטרים מהקרקע הוא נקלע לרוחות חזקות שגרמו לו לסטות מהנתיב ולחרוג מהמסלול. צוות המטוס ניסה לבצע הקפה נוספת, אך לשווא. הדלק במכלים אזל והמטוס התרסק על לונג איילנד, כ-20 ק"מ בלבד משדה התעופה. 73 נוסעים ואנשי צוות נהרגו ו-85 נפצעו. מאחר שבמטוס אזל הדלק לא התלקחה אש בעת ההתרסקות וייתכן שבכך נמנעו אבדות נוספות.
ועדת החקירה שהוקמה לחקר האסון קבעה שהגורם לאסון הוא טעות אנוש של הטייסים. אף על פי שטייסי אוויאנקה הזהירו ואמרו שהדלק עומד לאזול, הם לא הזכירו את המילה "מצב חירום" אפילו פעם אחת, כמקובל במצבים כאלה, ולכן קשה לדעת אם הפקחים היו מודעים למצב האמיתי של טיסה 052 בטרם ההתרסקות. הטייסים ביקשו רק אישור נחיתה בעדיפות גבוהה, וייתכן שחוסר שליטה מספקת באנגלית גרם להם לחשוב שמגדל הפיקוח מודע לגודל הסכנה.
ארבלה פיג
MS-DOS
MS-DOS (ראשי תיבות של MicroSoft Disk Operating System) היא מערכת הפעלה עבור מחשבים אישיים מארכיטקטורת x86 אשר נכתבה במקור על ידי טים פטרסון והייתה בבעלות Seattle Computer Products עד שנרכשה על ידי חברת מיקרוסופט ב־1981. זו הייתה מערכת ההפעלה הפופולרית ביותר ממשפחת DOS, והשכיחה ביותר בעולם בשנות ה־80 וה־90 של המאה ה־20. קדמה לה מערכת ההפעלה M-DOS אשר יצאה ב־1979. MS-DOS נועדה לשימוש בעזרת המעבד 8086 של אינטל וספציפית עבור IBM PC ותואמיו. מערכת ההפעלה הוחלפה בהדרגה על ידי מערכות אשר הציעו ממשק משתמש גרפי (GUI), ובייחוד משפחת מערכות ההפעלה Microsoft Windows.
הגרסה האחרונה שפותחה הייתה גרסת MS-DOS 8.0.
לורנסיום
חשמלית ושמה תשוקה
חשמלית ושמה תשוקה (מאנגלית: A Streetcar Named Desire) הוא מחזהו השלישי של טנסי ויליאמס. הוא נכתב בשנת 1945 לאחר "ביבר הזכוכית", וכקודמו זכה להצלחה רבה. לב המחזה במפגש ההרסני של תרבויות ואופי שונה, המיוצג בדמויותיהן של בלאנש, העלמה הדרומית הנאה, בעלת הגינונים והחזית המכובדת כביכול, וגיסה סטנלי, מהגר פולני גס רוח ופועל צווארון כחול החי את חיי העיר הגדולה בניו אורלינס.