ספרי ההלכה של הרב רימון נכתבים באופן הבנוי "מן המקורות אל ההלכה למעשה". בספריו מובאים המקורות ההלכתיים, לעיתים מהתלמוד והראשונים, ולעיתים רק מהאחרונים, בהתאם לנושא. גישה זו, העומדת בניגוד לספרי הלכה שונים המביאים פסקים בלבד, מנסה לתת ללומד כלים להבנת ההלכה גם במקרים שאין אליהם התייחסות ישירה בפסיקת ההלכה. ספרו המוכר ביותר, "הלכה ממקורה - צבא" יצא לאור בהוצאת ידיעות ספרים בשנת תש"ע (2010).
נחמה פוחצ'בסקי
נחמה פיינשטיין-פוחצ'בסקי (ידועה בכינויה: נֶפֶ"ש) (ט"ו בניסן ה'תרכ"ט, 27 במרץ 1869, בריסט – ז' בסיוון ה'תרצ"ד, 21 במאי 1934, ראשון לציון) הייתה איכרה, סופרת, שופטת וסופרז'יסטית, מחלוצות ראשון לציון.
ביוגרפיה.
נולדה ב-1869 בבריסק שבאימפריה הרוסית. בהיותה בת תשע עברה משפחתה לעיר צריצין שבדרום רוסיה. בגימנסיה התאהב בה בן אצילים רוסי. אביה חשש מכך וגם הסתייג מהשפעת התרבות הרוסית, ולכן הוציאה מהגימנסיה ושכר עבורה מורה פרטי יהודי – ר' ברל'ה. בנעוריה התכתבה עם יל"ג, שכתביו השפיעו עליה עמוקות. היא שלחה לו משיריה, והוא עודדה:
בגיל 17 חזרה לבריסק והצטרפה לתנועת חיבת ציון. בשנת 1889 נישאה ליחיאל מיכל פוחצ'בסקי, מפעילי חיבת ציון ומבני בריסק. הוא היה אחד מששת המדריכים החקלאיים הראשונים ששלח ארצה הברון רוטשילד, והיא עלתה עמו. עמו עבדה במשק ובכרם בראשון לציון.
ביתה היה הבית השני בראשון לציון (אחרי ביתו של דוד יודילוביץ) בו דברו עברית. הוא היווה מקום מפגש תרבותי לצעירי המושבה ולסופרים עברים. שני ילדיה הראשונים נפטרו בצעירותם. בשנת 1896 נסעה לרוסיה עם עשהאל בנה, ואילו יחיאל מיכל נשאר בארץ. היא שבה לאחר שנה וחצי.
היא הקימה את "חברת לינת-צדק" שיועדה להלנה של עוברי אורח ופועלים עניים. חברה זו התפתחה לחברת סעד לנצרכים ולחולים. הקימה את אגודת דבורה ללימודי עברית לנשים. הייתה ממקימות האגודה הראשונה בארץ ישראל לשוויון זכויות לאשה (התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל).
בשנת 1909, כאשר הגיעו משפחות תימניות לראשון לציון, סייעה להן פוחצ'בסקי להתאקלם. היא נקראה בפיהם "אמא של התימנים". היא סייעה בעיקר לנשים, אותן לימדה עברית. בסמוך לבית הכנסת הגדול, במקום הייתה בעבר שכונת התימנים, מצוי רחוב הנקרא על שמה.
בשנת 1919 באספה כללית של המושבה שהתקיימה, הוחלט לתת זכות בחירה לתימנים (הפועלים) ולנשים. בהחלטה שוריין מקום לשתי הנשים הראשונות שתקבלנה את מספר הקולות הרב ביותר מבין הנשים ולהכניסן לוועד ללא קשר למספר הקולות שיקבלו הגברים. התוצאה הייתה מפתיעה ונחמה פוחצ'בסקי זכתה במספר הקולות הרב ביותר. על פי התקנון, חבר הוועד שזוכה במספר הקולות הרב ביותר מוכתר כיושב ראש הוועד, ולפיכך הייתה נפ"ש צריכה להיות האשה הראשונה שתעמוד בראש ועד של מושבה. היא ויתרה על תפקיד זה, והסתפקה בתפקיד חברת ועד מן המנין. הנימוק הרשמי היה שמדובר בשעת חרום, תחילת התבססות השלטון הבריטי בארץ, והצורך לנהל משא ומתן עם השלטונות. התפטרותה הייתה בתנאי שהיא תקבע מי יבוא במקומה ולתפקיד נבחר על פי המלצתה מועמד שלא היה זה שהיה שלישי ברשימה אחריה ואחרי עדינה כהנסקי (שזכתה במקום השני).
בבחירות לאספת הנבחרים שנערכו ב-19 באפריל 1920 נבחרה כאחת מחמש הצירות של התאחדות נשים עבריות לשיווי זכויות בארץ ישראל. בסך הכול באותן בחירות נבחרו 14 נשים מתוך 314 צירים.
סיפורה של חמדה בן-יהודה "אותן הציפורים", העוסק בביקורים אצל איכרה בשם נחמה, מדבר על פוחצ'בסקי, שהייתה ידידתה.
יצירתה וכתביה.
כתיבתה מאופיינת במחאה על מצב הנשים ביישוב. היא מאופקת ומכילה בדרך כלל דיאלוג פנימי נואש. היא עוסקת בדרך כלל בנשים מדוכאות, אך גם בגברים חלשים ומנוצלים.
צ'יטה (מחוז)
מחוז צ'יטה (ברוסית: Читинская область) היה אחד ממחוזות רוסיה. מחוז צ'יטה שכן בסיביר וגבל בסין ובמונגוליה. המחוז נוסד בשנת 1937 ובוטל ב-1 במרץ 2008 תוך הקמת חבל זבאיקלסקי. מחוז צ'יטה כלל 28 נפות ומחוז אוטונומי אחד - מחוז אוטונומי אגיני בוריאטי.
היסטוריה של המחוז.
רוסים גילו מכרות כסף ובנו ערים ראשונות שפרחו החל המאה ה-19. העיר המרכזית במחוז עד מחצית המאה ה-19 הייתה נרצ'ינסק לאחר צ'יטה.
לאחר מהפכת אוקטובר ארגן ההטמאן גריגורי סמיונוב מרד נגד הבולשביקים בתחנת הרכבת ברזובקה. לאחר שלא זכה לתמיכה עזב את עבר הבאיקל (זבאיקליה) למנצ'וריה על מנת להתארגן מחדש. ב-26 באוגוסט 1918 הצליח סמיונוב לכבוש את מחוז צ'יטה מידי הבולשביקים בסיוע חיל המשלוח הצ'כי. ב-9 במאי 1919 הכריז על עצמו סמיון כהטמאן של הקוזאקים הזבאיקליים בעיר צ'יטה. הוא לא שלח את חייליו לעזרת האדמירל קולצ'אק ואף ניסה ליצור קשרים טובים עם הקומוניסטים.
ב-4 בינואר 1920 קיבל מאדמירל קולצ'אק את התואר "מושל האזורים הרחוקים של האימפריה הרוסית", אך לא הצליח להתמודד עם הפרטיזנים הקומוניסטיים במחוזו שערכו 3 מבצעים גדולים בתקופה בין אפריל לנובמבר 1920 כדי לכבוש את צ'יטה. בסוף אוקטובר 1920 נאלץ סמיונוב לסגת מצ'יטה. באפריל 1920 הקימו הקומוניסטים את רפובליקת המזרח הרחוק וצ'יטה הפכה לבירתה. בנובמבר 1922 הרפובליקה הוכנסה לתוך ברית המועצות. בשנת 1937 הוקם מחוז צ'יטה.
חלוקה אדמיניסטרטיבית.
המחוז מחולק ל-28 נפות. החלוקה הנוכחית קיימת משנת 1977 כאשר נוסדה נפת קרסנוקמנסק. כל ראש נפה נבחר בבחירות כלליות. ירידה באוכלוסייה ומחלות אונקולוגיות מאפיינות את כל הנפות.
יהדות עבר הבאיקל.
היהודים הראשונים הגיעו יחד עם האסירים הדצמבריסטים, חלקם היו אסירים, ורבים מהם נשארו לגור בסיביר. לאחר שנת 1851, יהודים רבים הגיעו לצ'יטה. היהודים היו פעילים בחייה של העיר, ורבים מהם שימשו בתפקידים חשובים בתעשייה ובמסחר. לאחר מלחמת האזרחים ברוסיה רוב יהודים עזבו את מקומותם ועברו לסין. כיום נותרו במחוז כמה מאות יהודים שהגיעו לעיר מאוקראינה ובלארוס.
מסודות השכלה גבוהה.
כמעט כל מסודות השכלה גבוהה נמצאים בצ'יטה ביניהם:
בדיקות אל הרס
שלדון גלאשו
שלדון לי גלאשו (באנגלית: Sheldon Lee Glashow; נולד ב-5 בדצמבר 1932 בברוקלין, ניו יורק) הוא פיזיקאי יהודי-אמריקאי, פרופסור אמריטוס באוניברסיטת הרווארד ופרופסור באוניברסיטת בוסטון וחתן פרס נובל לפיזיקה.
קורות חיים.
נולד בניו יורק לאמו בלה לבית רובין ואביו לואיס גלוצ'ובסקי שהיה שרברב.
ב-1950 סיים את לימודיו בתיכון ברונקס למדעים, במחזור שבו למד גם סטיבן ויינברג, עמו חלק לימים פרס נובל. בשנת 1954 קיבל תואר ראשון מאוניברסיטת קורנל וב-1959 קיבל תואר דוקטור לפיזיקה מאוניברסיטת הרווארד, על עבודה בהנחייתו של ג'וליאן שווינגר. בשנים 1962–1966 היה פרופסור חבר באוניברסיטת קליפורניה בברקלי. ב-1966 הצטרף לסגל המחלקה לפיזיקה באוניברסיטת הרווארד, שם שימש פרופסור עד פרישתו לגמלאות בשנת 2000.
ב-1960 גילה את הכוח האלקטרו-חלש ביחד עם סטיבן ויינברג. בשנת 1979 זכו השניים בפרס נובל לפיזיקה יחד עם מחמד עבד א-סלאם.
גלאשו הוא מתנגד חריף לתיאורית המיתרים, מכיוון שאינה מובילה לניבוי שניתן לבחינה ניסויית. הא אף כינה אותה "גידול" וניסה ללא הצלחה למנוע את קבלת אנשיה למחלקתו בהרווארד.
בשנת 1989 קיבל גלאשו תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בר-אילן.
בדיקות לא הרסניות
מגדל אירפול
מגדל אירפול (באנגלית: Earful Tower - "המגדל מלא האוזניים"- משחק מילים על השם מגדל אייפל) היה הסמל והלוגו של פארק השעשועים אולפני הוליווד של דיסני באתר הנופש דיסניוורלד שבפלורידה מאז הקמתו של פארק השעשועים ועד החלפת הסמל בכובע הקוסם בשנת 2001. מגדל זהה בצורתו משמש כיום כסמל וכלוגו של פארק השעשועים אולפני וולט דיסני באתר הנופש דיסנילנד פריז.
המגדל הוא למעשה מגדל מים שלראשו מחוברים שתי אוזניים שחורות כדוגמת אוזניו של מיקי מאוס, ובכך דומה המגדל לראשו של מיקי מאוס. המגדל בנוי בדומה למגדלי המים שהיו מקובלים באולפני הסרטים של הוליווד בראשית המאה, ועליהם היה (ולרוב עדיין נמצא) לוגו האולפן.
בחג המולד נהוג להלביש על המגדל כובע סנטה קלאוס אדום.
סאחל
אלן סמית' (1980)
אלן סמית' (באנגלית: Alan Smith; נולד ב-28 באוקטובר 1980) הוא כדורגלן אנגלי אשר שיחק לאחרונה בעמדות הקשר והחלוץ בנוטס קאונטי.
קריירה.
בהיותו נער, נשלח סמית' למרכז הנערים האנגלי למצוינות, אך חזר לעיר הולדתו לידס תוך זמן קצר בשל געגועים, והצטרף לקבוצת לידס יונייטד. בשנת 1998, ערך את משחק הבכורה שלו, נגד ליברפול באנפילד. סמית' בן ה-18 נכנס כמחליף, והבקיע שער בנגיעה הראשונה שלו בכדור. הוא הפך לשחקן מוביל בקבוצה, ונטל חלק במשחקי הקבוצה בליגת האלופות בשנת 2001. עד מהרה הפך לשחקן האהוד ביותר על אוהדי לידס, שהעניקו לו את כינוי החיבה סמית'י. באותה שנה זומן סמית' לראשונה לסגל נבחרת אנגליה. עם זאת, לא נטל חלק במונדיאל 2002.
בשנת 2002 כבש סמית' את כל ארבעת השערים של קבוצתו בניצחון 1-4 על הפועל תל אביב במסגרת גביע אופ"א.
בסוף עונת ירדה לידס לליגת המשנה. סמית' הזיל דמעות במשחק הירידה, אך זמן קצר לאחר מכן חתם במנצ'סטר יונייטד, יריבתה הגדולה של לידס, למגינת לבם של האוהדים. כעסם של האוהדים לא נבע מכך שעזב את לידס, אלא בשל המעבר לקבוצה זו דווקא.