באוגוסט 2019 חממה עיבד, הפיק והשלים את היצירה "ובכן צדיקים" השיר של דביר שורק שנרצח בפיגוע טרור. השיר הזה שלו נשלח כהודעת וואטסאפ לחבר. חממה התרגש מהשיר ויחד עם שחר שורק, אחיו של דביר ז"ל, השלימו השיר שזכה גם לקליפ מרגש.
באוקטובר 2019 חממה הוציא לאור את השיר "בשבילך נברא עולם" בו הוא אירח את הזמר אבי בניון.
בשלהי 2019 יצאו הסינגלים הראשונים מתוך האלבום ה-12 של חממה שיצא לאור בתחילת 2020. בנוסף הוציא את האלבום "והיה לארז אדיר" משירי המשורר צעיר ארז אורבך שנרצח בפיגוע ב-2017, טרם מלאו לו 20 שנה. באלבום שרים חברים מהישיבה של ארז (אורי ארנד וברק וולווביק), בני המשפחה (הוריו של ארז ואחותו) וגם חבריו לדרך של עובדיה (יוסי פרץ, אילן דמרי יהושע לימוני, גיל עקיביוב וארז לב ארי).
בתקופת הקורונה (מרץ 2020) חממה הוציא לאור את "הכתר", שיר אפוקליפטי שנכתב כשנתיים קודם.
במהלך 2020 יצאו לאור הסינגלים הראשונים מתוך האלבום ה13 שבדרך "הצימאון", אלבום אירוח שני (אחרי מרחבים) מלחניו של חממה למילותיו של הרב קוק.
אחרי "אהבת חינם" עם צמד רעים, באו "קדושת השבת" עם מיכה ביטון, "הנאום" עם אהרון רזאל, שיר הנושא "הצימאון האלהי", כמו גם "כשאדם פועל", "ארץ ישראל", "חבל לאחוז", "מקיימי העולם" ו"משרתי האמונה".
האלבום ובו 17 שירים יצא לאור באוגוסט 2021.
התעמלות פיזית
התעמלות גופנית
שכיבות סמיכה
קירוב בורן-אופנהיימר
קירוב בורן-אופנהיימר הוא קירוב חשוב המשמש לצורך פתרון משוואת שרדינגר עבור מולקולות.
הקירוב נקרא על שם מקס בורן ורוברט אופנהיימר שהציגו אותו במאמר שפורסם בשנת 1927 תחת הכותרת Zur Quantentheorie der Molekeln (על התורה הקוונטית של מולקולות) בכתב העת Annalen der Physik.
בבסיס הקירוב ההנחה כי בשל מסתו הגבוהה של גרעין האטום יחסית לאלקטרון, ניתן להפריד את המילטוניאן האנרגיה של האלקטרון מהמילטוניאן האנרגיה הקינטית של הגרעין.
כאשר:
כאשר ניתן לפתור תחילה את המשוואה האלקטרונית בנפרד:
ורק לאחר מכן לפתור את המשוואה גם עבור הגרעינים:
לקבלת הפתרון המלא של המשוואה.
רביעיית מועדון התאטרון
תאטרון אפי
חשופית (פירושונים)
משה קרונה
משה צבי קְרוֹנֶה (ט"ו באייר תרע"ג, 22 במאי 1913 – ב' בסיוון תשנ"ג, 22 במאי 1993) היה מראשי "השומר הדתי" בפולין, הקונסול הראשון של ישראל בארצות הברית ולאחר מכן ממקימי המפד"ל ב-1956 ואחד ממנהיגיה, ראש מחלקה בסוכנות היהודית, סופר, עיתונאי והוגה דעות שתרגם לעברית חלק מכתביו של הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, חתן פרס שפירא בשנת תשמ"ח למחשבת הציונות הדתית.
תולדות חייו.
משה קרונה, בן מנשה וראכיל, נולד בשנת 1913 בוורשה. למד בבית מדרש לרבנים "תחכמוני" ולאחר מכן באוניברסיטה בפקולטה למשפטים. בעקבות פעילותו האינטנסיבית ב"השומר הדתי" הפסיק את לימודיו. ארגן את ועידת השומר הדתי בפולין שהתקיימה בוורשה ועמד בראש ההנהגה שנים ארוכות. קרונה עלה לארץ ישראל בשנת 1937, היה חבר בקבוצת רודגס ואחר כך בקבוצת יבנה. בשנות ה-40 היה חבר הסיעה המרכזית "תורה ועבודה" של הפועל המזרחי, בראשות משה שפירא.
בתקופת מלחמת העולם השנייה היה מנהל המזכירות העולמית של תנועת נוער תורה ועבודה ונציג התנועה במוסד הגבוה לעליה ב'. עם תום המלחמה יצא לארצות הברית במשלחת הראשונה בשליחות משותפת של הסוכנות היהודית והתנועה. ביום קום המדינה נתמנה להיות הממונה על ענייני עלייה ותיירות בקונסוליה הישראלית הראשונה בניו יורק.
חזר לישראל ב-1952 והיה נציג הפועל המזרחי בהסתדרות העובדים הכללית. עם ייסוד המפד"ל ב-1956 נבחר להנהלתה, כיהן בה כגזבר ואחר כך כמזכ"ל. קרונה קירב לתנועה צעירים רבים שזכו לכינוי "נערי קרונה", ובהם זבולון המר שהפך לימים למנהיג המפד"ל. ב-1967 נבחר לחבר בהנהלה הציונית וכראש המחלקה לחינוך ותרבות תורניים בגולה של ההסתדרות הציונית העולמית בה עמד 15 שנה. ב-1988 זכה בפרס שפירא למחשבת הציונות הדתית.
משה קרונה נישא לרחל (לבית בלומברג; 1916–2009). השניים נמנו עם מקימי קבוצת יבנה, ובשנת 1952 התיישבו בתל אביב. בשנות השבעים עברו לירושלים, בה התגורר קרונה עד פטירתו. לקרונה ורעייתו שתי בנות ובן, דוד אסף, היסטוריון.
ארכיונו האישי שמור בספרייה הלאומית.
יצירתו הספרותית.
משה קרונה כתב את זיכרונותיו בספרים "מורי ורבותי, אחי ורעי" (הוצאת מורשת, תשמ"ז) ו"עם חברים לדעה" (ההסתדרות הציונית העולמית, תשנ"ב). בספר הזיכרונות הראשון הוא מתאר תחילה את חייו בוורשה היהודית בין שתי מלחמות העולם, ופגישותיו עם אישים כמו הרב מאיר בר-אילן והרב יצחק ניסנבוים. בספר זה המהווה מאגר מידע חשוב על העולם היהודי שחרב מחייה קרונה בזיכרונותיו את ורשה היהודית ברגעיה האחרונים. בספר אף ישנה עדות חשובה על חסידות ברסלב בפולין, שקרונה חש קרבה עמוקה אל תורתה. בספר אף מופיעים זיכרונות מרגשים לאחר עלייתו לארץ, ובהם טקס ליל סדר שערך לחלוצים בחניתה בעיצומו של "המרד הערבי הגדול", השתתפותו בפרידה מחנה סנש לפני צאתה להונגריה, שיחה עם האדמו"ר החלוץ בערב שבועות, שעות ספורות לפני פטירתו, ועוד. עדות חשובה נוספת היא ביקורו אצל הרבי מבאבוב בניו יורק אחרי השואה. הרבי ניצל בעור שיניו מהמלחמה ורוב משפחתו נרצחה. הרבי אמר לקרונה: "אתם צדקתם" ביחס למחלוקת בין הציונות הדתית ליהדות החרדית האנטי-ציונית לפני השואה.
בספרו השני מתאר קרונה את פעולתו הפוליטית בארץ, דרך ההחלטות ההיסטוריות שהביאו להקמת המפד"ל בה כיהן כמזכיר הכללי, תוך תיאור מיוחד על הדרך בה קירב לתנועה את זבולון המר, שלימים הפך למנהיג התנועה, דרך עבודתו בסוכנות כראש המחלקה לחינוך היהודי בגולה בה נאבק בהתבוללות המתפשטת בחו"ל וכאיש ספר דאג להוצאת ספרים רבים. כחבר הנהלת הסוכנות דחף להוצאת סידור "רינת ישראל", שהפך לסידור הפופולרי ביותר בציונות הדתית.
על ספריו הנוספים של קרונה נמנים ביוגרפיה קצרה בשם "הרב מאיר בר-אילן" (1954) המתארת את חייו של הרב ו"אישים וניחוחים" (1991) בו מופיעות עשרות שיחות שקיים קרונה עם מנהיגיה השונים של הציונות הדתית החל מפרופ' מנחם אלון דרך הרב יהודה עמיטל ועד הפילוסוף אבי רביצקי. ב-1986 הוציאו חבריו של קרונה מתוך הערכה עמוקה לפועלו את הספר "עיטורים - פרקי עיון והגות לכבוד משה קרונה" (ההסתדרות הציונית העולמית).
קרונה הצליח לראשונה לשכנע את הרב יוסף דוב סולובייצ'יק, מנהיג הציונות הדתית באמריקה, לפרסם את כתביו, ואף נטל משימה זו על עצמו. קרונה תרגם את הגותו של הרב באמצעות קלטות שהועברו לרשותו מהרצאות שונות של הרב. תמלילי הקלטות כונסו בספרים "דברי השקפה" (תשנ"ב), "דברי הגות והערכה" (תשמ"ב), "מן הסערה" (ירושלים תשס"ד) ועוד.
בנוסף, כתב אלפי מאמרים פובליציסטיים וכתבות בעיתון "הצופה", החל מימיו הראשונים של העיתון, ועד יום פטירתו. במאמרים אלו פרש את דעותיו ומשנתו המדינית והחינוכית. במסגרת עבודתו העיתונאית ייסד עוד בוורשה את הירחון "גווילין", שעסק בנושאי הגות יהודית, אותו ערך עד פטירתו.
מצב שימור
מצב שימור של מין הוא מדד לסיכויי השרידות של אותו מין, בהווה ובעתיד. כאשר מתגבשת הערכת מצב השימור, נלקחים בחשבון גורמים רבים, כגון מספר הפרטים של בעל החיים, המגמה בה נמצאת האוכלוסייה של בעל החיים (עלייה או ירידה במספר הפרטים), שיעור ההזדווגויות המוצלחות, איומים ידועים וכדומה.
המערכת העולמית הידועה ביותר לרישום ולדירוג מצב השימור של מינים היא הרשימה האדומה של IUCN. מערכת זו מחלקת את המינים בסיכון לשלוש קטגוריות: מינים פגיעים (VU), מינים בסכנת הכחדה (EN), ומינים בסכנת הכחדה חמורה (CR). בנוסף, המערכת מתעדת את ההכחדות שאירעו מאז שנת 1500 לספירה, וכן קטגוריה של מינים שנכחדו בטבע. גם המינים שנמצאים בסיכון נמוך או שלא נמצאים כלל בסיכון מחולקים לקטגוריות.
לצד הרשימה האדומה, קיימת אמנת CITES (סייטס), שמטרתה להבטיח כי סחר בינלאומי במינים של חיות פרא וצמחי בר לא יפגע בהישרדותם. באירופה, האיחוד האירופי התקין תקנות שמטרתן ליישם את אמנת סייטס בתוך תחומי האיחוד, וכן לנקוט אמצעים נוספים על מנת לשמר את חיות הבר. בנוסף, מספר מדינות הקימו גופים לדירוג מצב השימור של בעלי החיים שבשטחם בתחום המדינה, כלומר אין הם בהכרח לוקחים בחשבון את מצבו של בעל החיים הנבדק במדינות אחרות. דוגמה למערכת כזו היא ארגון ה-COSEWIC שבקנדה, שהוא למעשה ועדה של מומחים אשר מעריכים ומציינים את בעלי החיים הנתונים בסכנת היעלמות מקנדה.
מצבי שימור.
מצבי השימור של איגוד השימור העולמי (IUCN) הם הנפוצים ביותר. המצבים המחולקים לקבוצות האלה (בסדר עולה ברמת הסיכון):
בנייה בלבנים
בנייה בלבנים היא שיטת הבנייה המסורתית והנפוצה ביותר. הבנייה בלבני אבן או אדמה התפתחה כבר במסופוטמיה ומצרים העתיקות והשימוש בשיטה זו קיים בפועל עד היום. ממחציתה השנייה של המאה ה-19 החלה הבנייה במדינות המערב לעבור בהדרגה לבנייה מלבני בטון ולבני סיליקט המשולבת באלמנטים יצוקים של בטון ופלדה (בעיקר קורות ותקרות). הבנייה בלבנים השתכללה לאורך ההיסטוריה במקביל לסגנונות האדריכלות אשר הייתה תמיד קשורה לטכנולוגיית הבנייה הקיימת.