מספר שעות לאחר הגשת הבקשה, חזר בו גלזר, וזאת לאחר שהוצע לו תפקיד סגן השר לענייני גמלאים. ב-3 במאי שינו גלזר ומרום-שלו את החלטתם, ויום לאחר מכן כינסו השלושה מסיבת עיתונאים משותפת עם גאידמק ובה הודיעו על הקמת סיעה חדשה בכנסת בשם "צדק לגמלאים". ב-19 במאי, עם תום פגרת החורף של הכנסת, התקיים דיון בוועדת הכנסת בסופו אמורה הייתה להתקיים הצבעה על אישור התפלגות הסיעה. במהלך הדיון הושמעה ביקורת מצד חברי כנסת רבים וכן מצד היועצת המשפטית לכנסת, נורית אלשטיין, באשר לחוקיות ההסכם בין הפורשים לגאידמק. בתום הדיון החליט שרוני למשוך את בקשתו לאישור ההתפלגות, ולהעמידה להצבעה במועד אחר לאחר תיקון סעיפי ההסכם, לאחר שהסתמן רוב בקרב חברי הוועדה נגד אישור ההתפלגות. לאחר תיקון ההסכם הוגשה הבקשה בשנית ובהצבעה שנערכה בוועדה ב-28 במאי נדחתה הבקשה. לבסוף, ולאחר שבוטל ההסכם עם גאידמק, אישרה ועדת הכנסת ב-2 ביוני את התפלגות הסיעה ואת הקמת סיעת "צדק לזקן". במקביל להליכי הפילוג, החליטה סיעת גיל כי שרוני יישאר נציגהּ רק בוועדת החוקה חוק ומשפט, וביתר הוועדות הוחלף בחברים אחרים.
ב-15 באוקטובר 2008, בעת נסיונותיה של ציפי לבני להקים ממשלה חדשה בראשותה, הודיעו ראשי שתי הסיעות על איחוד מחודש. חבר הכנסת גלזר הודיע כי ישאר בסיעת היחיד "צדק לזקן".
רוסיה הקומוניסטית
על האמת והשקר במובן החוץ מוסרי
זנגוויל
לוס אנג'לס טיימס
לוס אנג'לס טיימס (באנגלית: Los Angeles Times או LA Times) הוא עיתון יומי המשווק בלוס אנג'לס, קליפורניה ומופץ בכל מערב ארצות הברית. תפוצתו נכון ל-2019 עומדת על 417,936 עותקים.
העיתון נוסד ב-4 בדצמבר 1881 והוא העיתון המטרופוליני השני בתפוצתו בארצות הברית אחרי הניו יורק טיימס. העיתון מחזיק בערוץ הטלוויזיה "Fox 11" (או "תחנת הטלוויזיה KTTV").
לוס אנג'לס טיימס זכה ב-41 פרסי פוליצר מיום היווסדו ועד שנת 2014. בין הפרסים נמנו הדיווחים אודות (1965) והדיווחים אודות מהומות לוס אנג'לס (1992). בשנת 2004 העיתון זכה בחמישה פרסי פוליצר, השיא השלישי-הגבוה ביותר לעיתון אחד בשנה אחת, אחרי הניו יורק טיימס והוושינגטון פוסט.
בשנת 2011 העיתון הופץ בכ-573 אלף עותקים ודורג במקום החמישי בתפוצתו בארצות הברית. בשנת 2018 הודפסו כ-142,000 עותקים מדי יום, ובנוסף להם היו 105,000 מנויים למהדורה הדיגילית.
היסטוריה.
העתק ראשון של העיתון יצא לאור בדצמבר 1881.
עד לשנת 2014 העיתון זכה 41 פעמים בפרס פוליצר. בתחילת שנות ה-70 העיתון החל לפרסם רצועת קומיקס "אהבה היא..." שזכה לפופולריות גדולה. בשנת 1990 העיתון הגיע לכ-1,225,189 העתקים יומיים אך מאז תפוצתו ירדה ביותר מ-50%.
מאפיינים.
בסגל העיתון נמנים בעלי טורי הספורט ביל פלאשק ("Bill Plascke") וג'.א. אדאנד ("J.A.Adande"), אשר הם גם חברים בפנל מסביב לצופר ("Around the Horn") של רשת ESPN - תוכנית ספורט יומית. ט.ג'.סימרס ("T.J.Simers") גם הוא כתב בטיימס והופיע בתוכנית. בטיימס כותבת גם הלן אליוט ("Helene Elliott"), כתבת הספורט הראשונה שהונצחה בהיכל התהילה של ההוקי, כמו גם רוברט הילבורן ("Robert Hilburn") ורנדי לוויס ("Randy Lewis"), אשר שניהם כותבי מוזיקת פופ ידועים ברחבי האומה.
אחד מהטורים הידועים ביותר בעיתון הוא "טור אחד" ("Column One"), מאפיין שמוצג יום-יום בעמוד הראשי מצד שמאל. נוסד בספטמבר 1968, וזהו מקום למוזר ולמעניין גם יחד; בהצגת "עד כמה רחוק פסנתר מסוגל לעוף?" (ההדרה של סיפורי "טור אחד"), פאט מוריסון ("Patt Morrison") כותב שמטרת הטור היא ליצור סוג תגובה של "יא, זה מעניין, לא ידעתי".
העיתון גם יצא במספר כתבות עיתונאיות חוקרות, החוקרות ומנתחות מספר סקנדלים או חלקים בלתי אהובים בחברה. סדרת כתבות בדצמבר 2004 על המרכז הרפואי קינג-דרו הובילה לפרס פוליצר ועוד דרך חשיפה של ההיסטוריה הסבוכה של בית החולים.
רוזוולט (אנטארקטיקה)
האי רוזוולט (באנגלית: Roosevelt Island) הוא אי בים רוס, במרכז מדף הקרח רוס שבאנטארקטיקה. האי שאורכו 150 ק"מ (מכיוון צפון מערב לדרום מזרח), רוחבו 70 ק"מ, ושטחו כ-8,000 קמ"ר, מכוסה שלג כל ימות שנה. הנקודה הגבוהה באי היא בגובה של 550 מטרים מעל פני הים.
האי התגלה בשנת 1934 על ידי אדמירל הימיה ריצ'רד אי. ברד ונקרא על שם נשיא ארצות הברית פרנקלין דלאנו רוזוולט.
האי נמצא בשטח חסות רוס שהוכרז חד צדדית על ידי ניו זילנד כשטחה. ארצות הברית ומדינות רבות אחרות אינן מכירות בהכרזה זו.
מיסנום
מיסנום (באיטלקית: Misenum) היא עיר נמל עתיקה במחוז קמפניה שבדרום איטליה. היא ממוקמת בכֵּף בחלקו המערבי של מפרץ פוצואולי שבים הטירני. כיום המקום נקרא כֵּף מִיזֶנו (Miseno).
מקור השם.
על-פי המיתולוגיה, מיסנום נקראת על שמו של מיסנוס, חברו של הקטור והחצוצרן של איניאס. כמסופר באיניאדה של ורגיליוס, מיסנום טבע בסמוך למקום זה לאחר שהזמין את אל ים טריטון לתחרות נשיפה בחצוצרה. בתגובה, טריטון הטיל אותו אל תוך הים כעונש על גאוותו.
היסטוריה.
ראשיתה של מיסנום הייתה כאתר קיט בחסות העיר קומאי, וכך נשארה עד לסופה של הרפובליקה הרומית.
מיסנום הוקמה לראשונה כבסיס ימי בשנת 27 לפנה"ס על ידי מרקוס ויפסניוס אגריפה, יד-ימינו של הקיסר אוגוסטוס, והפכה לבסיס הגדול ביותר של הצי הרומי בעת העתיקה. בזכות הנופים המרהיבים באזור מפקדת הצי והסמיכות לערים הרומיות הגדולות פוצואולי וניאפוליס, הפכה מיסנום לאתר של וילות יוקרה מפוארות. בסוף המאה הראשונה חיו בה כעשרת אלפים חיילים ועוד עשרת אלפים תושבים אזרחים.
חשיבותה של מיסנום פחתה עם הירידה בכוחו של הצי הרומי במהלך המאה ה-4, והעיר הוחרבה סופית בסוף המאה ה-8 על ידי הסרצנים.
האופסימיסט - הכרוניקה המופלאה של היעלמות סעיד אבו אל-נחס אל-מתשאאל
ויקטוריה דה לאס טונאס
ויקטוריה דה לאס טונאס (Victoria de las Tunas) היא עיר הבירה של מחוז לאס טונאס בקובה.
ויקטוריה דה לאס טונאס הוקמה בשנת 1759, אך בשנת 1895, במלחמת העצמאות הקובנית נשרפה לחלוטין ונשארה עיירה קטנה עד שנת 1975.
העיר משתרעת על פני 891 קילומטרים רבועים ונכון ל-2004, מנתה 187,438 תושבים.
מואה
דיילי טלגרף
דיילי טלגרף (באנגלית: The Daily Telegraph) הוא עיתון בריטי שנוסד בשנת 1855, ונחשב לעיתון אמין ובעל תפוצה רחבה. עיתון-האחות שלו, סאנדיי טלגרף (The Sunday Telegraph), נוסד בשנת 1961.
היסטוריה.
בשנת 1986 רכש איל המדיה קונרד בלק את העיתון באמצעות קבוצת הולינג'ר שבבעלותו (ב-1989 רכש גם את העיתון ג'רוזלם פוסט). בשנת 2004 נמכרה הקבוצה לדייוויד ופרדריק ברקלי, תאומים בעלי אמפריית מדיה בריטית, בעסקה בשווי 1.3 מיליארד דולר.
היקף המכירות היומי הממוצע של הדיילי טלגרף ירד משיא של כ-1.5 מיליון עותקים בשנות ה-80 של המאה ה-20, לכ-360,000 עותקים ביום, נכון לשנת 2018.
על פי סקר של MORI אשר נערך בשנת 2004, 61% מקוראי הטלגרף תומכים במפלגה השמרנית, בהשוואה ל-31% מהאוכלוסייה הכללית.
באוקטובר 2021 התגלה כי מאגר המידע של מנויי העיתון שהכיל פרטים אישיים, היה חשוף לכל. המאגר, בנפח של 10 טרה-בייט, נסגר יומיים לאחר שחוקר אבטחת מידע דיווח עליו.
קישלובסקי
הסוחר מוונציה
הסוחר מוונציה הוא מחזה מאת ויליאם שייקספיר, שנכתב במועד לא ידוע בין 1594 ו-1597. במחזה מוצג היהודי המלווה בריבית שיילוק, המחתים את אנטוניו, הוא הסוחר מוונציה, על כתב ערבות, שלפיו אם לא ישלם את חובו במועד, ייאלץ לשלם את החוב בליטרת בשר מבשרו. הסכום משמש את ידידו הצעיר של אנטוניו, בסניו, במסעו לחיזור אחר היורשת היפה והעשירה פורציה.
דמותו של שיילוק זכתה לפרשנות רבה ומגוונת. מצד אחד - היא מייצגת את הסטריאוטיפ האנטישמי, היישר מחשכת ימי הביניים, של היהודי הקמצן המלווה בריבית, ומצד שני זוהי דמות אנושית, שסבלה, כאבה ודרישתה לנקמה מוצגות בהבנה.
כתיבת המחזה.
נראה כי המחזה נכתב בין 1594 ל-1596, ונרשם ב"רישום המדפיסים" (Stationer's Register), השיטה המקובלת באותה תקופה לשמירת זכויות יוצרים, ב-22 ביולי 1598. המחזה הודפס לראשונה ב-1600, ונראה כי הוצג לראשונה על הבמה ב-1598.
עלילתו של המחזה, בקווים גסים, לקוחה מסיפור עם שנמצא במקורות אחדים, בהם קובץ הסיפורים "גסטה רומנורום", שתורגם לאנגלית בתרגום פופולרי בשנת 1577. כמו כן, סביר להניח, השפיע על שייקספיר בעת הכתיבה משפטו של היהודי המומר רודריגו לופז שהיה לשיחת היום באנגליה האליזבתנית, שנמצא אשם בקשר לרציחתה של אליזבת הראשונה מלכת אנגליה. סביר גם להניח ששייקספיר הושפע ממחזהו של בן זמנו כריסטופר מרלו, "היהודי ממלטה", המציג את גיבורו, היהודי בראבאס, באור שלילי במיוחד, אף כי שיילוק השייקספירי מוצג באור אנושי הרבה יותר מגיבורו של מארלו, ואין בו מן הרשעות הגרוטסקית של בראבאס.
סיווג ז'אנרי.
המחזה מסווג כקומדיה, ואכן הוא כתוב על פי תבנית קומית מובהקת ומסתיים בטוב לגבי הדמויות הראשיות. שיילוק מזכיר במידה לא מעטה את דמות ה"פאנטלונה", דמות טיפוסית בקומדיה דל'ארטה. עם זאת, לא מעטים מבין פרשניו המאוחרים של המחזה מתייחסים אליו כאל אחד מהמחזות הרציניים יותר של שייקספיר. המחזה אינו חורג מההגדרות המקובלות של הקומדיה, אלא שרשעותו של שיילוק, הבאה לידי ביטוי במשפט וכמעט מביאה למותו של הסוחר אנטוניו, מבדילה במידה רבה בינו לבין קומדיות אחרות של שייקספיר, כמו "חלום ליל קיץ", שנכתב זמן מה לפניו.
עלילה.