אליעזר בן יהודה אסר על אשתו לדבר עם ילדיהם בשפה אחרת מלבד העברית. דרישה זו הטילה סגר חברתי על ילדיו, והייתה בה התאכזרות אל דבורה. במכתב שכתב אליעזר אל דבורה בהיותו בביאליסטוק בשנת 1886, ציווה עליה לבל תתרשל בחינוכם של הילדים בן ציון (מאוחר יותר החליף את שמו לאיתמר בן-אב"י) ואביחיל: "אמרי לבן ציון כי אם לא ישמע אשכנזיק אביא לו מתנות יפות מאוד ואם אין, אם ישמע אשכנזיק, לא אביא לו מתנות ואשנאהו, ולא אדבר אתו, וגם אכהו מכות רצח, וכן תאמרי גם לאביחיל".
דבורה נאלצה לעזור בפרנסת המשפחה, אשר מצבה הכלכלי היה קשה.
היא שימשה כמורה ללשון העברית ולדברי ימי ישראל בבית הספר לבנות על שם אוולינה דה רוטשילד. לשם לימודי ההיסטוריה, חיברה את החלק הראשון של "קיצור דברי הימים לבני ישראל בשבתם על אדמתם", שיצא מאוחר יותר בשלושה חלקים בעיבודו של בן יהודה.
כמו כן ניסתה כוחה בכתיבה עיתונאית. המאמר היחיד שכתבה הוא: "תקנת בנות ירושלים".
פטירתה.
בכ"ב באלול תרנ"א נפטרה דבורה ממחלת השחפת, שממנה סבלה. קבורתה של דבורה הייתה מלווה בסכסוכים בין אליעזר בן יהודה לחברה קדישא של העדה האשכנזית בירושלים והם איימו לקבור אותה מחוץ לגדר. בצערו פנה אליעזר אל החברה קדישא של העדה הספרדית וביקשם להביאה לקבורה. בסופו של דבר, דבורה נקברה בבית הקברות היהודי בהר הזיתים בחלקת הפרושים, רחוקה מהמקום בו לימים הוקמה חלקת הקבר המשפחתית בה קבורים אליעזר בן יהודה, איתמר בן-אב"י וחמדה. בנה, איתמר בן-אב"י, כתב שבהלוויה "שום ידיד לא לונו בדרכנו, שום קרוב לא הופיע".
אליעזר ספד לרעייתו בתום שבוע האבל מעל גבי הגיליון הראשון של "האור" לשנת תרנ"ב: "גועה אל עמה האם הראשונה בישראל בזמן הזה דברה לילדיה מרגע הולדתם רק עברית... והנה תקפה מחלה אכזריה, מחלת השחפת, ותעניה עינויים נוראים משך שנה וחצי. על מותה יתאבלו כל החפצים בתחית לשוננו, ובעלה הזוכר לה חסד נעוריה אהבת כלולותיה לכתה אחריו במדבר בארץ לא זרועה".
בן יהודה נותר אלמן עם חמישה יתומים, מצבו הכלכלי היה קשה והוא היה טרוד בענייניו, כך שאת עניין הקמת המצבה הותיר לטיפולם של אחרים. נשות המושבה ראשון לציון לקחו על עצמן את משימת הקמת המצבה. הן פתחו במגבית לאיסוף תרומות אך ההיענות הייתה מועטה. בקריאה נוספת לתרומות ובתרומתו של יונאס, הוקמה המצבה כעבור שנתיים מיום מותה של דבורה. על המצבה נחקקו מילותיו של בעלה: "קבר האם הראשונה בזמן הזה שדברה לילדיה עברית מרגע הולדתם, ותקם דור מדבר עברית היא האשה המשכלת מרת דבורה בת שלמה הרץ ואשתו רבקה לאה יונאס אשת א' בן יהודה עורך האור. נפטרה באור ליום כ"ד אלול א'תתכ"ג לגלתנו, התרנ"א".
כשנה לאחר מותה אליעזר בן יהודה נשא לאישה את חמדה, אחותה הצעירה של דבורה.
אחרי מותה נוסדה לזכרה, בעיר לבוב, חברת נשים ציוניות בשם "דבורה", כדי לקרב את הנשים היהודיות לתנועה הלאומית.
קנוט השני, מלך שוודיה
קנוט השני, או קנוט הולמגרסון (בשוודית: Knut Holmgersson; כונה גם קנוט הגבוה, בשוודית: Knut Långe till Sko; מת ב-1234) היה מלך שוודיה משנת 1229 ועד מותו. אביו, הולמגר, היה אחיינו של קנוט הראשון ולפיכך קנוט השני היה נינו של אריק התשיעי ("הקדוש"), שכן על פי האגדות, היה הולמגר, אביו של קנוט השני, בנו של פיליפ אריקסון, בנו הצעיר של אריק התשיעי. קנוט השני היה בעל ברית קרוב של מפלגת הפולקונג (Folkung) ששאפו להגביל את סמכויות הכנסייה והמלך.
קנוט היה חבר המועצה ששלטה בשוודיה משנת 1222 ועד שנת 1229, בימי ראשית מלכותו של אריק האחד עשר. ב-1229, לאחר קרב אולוסטרה, הודח אריק האחד עשר. קנוט השני הוכתר ב-1231, אך ימי מלכותו היו קצרים. לאחר מותו של קנוט שב אריק האחד עשר למלוך עד מותו ב-1250.
קנוט נשא לאישה את הלנה שמוצאה ומועד פטירתה שנויים בקרב החוקרים. על פי אחד המקורות היא מתה לפני 1227 והיא הייתה ביתו של היארל (אציל) פולקה בירגרסון. שני בניהם, הולמגר (מת ב-1248) ופיליפ (מת ב-1251) נהרגו במרידות של אנשי מפלגת הפולקונג כנגד בירגר יארל.
מיכל צור שלו
מיכל צור שלו (נולדה בשנת 1973) היא יזמת היי-טק ומנהלת ישראלית. מייסדת משותפת של חברת סאיוטה ומייסדת משותפת, ונשיאת קלטורה. הישראלית שעשתה את האקזיט הגדול ביותר.
ביוגרפיה.
מיכל צור נולדה בירושלים לנעמי צור, פעילה ציבורית בתחום איכות הסביבה בישראל, סגנית ראש עיריית ירושלים לשעבר; ולחיים צור, מפיק ועורך תוכניות בקול ישראל, כנר, מלחין ומורה לנגינה בכינור. צור שלו היא השנייה בין ארבעה אחים.
גדלה שכונת ימין משה בירושלים ולמדה בתיכון ליד האוניברסיטה. השתתפה בנבחרת השחייה של אס"א ירושלים. בוגרת משפטים וכלכלה באוניברסיטה העברית ובעלת דוקטורט במשפטים מאוניברסיטת ניו יורק. עבודת הדוקטורט שלה עסקה ביישום של תורת המשחקים בתחומים כלכליים ומשפטיים.
בשנת 1999 הקימה עם נפתלי בנט (לימים ראש ממשלת ישראל), בן אנוש וליאור גולן את סאיוטה (Cyota), חברת הזנק שהתמחתה בתוכנות ושירותים לאבטחת בנקאות מקוונת ולאבטחת עסקאות בכרטיסי אשראי באינטרנט. החברה נמכרה בשנת 2005 תמורת 145 מיליון דולר לחברת RSA.
בשנת 2006 נמכרה RSA לחברת EMC (שהפכה בשנת 2016 ל-DELL EMC) וצור-שלו עזבה את החברה והקימה באותה שנה יחד עם ד"ר שי דוד, רון יקותיאל וערן איתם, את חברת "קלטורה". החברה מספקת פלטפורמה לחוויות וידאו בענן, ומשרתת אוניברסיטאות, ארגונים גדולים וחברות מדיה וטלקום, עם מוצרים ללמידה בווידאו, עבודה מקוונת ותקשורת מקוונת בווידאו, ושידורי טלוויזיה באינטרנט. צור שלו משמשת כנשיאת החברה ואחראית על תחומי מוצר, פלטפורמה ושיווק.
צור חברת הוועד המנהל של המכון הישראלי לדמוקרטיה וחברת עמותת המכון.
חיים אישיים.
צור שלו נשואה לפרופסור ערן שלו, ראש החוג להיסטוריה כללית באוניברסיטת חיפה והיא כלתה של פרופסור גבריאלה שלו, לשעבר שגרירת ישראל באו"ם ונשיאת המועצה האקדמית העליונה של הקריה האקדמית אונו. אם לשלושה.
התגוררה במשך שנים בניו יורק וכיום (2020) מתגוררת בזכרון יעקב.
Pulse repetition frequency
פיג'ו 301 (1932)
פיג'ו 301 (1932 - 1936) היא מכונית משפחתית אשר יוצרה על ידי חברת פיג'ו הצרפתית בין השנים 1932–1936. יוצרו 70,497 יחידות.
דגם הפיג'ו 301 התבסס על דגם פיג'ו 201.
מיכל צור
אקומה
פואבלו אקומה (בשפת קרס: Haak'u, באנגלית ובספרדית: Acoma Pueblo) הוא פואבלו של אינדיאנים בארצות הברית, כ-100 קילומטרים מערבית לאלבקרקי בניו מקסיקו שבארצות הברית. הפואבלו מורכב משלושה כפרים: סקיי סיטי (Sky City - "עיר השמים", אקומה העתיקה), אקומיטה (Acomita) ומקרטיס (McCartys). תושבי פואבלו אקומה הם שבט המוכר על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית (federally recognized tribe), אחת מהקבוצות האתניות המכונות אנשי הפואבלו. השטח ההיסטורי של פואבלו אקומה השתרע על 20,000 קילומטרים רבועים. הקהילייה הצליחה לשמור על 10% משטחה ההיסטורי, וכיום הוא מהווה את שמורת האינדיאנים אקומה.
על פי מפקד האוכלוסין של ארצות הברית משנת 2010 הזדהו 4,989 תושבים כבני אקומה. בני האקומה שלטו באזור במשך למעלה מ-800 שנים, ולכן הם אחת הקהיליות העתיקות היושבות ברציפות במקום אחד. המסורות של בני האקומה אומדות את התקופה שבה חיו ביישוב בלמעלה מ-2,000 שנים.
אטימולוגיה.
מקור המונח "אקומה" הוא מהמילה ‘haak'umeh’, הנגזרת מ-‘haak'u’ (שפות קרס: "Aa'ku", שפירושו "מעון לתקופות רבות" או "מקום הכוננות"). לעיתים הוגים את השם אקומה בצורות שונות, ומשמעות המילה משתנה כתלות בפרשנות. כמה מזקני השבט טוענים כי משמעות השם היא "המקום שתמיד היה", בעוד שזרים טוענים שמשמעותו "אנשי הסלע הלבן". פואבלו היא מילה בספרדית שפירושה "כפר" או "עיירה קטנה". בשימוש הכללי מוחל מונח זה גם על האנשים וגם על הארכיטקטורה הייחודית של שבטי ילידי דרום-מערב ארצות הברית.
שפה.
שפת בני האקומה מסווגת כשייכת למחלקה המערבית של קבוצת שפות קרס. מרבית התושבים של פואבלו אקומה מדברים בימינו הן בשפת אקומה והן באנגלית. הזקנים עשויים לדבר גם ספרדית.
היסטוריה.
שורשים והיסטוריה קדומה.
החוקרים משערים כי בני הפואבלו הם צאצאים של בני האנסאזי, תרבות מגיון ועמים קדומים אחרים. השפעות של עמים קדומים אלו ניכרות באדריכלות, בסגנון החקלאות והאמנות של האקומה. במאה ה-13 נטשו האנסאזי את כפריהם שבקניונים בשל שינויי האקלים ומהפך חברתי. במשך למעלה ממאתיים שנים האנשים באזור עקרו ממקום למקום. פואבלו אקומה נוסד במאה ה-13. תאריך ייסוד מוקדם זה מציב את אקומה כאחד היישובים הקדומים ביותר המיושבים ברציפות בארצות הברית.
הפואבלו שוכן על פסגת הר שולחן ששטחה 283 דונם בגובה 111 מטרים, כ-100 קילומטרים מערבית לאלבקרקי, בניו מקסיקו. הבידוד והמיקום של הפואבלו הגנו על הקהילייה במשך למעלה ל-1,200 שנים. הם שאפו להימנע מעימותים אלימים עם שכניהם בני שבטי האפאצ'י והנאוואחו.
המגע עם האירופאים.
מגלי ארצות ספרדים שיצאו ממלכות המשנה של ספרד החדשה (מקסיקו של ימינו) צפונה במאה ה-16 היו האירופאים הראשונים שנפגשו עם בני האקומה, מפגשים שהוגדרו על ידי הספרדים כשלווים. משלחת פרנסיסקו וסקס דה קורונדו תיארה את הפואבלו ב-1540 כ"אחד המקומות החזקים ביותר אותם ראינו". בעת הביקור בפואבלו חברי המשלחת "הצטערו שעלו למקום". הגישה היחידה לפואבלו אקומה בתקופה ההיא הייתה בגרם מדרגות כמעט אנכי שנחצב בפני הצוק. משערים שחברי משלחת קורונדו היו האירופאים הראשונים שהגיעו לאקומה.