הטלנובלה מתרחשת בשנים 1945–1950 בוואיידופאר.
קישורים חיצוניים.
Jet-set
?Université de Toulouse- LeMirail 1987 "Crescencio où Don Toba
Fausses questions et vraies reponses sur le vallenato" Cahiers du monde hispanique et luso-brésilien Caravelle Year 1987 1 Volume 48 Issue p.69-80
אגף מס הכנסה
אטרקציה תיירותית
אטרקציה תיירותית היא מקום מעניין שבו מבקרים תיירים, בדרך כלל בשל הערך התרבותי הרב, החשיבות ההיסטורית או היופי הטבעי או הבנוי של המקום, המספק מקום בילוי לשעות הפנאי, הרפתקה או שעשועים.
סוגים.
מקומות בעלי יופי טבעי כגון חופים, אתרי נופש על איים טרופיים עם שוניות אלמוגים, טיולי קמפינג בפארקים, הרים ויערות לאומיים, הם דוגמאות לאטרקציות תיירותיות מסורתיות לבלות בהם את חופשות הקיץ. דוגמאות נוספות של אטרקציות תיירותיות תרבותיות כוללות מקומות היסטוריים, מונומנטים, מקדשים עתיקים, גני חיות, מוזיאונים וגלריות לאמנות, גנים בוטניים, בניינים ומבנים (למשל, טירות, קתדרלות, ספריות, בתי סוהר לשעבר, גורדי שחקים, גשרים), פארקי שעשועים וקרנבלים, מוזיאונים פתוחים, רבעים של קהילות אתניות (למשל: צ'יינטאון, איטליה הקטנה וכדומה), רכבות היסטוריות ואירועי תרבות. סיורים במפעל, מורשת תעשייתית, אמנות יצירתית וסדנאות אמנות הם יעדים המיועדים לנישות תרבותיות כמו תיירות תעשייה ותיירות יצירתית.
תיירות חברתית, המבוססת על מפגשים עם פעילים במגוון תחומים דוגמת חינוך, סביבה או קידום אוכלוסיות בעלות צרכים מיוחדים, הוא תחום חדש יחסית הרוכש לו קהל מתעניינים גדל והולך.
לעיתים, אטרקציות תיירותיות נוצרות על מנת לנצל את אגדות, כגון אתר התרסקותו של עצם בלתי מזוהה (לכאורה), ליד רוזוול, ניו מקסיקו או תצפיות על המפלצת מלוך נס בסקוטלנד. מקומות הימצאותם של רוחות רפאים (לכאורה) יכולים גם כן לשמש כאטרקציות תיירותיות.
קהילות אתניות עשויות להפוך לאטרקציות תיירותיות, כגון צ'יינטאון בערים שונות בארצות הברית; והשכונה הבריטית השחורה בריקסטון שבלונדון, אנגליה. במקרים אחרים, מהווה חג או פסטיבל מקומי משאב תיירותי. כך לדוגמה חגיגות המרדי גרא בניו אורלינס, מצעד הגאווה בתל אביב, הקרנבל בברזיל, ועוד.
בארצות הברית, בעלים ומשווקים של אטרקציות תיירותיות מפרסמים על שלטי חוצות בצידי כבישים מהירים, במיוחד באזורים מרוחקים. אטרקציות תיירותיות לעיתים קרובות מספקות חוברות חינם לצורך קידום מכירות ופליירים המחולקים במרכזי מידע, מסעדות מזון מהיר, חדרים או בלובי בתי מלון ומוטלים, ואזורי שירות.
בעוד שאטרקציות תיירותיות רבות מספקות למבקרים בהן חוויות בלתי נשכחות, תמורת תשלום כניסה במחיר סביר או אפילו בחינם, ישנם מקומות שעלולים להתגלות כמספקי חוויות בעלות איכות נמוכה, ובמחירים מופקעים (של דמי הכניסה, המזון והשתייה הנמכרים במקום, המזכרות וכדומה), וזאת על מנת להרוויח על חשבון התיירים. מקומות כאלה ידועים בכינוי "מלכודות תיירים".
אטרקציות תיירותיות פופולריות בתוך ערים גדולים הם אמצעי תחבורה יוצאי דופן, כגון אלו המעניקים סיורים ברחבי העיר על ספינות, אוטובוסים לתיירים וכדומה.
יעדים תיירותיים.
יעד תיירותי הוא עיר, עיירה, או אזור אחר אשר, מבחינה כלכלית, תלוי במידה משמעותית בהכנסות שמקורן בתיירות, או "ארץ, מדינה, אזור, עיר, או עיירה, אשר משווקת את עצמה, או משווקת על ידי אחרים, כמקום המיועד לביקורם של תיירים". המקום עשוי להכיל אטרקציה תיירותית אחת או יותר, ואולי אף כמה "מלכודות תיירים". העיר סיאם ריפ, לדוגמה, היא יעד תיירותי פופולרי בקמבודיה, בעיקר בשל קרבתה למקדשים שבאנגקור.
גרייבו
גרייבו (בפולנית: Grajewo; ביידיש: גראיעווע) היא עיר קטנה בפרובינציית פודלסיה בפולין, בירת מחוז גרייבו. בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
האזכור הראשון לגרייבו הוא משנת 1426, ובשנת 1540 קיבל היישוב זכויות עיר. בשנת 1815 נכללה העיר בתחום פולין הקונגרסאית, ובמהלך המאה ה-19 הואצה התפתחותה.
העיירה מהווה מרכז של מועצה מקומית שכוללת כמה עשרות כפרים לרבות ליפניק.
יהודי גרייבו.
במהלך המאה ה-19 גדלה האוכלוסייה היהודית בגרייבו, והגיעה בשנת 1857 לכדי כ-76% מכלל האוכלוסייה בעיר. בשנת 1897 חיו בעיר למעלה מ-4,000 יהודים. בעקבות מלחמת העולם הראשונה, פחת מספר יהודי העיר לכדי 2,834, כמחצית מתושביה.
בין מלחמות העולם פעלו בעיר חוגים ציוניים, לצד אגודת ישראל והבונד, וכן תנועות נוער וארגוני תרבות יהודיים. במהלך שנות השלושים סבלו יהודי העיר מחרם כלכלי פולני, וממספר מקרים של התנכלויות אנטישמיות אלימות.
בשואה.
בתחילת ספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ובשלושת השבועות בהם שהו בה עד שהועברה לידי הסובייטים במסגרת הסכם ריבנטרופ–מולוטוב, נרצחו בה יהודים, ובית הכנסת ומספר בתי יהודים בה הועלו באש. בתקופה הסובייטית הולאמו עסקי יהודים בעיר, וכמה משפחות יהודיות עשירות בה גורשו לסיביר.
ב-22 ביוני 1941 כבשו הגרמנים את העיר בשנית, והטילו מיד גזירות על יהודיה, ובהן חובת ענידת טלאי צהוב. ב-29 ביוני ערכו פולנים מקומיים פוגרום ביהודי העיר, בו רצחו עשרה יהודים, ופצעו כ-30. בימים הבאים ריכזו הגרמנים מדי כמה ימים מאות יהודים בכיכר העיר, ושם התעללו בהם תושבים פולנים. במקרה אחד כ-300 יהודים נלקחו לבניין התיאטרון בעיר, ובו הוחזקו תחת עינויים משך ארבעה שבועות, כאשר עשרות מהם נרצחו. במקרה אחר הוצאו להורג 50 יהודים לאחר עינויים קשים, באשמת קומוניזם. ב-7 באוגוסט 1941 נרצחו כ-120 יהודים, ובהם ילדים, בבית העלמין היהודי בעיר.
בהמשך הוקם בעיר גטו סגור, אליו הוכנסו קרוב ל-2,000 יהודים. בגטו פעל יודנרט, בראשות זלמן סוטקר, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם לעבודות כפייה, בין היתר במחנות עבודה באזור ביאליסטוק. באוקטובר 1942 הועברו לגטו כ-600 יהודים מראיגרוד.
ב-2 בנובמבר 1942 נלקחו כ-2,500 יהודי הגטו למחנה בוגושה, וממנו שולחו כעבור כחודש וחצי למחנה ההשמדה טרבלינקה. אחרוני היהודים שנותרו במחנה שולחו בתחילת ינואר 1943 לאושוויץ.
גראיעווע
איחוד המכס של מדינות גרמניה
#הפניה איחוד המכס הגרמני
חנוך ארנטרוי (לונדון)
הרב חנוך הכהן ארנטרוי (מכונה גם: דיין ארנטרוי; באנגלית: Chanoch Ehrentreu (נולד בכ"ח בכסלו ה'תרצ"ג, דצמבר 1932) הוא רב ודיין בריטי ממוצא גרמני. עמד במשך שנים רבות בראש בית הדין של איחוד הקהילות האורתודוקסי באנגליה "ק"ק כנסת ישראל", עד פרישתו לגמלאות ב-2006. הוא מכהן כראב"ד אירופה מטעם ועידת רבני אירופה, ומשמש כאחראי על מערך הגיור של הארגון. כמו כן הוא משמש כראש בית המדרש לרבנים בברלין.
ביוגרפיה.
נולד בפרנקפורט לרב ישראל ארנטרוי, ראש ישיבת "עדת ישראל" של הרב שלמה זלמן ברויאר בפרנקפורט, ורב בעיר צ'שם , אנגליה (נפטר 1965). נקרא על שם סבו, רבה של מינכן, הרב חנוך ארנטרוי. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעה משפחתו לממלכה המאוחדת והוא למד בישיבת גייטסהד ואחריה בישיבת סונדרלנד. נישא לרחל שטרנבוך, אחותם של הרבנים אליהו ומשה שטרנבוך. אחות אחרת של אשתו נישאה לרב משולם דוד הלוי סולובייצ'יק. לאחר נישואיו למד שבע שנים בכולל האברכים של ישיבת גייטסהד.
הוא יסד כולל אברכים בסונדרלנד ועבר לגור בה במשך קרוב לעשרים שנה. ב-1978 התמנה כראש בית הדין במנצ'סטר במקום הרב יצחק יעקב וייס שעלה אז לישראל לכהן כראב"ד העדה החרדית. הרב ארנטרוי שהיה אז נטול הכשרה מעשית לדיינות, נסע לחופש לימודים בישראל והשתתף כצופה בדיונים של בתי דין שונים, כשבמקביל ערך בערבים שימוש חכמים אצל הרב יוסף שלום אלישיב והרב שלמה זלמן אוירבך. הוא כיהן בבית הדין במנצ'סטר במשך שש שנים.
ב-1984 מינה אותו הרב הברון ישראל "עמנואל" יעקובוביץ לעמוד בראש בית הדין של איחוד הקהילות האורתודוקסי באנגליה "ק"ק כנסת ישראל", תפקיד בו החזיק עד פרישתו לגמלאות ב-2006. במקביל החל לכהן כראב"ד אירופה מטעם ועידת רבני אירופה, ומשמש כאחראי על מערך הגיור של הארגון.
פקינג פאנס
גוסינו
גוסינו (ברוסית: Гусино) הוא כפר במחוז סמולנסק שבמערב רוסיה, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית.
בכפר תחנת רכבת בקו מינסק-מוסקבה, והוא מהווה מרכז שירותים לכפרים החקלאיים שסביבו. בכפר תעשיית ייצור צינורות ניקוז וקורות עץ.
לאחר מספר מלחמות האזור הועבר לרוסיה הצארית בשנת 1654.
יהודי גוסינו.
ב-1926, בין מלחמות העולם, נמנו בכפר 427 יהודים, יותר ממחצית האוכלוסייה, ובשנות השלושים הוקם בו קולחוז יהודי. ערב מלחמת העולם השנייה המספר עלה לכ-600 יהודים.
ביולי 1941 נכבש הכפר בידי הגרמנים, ואלו ריכזו באופן מיידי את יהודיו בגטו, תוך העסקתם בעבודות כפייה. במהלך ספטמבר ואוקטובר 1941 נרצחו בכפר מספר יהודים.
ב-6 בפברואר 1942 נרצחו כ-280 היהודים שנותרו בגטו שבכפר.
הרדזץ
הרדזץ (בבלארוסית: Гарадзе́ц; בפולנית: Gorodets, גורודץ) הוא כפר במחוז הומל שבבלארוס, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
הרדזץ נזכר לראשונה במאה ה-18 ככפר במחוז מינסק, ובשנת 1760 נבנתה בו כנסייה מעץ. בחלוקת פולין הראשונה בשנת 1772 נכלל הכפר במחוז מוהילב שבאימפריה הרוסית.
בשנת 1812 אירעו בסמוך לכפר קרבות במהלך מלחמת רוסיה-צרפת. לאחר מלחמת העולם הראשונה הקימו הסובייטים תחנת כוח בכפר.
יהודי הרדזץ.
בין מלחמות העולם חיו בכפר כ-600 יהודים, כשני שלישים מתושביו. רובם היו בעלי מלאכה, ומיעוטם עבדו בקולחוזים סמוכים.