מוריס מחזיקה באחד מלהיטי הקאנטרי הגדולים ביותר בכל הזמנים "The Bones", שיצא לאור בשנת 2019 כחלק מתוך אלבום האולפן השני שלה "Girl". בנוסף לכך, מוריס לקחה חלק בהוצאת אחד מהלהיטים הגדולים ביותר של שנת 2018 "The Middle", שיצא ביחד עם זד ודורג כ-"שיר השנה" של מצעד שירי הדאנס/אלקטרוני.
יחסי סמואה–קוריאה הדרומית
יחסי סמואה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של סמואה לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית.
בין המדינה העצמאית של סמואה לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין המדינה העצמאית של סמואה לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-15 בספטמבר 1972. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.
בריר
בֻּרָיִר (בערבית: برير) היה כפר ערבי בנפת עזה, 18 ק"מ צפונית-מזרחית לעיר עזה. אוכלוסייתו בשנת 1945 הייתה בת 2,740 תושבים והוא נהרס במלחמת העצמאות. גובהו הממוצע היה 100 מטר.
ארכאולוגיה.
בשנת 2013, במקביל לחפירות בתל חסי, נערך באתר הכפר סקר ארכאולוגי על ידי הרדין וו. ג'יימס, רייצ'ל הולוט, ובנג'מין אדם זיידל, מטעם אוניברסיטת מיסיסיפי. בנוסף, על בסיס של קדרות פלישתית שנמצאה באתר הכפר ומתוארכת למאה ה-10 או ה-9 לפנה"ס, הארכאולוג ג'פרי בלייקלי מאוניברסיטת ווינסקונסין-מדיסון טוען שהיה במקור כפר פלישתי.
היסטוריה.
קדמה לבריר העיירה היהודית ברור חיל במאה ה-1 לספירה, שהוזכרה בתלמוד כמקום מגוריו של רבן יוחנן בן זכאי.
במקורות ביזנטיים הוא נקרא בורירון (Buriron), ונמצאה בו קרמיקה מהתקופה הביזנטית.
ימי הביניים.
שמו הנוכחי של הכפר מתוארך מהכיבוש הערבי של ארץ ישראל במאה ה-7.
בחורבות הכפר התגלו כתובות מימי השושלת הפאטמית המתוארכות למאה ה-10.
בתקופת השלטון הממלוכי הוא נבנה על הדרך הראשית מעזה לבית ג'יברין, מסתעף מדרך הים בבית חאנון. לבריר היה מקור עצמאי משלו למים, מה שהפך אותו למקום מנוחה מועדף למטיילים.
התקופה העות'מאנית.
בריר צורף לשטחי באימפריה העות'מאנית בשנת 1517, וברשומות המס של 1596 היה תחת הנהיה של עזה, חלק מהסנג'ק של עזה. הייתה בו אוכלוסייה של 210 משקי בית; אוכלוסייה מוערכת של 1,155. כל תושבי הכפר היו מוסלמים. תושבי הכפר שילמו שיעור מס של 40% על מוצרים חקלאיים, כמו חיטה, שעורה, פירות, כוורות ועיזים; סה"כ 32,000 אקצ'ה. 5/24 חלקים מההכנסות עברו לוקף.
בשנת 1838 כתב אדוארד רובינסון כי בריר הוא "כפר פורח המהווה מעין נקודה מרכזית במישור... [הייתה בו] באר ציבורית גדולה, שבה גמלים שואבים מים באמצעות סאקיה, או גלגל מים עם צנצנות". בנוסף, הוא ציין את בריר ככפר מוסלמי, שנמצא במחוז עזה.
בשנת 1863 תואר בריר כ"כפר גדול ומשגשג בן 1,000 תושבים. כל בתיו היו עשויים בוץ, למעט זה של שייח' הכפר שביתו בנוי מאבן", וכן נכתב כי "סביב הבאר, שהיא רחבה ועמוקה, ישנם עשרה פירים עתיקים העשויים שיש לבן, ומשמשים ליצירת שוקת".
ברשימת כפרים עות'מאנית רשמית משנת 1870 צוין שבבריר יש 167 בתים ואוכלוסייתו מונה 579 איש, כאשר ספרו רק את הגברים. בשנת 1883 תיאר סקר ארץ ישראל המערבית את הכפר כגדול, עם גלגל מים ממזרח, בריכה מצפון וגן מדרום.
בריר היה חשוב מבחינה אסטרטגית ב, וב-9 בנובמבר 1917 היה אחד המקומות הראשונים שנתפסו על ידי כוחות בעלות הברית מהאימפריה העות'מאנית במהלך קרב הנסיגה שלאחר קרב עזה השלישי, ובכך הוא ביסס את האחיזה הבריטית בעמדות השולטות בגישות ליפו וירושלים.
המנדט הבריטי על ארץ ישראל.
במהלך תקופת המנדט הבריטי התרחב הכפר מערבה, הוקם מסגד במרכזו יחד עם מרפאה וטחנת קמח. היו שני בתי ספר יסודיים - אחד לבנות ואחד לבנים - שנוסדו בשנת 1920. מים סופקו על ידי שלוש בארות בתוך הכפר ולקראת סוף המנדט תושבי הכפר קדחו בארות ארטיזיות. הכלכלה המקומית התעצמה בשנות הארבעים כאשר חברת הנפט העיראקית גילתה נפט בסביבת בריר וקדחה באר נפט. בנוסף לשוק של הכפר, נוסף שוק בכל יום רביעי, שמשך אליו תושבים אחרים ובדואים. חקלאות וגידול בעלי חיים העסיקו את מרבית התושבים, והגידולים העיקריים היו של הדרים, ענבים ותאנים.
לפי מפקד פלשתינה משנת 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, הייתה בבריר אוכלוסייה של 1,591 תושבים, כולם מוסלמים. לפי מפקד 1931 האוכלוסייה גדלה ל-1894 תושבים, כולם מוסלמים, שחיו ב-414 בתים.
לפי סקר הכפרים של שנת 1945 הוערכה אוכלוסיית בריר בכ־2,740 תושבים, כולם מוסלמים, והיה לכפר שטח של 44,220 דונם, על פי סקר אדמות ואוכלוסיות רשמי. מתוכם 409 דונם היו מטעים ואדמות להשקה, 43,319 שימשו לגידול דגנים, ואילו 130 דונם היו אדמה בנויה.
מלחמת העצמאות.
ב־29 בינואר 1948 כוחות היישוב היהודי נכנסו לכפר בחמישה משוריינים, אך נהדפו ללא נפגעים. ב־14 בפברואר שיירה יהודית החליפה אש עם המיליציה המקומית ונסוגה. תושבי הכפר בנו מחסום בכניסה אליו, אשר פורק על ידי כוחות בריטים למחרת.
לפי בני מוריס, ב-18–19 באפריל 1948, הוקם הקיבוץ ברור חיל על אדמה יהודית ליד הכפר.
לפי ההיסטוריון הפלסטיני וליד ח'אלדי, הקיבוץ הוקם על ידי וטרנים יהודים ממלחמת העולם השנייה על ראש גבעה במרחק של כקילומטר מבריר. לדבריו, הניו יורק טיימס דיווח כי "כאשר ערביי בריר התעוררו, הם מצאו את היהודים מקימים בתים מוכנים מראש ובונים חומת מגן ומגדל שמירה." תושבי הכפר פתחו באש עליהם, אך העבודה הושלמה עד הצהריים.
מייסדי הקיבוץ היו בעיקר עולים יהודים ממצרים שהשתייכו לגרעין תנועת החלוץ.
בני כפר בריר השתתפו באופן פעיל בלחימה. הם הקימו מחסומי דרכים בכביש המוביל לכפר למניעת המעבר בכביש שהוביל ליישובי הדרום. במרץ 1948 חיבלו בני הכפר בכביש המוביל ליישובים בדרום בהוראת הוועד הערבי העליון ופערו תעלה עמוקה שאילצה את הנוסעים בכביש לעבור בכביש עוקף ליישוב בלווי צבאי. המבצע הצבאי סתם גולל על איום התעבורה בכביש. יחידות ההגנה כבשו את הכפר בריר לאחר שנתקלו בהתנגדות עזה.
במהלך מבצע ברק שנערך בחודש מאי 1948, כבש הגדוד התשיעי של חטיבת הנגב של הפלמ"ח את בריר, שנחשב ל"כפר מרצחים". לפי ההיסטוריון משה גבעתי, הורה דוד קרון לקטול כל גבר בגילאים 16–60 והלוחמים מילאו את הוראתו. לדברי בני מוריס, הגדוד ככל הנראה חולל בכפר "מעשי זוועה" ו"הרג כמה עשרות תושבים". באחת מהסריקות בבתי הכפר נמצאה גופת נערה כבת 16 שככל הנראה נאנסה ולאחר מכן נרצחה. שאר התושבים ברחו לעזה. בעקבות כיבוש הכפר, נמלטו מערבה גם תושבי הכפרים חוליקאת וכוכבה, שמצפון לבריר, ונתרוקן גם הכפר ג'וליס.
לאחר הקמת המדינה.
לאחר המלחמה נכלל האזור במדינת ישראל. בשנת 1950 הוקמו על אדמת הכפר בריר המושבים תלמים וחלץ.
הכפר נזכר בדוח של מחלקת המודיעין מאפריל 1951 ובו דרישה להריסת הכפרים הנטושים לאורך ציר ג'וליס-סעד, בשל היותם "משמשים כמקומות חניה, לינה והסתתרות למסתננים". כפרים אלה נהרסו לאחר מכן.
מאוחר יותר הוקמו על אדמת הכפר גם המושבים שדה דוד (1955) וזוהר (1956).
בשנת 1992 תואר אתר הכפר הערבי: "קקטוסים מפוזרים וכן כמה עצי לוטוס ושקמה צומחים באתר. אפשר לראות שרידים של בתים, כולל חלק מט ליפול של קיר מלט, בין כמה עצי אקליפטוס בכניסה לבית אחד. כמה מרחובות הכפר עדיין נראים. האדמות סביב האתר מעובדות."
במחנה הפליטים שבורה שברפיח קיימת שכונה בשם "שכונת בריר" הקרויה על שם הכפר, ובה מתגוררים פליטים מהכפר וצאצאיהם.
Girl (אלבום)
Girl (שיר)
הביטחוניסטים
הביטחוניסטים היא תנועה ישראלית, שהוקמה על ידי בכירים בדימוס מתוך מערכת הביטחון (צה"ל, שב"כ, המוסד ומשטרת ישראל), שנוסדה בשנת 2020, ביוזמתו של תת-אלוף (מיל') אמיר אביבי. מטרת התנועה "החלת הריבונות, חיזוק המשילות בארץ ישראל ובזכותה של מדינת ישראל להגן על עצמה בגבולותיה הבטוחים".
בתקופת הדיונים על סיפוח יהודה ושומרון במסגרת תוכנית השלום של הנשיא טראמפ נפגשו נציגי הביטחוניסטים עם ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו, והביעו תמיכה ביישום מהלך הסיפוח שאותו מאפשרת תוכנית טראמפ.
חברי התנועה.
לפי האתר הרשמי של התנועה בחבריה נמנים "מעל אלף קצינים בכירים, מפקדים ולוחמים מכלל זרועות הביטחון", להלן פירוט של חלקם:
עמדות ופרסומים.
בפברואר 2022 הוציאה התנועה קריאה לקביעת עונש מינימום לזורקי אבנים ובקבוקי תבערה, לאחר שלדבריהם רוב מיידי האבנים שנתפסים משוחררים ללא ענישה.
ויליאם פ. אלברייט
יחסי סנט לוסיה–קוריאה הדרומית
יחסי סנט לוסיה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית.
בין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין סנט לוסיה לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-23 בפברואר 1979. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.
יחסי איי בהאמה–קוריאה הדרומית
יחסי איי בהאמה–קוריאה הדרומית הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית איי הבהאמה לבין הרפובליקה של קוריאה.
סקירה כללית.
בין קהיליית איי הבהאמה לבין הרפובליקה של קוריאה מתקיימים יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין קהיליית איי הבהאמה לבין הרפובליקה של קוריאה כוננו ב-8 ביולי 1985. בין שתי המדינות מתקיימים שיתופי פעולה כלכליים מועטים והתקיימו ביניהן ביקורים רמי דרג שהגבירו את הדיאלוג הפוליטי ביניהן.
טהרן (פירושונים)