הדיוויזיה הוקמה באוגוסט 1944, כאשר גדודי הגבירגסייגר שלחמו בפרטיזנים באזור הקראס (Karst), הורחבו בהוראתו האישית של היינריך הימלר לגודל של דיוויזיה. על פי תוכניותיו של הימלר, הדיוויזיה הייתה אמורה לכלול בשלב ראשוני 6,600 איש, אשר יחולקו בשני רגימנטים. כינויה הרשמי של הדיוויזיה היה "קארסטייגר", כהלחם של המילים "קארסט", האזור בו פעלה הדיוויזיה, ו"יגר", מונח צבאי גרמני לחיל רגלים קל. לדיוויזיה סופקו כמו כן 14 טנקים איטלקיים מדגם קארו ארמאטו P 40, אשר הוכיחו את עצמם כלא-יעילים, ורק חצי מהם היו שמישים בכל רגע נתון.
הדיוויזיה לא יכלה להתקיים לאורך זמן, בשל מחסור חמור בכוח אדם. בספטמבר 1944 עדיין כללה הדיוויזיה פחות מחצי מכמות החיילים שתוכננו להיות בה, ולא ניתן היה להשיג חיילים נוספים. ב-5 בדצמבר הפכה הדיוויזיה לבריגדה ושמה שונה ל"בריגדת ואפן הררית של האס אס". בשלהי שנת 1944 ותחילת שנת 1945 השתתפה הדיוויזיה בפעילויות נגד הפרטיזנים היוגוסלבים שנתמכו בידי הצבא הבריטי.
בהמשך הרחיבה הדיוויזיה את תחומי פעילותה גם אל איטליה שעזבה את שורות הציר והצטרפה לבעלות הברית, הדיוויזיה פעלה במחוז ונטו שבצפון איטליה.
ב-10 בפברואר 1945 שמה שונה בחזרה לדיוויזיית ואפן הררית ה-24, למרות שהמבנה שלה לא שונה.
כדי להיחלץ מכיתור, נסוגה הדיוויזיה חזרה אל האלפים, תוך שהיא מפלסת את דרכה בקרבות מרים, היא המשיכה לנהל קרבות כנגד הבריטים והפרטיזנים באלפים הדרומיים עד שנכנעה ב-9 במאי.
פשעי מלחמה.
אנשי הדיוויזיה ביצעו פשעי מלחמה עוד בטרם אוחדו גדודי הגבירסייגר לדיוויזיה והמשיכו לבצע אותם עד ימיה האחרונים של המלחמה, פשע המלחמה האחרון שבצעו היה ב 2 במאי 1945 (יום נפילת ברלין) ובו רצחו 51 איש במחוז וונציה ג'וליה באיטליה.
עורך ספרים
רבנו מנוח
המלך הקדוש
המלך המשפט
מחנה הריכוז יאסטרברסקו
מחנה הריכוז יאסטרברסקו היה מחנה ריכוז לילדים סרבים שהובאו לשטחו מרחבי המדינה העצמאית של קרואטיה (NDH), שנשלטה על ידי ממשלת הבובות הקרואטית של איטליה הפשיסטית וגרמניה הנאצית.
המחנה הוקם בהוראת משטר האוסטאשה בקרבת העיר יאסטרברסקו , 37 קילומטרים דרום-מערבה לעיר הבירה זאגרב, ופעל מיום 12 ביולי עד לאוקטובר 1942. את המחנה ניהלו שומרים של האוסטאשה ונזירות קתוליות. הילדים הגיעו למחנה לאחר מסע במחנות מעבר אחרים של המשטר כשהם כחושים וחלשים. 3,336 ילדים עברו בשער המחנה, כאשר בין 449 ל-1,500 מהם מצאו את מותם במחנה כתוצאה ממחלות ומתת-תזונה.
צבא השחרור העממי של יוגוסלביה שחרר כ-350 ילדים מהמחנה באוגוסט 1942. באוקטובר 1942, 500 ילדים ששרדו את המחנה נשלחו לבתי יתומים, 1,637 ילדים אומצו על ידי משפחות מזאגרב, מיאסטרברסקו ומכפרים נוספים סביב המחנה, ו-113 הנותרים נשלחו לבוסניה.
פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה
פרס חזני לחדשנות בשירותי רווחה, על שמו של שר הסעד מיכאל חזני, אשר נפטר בשנת 1975 במהלך כהונתו, ניתן מדי שנה ליחיד או לצוות אשר הצטיינו בעבודתם, ופעלו ללא לאות לשיפור השירותים החברתיים על ידי יזמות, חדשנות, למידה, התנסות ותעוד.
הפרס הוא ביטוי להכרת משרד הרווחה והשירותים החברתיים בצורך המתמיד ללמוד וליזום תוך כדי עבודה, להמציא ולפתח פתרונות חדשנים ויצירתיים ולפעול למען שיפור מתמיד של שירותי הרווחה בישראל.
ועדת הבחירה כוללת נציגים של משרד הרווחה, המחלקות לשירותים חברתיים, המגזר השלישי ומשרדי ממשלה נוספים. בכל שנה מתמקדים בנושא אחר.
הפרסים שניתנו בשנים האחרונות.
בשנת 2016 ניתן הפרס בגין פעולות המבוקשות להקל על מצוקות של אזרחים ותיקים או לקדם את זכויותיהם ומעמדם החברתי.
בשנת 2015 יוחד הפרס לפעולות המקלות על מצוקות של אנשים ומשפחות על ידי שילובם בתעסוקה וקידום יכולותיהם התעסוקתיות. ועדת הפרס בראשות ניצה (קלינר) קסיר, מנהלת יחידת שוק העבודה ומנהלת יחידת מדיניות רווחה, בנק ישראל, בחרה בשלושה זוכים: הגב' מיכל עוזרי, רכזת תעסוקה והכשרה בקהילה, מנהל השירותים החברתיים - אגף מזרח, עיריית תל אביב יפו; צוות התוכנית להכשרת נשים לתעסוקה, המחלקה לשירותים חברתיים, מועצה מקומית מזכרת בתיה; וצוות התוכנית 'תעסוקה לרווחה' של עמותת 'בעצמי'.
בשנת 2014 יוחד הפרס לעוסקים בתחום העוני. ועדת הפרס בראשות פרופ' מיכל קרומר-נבו בחרה בשלושה זוכים: צוות פרויקט "מעגל החיים" מאגף הרווחה בעיריית באר שבע, צוות הפרויקט למניעת ניתוקי מים של מרכז ה"עוצמה" במגדל העמק, וצוות התוכנית האסטרטגית לצמצום העוני בירושלים.
דרקוניים
דרקוניים (שם מדעי: "Trachinidae") היא משפחת דגים טורפים מסדרת הדקראים הצמודים לקרקעית החולית. במשפחה זו 9 מינים המסווגים ב-2 סוגים.
הם מגיעים לאורך 37 ס"מ והם מוסווים וצבעם בעיקר חום-צהוב עם מעט פסים. הם בעלי קוצים על גבם המוארך וחלקם מכילים ארס בקוצים. בדרך כלל הם נחבאים בחול ורק עיניהם ופיהם המגודלים בולטים ממעלה. הם מחכים לשעה שבה טרף לא זהיר של חסילונים או דגים קטנים יתקרבו ואז הוא בולע אותם בשאיבה מהירה.
הם נפוצים כמעט לגמרי במימי האוקיינוס האטלנטי, כולל במערב ים התיכון, אך מין אחד חי גם במימי האוקיינוס השקט. בניגוד לדגים רבים הם אינם יכולים לשחות בעת מנוחה והם שוקעים לקרקעית.
רפובליקת מצרים (1953-1958)
כריסטינה מרסיליאק
כריסטינה מרסיליאק (בספרדית: Cristina Marsillach; נולדה ב-30 בספטמבר 1963) היא שחקנית ספרדיה.
חייה.
היא נולדה במדריד. אביה היה אדולפו מרסיליאק , שחקן, מחזאי ובמאי תיאטרון ספרדי ממוצא קטלוני. אמה, תרזה דל ריו (Teresa del Río), ואחותה הצעירה, בלאנקה מרסיליאק, גם הן שחקניות.
כריסטינה מרסיליאק היא המנהלת האמנותית של "האקדמיה למשחק מרסיליאק" (Marsillach Acting Academy) במדריד.
סרטה הידוע ביותר הוא סרטו הישראלי של משה מזרחי, "אהבה גנובה" (1986), שבו שיחקה את התפקיד הנשי הראשי לצדו של טום הנקס. בסרט היא מגלמת את דמותה של צעירה יהודיה ממשפחה ספרדית בירושלים, המתאהבת בטייס אמריקני (פרוטסטנטי) מתנדב בצבא הבריטי בזמן מלחמת העולם השנייה (הנקס), אל מול התנגדותה של משפחתה המסורתית.
מכתב הקוצר
אירינה נבזלין
אירינה נבזלין (נולדה ב-1978) היא יזמת ישראלית המכהנת, מאז יולי 2012, כיושבת ראש דירקטוריון אנו – מוזיאון העם היהודי, כנשיאת קרן נדב, וכמייסדת ויו"ר חברת Improvate.
בשנת 2017 נבחרה על ידי ה"ג'רוזלם פוסט" במקום ה-46 ברשימת היהודים המשפיעים ביותר בעולם.
ביוגרפיה.
נבזלין נולדה במוסקבה שבברית המועצות (רוסיה כיום). בין השנים 1995–2001 למדה לתארים ראשון ושני בכלכלה באוניברסיטת מוסקבה. במהלך לימודיה עבדה בתפקידי יחסי ציבור ושדלנות בחברת APCO.
ב-2001, לאחר לימודיה, התקדמה לתפקיד סגנית מנהלת משרדי APCO במוסקבה, ולאחר מכן, ב-2003, עברה למשרדי החברה בלונדון.
משנת 2005 ועד עלייתה לישראל בשנת 2006 עבדה כיועצת תקשורת לגופים שונים בלונדון.
בשנת 2007 הקימה וניהלה את "המרכז הישראלי לילדות טובה יותר" (כיום הבוגרים), עמותה ללא כוונת רווח, מיסודן של משפחות נבזלין ומיוניס, המקדם ערכים של לקיחת אחריות אישית, מחויבות חברתית והשפעה סביבתית. המרכז פועל לרווחתם של ילדים ובני נוער בישראל הזקוקים לסיוע בתחומי הבריאות והחינוך. בשנת 2008 עברה לשמש כנשיאת קרן נדב שהוקמה על ידי אביה, לאוניד נבזלין. הקרן פועלת לקידום פרויקטים המחזקים את הזהות היהודית הקולקטיבית וערכי ליברליזם. בין השאר, הקרן תורמת למוזיאון העם היהודי ומסייעת למרכז נבזלין לחקר יהדות רוסיה ומזרח אירופה, הפועל באוניברסיטה העברית בירושלים.
בשנת 2008, במקביל לכהונתה כנשיאת קרן נדב, החלה בפעילות בבית התפוצות, תחילה כמשקיפה, לאחר מכן כחברת דירקטוריון, ובהמשך כסגנית יושב ראש הדירקטוריון תחת יושב הראש יעקב פרי. באוגוסט 2012 התמנתה ליושבת ראש דירקטוריון בית התפוצות. במהלך כהונתה פעלה לתהליך שינוי, במסגרתו קלטה עובדים וחברים חדשים במועצת המנהלים ועמדה בראש תהליך גיוס של כ-100 מיליון דולר להקמת מוזיאון העם היהודי החדש.
בשנים 2015-2009 שימשה כחברת מועצת המנהלים של ארגון JFN (Jewish Funders Network) ישראל, ובשנים 2013-2011 כיהנה כסגנית יושב ראש JFN העולמי, ארגון המעודד פילנתרופיה איכותית בעולם היהודי על ידי יצירת פלטפורמה של שיתוף, עשייה ולמידה. במקביל לכהונתה כסגנית יושב ראש JFN העולמי השתתפה בפורום "שולחן עגול ממשקי" של משרד ראש הממשלה, שמטרתו קיום שיח בין-מגזרי בין גופים וארגונים מהמגזר השלישי לבין אנשי עסקים הפעילים בתחום הנדבנות.
בשנת 2019 הקימה את Improvate, פלטפורמה המחברת בין ממשלות לחברות טכנולוגיה וחדשנות המייצגות את המנהיגות העולמית העכשווית, ומאפשרת להן לעבוד בשיתוף פעולה למציאת פתרונות מעשיים במטרה לשפר את איכות החיים של אוכלוסיות שונות בעולם.
ספרה.
בשנת 2019 פרסמה נבזלין את ספרה הראשון, "The Impact of Identity: The Power of Knowing Who You Are". הספר, מסוגת העזרה העצמית, נועד לסייע לאנשים להסתכל על החיים בצורה חיובית ומשמעותית יותר. סמוך לצאתו לאור דורג הספר במקום הראשון ברשימת רבי המכר של אמזון בקטגוריות: Globalization, Public Policy Immigration, Social
Psychology; Interactions, Cultural Anthropology, Modern Philosophy ובמקום השלישי ברשימת רבי המכר בקטגוריית Emigration; Immigration. בין השאר זכה הספר לשבחים מראש ממשלת בריטניה לשעבר טוני בלייר ומאלוף העולם לשעבר בשחמט, גארי קספרוב.
בחודש אפריל 2020 זכה הספר במדליית הכסף בפרס נאוטילוס .
חייה האישיים.