ניוטרה נולד בלאופולדשטאט, מחוז בווינה, האימפריה האוסטרו-הונגרית, ב־8 באפריל 1892, למשפחה יהודית עשירה. אביו היהודי-הונגרי סמואל ניוטרה (1844–1920) היה בעל בית יציקת מתכת, ואמו, אליזבת "בטי" גלזר ניוטרה (1851–1905) הייתה חברה בהקהילה היהודית וינה. לריצ'רד היו שני אחים שאף הם היגרו לארצות הברית, ואחות, פפי ויקסלגרטנר, אמנית שהיגרה לשוודיה, שם ניתן לראות את עבודותיה במוזיאון לאמנות מודרנית.
ניוטרה למד בתיכון סופיינגימנסיון בווינה עד שנת 1910. הוא למד תחת מקס פביאני וקארל מאיירדר באוניברסיטה הטכנולוגית של וינה (1910 – 1918), וכן למד בבית הספר הפרטי לאדריכלות של אדולף לוס. בשנת 1912 הוא עשה טיול לימודי לאיטליה ולבלקן עם ארנסט לודוויג פרויד (בנו של זיגמונד פרויד).
ביוני 1914 הופסקו לימודיו של ניוטרה כאשר גויס לטרבינייה; הוא שימש סגן בתותחנים בטרבינייה עד סוף המלחמה. בראיון שנערך עם רעייתו בשנת 1978 לאחר מותו, סיפרה דיונה ניוטרה על התיעוב שחש בעלה ריצ'רד אל מול פעולות הנקם כנגד הסרבים: הוא דיבר על האנשים שפגש [כלומר בטרבינייה ... איך המפקד שלו היה סדיסט, שהצליח לממש את נטיותיו הסדיסטיות ... הוא היה סתם פקיד עירוני קטן בווינה, אבל אז הפך למפקדו...
הוא קיבל חופשה בשנת 1917 כדי לחזור לאוניברסיטה ולהבחן בבחינות הסיום שלו.
לאחר מלחמת העולם הראשונה נסע ניוטרה לשווייץ שם עבד עם אדריכל הנוף גוסטב אממן. בשנת 1921 שימש במשך תקופה קצרה כאדריכל העיר בעיירה הגרמנית לוקנוואלדה, ובהמשך אותה שנה הצטרף למשרדו של אריך מנדלסון בברלין. ניוטרה היה שותף לכניסת המשרד לתחרות תכנון מרכז מסחרי חדש בחיפה, ארץ ישראל (1922) ולפרויקט הדיור זהלנדורף בברלין (1923). הוא נישא לדיונה ניידרמן, בתו של אדריכל, בשנת 1922. נולדו להם שלושה בנים, פרנק ל.(1924–2008), דיון (1926–2019) אדריכל ושותפו של אביו, וריימונד ריצ'רד (1939–1939) רופא ואפידמיולוג סביבתי.
ניוטרה עבר לארצות הברית בשנת 1923 והתאזרח שם בשנת 1929. הוא עבד תקופה קצרה עבור פרנק לויד רייט עד שקיבל הזמנה מחברו הקרוב ושותפו לספסל הלימודים באוניברסיטה רודולף שינדלר לעבוד ולחיות ב"בית שינדלר" - הבית השיתופי שתכנן ובנה בקליפורניה. עבודתו הראשונה של ניוטרה בלוס אנג'לס הייתה באדריכלות נוף, ובמסגרת זו עיצב את גינת בית החוף שתכנן שינדלר (1922–1925), עבור פיליפ לובל, בחוף ניופורט, ואת הפרגולה ובריכת השכשוך למתחם שתכננו יחדיו פרנק לויד רייט ושינדלר עבור אלין בארנסדאל בגבעת הזיתים (1925), הוליווד. שינדלר וניוטרה שיתפו פעולה בתחרות תכנון מבנה ליגת האומות בשנים 1926–1927 ובאותה שנה גם הקימו חברה יחד עם המתכנן קרול ארונוביצ'י (1881–1957) שנקראה הקבוצה האדריכלית לתעשייה ומסחר (AGIC). בהמשך לכך הוא פתח משרד משלו והמשיך בתכנון מבנים רבים המגלמים את הסגנון הבינלאומי, מתוכם שנים עשרה הוגדרו כמורשת תרבותית היסטורית (HCM), כולל בית הבריאות של לאוול משנת HCM # 123); 1929) ובית המחקר של ריצ'רד ודיון ניוטרה, משנת 1966 (HCM # 640). בקליפורניה הוא התפרסם בשל המבנים הגאומטריים הקפדניים אך אווריריים שיצר, שביטאו וריאציה חוף-מערבית בתכנון בתי מגורים בסגנון המודרניזם של אמצע המאה (Mid-century modern - MCM) . על לקוחותיו נמנו אדגר ג'יי קאופמן, גלקה שייר וולטר קונראד ארנסברג. בתחילת שנות השלושים של המאה הקודמת, הכשיר משרדו של ניוטרה בלוס אנג'לס כמה אדריכלים צעירים שזכו בהמשך להצלחה עצמאית משלהם, ובהם גרגורי אין, הארוול המילטון האריס ורפאל סוריאנו. בשנת 1932 הוא ניסה לעבור לברית המועצות, כדי לסייע בתכנון מעונות דיור עובדים שניתן לבנותם בקלות, כאמצעי לסייע במצוקת הדיור.
בשנת 1932 ניוטרה נכלל בתערוכת היצירה המקורית רבת ההשפעה של המוזיאון לאמנות מודרנית (MOMA) בנושא אדריכלות מודרנית, שאצרו פיליפ ג'ונסון והנרי-ראסל היצ'קוק. בשנת 1949 הקים ניוטרה שותפות עם רוברט א. אלכסנדר שנמשכה עד 1958, מה שאפשר לו לתכנן מבנים מסחריים ומוסדיים גדולים יותר. בשנת 1955, מחלקת המדינה של ארצות הברית שכרה את שירותיו של ניוטרה לתכנון מבנה שגרירות חדש בקראצ'י, פקיסטן. מינויו של ניוטרה היה חלק מתוכנית שאפתנית במסגרתה גויסו ארכיטקטים ידועי שם לתכנון שורה של שגרירויות, ובהם - וולטר גרופיוס באתונה, אדוארד דורל סטון בניו דלהי, מרסל ברויאר בהאג, ג'וזפ לואיס סרט בבגדאד, ואירו סארינן בלונדון. בשנת 1965 ניוטרה הקים שותפות עם בנו דיון ניוטרה. בין 1960 ל -1970 תכנן ניוטרה שמונה וילות באירופה, ארבע בשווייץ, שלוש בגרמניה ואחת בצרפת. לקוחות בולטים בתקופה זו כללו את גרד בוצריוס, עורך "די צייט", וכן דמויות מעולם המסחר והמדע.
ריצ'רד ג'וזף ניוטרה נפטר ב־16 באפריל 1970, בגיל 78.
סגנון אדריכלי.
ניוטרה התפרסם בתשומת הלב שהעניק להגדרת הצרכים המדויקים של לקוחותיו, ללא קשר לגודל הפרויקט, ובניגוד לאדריכלים אחרים אשר להוטים לכפות על הלקוח את החזון האמנותי שלהם. להפתעת לקוחותיו, הוא השתמש לא אחת בשאלונים מפורטים כדי לזהות צרכים אלו. הארכיטקטורה הביתית שלו הייתה תערובת של אמנות, נוף ונוחות מעשית.
במאמר שפרסם ב "לוס אנג'לס טיימס" ב -1947, תחת הכותרת "הבית המשתנה", מציג ניוטרה את תפיסת התוכנית ה"מוכנה לכל דבר" - שמרכיביה כוללים תוכנית פתוחה, חללי מגורים רב-שימושיים וגמישים, המסתגלים ומתאימים בקלות לכל סגנון חיים או אירוע.
לניוטרה הייתה תחושה חדה של אירוניה. באוטוביוגרפיה שלו, "חיים וצורה" ("Life and Shape)", הוא כלל אנקדוטה שובבה על לקוח - מפיק סרטים אנונימי, שחשמל את תעלת המגן סביב הבית שעיצב עבורו ניוטרה, והציב את משרתו הפרסי לדוג מדי בוקר את הגופות ולהיפטר מהם במשרפה מעוצבת במיוחד. ניוטרה הוסיף כאן נופך וגוזמה לסיפור שהתייחס ללקוחו בפועל, יוזף פון שטרנברג, שביתו היה אכן בית מוגן אבל לא חשמלי.
הסופרת / הפילוסופית איין ראנד הייתה הבעלים השני של בית יוזף פון שטרנברג בעמק סן פרננדו (שכבר נהרס). תמונה של ניוטרה ואיין ראנד בבית זה שצולמה על ידי יוליוס שולמן זכתה לפרסום רב.
רוב ציורי צבעי המים וציוריו המוקדמים של ניוטרה, שרובם מציגים מקומות בהם טייל (במיוחד בנסיעותיו לבלקן במהלך מלחמת העולם הראשונה) וכן רישומי הפורטרט שרשם, מבטאים השפעה של אמנים כמו גוסטב קלימט, אגון שילה וכו'. אחותו של ניוטרה, ג'וזפין, שהטיבה לצייר, נחשבת כמי שסייעה להתפתחות נטייתו של ניוטרה לציור.
מורשת.
בנו של ניוטרה, דיון, המשיך לקרוא למשרדם בסילבר לייק, לוס אנג'לס שתוכנן ונבנה על ידי אביו - "ריצ'רד ודיון ניוטרה אדריכלות" . בניין המשרדים של ניוטרה כלול במרשם הלאומי של מקומות היסטוריים .
בשנת 1980, תרמה אלמנתו של ניוטרה את הבית והסטודיו ואן דר ליאו (בית מחקר VDL), ששוויו עמד אז על 207,500 $, לאוניברסיטת פומונה (האוניברסיטה הפוליטכנית של מדינת קליפורניה) לשימוש הסגל והסטודנטים של בית הספר לעיצוב סביבתי. ב -2011 בית קורניש (1954) פרי עיצובו של ניוטרה, הממוקם בשדרות סאנסט 9439 בבוורלי הילס, נמכר תמורת 12.8 מיליון דולר.
בשנת 2009, הוצגה התערוכה "ריצ'רד ניוטרה, אדריכל: רישומים וציורים" בספרייה המרכזית בלוס אנג'לס, ובה נכלל מבחר של רישומי מסעותיו, רישומי דמויות ומבנים. תערוכה על עבודותיו של האדריכל באירופה בין השנים 1960 ל -1979 הוצגה במוזיאון מרתה הרפורד, גרמניה.
תחיית המודרניזם של אמצע המאה שהתעוררה בסוף שנות התשעים של המאה העשרים, העניקה יוקרה מחודשת ליצירתו של ניוטרה, כפי שקרה גם עם בתים ומבנים ציבוריים שנבנו על ידי האדריכלים ג'ון לאוטנר ורודולף שינדלר. בית המדבר של קאופמן שוחזר על ידי מרמול רדזינר ושות' באמצע שנות התשעים.
גופן האותיות הגאומטרי ניוטראפייס (Neutraface) שעוצב על ידי כריסטיאן שוורץ עבור תעשיות הבית, התבסס על עקרונות האדריכלות והעיצוב של ריצ'רד ניוטרה.
בשנת 1977, הוענקה לו לאחר מותו מדליית הזהב של המכון האמריקאי לארכיטקטים (AIA Gold Medal) ובשנת 2015 כובד זכרו בכוכב דקל הזהב על שביל הכוכבים בפאלם ספרינגס, קליפורניה .
יצירות אבודות.
"בניין האמנויות היפות" של ניוטרה משנת 1960 שהוקם באוניברסיטת קליפורניה, נורת'רידג' נהרס בשנת 1997, שלוש שנים לאחר שסבל נזקים קשים ברעידת האדמה של נורת'רידג' ב -1994 .
בית מסלון משנת 1962 שנבנה ברנצ'ו מיראג', קליפורניה, נהרס בשנת 2002.
בניין ציקלורמה בגטיסבורג פרי תכנונו של ניוטרה, נהרס על ידי רשות הפארקים הלאומים בין 8–9 במרץ 2013.
מקורות אחרים.
פרסומים על ריצ'רד ניוטרה:
הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה בברלין, Die Geschichte der Zehlendorfer Huser, ברלין 2016. מוציאים לאור של Hatje Cantz. הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה. סיפורם של בתי ברלין 1920–1924, ברלין 2019. מוציאים לאור של Hatje Cantz. הרייט רוט; ריצ'רד ניוטרה. ארכיטקט בברלין, ברלין 2019. מוציאים לאור Hentrich &amp; Hentrich.
Sexxx Dreams
Sexxx Dreams (מוכר כ-X Dreams, ובעברית: חלומות מיניים) הוא שיר מתוך אלבום האולפן השני של הזמרת-יוצרת האמריקאית ליידי גאגא, Artpop. השיר נכתב על ידי גאגא עצמה, די ג'יי ווייט שדואו, מרטין ברסו ודי ג'יי סנייק והופק על ידי גאגא ושדואו ביחד עם ניק מונסון ודינו זיסיס.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-41 במצעד השירים הדיגיטליים שבקוריאה הדרומית.
רקע.