המקהלה שרה עם התזמורת הסימפונית חיפה בהפקה קונצרטית של המחזמר "שלמה המלך ושלמי הסנדלר", בהפקה של אופרות וקונצרטים עם הסינפונייטה הישראלית באר שבע.
המקהלה הקאמרית של קריית טבעון ארחה את מקהלת קאליו מפינלנד, את תזמורת ה"קאמרטה אקדמיקה זלצבורג", את מקהלת "פרייבורגר קנטטה" מפרייבורג גרמניה ואת מקהלת "היינריך שיץ" מבזנסון מצרפת וביצעה עמן סדרת קונצרטים.
יחסי פקיסטן-לאוס
מטאלורג מגניטוגורסק (כדורגל)
מועדון הכדורגל מטאלורג מגניטוגורסק (ברוסית: Футбольный клуб «Металлург» Магнитогорск) הוא מועדון כדורגל רוסי מהעיר מגניטוגורסק שבמחוז צ'ליאבינסק, שהתמודד מאז הקמתו בליגות הכדורגל המקצועניות עד עונת 2005.
היסטוריה.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1932 בחסות מפעל המתכות המקומי.
הקבוצה השתתפה באליפויות ברית המועצות ובעיקר בליגה הסובייטית השנייה בשנים 1948–1949 ובשנים 1958–1991. הישג השיא שלה היה מקום שני בעונת 1983.
בשנים 1992–1993 הקבוצה נטלה חלק באליפות ליגת המשנה הרוסית ובשנים 1994–2005 התמודדה בליגת הכדורגל המקצוענית של רוסיה, השלישית בחשיבותה.
הקבוצה סיימה במקום 15 באזור המרכז של הליגה בעונת 1992, בעונת 1999 סיימה במקום הששי בליגה הרוסית השנייה.
מאז 2006 הקבוצה מתמודדת בליגת הכדורגל החובבנית של רוסיה ומתקשה לשוב למסגרות המקצועניות.
אצטדיון הקבוצה.
מגרש הבית של הקבוצה הוא האצטדיון המרכזי בעיר מגניטוגורסק שנפתח בשנת 1967 ונקרא תחילה "אצטדיון 50 שנה למהפכת אוקטובר". בשיאו הכיל 13,300 מושבים. בשנת 2017 נפתח מחדש לאחר שיפוץ שנערך בו וצמצם את מספר המושבים ל-10,000.
מגניטוגורסק (כדורגל)
פופ אופראי
פופ אופראי (באנגלית: Operatic Pop) המכונה גם אופרה פופ או פופרה (Popera), הוא סגנון מוזיקלי המשלב בין מוזיקת פופ לאופרה ומוזיקה קלאסית. הסגנון כולל קטעי אופרה ומוזיקה קלאסית שעובדו בצורה מודרנית כך שיותאמו לקהל הרחב ובעיקר לקהל הצעיר על ידי שימוש באלמנטים כגון תופים, באס, סינתיסייזר ומוזיקה אלקטרונית; וכן שירים פופולריים (כגון שירי רוק, להיטי פופ, מחזות זמר ופסקולים) שמושרים בסגנון אופראי קלאסי או זוכים לעיבוד קלאסי מלא הכולל תזמורת סימפונית ומקהלה. המבצעים בסגנון זה הם לרוב זמרים וזמרות בעלי הכשרה קלאסית, ולעיתים קרובות גם זמרי אופרה.
אמנים ידועים בסגנון זה:
הרכבים ידועים:
Diana Ross Presents The Jackson 5
Diana Ross Presents The Jackson 5 הוא אלבום הבכורה של "חמישיית הג'קסונים" שיצא בשנת 1969 בחברת מוטאון. הזמר המוביל של הלהקה היה מייקל ג'קסון, אז ילד בן 11. לצידו הופיעו אחיו הגדולים ג'קי, טיטו, ג'רמיין ומרלון. השיר "I Want You Back", הסינגל היחיד שיצא לאור מתוך האלבום, הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100 ומכר למעלה מ-6 מיליון עותקים. האלבום הגיע למקום החמישי במצעד אלבומי הפופ ושהה תשעה שבועות בראש מצעד הרית'ם אנד בלוז.
שם האלבום מעניק קרדיט לדיאנה רוס על גילוי הלהקה. למעשה, היה זה בובי טיילור, מפיק בחברת מוטאון, שגילה את הלהקה אך הקרדיט ניתן לרוס מתוך שיקול שיווקי. רוס המשיכה לתמוך ולקדם את הלהקה ובהמשך את מייקל בתחילת קריירת הסולו שלו.
הקלטת האלבום.
העבודה עם בובי טיילור.
ברי גורדי, מנכ"ל מוטאון, הביא את הלהקה לאולפני החברה בדטרויט, מישיגן וצירף אליהם את בובי טיילור כמפיק. טיילור, האיש שגילה את הלהקה, החל לעבוד עם מייקל, ג'רמיין וג'קי על הקלטת גרסאות כיסוי לשירים שונים. למעלה מ-20 שירים הוקלטו ביניהם שירים של "The Temptations" ("(I Know) I'm Losing You", "Born to Love You"), מרווין גיי ("Chained"), סטיבי וונדר ("My Cherie Amour") ולהקת ארבע הפסגות ("Standing in the Shadows of Love").
כל השירים שהוקלטו במהלך הקיץ של 1969 היו קרובים למוזיקת רית'ם אנד בלוז/סול מסורתית, בשונה מה"צליל של מוטאון", שהיה יותר מושפע ממוזיקת פופ. חלק מהשירים שהוקלטו נשמרו בכספת החברה במשך שנים לפני שיצאו לאור.
התערבות ההנהלה.
באוגוסט 1969 החליט גורדי לקחת חלק פעיל יותר בניהול הלהקה והעביר את הלהקה מדטרויט ללוס אנג'לס. טיילור עבר עם הלהקה והמשיך לעבוד איתם על גרסאות כיסוי.
פרדי פרן, אלפונסו מיצל ודקה ריצ'רדס, שלושה מפיקים שעבדו עבור מוטאון כתו את השיר "I Want to Be Free". בתכנון המקורי יועד השיר לדיאנה רוס, אך לבסוף החליט גורדי כי השיר יתאים יותר ללהקה. שלושת המפיקים, בשיתוף גורדי וטיילור עשו תהליך של שכתוב והתאמה. השיר בגרסתו המחודשת נקרא "I Want You Back", הסינגל הראשון של הלהקה בחברה והלהיט הראשון, מתוך ארבעה, שהגיעו לפסגת מצעד הבילבורד הוט 100 בשנת 1970.
"I Want You Back" התווה את הדרך לסגנון החדש של הלהקה. פחות מוזיקת נשמה מסורתית ויותר סגנון דו-וופ. גורדי ושלושת המפיקים הוסיפו לאלבום המתהווה גם את השיר "Nobody", בעוד עבודתו של טיילור עם הלהקה הופסקה. השירים שנכתבו על ידי גורדי וצוות המפיקים הופיעו באלבום תחת השם "התאגיד" ("The Corporation") מתווך מטרה למנוע הישנות של סכסוכים דוגמת פרשת הולנד-דוזייר-הולנד, שבאותה תקופה הייתה עדיין בתהליכי התדיינות משפטית.
הוצאה מחודשת.
חברת מוטאון הוציאה בשנת 2001 גרסה דיגיטלית מחודשת של אלבומי הלהקה בסדרת "2 אלבומים על תקליטור אחד". האלבום "Diana Ross Presents The Jackson 5" יצא על תקליטור יחד עם האלבום "ABC". באלבום המחודש נכלל כשיר בונוס השיר "Oh, I've Been Bless'd", גרסת כיסוי לשירו של בובי טיילור.
איסכנדר מירזא
איסכנדר עלי מירזא (באורדו: اسکندر مرزا, בבנגלית: ইস্কান্দার মির্জা; 13 בנובמבר 1899 – 13 בנובמבר 1969) היה נשיא פקיסטן הראשון, שנבחר לתפקידו ב-1956 וכיהן עד 1958 עת הודח על ידי מפקד צבא פקיסטן, הגנרל איוב ח'אן, שמונה על ידו.
מירזא למד באוניברסיטת מומבאי ולאחר מכן קיבל הכשרה צבאית באקדמיה הצבאית המלכותית סנדהרסט שבבריטניה. לאחר שירות צבאי קצר בצבא הודו הבריטית הוא הצטרף למחלקה הפוליטית של ממשלת הודו (Indian Political Department) ובילה את רוב הקריירה שלו כסוכן פוליטי (Political Agent) באזור המערבי של הראג' הבריטי עד שקודם להיות מזכיר במשרד ההגנה ב-1946. לאחר שפקיסטן קיבלה את עצמאותה כתוצאה מחלוקת הודו, מונה מירזא לתפקיד שר ההגנה הראשון על ידי ראש ממשלת פקיסטן הראשון, ליקאת עלי ח'אן. בתקופת כהונתו בתפקיד זה התנהלה מלחמת הודו-פקיסטן הראשונה ב-1947, שבעקבותיה התחוללה ההתקוממות הכושלת בבלוצ'יסטן ב-1948. ב-1954 מונה מירזא לתפקיד מושל מחוז הבית שלו, מזרח בנגל, על ידי ראש הממשלה, מוחמד עלי בוגרה, כדי לשמור על החוק והסדר בעקבות פעילותה של התנועה להכרה בלשון הבנגלית ב-1952, אך מאוחר יותר, ב-1955, הוא קודם לתפקיד שר הפנים בממשלתו של בוגרה.
מירזא לקח חלק מרכזי בהדחתו של המושל הכללי של פקיסטן, סר מאליק ע'ולאם מוחמד וב-1955 החליפו וכיהן בתפקיד עד לכינון החוקה של 1956, אז נבחר להיות נשיא פקיסטן הראשון. תקופת נשיאותו של מירזא עמדה בסימן של אי-יציבות שהתאפיינה במחלוקות חוקתיות במנהל האזרחי שהובילו לפיטוריהם של ארבעה ראשי ממשלה בתוך פחות משנתיים. תוך שהוא מתמודד עם אתגרים של הכרה בסמכותו ובחירה מחדש, השעה מירזא באופן מפתיע את החוקה כאשר הוא הכריז ב-8 באוקטובר 1958 על משטר צבאי כנגד הממשלה של מפלגתו שלו בראשותו של ראש הממשלה פירוז ח'אן נון, שאותו הוא כפה בעזרת מפקד הצבא, הגנרל איוב ח'אן, שהדיח את מירזא עצמו מתפקיד הנשיא כאשר היחסים הגרועים בין שניהם הגיעו להסלמה בהמשך אותה שנה. את שארית חייו בילה מירזא בבריטניה וב-1969 הוא נפטר ונקבר באיראן.
היחס למורשתו ולדמותו בעיני כמה מההיסטוריונים הפקיסטניים היא שלילית והם מאמינים שמירזא היה אחראי לחוסר היציבות הפוליטית בארצו.
ראשית חייו.
רקע משפחתי.
איסכנדר עלי מירזא נולד בעיר מורשידבאד (כיום במדינת מערב בנגל שבהודו) למשפחה עשירה מהאליטה האריסטוקרטית שתוארה היה "הנוואב של בנגל" (תואר שלטוני מקומי). הוא היה הילד הבכור של פתה עלי מירזא ושל אשתו הראשונה, דילשד בגום לבית טיבג'י. אבי המשפחה מצד אביו של מירזא היה מיר ג'פאר, שהיה הנוואב הראשון של בנגל במחצית השנייה של המאה ה-18.
שם המשפחה מירזא (מילולית: אדון) היה שם של כבוד שניתן לו כדי לייצג את שיוכו למלוכה הבנגלית. מוצא המשפחה היה ערבי. משפחת מירזא הייתה משפחה פאודלית עשירה בעלת השפעה בבנגל, עם קשרים הדוקים עם המלוכה הבריטית.
לימודים ושירות צבאי בהודו.
מירזא גדל בבומביי והשלים שם את חוק לימודיו. הוא למד בקולג' אלפינסטון של אוניברסיטת בומביי, אך עזב את לימודיו כדי להתקבל לאקדמיה הצבאית המלכותית בסנדהרסט כאשר הוא נבחר על ידי מושל הודו להיות קצין. מירזא היה ההודי הראשון שסיים את ההכשרה בסנדהרסט וב-16 ביולי 1920 הוענקה לו דרגת לוטננט משנה בצבא הודו הבריטית. כפי שהיה מקובל אז לגבי קצינים חדשים בצבא הודו הבריטית, הוא סופח בשנה הראשונה לגדוד השני של רגימנט הרובאים הסקוטי. ב-16 ביולי 1921 הוא קודם לדרגת לוטננט והוצב לפקד על מחלקה ב-30 בדצמבר אותה שנה.