בשנים 1981 ו-1982 שירתה כחברה במרכז ללימודים אסטרטגיים ובין-לאומיים במחלקה לפרשות סובייטיות ומזרח אירופיות וסיפקה מחקר בנושא התפתחות בברית המועצות ומזרח אירופה. ב-1982 מונתה כפרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת ג'ורג'טאון. היא נבחרה כמרצה מצטיינת ארבע פעמים.
במערכות הבחירות לנשיאות ארצות הברית ב-1984 שימשה כיועצת לענייני חוץ עבור ג'רלדין פררו וב-1988 עבור מייקל דוקאקיס. שני המועמדים הפסידו במירוץ, אך הדבר חיזק את מעמדה הציבורי כמומחית בנושאי חוץ.
שגרירה באו"ם.
אולברייט מונתה לשגרירת ארצות הברית באומות המאוחדות, על ידי ביל קלינטון, זמן קצר לאחר בחירתו כנשיא. היה זה תפקידה הדיפלומטי הראשון. היא הגישה את כתב האמנה שלה ב-9 בפברואר 1993. בזמן שרותה באו"ם הייתה לה מערכת יחסים רעועה עם מזכ"ל האו"ם בוטרוס בוטרוס ראלי. אולבריט ספגה ביקורת על ריאיון שהעניקה לתוכנית "60 דקות" של רשת CBS. היא נשאלה על ידי המראיינת על השפעת סנקציות על עיראק: "שמענו שיותר מחצי מיליון ילדים מתו. אני מתכוונת, אלה יותר ילדים מאלה שמתו בהירושימה. ואת יודעת, האם המחיר היה שווה את זה?", אולברייט ענתה: "אני חושבת שזו בחירה קשה, אבל המחיר – אנחנו חושבים שהמחיר היה שווה את זה". כשנשאלה על הריאיון ב-2005 אמרה: "מעולם לא הייתי צריכה לומר זאת, זה היה טיפשי", אבל עדיין תמכה בסנקציות.
מזכירת המדינה.
לאחר בחירתו לתקופת כהונה שנייה כנשיא של ביל קלינטון מונתה למזכירת המדינה, האישה הראשונה בתפקיד. אולברייט הייתה אחראית לשינוי עמדת ארצות הברית בסוגיות הקשורות ליוגוסלביה (לשעבר), אזור אותו הכירה היטב. בזמנה התחוללה מלחמת קוסובו, במסגרתה ניסו כוחות נאט"ו לאלץ את הממשלה הסרבית להביא לקץ מלחמת האזרחים בקוסובו בין הצבא של הרפובליקה הפדרלית של יוגוסלביה וכוחות פרה-צבאיים סרביים לבין צבא שחרור קוסובו. המבצע היה כרוך בהפצצות רחבות היקף על יוגוסלביה. סרבים רבים ראו באולברייט כבעלת עמדות עוינות לסרביה.
בתקופת כהונתה כמזכירת מדינה עסקה אולברייט בקידום הסכמי השלום במזרח התיכון. בין השאר, השתתפה בשיחות השלום בין ישראל לאש"ף שהובילו להסכם וואי ובשיחות בין ישראל לסוריה בועידת שפרדסטאון.
בשנת 2000 אולברייט הייתה לאחד הפוליטיקאים המערביים הבכירים שפגשו את קים ג'ונג-איל, מנהיג קוריאה הצפונית.
לאחר כהונתה.
אולברייט שימשה פרופסור לדיפלומטיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון.
ב-25 באוקטובר 2005 הופיעה ככוכבת אורחת בסדרת הטלוויזיה "בנות גילמור". היא הופיעה בחלום של רורי כאמה. כמו כן, בשנת 2015 הופיעה בתפקיד אורח, בתפקיד עצמה, בסדרה "מזכירת המדינה".
נפטרה ממחלת הסרטן ב-23 במרץ 2022.
כביש 5
כביש 5, הידוע גם בכינוי כביש חוצה שומרון, הוא כביש רוחב המחבר את תל אביב-יפו ויישובי דרום-מערב השרון במערב לאריאל וליישובי השומרון במזרח.
היסטוריה.
הקטע המערבי של כביש 5 נסלל בין 1965 ל-1967 כחלק מכביש שקישר בין צומת גהה לאזור גלילות בתוואי הנוכחי של כביש 4 וכביש 5, ובמסגרתו הוקם צומת גלילות. עם סלילתו של כביש מרעננה לכיוון צומת גהה ב-1968, הוקם צומת מורשה כמפגש דרכים תלת כיווני והיווה את קצהו המזרחי של כביש שסווג בהמשך ככביש 5, אך אז כונה "כביש גהה" או "המשך כביש גהה". בשנת 1971 הורחב הכביש על ידי הוספת נתיב נוסף מצד צפון בצמוד לבתי רמת השרון, למורת רוחם של התושבים אשר אף פנו לבג"ץ בעניין. ועדת איכות הסביבה של הכנסת המליצה להקים סוללה בגובה 8 מטרים שתחצוץ בין הכביש ובתי התושבים.
הקטע בין מחלף מורשה למחלף קסם נסלל ב-1985 ונפתח באוגוסט 1987. עד לסלילתו היה כביש 481 ("ציר ז'בוטינסקי") הדרך המקשרת בין ראש העין ויישובי דרום השרון לתל אביב. בעת פתיחת הכביש טענו גורמים בשמאל שסלילת הכביש היוותה בזבוז כספי ציבור מטעמים פוליטיים, אך במע"ץ טענו שמעבר לחשיבות של סלילת כביש מהיר בין תל אביב ובקעת הירדן יש צורך בכביש כדי להקל את העומס בכביש 481.
בתחילת שנות ה-90 התבצעו פרויקטים להסבת צומתי הכביש למחלפים. ב-1994 נחנך מחלף הכפר הירוק, ב-1995–1996 נחנך מחלף מורשה וב-1997 נחנך מחלף ירקון. ב-1998 הוסבה צומת קסם למחלף לקראת סלילת כביש 6. בשנת 2002 החלה סללתו של נתיב נוסף בדרך שבין מחלף קסם למחלף מורשה, ונבנה מחלף תקווה המשרת את מערב פתח תקווה ואת אזור התעשייה קריית אריה.
עד סלילת הכביש בתוואי שבין ראש העין לאריאל, חיבר כביש 505 את גוש דן ואת יישובי השומרון, וכביש זה נשא לבדו בתואר "כביש חוצה שומרון". בתחילת שנות ה-90 התקדמו העבודות על כביש 5 בין צומת קסם ואריאל, לאור התפתחות העיר אריאל ויישובי מערב השומרון הסמוכים אליה וגידול בנפח התעבורה בינם ובין גוש דן. לאחר כינון ממשלת ישראל העשרים וחמש בשנת 1992, הוקפאו העבודות על הכביש ואלו חודשו רק לאחר כינון ממשלת ישראל העשרים ושבע. בעקבות פרוץ האינתיפאדה השנייה, בה נרצח אזרח ישראלי על כביש 505, פתחה מע"ץ את הכביש לאחר ביצוע עבודות הכנה דחופות, למרות שהוא לא הושלם עדיין. פתיחת הכביש, אליה נלוותה חסימה לישראלים של כביש 505 הביאה לסופה את תקופת השגשוג של הכפרים מסחה ובידיא שהתפרנסו ממסחר עם ישראלים לאורך כביש 505.
בשנת 2009 נחנכה הרחבת הכביש לדו־נתיבי בין צומת גיתי לכניסה המערבית של אריאל. באותה עת לא תוכננו הרחבות נוספות של הכביש, עקב נפח התנועה הקטן ממזרח לאריאל.
יש הטוענים שהעובדה שחלקו המזרחי של הכביש נסלל ברובו בשטחי יהודה ושומרון (ולא למען התושבים הפלסטינים) יוצרת בעייתיות מבחינת המשפט הבינלאומי. עם בעיה זו התמודדו מתכנני כביש 1 שעובר במובלעת לטרון וגם מתכנני הרכבת המהירה לירושלים, שחלקים מהתוואי שלה חופפים לקו הירוק. זהו אחד הפרויקטים האזרחיים הגדולים שביצעה ישראל מעבר לקו הירוק.
כביש 5 מתמזג בצומת גיתי עם כביש 505, והכביש הממשיך מצומת אריאל לצומת תפוח, מעלה אפרים וכביש 90 מסומן ככביש 505.
מהירות הנסיעה המותרת בכביש היא 100 קילומטר לשעה בקטעים ממחלף הכפר הירוק עד מחלף קסם וממחלף שער שומרון עד צומת גיתי. בשאר הקטעים המהירות המותרת היא 90 קילומטר לשעה.
בכביש עומסי תנועה כבדים מאוד בבקרים לכיוון תל אביב, ובשעות אחר הצהריים והערב עומסים מתל אביב. בניסיון להתמודד עם אלו, הוחלט לשלב את הכביש בפרויקט הנתיבים המהירים. כך, במקטע שבין מחלף קסם לבין מחלף גלילות ייסלל נתיב תחבורה ציבורית, וזה יתחבר ישירות לנתיב המהיר של כביש 20 אל תוך תל אביב. על מנת שלא לפגוע בנוסעי הרכב הפרטי, הנתיב המהיר ייבנה כנתיב חדש לגמרי, בחלקו על כלונסאות מעל הגן הלאומי ירקון, ולמעשה הכביש יורחב ל-5 או 4 נתיבים, מבלי שכמות נתיבי התחבורה הפרטית יצומצמו.
רולינג סטון
רולינג סטון (באנגלית: Rolling Stone) הוא מגזין אמריקאי העוסק בתרבות פופולרית. המגזין נוסד בסן פרנסיסקו בשנת 1967 על ידי יאן ונר - שהוא עודנו העורך והמוציא לאור של המגזין - ועל ידי מבקר המוזיקה ראלף ג'יי גליסון. המגזין היה ידוע לראשונה על כתיבה נרחבת על מוזיקת רוק ועל דיווחים פוליטיים שנכתבו על ידי האנטר ס. תומפסון. בשנות ה-90, המגזין התרחב והעביר את מיקודו לקהל קוראים צעיר יותר שהתעניין בתוכניות טלוויזיה וסרטים לנוער, וגם כך במוזיקה פופולרית. מאז הוא חזר לשילוב של תוכן הרגיל לו, הכולל מוזיקה, בידור, ופוליטיקה. מלבד כתבות, העיתון גם עורך רשימות המכונות "Best Ever Lists" המדרגות נושאים שונים בעולם המוזיקה (הרולינג סטונז היו גם להקה).
הגיליון הראשון של "הרולינג סטון" היה ב-1967 וכלל את ג'ון לנון על תמונת השער. המגזין ידוע בשימוש שלו בתמונות פרובקטיביות וגם בתמונות השער שלו, הכוללות מוזיקאים, פוליטיקאים, אתלטים, ושחקנים. בנוסף למגזינים המודפסים שלו בארצות הברית, מפורסם גם תוכן באתר Rollingstone.com ומספר מהדורות בינלאומיות.
היסטוריה.
היווסדות והשנים המוקדמות.
מגזין הרולינג סטון נוסד בסן פרנסיסקו ב-1967 על ידי יאן וונר וראלף ג'יי גליסון. כדי להתחיל את העסק, וונר לווה 7,500 דולר ממשפחתו ומההורים של ארוסתו. הגיליון הראשון, שכלל את ג'ון לנון על תמונת השער, עלה רק 25 סנט (המקביל של 1.88 דולר ב-2016).
בשנות ה-70, הרוליג סטון התחיל להטביע חותם עם הסיקור הפוליטי שלו, שבמסגרתו הכתב האנטר תומפסון, ממציא עיתונות הגונזו, החל לכתוב עבור המדור הפוליטי של המגזין. תומפסון פרסם בחלקים את ספרו הידוע ביותר פחד ותיעוב בלאס וגאס במגזין הרולינג סטון, שבו הוא נשאר עורך תורם עד מותו ב-2005. המגזין גם תרם לקריירות של הרבה סופרים נודעים בשנות ה-70, ביניהם קמרון קרואו ופטי סמית'. בשנים האלה המגזין פרסם כמה מהסיפורים הכי נודעים בו, ביניהם הסיפור על כך חטיפתה של פטי הרסט. מראיין אחד, שדיבר בשם הרבה מעמיתיו, אמר כי הוא קנה את העותק הראשון שלו של המגזין כשהגיע לראשונה לקמפוס הקולג' שלו, ותיאר את העותק כ"טקס מעבר".
שער המגזין.
כמה אמנים הופיעו בעמוד השער פעמים רבות, וחלק מתמונות אלו נהפכו לאייקוניות. הביטלס, לדוגמה, הופיעו על עמוד השער יותר מ-30 פעמים, אינדיבידואלית או כלהקה. המגזין ידוע בצילומים פרובוקטיביים הכוללים מוזיקאים וסלבריטאים מהתקופה. המגזין Vanity Fair כינה את עמוד השער מ-22 בינואר 1981 המציג את ג'ון לנון ויוקו אונו כ"התמונה הכי טובה של הרולינג סטון בכל הזמנים".
כביש חוצה שומרון
חוצה שומרון
מורשה
אבן העזר (מקום)
ליגה ב' דרום א'
חצוצרה בוואדי