המשחק של ריפלי (באנגלית: Ripley's Game) הוא רומן מתח שנכתב בשנת 1974 על ידי הסופרת פטרישיה הייסמית'. הספר הוא השלישי בסדרת הריפליאדה שגיבורה הוא טום ריפלי.
הספר עובד לקולנוע פעמיים. ראשית, בשנת 1977 כסרט בשם : "החבר האמריקאי" (בגרמנית: Der Amerikanische Freund) בבימויו של וים ונדרס ובכיכובו של דניס הופר. עיבוד שני לקולנוע הופק בשנת 2002 ונקרא "המשחק של ריפלי", בבימוייה של ליליאנה קבאני ובכיכובו של ג'ון מלקוביץ'.
תקציר עלילה.
ספר זה הוא השלישי בסדרת הריפליאדה. בספר זה טום ריפלי הוא סוחר עשיר בשנות ה-30 לחייו. הוא מתגורר בוילפרס (Villeperce) שבצרפת, בחווה שנקראת בל אומברה (Belle Ombre), עם אשתו הצרפתייה אלואיז (Heloise). בתחילת הסרט אחד משותפיו, פושע אמריקאי בשם ריווס מינוט (Reeves Minot), מבקש ממנו לרצוח שני בני אדם. ריפלי "השונא לרצוח, אלא אם הדבר מתחייב" מסרב לבצע רצח בתמורה ל-90,000 דולרים.
שכנו של ריפלי, ג'ונתן טרוואני (Jonathan Trevanny), הוא בריטי עני העוסק בבניית מסגרות לתמונות וחולה בסרטן הדם. טרוואני מעליב את ריפלי, וריפלי, כנקמה, מבקש ממינוט לשכנע את טרוואני לרצוח את האנשים, ואף מציע למינוט לזייף מסמכים על מנת לשכנע את טרוואני שהסרטן שלו מתגבר ושימיו ספורים. טרוואני, המאמין שימיו סבורים, מנסה למצוא מקור הכנסה לאשתו ולבנו, ומסכים להצעה.
טרוואני מבצע את אחד ממעשי הרצח, ומינוט (בעזרתו של ריפלי) מביא עדויות רפואיות נוספות לכך שימיו של טרוואני ספורים ומשכנע אותו להרוג בוס של המאפיה ברכבת. הפעם טרוואני מהסס, וריפלי מופיע ברכבת ומסייע לו לרצוח את הבוס ושומרי ראשו.
ריפלי וטרוואני נמלטים מחברי המאפיה הרוצים לנקום את מות ראש הכנופיה, ונעשים חברים. ריפלי לומד מטריוואני איך זה לדאוג לאדם אחר (ונהיה פחות סוציופת) ואילו טריוואני לומד להתגבר על המצפון שלו.
אשתו של טרוואני חושדת בבעלה ומאיימת עליו שתעזוב אותו אם לא יודה במעשיו. טרוואני שולח אותה למקום מוגן, ומגיע לבל אומברה במטרה להימלט מהמאפיה. ריפלי שולח את אשתו מהאחוזה על מנת להגן עליה, ושניהם הורגים רוצח שכיר שנשלח על ידי המאפיה להרגם. קבוצה של אנשי המאפיה מגיעה לבית. טרוואני יורה עליהם, קופץ לפני ריפלי ומציל אותו, בעודו נפצע אנושות. טריוואני מת בזרועותיה של אשתו, וריפלי מוודא שמינוט יעביר להם את כל הכסף שהגיע לטרוואני בגין הרציחות, וחוזר לחייו השקטים כאילו לא אירע דבר.
Live Earth
טום ריפלי
תומאס "טום" ריפלי (באנגלית: Thomas "Tom" Ripley) הוא דמות בדיונית, גיבורם של סדרת רומני מתח ופשע מאת הסופרת פטרישיה הייסמית' והסרטים שנעשו על בסיס רומנים אלה.
סדרת ספרים זו מכונה, על שמו של גיבור הספרים, ה"ריפליאדה".
הדמות בספרות.
ריפלי הוא אדם חלקלק, השואף למצוא חן בעיני אנשים מחד, וחסר כל מצפון או רגשות כלפי הסובבים אותו מאידך, המצליח להתחמק מפשעיו מבלי להיתפס על ידי שלטונות החוק.
ריפלי מוצג לראשונה בספר "הכישרון של מר ריפלי" משנת 1955. ברומן זה ריפלי הוא אדם צעיר המוצא את מחייתו באמצעות "כישוריו" - זיוף, גנבת זהות ושקרים. מעט מאוד ידוע על ילדותו, למעט העובדה שהוא גדל בבית דודתו בבוסטון ודודתו התעללה בו. הוא עבר לעיר ניו יורק בהיותו בן 18.
בתחילת הספר "הכישרון של מר ריפלי" פונה לטום איש העסקים העשיר הרברט גרינליף ומציע לו לנסוע לאיטליה ולשכנע את בנו השחצן דיקי לשוב לארצות הברית במטרה שיעבוד בעסק המשפחתי, טום מסכים. לאחר הגיעו לאיטליה פוגש ריפלי את דיקי גרינליף ואת חברתו מארג' שרווד והופך לחבר של הזוג. מארג' חושדת בטום שהוא אינו מי שהוא אמר שהוא, ואילו לאחר זמן קצר לדיקי נמאס מטום ומהתלות של טום בו. ריפלי מעריץ את אורח החיים העשיר והבזבזני של דיקי ורוצה להיות כמותו. דיקי מסכים לנסוע עם טום לחופשה קצרה בסן רמו שם הם שוכרים סירה וריפלי רוצח את טום וזורק את גופתו אל הים, ואז מטביע את הסירה.
טום לוקח את זהותו של דיקי, שולח מכתבים בשמו של דיקי למארג' ונפרד ממנה. פרדי מיילס, אחד מחבריו של דיקי מגיע לביתו של דיקי, פוגש את טום וחושד במעשיו בדירה, ולכן טום רוצח את פרדי, ונמלט מהמשטרה האיטלקית לוונציה.
בוונציה פוגשים אותו מארג', הרברט גרינליף ובלש פרטי שנשכר על ידי גרינליף. טום שוקל לרצוח את מארג' אולם לבסוף חוזר בו לאחר שהוא מבין שכולם מאמינים בהסבר שרקח להיעלמותו של דיקי (הסבר לפיו דיקי התאבד בטביעה, לאחר שכתב צוואה בה הוא מוריש לטום את רכושו).
טום מפליג ליוון שם הוא מגלה שמשפחת גרינליף מאמינה שהצוואה שזייף אמיתית וכי הוא יורשו של דיקי, אולם על אף היותו אדם עשיר הוא מפחד כי כל רגע תגיע המשטרה על מנת לאוסרו.
עלילת ספר ההמשך "ריפלי מתחבא" שיצא לאור ב-1970, מתרחשת שש שנים לאחר "הכישרון של מר ריפלי". בספר זה מתגורר ריפלי באחוזה בצרפת בשם בל אומברה (Belle Ombre) סמוך לכפר הדמיוני וילפרס שעל הסן (Villeperce-sur-Seine), דרומית לאורלי, וסמוך לפונטנבלו.
ריפלי נישא לאלואיז פליסון, אשת חברה עשירה החושדת בפעולותיו הפליליות ומעדיפה לעצום עיניים. ריפלי, בסיוע של ריבס מינוט ממשיך בפעילות של זיוף חפצי אמנות, רצח חברי מאפיה אולם על אף מעשיו רשויות החוק אינן מצליחות לתופסו.
ריפלי אינו אוהב לרצוח אנשים, אולם בהיעדר מצפון הוא עושה זאת במידת הצורך, אף שאינו נהנה ממעשים אלה, ומעדיף לחיות חיי שלווה בחוותו.
הספרים אינם מתארים את מאפייניו הפיזיים של ריפלי למעט היותו רזה, חיוור, בעל שער חום בהיר, והיותו מעשן.
מגזין "בוק" (Book) דירג את ריפלי כמספר 60 מבין 100 הדמויות הטובות ביותר בספרות מאז שנת 1900.
הדמות בקולנוע.
השחקנים אלן דלון, דניס הופר, מאט דיימון, ג'ון מלקוביץ' ובארי פפר שחקו את דמותו של ריפלי בסרטים שונים. בכל הסרטים הוא מתואר כדמות קרת מזג וחסרת מצפון, אולם בסרט משנת 1999 "הכישרון של מר ריפלי" מציג אותו מאט דיימון על פי תסריטו של אנתוני מינגלה כדמות טראגית המונעת על ידי שנאה עצמית והדחקת הזהות המינית שלו ולא בשל רצון להתעשר.
רוג'ר איברט מתאר את הדמות בסרט "לפני שמש" כ"מקסים, משכיל ומפלצת".
ריפליאדה
נוביה
נוביה (באנגלית: Nubia, בערבית: النوبة) הוא חבל ארץ היסטורי בצפון אפריקה, לאורך עמק נהר הנילוס מאסואן, שבמצרים בצפון עד לח'רטום שבסודאן בדרום. החבל הוא רצועה צרה המשתרעת לאורך של כ-500 קילומטרים. מקור השם נוביה ככל הנראה נובע מהמילה המצרית "נוב" שמשמעותה זהב, שכן המצרים כרו את רוב הזהב באזור זה.
מאז המאה ה-20 נמצא אזור נוביה תחת שליטתן של סודאן ומצרים. שפות נוביאניות מדוברות בסודאן ודרום מצרים וכן בהרי נובה שבדרום סודאן ובדרפור. הנובייאנים פיתחו זהות משותפת, אשר הוללה בשירה, רומנים, מוזיקה וסיפורת. לאחר בניית סכר אסואן במחצית השנייה של המאה ה-20, כוסה חלק ניכר מהחבל במי אגם נאצר.
היסטוריה.
בתנ"ך, אזור זה נקרא כוש. בשנת 2575 לפנה"ס, פרעה סנפרו () ביצע פלישה לתוך נוביה וביסס שם עמדות מצריות באזור בשם בוהן (), מערבית לנהר הנילוס, זאת על מנת לכרות מינרלים מסלעים שהיו באזור. במהלך השושלת השישית (2345–2181 לפנה"ס), המושלים המצרים של אסואן החלו בסחר ארוך טווח, לעיתים בשילוב של פשיטות צבאיות. עד שבשלב מסוים מובילים בקהילה הנוביאנית התאחדו, דבר שסיכן את החפירות המצריות. בתוך כך, אוכלוסייה חדשה התיישבה בוואוואט (Wawat), בעוד שהקבוצה הידועה עד היום בשם קרמה (Karmah) כבשה את כוש. במהלך תקופת הביניים הזו נוביאנים רבים התפרנסו כשכירי חרב במצרים.
כאשר סנוסרת הראשון בשושלת השתים עשרה המצרית פלש לנוביה בשנת 1915 לפנה"ס, הוא קרא לאזור הדרומי, כוש. ממלכת כוש בסופו של דבר ניפצה את שלשלאות השלטון המצרי במהלך השושלת השלוש עשרה (1803–1649 לפנה"ס). עד 1650 לפנה"ס הם הגיעו בכיבושיהם עד לצפון אסואן. הפלישה כללה שלל רב שנלקח בחזרה לבירתה קרמה (Karmah). בין השנים 1514-1493 לפנה"ס פרעה אמנחותפ הראשון כבש את קרמה (Karmah) והחריב את ממלכת כוש. בנוביה, החל קולוניאליזם מצרי והמשנה למלך כוש היה אחראי מטעם מצריים. המשאב העיקרי ממנו המצרים הפיקו תועלת היה זהב אך כוש סיפקה גם כמויות נכבדות של מתכות יקרות. לאחר שמלך מצרים באותה תקופה, הריהור (), תפס שליטה במצרים העליונה, נוביה התפצלה ממצרים למרות מלחמה קשה שהתחילו הת'ביאנים ().
בשנת 800 לפנה"ס, החלה ממלכה חדשה באזור כוש. תחת מנהיגה, תושביה החלו לעבוד ולשרת את מצרים ותרבותה. המנהיג, פיאנקהי (), פלש למצרים התחתונה בשנת 730 לפני הספירה. בשל העובדה שבשלב זה האוכלוסייה התפללה לאמון (לו סוגדים המצרים), הם נחשבו למצרים מדרג נמוך יותר, נחותים. מנהיגם, שבאקה (), כבש את כל מצרים בשנת 715 לפנה"ס ועצר את השושלות המצריות ששלטו בתקופה ההיא. הוא העביר את עיר הבירה לממפיס וייסד את השושלת העשרים וחמש (732–653 לפנה"ס) שנקראה "כושית" ברשימות המלך. בשנת 701 לפני הספירה, שבקה תמך במרד העברי של חזקיה כנגד האשורים. המלך האשורי פלש לארץ ישראל והביס את היחידה הכושית-מצרית אך נכשל בכיבוש ירושלים. לאחר המלחמה שרר שלום בין מצרים לאשור עד שהתחלף המלך האשורי, שהתחיל במהלכים אגרסיביים בארץ ישראל. לאחר המלחמה נרשמו ניסיונות פלישה למצרים ומאבקי כוחות הולכים ונשנים, מאבקים אלה, נרגעו רק לאחר מינויו של הנסיך האשורי כמושל מצרים ובשנת 656 לפנה"ס השיגה מצרים עצמאות מאשור. בשנת 592 לפנה"ס, בשל מריבות רבות, משלחת מצרית נשלחה לבירת כוש, נפאטה. הבירה הועברה אז לעיר מרו () בה הממלכה המשיכה להתקיים עוד 900 שנים.