לצד רעידות אדמה תכופות הפוקדות את העיר (הגדולה והמפורסמת בהן החריבה אותה כמעט לגמרי בשנת 1773), העיר מוקפת שלושה הרי געש - הר אגואה (Agua - מים), הר אקטננגו והר פואגו (Fuego - אש). שלושתם מתנשאים לגובה של בין 3,700-3,900 מטרים מעל פני הים. פואגו הוא הר געש פעיל מאוד ובמהלך המאות האחרונות אירעו מספר התפרצויות געשיות משמעותיות של הר זה. ההתפרצות הידועה האחרונה של אקטננגו אירעה בדצמבר 1972. ההר אגואה היה פעיל בתקופת הפליסטוקן המאוחרת ואינו פעיל מאז. מפולת להאר בהר אגואה החריבה את הבירה הראשונה של גואטמלה (Ciudad Vieja). הרי געש פעילים אחרים, כגון הפקאיה נמצאים גם כן בקרבת העיר.
מבנים היסטוריים.
ארכיטקטורת הבארוק הקולוניאלית נשקפת מכל פינה בעיר. בעיר ישנן כנסיות רבות מהתקופה הקולוניאלית, חלקן משופצות וחלקן הרוסות למחצה בשל רעידת האדמה שהתרחשה ב-1773. בנייתה של הכנסייה הגדולה והחשובה מכולן - הקתדרלה העירונית הסמוכה לכיכר המרכזית (Plaza Mayor) - מתוארכת ל-1680.
בין המבנים בעיר ישנה אוניברסיטה, שנבנתה ב-1676 וכן בית דפוס עתיק שעובד מיום הקמתו ב-1660 ועד היום.
הארמון העירוני, שנבנה ב-1558 בסגנון הבארוק, נהרס חלקית ב-1773 ושוחזר בשנים האחרונות, היה מקום מושבם של גנרלים ואנשי שלטון בימים עברו וכיום הוא מאכלס את המשטרה המקומית ומשרדים ממשלתיים שונים.
סגנון בנייה.
רחובותיה של אנטיגואה בנויים בצורת שתי וערב המקובלת בדרום אמריקה. כבישי העיר מרוצפי אבן ולרוב אינם סובלים מעומסי תנועה. מרבית בתי העיר הצבעוניים בנויים לכל היותר משתי קומות בלבד, כאשר חלקם בנויים כדופלקס המאכלס חנות או בית עסק אחר בקומה הראשונה, ובית מגורים טיפוסי בקומה השנייה - לרוב של בעל העסק.
תושבים.
מוצא אתני.
רובם הגדול של תושבי העיר דוברי ספרדית - שפתה הרשמית של גואטמלה. רובם בני מסטיסו - בני תערובת של ספרדים ומקומיים בני המאיה. חלק מהילידים אף אינם מבינים ספרדית, ומדברים בלשונות מאיה שונות שהנפוצה בהן היא שפת הקִיצֵ'ה.
שפות.
בעיר פועלים למעלה מ-70 בתי ספר ומוסדות ללימוד השפה הספרדית, השפה השגורה בפי רובה המכריע של אוכלוסיית אנטיגואה וכן שפתה הרשמית של גואטמלה. תיירים וסטודנטים מכל העולם מגיעים לעיר כדי ללמוד את השפה ולחוות את האווירה.
תיירות.
תיירים רבים, בעיקר מארצות דרום אמריקה וצפונה, אירופה ויפן, מגיעים לבלות בעיר. העיר לא פסחה אף על התרמילאים הרבים שמבקרים בגואטמלה, שניתן לראותם בכל בית מלון הודות לנוחות היחסית ולמחירים הסבירים. אורחי העיר נהנים מחיי הלילה שלה, הבארים והמועדונים שלה, המסעדות, השווקים התוססים והעושר התרבותי וההיסטורי הרב שיש לה להציע.
העיר גם מהווה מרכז תיירותי חשוב לחבל בו היא נמצאת ושקרוי על שמה. סוכנויות הנסיעות הרבות הפזורות ברחבי העיר מציעות טיולים בני חצי יום עד כמה ימים לאתרים הסובבים אותה (המפורסם שבהם הוא הר הגעש הפעיל "וולקן פקאיה").
שווקים.
באנטיגואה ישנם מספר שווקים קבועים ועוד כמה ארעיים. הגדול שבהם - השוק המרכזי (Mercado Central) - נמצא ממש בסמוך לטרמינל האוטובוסים העירוני ומציע סחורה איכותית במחירים אטרקטיביים. המוצרים המבוקשים ביותר בשווקים הם יצירות ועבודות יד של בני המאיה, כגון חלילים, בקבוקים ייחודיים, פסלים מרשימים ואריגי בד צבעוניים, שלא ניתן להשיג במקומות אחרים.
מבקרים רבים בשווקים נוטים להתמקח על המחירים (המסומנים בקצאלים - המטבע המקומי) ולהוריד אותם לעד כדי מחצית מהסכום המקורי המבוקש על ידי המוכרים.
מוזיאונים.
מוזיאונים רבים בנויים בעיר, חלקם בתוך מבנים בני מאות שנים. המפורסמים שבהם הם מוזיאון סנטיאגו, מוזיאון הספרים העתיקים, מוזיאון לאומנות קולוניאלית ספרדית ו-"קאסה פופנוא" - מוזיאון חפצים מקומיים מתקופות שונות, בראשן תקופת השלטון הספרדי במדינה.
פסטיבלים.
חגיגות השבוע הקדוש, מתקיימות בשבוע שלפני חג הפסחא הנוצרי בפארק המרכזי (Parque Central) ומושכות אליהן תיירים רבים. החל מערב יום שישי הטוב (Good Friday) מרצפים התושבים את הרחובות הסמוכים לבתיהם בשטיחים עשויים פרחים ונסורת צבעונית, ולמחרת, בשעות שלפני הצהריים, מתקיימת תהלוכה דתית (Procession) על גבי "שטיחים" אלה.
הר ארבוס
הר אֶרֶבּוּס (Mount Erebus) באנטארקטיקה הוא הר הגעש הפעיל הדרומי ביותר בכדור הארץ. ההר נמצא באי רוס, והוא מתנשא לגובה 3,794 מטרים. באי מצויים שלושה הרי געש נוספים, רדומים. ארבוס פעיל באופן רצוף מאז שנת 1972. על ההר קיימת תצפית מדעית המנוהלת על ידי "המכון הטכנולוגי למכרות וטכנולוגיה של ניו מקסיקו". הר הגעש יושב מעל פרוסת קרום דקה, כך שסלע מותך מתרומם ביתר קלות מתוך כדור הארץ. בלועו של הר ארבוס קיים אגם של לבה נוזלית, אחד מאגמי הלבה הבודדים בעולם. הלבה מתפרצת מן האגם מספר פעמים ביום, כמו בהר הגעש סטרומבולי. בשנת 2005 נצפו מספר התפרצויות אפר וזרמי לבה קטנים מתוך פירים ליד אגם הלבה.
היישוב האנטארקטי הגדול ביותר - תחנת מק'מרדו, המופעלת על ידי ארצות הברית - נמצא בטווח הראייה של הר הגעש (כ -40 ק"מ משם).
הר ארבוס התגלה בשנת 1841 על ידי חוקר הקוטב סר ג'יימס קלארק רוס, שקרא לו על שמה של "ארבוס", אחת משתי אוניות המשלחת. מקור השם במיתולוגיה היוונית, הכינוי שניתן לחלק מעולם השאול, שאותו עוברים המתים בדרכם לממלכת המתים, היא האדס. הספינה האחרת הייתה "טרור", שהעניקה את שמה להר טרור (הר געש אחר). המטפסים הראשונים להר היו חברי משלחת נמרוד של ארנסט שקלטון לקוטב הדרומי, בשנת 1908.
האסון האווירי על הר ארבוס.
ב-28 בנובמבר 1979 התרסק על הר ארבוס מטוס אייר ניו זילנד בטיסה מספר 901. זו הייתה טיסת תיור שיצאה משדה התעופה באוקלנד אל עבר אנטארקטיקה לצורך תצפית. המטוס, מדגם DC-10-30, התרסק אל צלע ההר וכל 257 הנוסעים ואנשי הצוות נהרגו.
צ'ולנונט סוריוד
הגנרל בדימוס צ'ולנונט סוריוד (בתאית: สุรยุทธ์ จุลานนท์; נולד ב-28 באוגוסט 1943), ראש הממשלה הזמני של תאילנד ומפקד צבא תאילנד לשעבר.
ב-40 שנות הקריירה הצבאית שלו, נתפס סוראיוד כמפקד יעיל וישר, וזכה לשבחים רבים על תפקודו כמפקד הצבא. עם פרישתו מהצבא בשנת 2003, מונה כחבר המועצה המייעצת למלך תאילנד. סוראיוד נחשב כמקורב לגורמים בצבא ארצות הברית, שהרבו לשבח את תפקודו. עם שחרורו מהצבא, הצטרף סוראיוד, בודהיסט אדוק, למנזר בודהיסטי, ושהה במקום למשך תקופה מסוימת. בעבר הכריז כי אין בכוונתו להיכנס ל"ביצה הפוליטית", אולם כאמור, לבסוף עשה זאת.
סוריוד נבחר על ידי השבועון "טיים" ל"גיבור של אסיה", בשל היותו חייל מקצועי המעוניין ברפורמות. הוא נתפס בארצו כאיש הגון ובעל כישורים מוכחים.
מיד לאחר השבעתו אמר סוריוד כי ממשלתו החדשה תתמקד ברווחתם של האזרחים.
התזה של צ'רץ' וטיורינג
שורת המקהלה (מחזמר)
שורת המקהלה (באנגלית: A chorus Line) הוא מחזמר מצליח שהופיע על בימות ברודוויי החל משנת 1975 ועד 1990, במשך כ-15 שנה. בכך היה לאחד ממחזות הזמר שוברי השיאים במשך הופעתם. את מילות השירים כתב אדוארד קליבן , ואת הלחנים כתב מרווין האמליש. המחזמר תורגם לשפות שונות ביניהן לעברית על ידי יואב גינאי והועלה לראשונה בתיאטרון רפרטוארי ב-2018 בתיאטרון הקאמרי בתרגומו של אלי ביז'אווי ובבימויו של צדי צרפתי.
סרט קולנוע באותו שם יצא לאקרנים בשנת 1985, בכיכובם של מייקל דאגלס ואליסון ריד ובבימוי ריצ'רד אטנבורו.
ההפקה המקורית בברודוויי רצה במשך 6,137 הופעות, שיא ההופעות הארוך ביותר בהיסטוריה של ברודוויי עד אז (השיא נשבר על ידי המחזמר "קאטס" ב-1997). הצלחתו הולידה הפקות מוצלחות רבות ברחבי העולם. הוא חודש בברודוויי בשנת 2006 ובווסט אנד ב-2013. המחזמר קיבל 12 מועמדויות לפרס טוני וזכה ב-9 מהם, בנוסף לפרס פוליצר בשנת 1976 עבור דרמה. בישראל הועלה המחזמר בתיאטרון הקאמרי החל ממרץ 2018 בתרגומו של אלי ביז'אווי.
העלילה עוסקת במבחן במה (אודישן) למחזמר חדש. הבמאי זאק עורך את מבחני הבמה, ועליו לבחור שמונה משתתפים בלבד, מתוך שישה-עשר מועמדים. זאק מבקש מכל אחד מהמתחרים לצעוד קדימה ולעמוד תחת אורות הבמה, שם הוא שואל אותם על חייהם ועל שאיפותיהם. כאשר חברתו לשעבר של הבמאי, שהייתה פעם רקדנית מצליחה, מגיעה ורוצה להיבחן גם היא במטרה להשיג עבודה, זאק נמצא בדילמה ומתעמת עם עברו.
עלילה.
המחזה נפתח באמצע האודישן להפקת ברודוויי קרובה. המנהל האימתני זאק ועוזר-הכוריאוגרף לארי בוחנים רקדנים באמצעות צעדי הריקוד שלהם. לאחר סבב ניפויים, נשארו 17 רקדנים. זאק אומר להם שהוא מחפש להקת ריקודים חזקה של ארבעה בנים וארבע בנות. הוא רוצה ללמוד יותר עליהם, ומבקש מהרקדנים להציג את עצמם. בחוסר רצון, הרקדנים מתחילים לחשוף את עברם. הסיפורים מתקדמים בדרך כלל באופן כרונולוגי, מחוויות חיים מוקדמות, דרך הבגרות ועד הקריירה.
המועמד הראשון, מייק, מספר כי הוא הצעיר מבין 12 אחים. הוא נזכר בניסיון הראשון שלו עם ריקוד, כאשר צפה בכיתת הריקוד של אחותו כשהוא היה בגן חובה. מייק תפס יום אחד את מקומה, כשהיא סירבה ללכת לכיתה והוא נשאר. בובי מנסה להסתיר את האומללות של ילדותו על ידי בדיחות. כשהוא מדבר, יש לרקדנים האחרים חששות לגבי תהליך האודישן המוזר הזה והם תוהים מה בדיוק הם צריכים לחשוף בפני זאק, אך מכיוון שהם צריכים מאוד את העבודה, האודישן נמשך.