בשנת 2005 הוקם ברחוב קפלן פינת דרך בגין מגדל הקריה, שהוא גורד השחקים החמישי בגובהו בישראל והשלישי בגובהו בתל אביב.
עם גידול עומסי התנועה בתל אביב היה צורך בהרחבת הרחוב על מנת לאפשר קיבולת גדולה יותר של כלי רכב. תוכניות העירייה להרחבת הכביש התנגשו עם התנגדות המועצה לשימור אתרים על רקע הכוונה להרוס חלק מהמבנים בסגנון האדריכלות הטמפלרית. לאור הכרזת המבנים לשימור הוחלט בתחילת שנות ה-2000 על פרויקט הרחבת הכביש אשר במסגרתו הוזזו בשנת 2005 חמישה מבנים לשימור. פרויקט הזזת המבנים היה הראשון מסוגו שנעשה בישראל ואותו ביצע האדריכל אמנון בר אור. חמישה מבנים הוזזו מרחק של כ-30 מ'. עלות פרויקט הזזת המבנים הייתה כ-26 מיליון שקלים.
הרחבת הרחוב הסתיימה בשנת 2008 ואולם החל משנת 2011 עברו בתי המושבה שיפוץ ושימור עד לפתיחתם ב-2014 כמתחם שרונה.
ביולי 2008, במסגרת חגיגות שנת המאה לתל אביב, תלתה העירייה לאורך הרחוב את דגלי אומות העולם כדי להפוך את הרחוב לשער הכניסה לעיר ולמתגו כ"שדרת האומות".
בינואר 2020 נסלל ברחוב נת"צ משני הכיוונים.
הפגנות ברחוב.
כרחוב מרכזי השוכן לצד הקריה וקריית הממשלה, משמש הרחוב לעיתים קרובות זירה להפגנות ופעולות מחאה, זאת במיוחד לאחר הרחבתו שאיפשרה בין השאר את המקום לפעילות זו. מעת לעת נערכים מול הקריה הפגנות קטנות אולם במהלך המחאה החברתית בשנים 2011 ו-2012 נערכו ברחוב שתי הפגנות ענק בשטח הרחוב: ב-5 באוגוסט 2011 נערכה עצרת ברחוב שבה השתתפו כ-300,000 איש, וב-14 ביולי 2012 נערכה ברחוב עצרת במלאת שנה למחאה בה השתתפו כ-10,000 איש אשר הסתיימה עם הצתתו העצמית של משה סילמן.
ערן רולניק
ערן רולניק (נולד ב- 28 באוגוסט 1965) הוא פסיכיאטר, פסיכואנליטיקאי, היסטוריון, מתרגם, עורך ומרצה באוניברסיטת תל אביב.
ביוגרפיה.
רולניק הוא דוקטור לרפואה ומומחה בפסיכיאטריה. לאחר סיום לימודי הרפואה כתב עבודת דוקטורט בבית הספר להיסטוריה של אוניברסיטת תל אביב, בנושא "הגירתה של הפסיכואנליזה ממרכז אירופה והתקבלות רעיונות פרויד בארץ ישראל 1950-1919". מנחה עבודת הדוקטורט היה פרופסור דן דינר. רולניק הוא פסיכואנליטיקאי מנחה בחברה הפסיכואנליטית בישראל, ובהתאחדות הפסיכואנליטית הבינלאומית. הוא נמנה עם סגל ההוראה של תוכנית הלימודים הרב-תחומית בפקולטה למדעי הרוח באוניברסיטת תל אביב, בבית הספר ללימודי המשך ברפואה ובמכון הפסיכואנליטי ע״ש מקס אייטינגון בירושלים. רולניק תרגם מגרמנית וערך מדעית רבים מכתביו של זיגמונד פרויד והוא שותף - כמחבר יחיד, מחבר שותף, עורך, או עורך שותף - ליותר מ 20 ספרים. כ 70 מאמרים שלו התפרסמו בכתבי עת שפיטים בעברית, אנגלית, צרפתית, ספרדית, גרמנית, פולנית.
ספרו עושי הנפשות: עם פרויד לארץ ישראל 1918-1948 (2007), שהוא עיבוד של עבודת הדוקטורט בהיסטוריה, ערך מחקר חלוצי העוסק בהגירתה של הפסיכואנליזה ממרכז אירופה לארץ ישראל בין השנים 1918-1948, שנים שבהן נחרב צור מחצבתה הגאוגרפי בשואה והוקמה מדינת ישראל. הספר מבוסס על מכתבים ותעודות רבים שטרם ראו אור. היו אלה השנים המעצבות של החברה הפסיכואנליטית בישראל בראשותו של מקס אייטינגון, אחד משבעת התלמידים הקרובים ביותר לפרויד, שעלה לארץ ישראל. בספר מובאות התכתבויות של פרויד עם קוראיו ותלמידיו בארץ ישראל. מהדורות מתקדמות של הספר התפרסמו באנגלית, גרמנית וצרפתית והוא נסקר ב 50 כתבי עת ועיתונים.
ספריו.
כתיבה.
הספר תורגם לאנגלית, צרפתית וגרמנית:
קישורים חיצוניים.
ממאמריו בעיתונות:
על כתביו:
על תרגומיו
אוהד חיטמן
אוהד הרוש חיטמן (נולד ב-28 במרץ 1977) הוא זמר, פזמונאי, מלחין, מוזיקאי, שחקן ומחזאי ישראלי. זוכה פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2015 כיוצר בתחום המוזיקה לתיאטרון, על עבודתו במחזמר שהיה גם בין כותביו, "בילי שוורץ".
ביוגרפיה.
אוהד חיטמן נולד לחיים חיטמן ברמת גן וגדל והתחנך ברעננה. דודו היה הזמר, הפזמונאי והמלחין עוזי חיטמן. אחותו היא הזמרת והיוצרת ענת אסתר חיטמן.
זיקתו למוזיקה החלה בגיל צעיר, כאשר בגיל שמונה החל לנגן בפסנתר, אותו קיבל מסבו, החזן אברהם חיטמן, שהבטיח לו שאם ישיר במשך שנה כל שבת בבית הכנסת את שיר הכבוד ("אנעים זמירות") הוא יקבל פסנתר. הוא למד במגמת מוזיקה במסלול ג'אז בבית הספר התיכון לאמנויות "תלמה ילין". במקביל ללימודיו בתיכון היה חבר ב"להקת צעירי תל אביב" בין השנים 1992 -1994, עמה הופיע בסדרות הטלוויזיה ששודרו בערוץ 1 "לא כולל שירות" ו"תלויים באוויר", שם פורסמו לראשונה שיריו, אותם כתב והלחין.
בשנת 1995 התגייס לצה"ל, שם שירת בלהקה הצבאית של חיל החינוך. לאחר שירותו הצבאי למד בבית הספר למוזיקה רימון. במקביל ללימודיו הופיע במסגרות שונות בהן הציג את שיריו, כ"פסטיבל הפסנתר" בתל אביב. עם סיום לימודיו ברימון החל ללמוד לתואר ראשון במוזיקה וקומפוזיציה באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, אותו סיים ב-2003.
בשנת 2010 סיים את לימוד התואר השני באקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים. עבודת הגמר שלו הייתה הבסיס למה שעתיד להפוך למחזמר "בילי שוורץ".
קריירה מוזיקלית.
בתחילת הקריירה, הלחין שירים קומיים עבור תוכנית הטלוויזיה "דומינו".
לפסטיגל 2004 הלחין את שירו של רן דנקר "כמו רובין הוד" שכתב אהוד מנור ואת שירו של הראל סקעת "לעוף" שכתבו לירון לב ודורון מדלי.
בשנת 2005 פתח בקריירה עצמאית כזמר, ובחודש מרץ באותה שנה הוציא את אלבום הבכורה שלו, הנקרא על שמו. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "תגידי לו" ו"נהר האהבה". חיטמן כתב והלחין את כל השירים באלבום, פרט לשיר "תפילין" שכתב עודד דישון. על העיבודים היו אחראים הוא, אורי זך וטל בלכרוביץ'.
לפסטיגל 2005 הלחין חיטמן את "איש הברק" של רן דנקר, ולפסטיגל את שירה של עדי כהן "אני שרה לעולם". בשנת 2006 היה חיטמן שותף בעיבוד אלבומה של קרן פלס "אם אלה החיים", ובין היתר עיבד את השירים "איתי" ו"אם אלה החיים". במהלך השנים ועד היום כתב והלחין שירים לפסטיגל גם עבור: רועי בר-נתן, רותם אבוהב, עדי הימלבלוי, יהודה לוי, אליאנה תדהר, איציק כהן, ניקי גולדשטיין ועוד.
בינואר 2008 יצא אלבומו השני, "הרגע הבא", בהפקתם של שמוליק נויפלד וחיטמן עצמו. האלבום כולל 12 שירים אותם כתב והלחין, פרט ל"חשבתי שיהיה רומנטי", שהלחין חיטמן למילים של יואב גינאי, ו"בא לי בקצב", שבכתיבתו השתתף ארז ברזוליק. באלבום מתארחים רונה קינן בדואט "נקודת ההתחלה", רן שם טוב מלהקת "איזבו" בגיטרות ותמיר חיטמן, אחיו, בשירה. מתוך האלבום יצאו הסינגלים "סתם עוד יום", "חשבתי שיהיה רומנטי", "צעד אין חזור (מתוך האפלה)", "נקודת ההתחלה" ו"בא לי בקצב".
בשנת 2009 יצא אלבום הבכורה של בועז מעודה, ובו נכלל השיר "מה יפו פעמייך" שהלחין חיטמן למילים שעיבד על פי ספר שיר השירים. במהלך אותה שנה, יצא במופע בפסטיבל הפסנתר 2009 יחד עם הרקדן והיוצר עידו תדמור, אשר הפך לסיבוב הופעות בינלאומי משותף. כמו כן בשנה זו הלחין את השיר "אלייך" ששר הראל סקעת בקדם האירוויזיון של אותה השנה.
בשנת 2011 לקח חלק כמלחין, מפיק מוזיקלי ומשתתף עם השחקנית גילה אלמגור במופע משותף - עומדת ברוח.
בשנת 2012 כתב והלחין את השיר תנו למוזיקה לנצח עם ששת הילדים שהשתתפו בתחרות אירוויזיון הילדים 2012.
בשנת 2013 יצא אלבומו השלישי "המסע" בהפקתו המוסיקלית של גיל פלדמן וחיטמן עצמו.
האלבום כולל 13 שירים אותם כתב והלחין פרט ל"להישאר" שהלחין חיטמן למילים של נועם חורב ו"לא גבה לבי" ו"השנה החדשה שלי" שהלחין חיטמן למילים של יואב גינאי.
"השנה החדשה שלי" הפך לשיר קבוע בתוכנית הלימודים בגני הילדים ובבתי הספר היסודיים בעיקר בתחילת שנת הלימודים לקראת ראש השנה.
האלבום כולל בין השאר גם את "המסע" בו התארחה לדואט ענת בן-חמו.
בשנת 2014 כתב והלחין את שני השירים "ביט הביטי" ו"חשה" של הזמרת עדי ביטי, הידועה בהשתתפותה בעבר בתוכנית בית ספר למוזיקה.
בשנת 2013 זכה מחזמר פרי עטו, "בילי שוורץ" במקום הראשון בתחרות במסגרת פסטיבל התיאטרון "חג המחזמר בת-ים". בשנת 2015 העלה תיאטרון חיפה את המחזמר, שזכה להצלחה. יוצרי "בילי שוורץ" היו מועמדים לשישה פרסים בטקס פרס התיאטרון הישראלי לשנת 2015. ביניהם, חיטמן היה מועמד, יחד עם שירילי דשא, לפרס "מחזאי שנה", וכן לפרס ליוצר בתחום המוזיקה לתיאטרון, אותו גם קטף לבסוף. המחזמר עצמו זכה בפרס "מחזמר השנה". במהלך 2017 הוקלטו מספר שירים ממנו בגרסה אנגלית ומתקיימים מגעים להעלות לו גרסה בינלאומית. בנוסף הוכרז על יצירת סרט באורך מלא המבוסס על המחזמר. המחזמר עדיין מציג ובקרוב יחגוג את הצגות ה200.
ב-2017 אחרי שתי סדנאות מוסיקליות בבית הספר למשחק בית צבי, בהן בחן חומרים מוסיקליים, הכריז שחיטמן הכריז שהמחזמר הבא שלו ייקרא "מושלמים" ויועלה על הבמות במהלך 2018.
בתחילת 2018 יצא אלבומו הרביעי בהפקתו המוזיקלית של ניר דנן (הידוע בשל פעילותו עם טונה ונצ'י נצ') ובהפקתו של חיטמן. עד כה יצאו לאור הסינגלים "בכל יום", "רעידות", "עוד ועוד" ו"אוהבה את אוה" (אותו הקדיש לבתו).
בשנת 2021 העלה חיטמן, במסגרת פסטיבל הפסנתר, מופע מחווה לשיריו של דודו, עוזי חיטמן. במופע התארחו הזמרים שימי תבורי ולי בירן. במופע ביצע חיטמן לראשונה שיר חדש, לפניך, שאת מילותיו כתב עוזי טרם מותו ומעולם לא פורסם.
ממאי 2022 מועלה בתיאטרון הבימה מחזהו של חנוך לוין "הרטיטי את ליבי" שחיטמן כתב לו את המוזיקה.