בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, גרו ואלה ואלי נאוטה באוטרכט ובביתם הסתירו יהודייה בת 15 בשם דינה דסברג. לבני הזוג נאוטה הייתה תינוקת בת שבעה חודשים, טייאלדה (Tjalda). היה להם בית קטן, אך בכל זאת שיכנו את דינה באחד החדרים. דינה הייתה אמורה להגיד, במקרה שתישאל, שהיא יתומת מלחמה מרוטרדם ונלקחה כדי לעזור באחזקת משק הבית. הוכן לה מקום מסתור בבית, למקרה של חקירת גסטפו.
בני הזוג נאוטה המשיכו בהסתרתה של דינה למרות לידתה של ילדה שנייה, יאנקה (Janneke), בינואר 1945. דינה סייעה בטיפול בטייאלדה וביאנקה. מסמכים מזויפים שקיבלה במהלך 1944 סייעו לה ללכת ולחפש מזון בחוות כפריות במהלך הרעב הגדול בהולנד באותה תקופה. דינה נשארה עם בני הזוג עד השחרור במאי 1945.
בשנת 2008 הכיר יד ושם בוואלה נאוטה בתור חסיד אומות העולם.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה לימד נאוטה באוניברסיטאות ליידן וציריך. בתחילת שנות החמישים היגרו בני הזוג נאוטה ובנותיהם לארצות הברית. כעשור לימד נאוטה באוניברסיטת מרילנד, היה חוקר במכון הצבאי למחקר על שם ואלטר ריד ולאחר מכן היה פרופסור ב-MIT. הוא המציא שיטה לגילוי ניוון עצבים והיה מחברם של למעלה ממאה מאמרים מקצועיים בנושאי נוירולוגיה. הוא היה חבר האקדמיה הלאומית למדעים בארצות הברית, החברה הפילוסופית האמריקאית, החברה למדעי המוח ואגודות מדעיות נוספות.
שוונציוניס
שווינציוניס
שבנציוניס
אוצ'קוב
אולנוב (אוקראינה)
ראקוב
רפלובקה
סקוטר (פירושונים)
וספה (פירושונים)
וולפגנג אובראט
וולפגנג אובראט (בגרמנית: Wolfgang Overath, נולד ב-29 בספטמבר 1943 בזיגבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בפ.צ. קלן ובנבחרת גרמניה המערבית בעמדת הקשר.
קריירת מועדונים.
אובראט שיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בפ.צ. קלן, אליה הגיע בגיל 19, לאחר ששיחק במועדון נוער בעיר הולדתו זיגבורג. אובראט נודע כשחקן בעל רגל שמאל חזקה, טכניקה ויכולת מסירה מצוינת. אובראט זכה עם קלן באליפות בעונת 1964, בה נחנכה הבונדסליגה, ובשני גביעים מקומיים. הראשון בשנת 1968, לאחר ניצחון 4-1 בגמר על בוכום, והשני בשנת 1977, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על הרטה ברלין. לאחר זכייה זו, פרש אובראט מכדורגל.
לאובראט 409 הופעות בבונדסליגה במדי פ.צ. קלן בהן כבש 83 שערים, נוסף על הופעות בקבוצה לפני הקמת הבונדסליגה, והוא ממוקם במקום השני בטבלת שיאני ההופעות של הקבוצה בבונדסליגה בכל הזמנים, לאחר הראלד שומאכר. בנוסף, אובראט הופיע 71 פעמים במפעלים אירופיים, בהן כבש 11 שערים.
קריירה בינלאומית.
אובראט החל לשחק בנבחרת גרמניה המערבית בשנת 1963, ושיחק במדיה בשלושה מונדיאלים. במונדיאל 1966 סיים אובראט עם הנבחרת במקום השני לאחר הפסד במשחק הגמר לנבחרת אנגליה. במונדיאל 1970 סיים אובראט עם הנבחרת במקום השלישי, לאחר שהנבחרת הודחה בחצי הגמר מול נבחרת איטליה, וניצחה במשחק על המקום השלישי את נבחרת אורוגוואי. במונדיאל 1974 אובראט זכה עם נבחרת גרמניה המערבית, בפעם השנייה בתולדותיה, ובכך הפך לאחד משלושה שחקנים בלבד שזכו הן במקום השלישי, הן במקום השני והן במקום הראשון במונדיאלים, בצוותא עם חבריו לנבחרת פרנץ בקנבאואר וספ מאייר. הישג זה שוחזר, נכון לשנת 2015, על ידי שני שחקנים בלבד, מירוסלב קלוזה הגרמני ופרנקו בארזי האיטלקי. במונדיאל 1974 נבחר אובראט לנבחרת מצטייני הטורניר.
לאובראט היה מאבק מול חברו לנבחרת גינטר נצר, שכיכב אז בבורוסיה מנשנגלדבך, אחת מיריבותיה הגדולות של פ.צ. קלן, קבוצתו של אובראט. מאמן הנבחרת הלמוט שן העדיף לעיתים קרובות את אובראט, שנחשב מגוון יותר במשחקו מנצר, אך נאלץ לוותר על שירותיו ביורו 1972 עקב פציעה, בעוד שנצר הוביל את הנבחרת לזכייה באותו טורניר בצוותא עם פרנץ בקנבאואר וגרד מילר. בהמשך, אובראט החליף בעצמו את נצר לאחר שזה נפצע. נצר אמר כעבור זמן על אובראט שהוא "נולד לשחק עבור גרמניה".
לאחר מונדיאל 1974 פרש אובראט מהנבחרת, לאחר שצבר 81 הופעות, בהן הבקיע 17 שערים.
לאחר הפרישה.
אובראט כיהן כנשיא פ.צ. קלן החל משנת 2004, ופרש מהתפקיד בשנת 2011.
תארים.
עם פ.צ. קלן:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
תארים אישיים:
ג'ימי סמיתס
וילמיין ון דר חוט
וילמיין ון דר חוט (בהולנדית: Willemien Hendrika van der Goot; נולדה ב-2 במאי 1897, פרטוריה - 16 בינואר 1989, אמסטרדם) הייתה כלכלנית, פמיניסטית, מגישת תוכניות רדיו, מוציאה לאור וחסידת אומות העולם מהולנד.
קורות חיים.
ון דר חוט נולדה בפרטוריה שבדרום אפריקה וגדלה בהודו המזרחית ההולנדית . בין היתר למדה בג'קרטה ובפנימייה בשווייץ. היא למדה באוניברסיטת רוטרדם ובשנת 1930 קיבלה תואר דוקטור בכלכלה - האישה הראשונה בהולנד שקיבלה תואר דוקטור בכלכלה. היא יצאה נגד הצעת חוק שנועד להגביל את הכנסתה של אישה נשואה מעבודתה והחלה להיות פעילה בתנועה הפמיניסטית. בין חברותיה הייתה אלטה יאקובס , פמיניסטית ופעילה למען זכות בחירה לנשים.
בשנת 1931 נישאה ון דר חוט לניקולאס (ניין) וילהלמוס פוסטהומוס. היא הייתה מעורבת במאבקים לשוויון זכויות לנשים, מאבקים שהיו אז בראשיתם. בינואר 1935 הייתה מיוזמותיו של כינוס בנושא, בעיר דה בילט בהולנד והייתה הנשיאה הראשונה של עמותה לבדיקת תנאי העסקתם של ילדים. היא הייתה עורכת השבועון "De Groene Amsterdammer" ומפיקה ברשת הרדיו ההולנדית "Algemene Vereniging Radio Omroep" . בני הזוג חיו באמסטרדם ושם נולדה בתם קלייר (Claire) בשנת 1938.
פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, עברה משפחת פוסטהומוס לנורדוויק בצפון הולנד שם הצטרפה למשפחה אחותה של ון דר חוט, אני, עם בתה ליזבט. אב המשפחה שהה בצרפת ולא יכול היה לחזור עקב המלחמה. השלטונות הגרמניים השתלטו על בית המשפחה כדי לשכן בו חיילים גרמנים, והמשפחה עברה לאזור ליידן.
ביוני 1943 פנתה אל ון דר חוט ובעלה אחותה של הסטר ון לנפ (Hester van Lennep) שהייתה פעילה במחתרת ההולנדית ולימים הוכרה בתואר חסידת אומות העולם. ון לנפ הבריחה ילדים יהודים ממחנה מעבר שממנו גורשו יהודים למחנות השמדה במזרח. ון לנפ הצליחה להבריח מהמחנה את בפ קוסטר בת העשר וביקשה עבורה מקום מקלט. אביה של בפ גורש למאוטהאוזן ונספה שם. אמה גורשה לאושוויץ אך שרדה.
ון דר חוט ובעלה קיבלו את בפ לביתם והתייחסו אליה כאל בתם. הם ידעו על יהדותה אך כלפי חוץ הציגוה כיתומה מרוטרדם. בפ הצטרפה לאחיותיה המאמצות בלימודיהן בבית הספר וגם שם ידעו המורים על זהותה האמיתית. ון דר חוט נחקרה על ידי רשויות הכיבוש הגרמניות בנוגע לחומרי ארכיון שהחזיקה, ורבים מהם הוחרמו והועברו לגרמניה.
במהלך הרעב בהולנד בחורף 1944–1945 שרדו בני המשפחה והמסתתרים על מרקי פקעות צבעונים ועל שורש סלק סוכר. בפ נותרה עם בני משפחת פוסטהומוס עד השחרור במאי 1945.
לאחר המלחמה.
בשנת 1948 יצא לאור ספרה של ון דר חוט על תנועת הנשים ההולנדית. ון דר חוט סברה שלנשים יכול להיות תפקיד משמעותי בקידום השלום בעולם, ולכן ייסדה ב-1967 מכון מחקר לעידוד השתתפותן של נשים - International Scientific Institute for Feminine Interpretation - ISIFI - בתוך האגודה הבינלאומית לחקר השלום והמשיכה בפעילותה לקידום השתלבותן של נשים בכלכלה, באקדמיה ובתקשורת, במגוון מסגרות וארגונים.
בשנת 1982 קיבלה ון דר חוט את אות מסדר אורנז'-נסאו . בשנת 2008 הכיר יד ושם בוון דר חוט, בבעלה ובאחותה, אני דיאץ ון דר חוט (Annie Diaz-van der Goot) בתור חסידי אומות העולם.
ניקולאס פוסטהומוס
ניקולאס (ניין) פוסטהומוס (בהולנדית: Nicolaas Wilhelmus Posthumus; 1880, אמסטרדם - 1960, בוסום שבצפון הולנד) היה היסטוריון של הכלכלה, ארכיונאי וחסיד אומות העולם מהולנד.
קורות חיים.
פוסטהומוס למד משפטים והיה בעל תואר דוקטור בתחום המשפט הקונטיננטלי. משנת 1913 היה מרצה להיסטוריה כלכלית באוניברסיטת ארסמוס ברוטרדם מעת ייסודה של האוניברסיטה, ולאחר מכן לימד משפטים ופילוסופיה במספר אוניברסיטאות. הוא היה מזכיר החברה להיסטוריה כלכלית של הולנד שישבה בהאג, וכן סופר פורה, בעיקר בתחומי ההיסטוריה החברתית ונושאי צדק חברתי. משנת 1922 היה מרצה במחלקה לאמנות ולפילוסופיה באוניברסיטת אמסטרדם ובשנת 1932 ייסד שם את הספרייה להיסטוריה כלכלית. בין היתר היה אחראי על אצירת הארכיון של ה-SPD שכלל כתבים של קרל מרקס ופרידריך אנגלס. בשנת 1935 היה פוסטהומוס ממייסדי המכון הבינלאומי להיסטוריה חברתית .
בשנת 1931 נישא לווילמיין ון דר חוט. בני הזוג חיו באמסטרדם ושם נולדה בתם קלייר (Claire) בשנת 1938.
פעילות הצלה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
בתקופת מלחמת העולם השנייה, לאחר כיבוש הולנד בידי גרמניה, עברה משפחת פוסטהומוס לנורדוויק בצפון הולנד שם הצטרפה למשפחה אחותה של וילמיין, אני, עם בתה. השלטונות הגרמניים השתלטו על בית המשפחה כדי לשכן בו חיילים גרמנים, והמשפחה עברה לאזור ליידן.
בשנת 1941 התפטר פוסטהומוס במחאה על הצעדים האנטי-יהודיים של הגרמנים. בין מכריו של פוסטהומוס היה גם פרופסור יאן רומיין (Jan Romein), שלימים הוכר אף הוא בתואר חסיד אומות העולם. השניים אספו תיעוד בנוגע לשואת יהודי הולנד, תיעוד שלימים היווה את הבסיס למכון המחקר NIOD (Nederlands instituut voor oorlogsdocumentatie), המכון ההולנדי ללימודי רצח עם, שואה ומלחמה . איסוף התיעוד היווה סיכון נוסף עבור כל המעורבים. השניים אף תכננו פקולטה חדשה באוניברסיטת אמסטרדם, פקולטה ללימודי מדעי החברה, שאותה ביקשו להקים אחרי המלחמה.