סביר להניח שסאטאו היה קרבן של סחר בשנהב לא חוקי, שבו השנהב נמכר על ידי ארגוני טרור ופשע לסין אשר צורכת כ-70% מכלל תפוקת השנהב העולמית.
ב -20 ביוני 2014, רשות חיות הבר של קניה דיווחה כי פקחיה עצרה שלושה חשודים בהריגת סאטאו. דובר הרשות - פול מויה, אמר שהציידים אותרו על בסיס ידע וניסיון שנצבר ברשות במהלך השנים.
פיל (סוג)
פיל (שם מדעי: Elephas) הוא סוג במשפחת הפיליים הכולל כיום מין אחד בלבד, פיל אסייתי. 8 מינים נוספים שנכללו בסוג זה נכחדו, ואף הפיל האסייתי מצוי בסכנת הכחדה. בעבר סווגו בסוג פיל מינים נוספים בגדלים גמדיים עד גדלים ענקיים שהיו קרובים לממותה, אולם הם הועברו לסוג נפרד - פלאולוקסודון. הסוג פיל תואר מדעית לראשונה בשנת 1758 על ידי קארל לינאוס.
הסוג פיל שונה במספר מאפיינים בולטים מהסוג פיל אפריקני: יש לו אוזניים קצרות יחסית ועגלגלות, חטים קטנים יותר, מבנה גוף עגלגל, גולגולת קצרה, מצח גבוה, ובקצה החדק קפל עור יחיד דמוי אצבע ולא שני קפלים כאצל הפיל האפריקני. בעוד שתפוצתו של המין האסייתי השתרעה החל מאיי אינדונזיה דרך דרום אסיה ועד אנטוליה, מיני הפיל האחרים היו כנראה נפוצים פחות בהתחשב באזורים שבהם נמצאו המאובנים שלהם.
על פי המאובנים המינים הנכחדים חיו באי סולאווסי, לוזון, ג'אווה, הימלאיה ומאובנים של מין אחד התגלו באגם טורקאנה שבקניה. ככל הנראה מרבית המינים הנכחדים היו קטנים כתוצאה מגמדות איים.
פיל סורי
פיל סורי (שם מדעי: "Elephas maximus asurus"; ידוע גם כפיל אסייתי מערבי), הוא תת-מין של פיל אסייתי אשר חי בעבר במערב אסיה והמזרח התיכון והוכחד בימי קדם. שרידי שלדים של פילים אלו תועדו בעיקר במדינות במזרח התיכון כמו טורקיה, עיראק וסוריה, והם מתוארכים עד כ-100 שנה לפני הספירה. הפיל תואר מדעית לראשונה רק בשנת 1950 על ידי הפלאונטולוג פאולס אדוארד פיריס דראניאגאלה .
היסטוריה ותיאור.
באמנות הסורית הקדמונית היה שימוש בחטי הפיל הסורי לצורך גילופי שנהב. יצור כלים משנהב בסוריה התרחש במהלך האלף הראשון לפני הספירה כאשר הארמים עשו שיבוצי שנהב מרהיבים לרהיטים שונים. יש הסוברים כי הציד לשנהב הוא שהביא בסופו של דבר להכחדה שלהם ב-100 השנים האחרונות לפני הספירה.
על בסיס ציורים עתיקים ושרידי שלדים מקוטעים, נראה כי הפילים הסורים היו הגדולים ביותר מבין תת-המינים של הפיל האסייתי בתקופות הקדומות עם מדידות משוערות של 3.5 מטר או יותר בכתפיים. שרידי שלדים מראים שהפילים הסורים היו די זהים לתת-המין ההודי למעט בהפרשי הגודל.
תפוצה ובית גידול.
הפילים הסורים היו נפוצים במערב אסיה. החל מדרום איראן דרך מרכז וצפון עיראק לדרום אנטוליה עם גלישה של הטווח דרומה לעבר צפון ומערב סוריה, ואף היה מצוי בלבנון ובישראל. בית הגידול של הפילים כלל יערות מנגרובים, חורשים, וכנראה גם באזורים הרריים.
מחלוקת על השימוש במלחמה.
פילים "סורים" מוזכרים לעיתים קרובות במהלך התקופה ההלניסטית. המלכים הסלוקים ששלטו בסוריה החזיקו מאות פילים לצורך השימוש בהם כפילי מלחמה, ואף שמסתבר לומר שהפילים היו ממוצא סורי בשל שליטת הממלכה באזורי תפוצתו, יש הסוברים כי אלו הם דווקא פילים הודים שנרכשו על ידי המלכים הללו במהלך כיבושיהם המזרחיים. מקורות עתיקים כדוגמת סטראבון ופוליביוס מזכירים כי המלכים הסלוקים סלאוקוס הראשון ואנטיוכוס השלישי החזיקו מספרים גדולים של פילים הודים מיובאים. בין אם הפילים ההודים יובאו עקב מחסור בפילים סורים ובין אם הם יובאו עקב היותם מאומנים יותר ללחימה, השימוש בפילים הסורים לצורך מלחמה עדיין לא ברור.
המנהיג הקרתגי - חניבעל, החזיק פיל מלחמה מפורסם שכונה סורוס ("הסורי"), אשר בשל משמעות שמו בלטינית הוצע שהוא היה פיל סורי (ניתן לראות גם את הדמיון בין שמו לשם המדעי של הפיל הסורי - "asurus"). ההיסטוריון מרקוס פורקיוס קאטו קנסוריוס טען כי סורוס היה הפיל הכי חזק וגדול בצבאו של חניבעל. למרות התיאורים הפופולריים, הפילים במלחמות קרתגו היו דווקא שייכים לתת-המין הקטן של פיל אפריקני - פיל צפון אפריקני אשר גם הוא הוכחד בתקופה מוקדמת יחסית על ידי הרומאים. עם זאת, פילו של חניבעל שעל פי התיאורים היה גדול בהרבה מהשאר השתייך כנראה למין האסייתי. בדומה למחלוקת לגבי זהות הפיל בצבאות הסלוקים, גם לגבי פילו של חניבעל אין זה ברור אם מדובר בפיל סורי או בפיל הודי.
פיל ננסי
פיל ננסי (באנגלית: Pygmy elephants), הוא כינוי לפרטים של פיליים מהסוג פיל אפריקני ופיל אסייתי אשר קטנים מהגדר הרגיל. בעבר, פילים כאלו שנראו לראשונה באפריקה נחשבו כתת-מין נפרד תחת השם המדעי "Loxodonta pumilio", אולם לבסוף הגיעו למסקנה שמדובר בפילים קטנים מהרגיל של המין פיל יער אפריקני. באסיה לעומת זאת, פרטים אלו מהווים תת-מין נפרד על פי בדיקות גנטיות שנעשו בשנת 2003.
באפריקה.
הפיל האפריקני "הננסי" תואר מדעית לראשונה על ידי הזואולוג הגרמני תיאודור נואק לאחר שהלה בחן זכר שנתפס בחיים בקונגו הבלגית. אותו פרט שככל הנראה היה בצבע אדמדם, זכה לכינוי "קונגו" ועבר לגן החיות בניו יורק שם הוא שהה עד מותו בשנת 1916. גודלו של הפרט היה 2 מטר בלבד - פחות אף מפיל סומטרי.
חוקרים אחדים היו סבורים למרות זאת שמדובר בתת-מין נפרד, והם ציינו את העובדה שעמי הילידים באזור דיברו על 3 סוגים שונים של פילים ולא על 2, כשהשלישי לטענתם היה קטן ואגרסיבי. הם גם ציטטו את הזואולוגים וולפאנג בוהם ומרטין איסנטרוט מסרט ווידאו משנת 1989 שבה הם טוענים שראו עדר של נקבות צעירות ובוגרות שגודלם לא עלה על מטר וחצי.
לעומתם, רוב הקהילה המדעית סבורה כי אין מספיק ראיות כדי להקצות לפילים אלו מעמד נפרד של תת-מין, שכן רבים מהסממנים שלו זהים לפיל היער האפריקני והם מניחים שמדובר רק בתופעה ננסית המתרחשת אצל מין זה (ההבדל בין פרטים רגילים של פיל יער לפרטים הננסיים הוא חצי מטר בסך הכול). בנוסף הם טוענים שייתכן ופילים כאלו מהווים למעשה פרטים צעירים ומתבגרים שנותנים מצג שווא של מבוגרים מיניאטוריים.
באסיה.
פיל בורנאי ("Elephas maximus borneensis") הוא כינוי לאוכלוסייה של פיל אסייתי המוגבלת לאי בורנאו, והפרטים שבה מתאפיינים בננסיות יחסית עד שלעיתים התואר "פיל ננסי" מתייחס אליהם. פילים אלו מאכלסים בעיקר יערות גשם טרופיים בצפון בורנאו (מזרח סבח וצפון קלימנטן), ובעבר היה נהוג לחשוב שהוא אוכלוסייה שבויה של פיל הודי ששוחררה ליערות. בשנת 2003, בעקבות ניתוחי DNA נחשף כי הפיל הבורנאי הוא תת-מין חדש. למרות הרושם הננסי שלהם, מדידות שנעשו במקביל לפיל הבורנאי ולפיל הסומטרי הראו כי אין שוני רב בין השניים.
בשנים האחרונות, היו דיווחים בהודו על אוכלוסייה של פילים ננסיים מתת-המין ההודי באזור הרי גהט המערביים, אך מומחים עדיין לא מצאו ראיות לפילים אלו.
פיל גמדי.
המונח פיל ננסי מתייחס למין שהיה קטן מאז ומתמיד, ולעיתים קרובות מבלבלים אותו עם המונח פיל גמדי אשר משמש ככינוי למספר מינים נכחדים של פילים שעברו תהליך של גמדות איים (כמו מספר מיני ממותות למשל).
פיל סומטרי
פיל סומטרי (שם מדעי: "Elephas maximus sumatranus"), הוא אחד משלושה תת-המינים המוכרים של פיל אסייתי, יליד האי סומטרה באינדונזיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1847 על ידי הזואולוג הגרמני קנראד יעקב טמינק. בשנת 2011, פיל זה סווג על ידי IUCN במצב השימור סכנת הכחדה חמורה (CR), בשל ירידה דרסטית של האוכלוסייה הנאמדת בשיעור של 80% על פני 75 שנים. הפיל הסומטרי מאוים במיוחד על ידי אובדן בית גידול הנובע מבירוא יערות והתנחלות אנושית לשטחים מיוערים. מעל 69% מבתי הגידול הפוטנציאלים לפיל אבדו במהלך 25 שנה האחרונות. בית הגידול הנותר מחולק לבלוקי יער קטנים בגודל כולל של 250 קמ"ר.
תיאור וטקסונומיה.
אצל הפיל האסייתי יש 3 תת-מינים מוכרים: פיל הודי, פיל סרי לנקי ופיל סומטרי. פיל בורנאי נחשב בתחילה כחלק מהפיל ההודי עד שהוכר בשנת 2003 כתת-מין נפרד. ההבדלים בין תת-המינים מבוססים על גודל וצבע וכן על הבדלים ב-DNA. מניתוח גנטי עולה כי הפיל הסומטרי עשוי להוות מין בפני עצמו, ועל כן ארגוני השימור מציעים כי יש להפריד בגני החיות בינם לבין פילים אסייתים אחרים.
באופן כללי, הפילים האסייתים קטנים יותר מאשר הפילים האפריקנים, והנקודה הגבוהה ביותר בגוף היא הקודקוד. הגב קמור, הראש רחב והזנב ארוך. האוזניים של הפיל הסומטרי קצרות יחסית ועגלגלות, אך הן גדולות יותר משאר תת-המינים. הנקבות קטנות יותר מהזכרים ויש להן חטים קצרים או שהן חסרות חטים. פיל סומטרי מגיע לגובה של 3.2-2 מטר בכתף ולמשקל של 4,000-2,000 ק"ג. יש לו 20 זוגות צלעות - זוג אחד יותר משאר תת-המינים. הצבע של עורו בהיר יותר מאשר הפיל ההודי.
תפוצה ואקולוגיה.
הפיל הסומטרי כשמו אנדמי לאי סומטרה שבאינדונזיה. תפוצתו בעבר הייתה בכל שמונת המחוזות באי (אצ'ה, צפון סומטרה, מערב סומטרה, דרום סומטרה, ריאו, למפונג, בנגולו וג'מבי), אולם כיום הוא כבר נכחד ממערב סומטרה ונעלם בהדרגה גם מצפון סומטרה.
במחוז ריאו שבעבר הכיל את מספר הפילים הגדול באי, נותרו כיום כ-300 פילים בלבד.