בשנת 1998 השתתף בסדרה "טירונות" בה גילם את עידו, מפקד פלוגה בחטיבת גבעתי. על משחקו ב-"טירונות" זכה אבני במספר פרסים וביניהם: שחקן השנה בטלוויזיה, ופרסי מסך הזהב על משחק דרמטי בשנים 1999–2001.
במקביל למשחקו בסדרה, בין השנים 1998–1999 הנחה את תוכנית הטלוויזיה "המבצר" לצד סיגל שחמון.
לקראת סוף 1998 השתתף בתפקיד הראשי במחזמר המבוסס על סדרת הספרים של יגאל מוסינזון "חסמבה". שם גילם את דמותו של ירון זהבי, מפקד חסמבה, לצדה של סנדי בר אשר גילמה את דמותה של תמר היפה.
ב-1999 הנחה את תחרות היופי הבינלאומית Mrs. World שנערכה בתיאטרון ירושלים.
בשנת 2000 השתתף בסרטו של מרק רוזנבאום "הבולשת חוקרת" לצד משה איבגי והיה מועמד לפרס אופיר לשחקן המשנה הטוב ביותר. באותה שנה גם שיחק אבני את הדמות הראשית בסרטו של יוסף סידר "ההסדר" לצד טינקרבל ועידן אלתרמן. בסרט שיחק את דמותו של מנחם, מפקד פלוגה בחטיבת הצנחנים הנקלע לפרשיית טרור יהודי. הסרט זכה בחמישה פרסי אופיר, בהם פרס השחקן הראשי עבור אבני. באותה שנה ניצח בפסטיבל הזמר עם שירו "תפילת האור". באותה תקופה השתתף בהצגה "המתנקשים" בתיאטרון בית לסין, והנחה פעמיים את טקס מלכת היופי ואת ספיישל יום העצמאות בערוץ השני.
בשנת 2001 עבר להתגורר בלוס אנג'לס יחד עם אשתו הטרייה סנדי בר במטרה לפתח קריירת משחק בארצות הברית במקביל לקריירה המצליחה בישראל. במהלך שהותו בלוס אנג'לס הספיק להשתתף בתפקיד אורח בסדרות האמריקאיות "24" בתפקיד מחבל ממוצא ערבי, בסדרה "ג'אג" בתפקיד סוכן כפול ממוצא ערבי שעובד עם האמריקאים והעיראקים, בסדרת המתח "היחידה" בתור קצין בצה"ל, בסדרת הדרמה "האף" (Huff) בתפקיד מדריך קרב מגע ישראלי בשם ארי ובסדרה "Stand Off" כרופא ישראלי.
אבני חזר מלוס אנג'לס לארץ כדי להשתתף בסרטו של מנחם גולן "השיבה מהודו" (2002) לצד ריקי גל ואסי דיין. בנוסף דיגמן לצד אילנה ברקוביץ' למותג האופנה "גולף" בשנת 2003, הנחה את תוכנית המציאות "קחי אותי שרון" (2003), השתתף בקמפיין של מעדן החלב "מילקי" ביחד עם סנדי (2004) והנחה את התחרות "את המודל". הוא השתתף בסרטו של עמוס גיתאי "אזור חופשי" (2005) לצד נטלי פורטמן וחנה לסלאו, ובסרט הדוקומנטרי "טיסת החלומות" (2005). כן השתתף בסרט "מלח הארץ" (2006) לצד ליאור אשכנזי.
בשנים 2006–2008 כיכב בסדרה הישראלית "אולי הפעם". ב-2008 שיחק בסרט ההוליוודי "החבר החדש של אמא שלי", לצד אנטוניו בנדרס. ב-2009 השתתף במופע המוזיקלי "מלחמת העולמות" בגרסתו הישראלית.
בשנת 2010 חזר אבני למרקע עם תפקיד בסדרת הנוער "חסמבה דור 3", והשתתף בעונה השישית של "רוקדים עם כוכבים". בהמשך אף הנחה את קדם אירוויזיון 2011 לצד שירי מיימון.
בשנת 2011 הוא כיכב בתיאטרון הקאמרי במחזמר "לילה לא שקט" המבוסס על שיריו של שלמה ארצי, במחזה "בעל למופת" מאת יהושע סובול, בהצגה "פרוסט / ניקסון" לצד עודד תאומי (ועל תפקידו כדייוויד פרוסט זכה בשבחים גדולים מצד המבקרים) ובמחזמר "קברט".
בשנת 2012 אבני החל להשתתף בסדרת הנוער "יומני החופש הגדול" בערוץ דיסני. בשנת 2013 החל להגיש יחד עם הילה נחשון את התוכנית "סדר יום חדש" המשודרת בערוץ 10.
ב-2014 החל לגלם את דמותו של דן גאלאגר בהצגה "חיזור גורלי" של תיאטרון הבימה על בסיס הסרט המפורסם והופיע בעונה החמישית של סדרת הנוער הפופולרית "גאליס".
בתחילת 2015 יצא אבני לסדרה של קונצרטים עם התזמורת הפילהרמונית הישראלית בניצוחו של מנפרד הונק עם הרקוויאם 626 של מוצרט. במקביל בתיאטרון הבימה עם המחזמר "אויטה" לצד שירי מיימון.
ב-2016 אבני שיחק בסדרת המתח "המדרשה" בערוץ 2 של רשת. ב-2016 הוקרן לראשונה סרט הקולנוע הישראלי "ילדי הסתיו" בכיכובו.
ב-2017 השתתף בעונה השישית של סדרת הנוער "ראש גדול" בתור אבא של אחת הדמויות הראשיות, עוד בתיאטרון הבימה בהצגה "שייקספיר מאוהב" בתפקיד כריסטופר מארלו, ושיחק בתיאטרון הבימה במחזה "סיפור אהבה בשלושה פרקים" מאת הארווי פירסטיין. באותה שנה השתתף בסרטה של מיכל בת-אדם "הדרך לאן".
ב-2018 השתתף בסדרה "יש לה את זה" ששודרה ב-"קשת", בתור רפאל הסטייליסיט, בהצגה "אמא מאוהבת" לצד חנה לסלאו. ב-2019 יצא לאקרנים הסרט "פיניטה לה קומדיה", בו הופיע בתפקיד ראשי, לצד אסי דיין.
ב-2021 השתתף בסדרה ״מקיף מילאנו״, ששודרה בכאן 11 בתור רפאל אוזן. באותה שנה יצא לאקרנים הסרט "פול ספיד", בו גילם את ארנון.
ב-2022 גילם את תפקיד הרב הצבאי הראשי בסדרה שישו ושמחו, ששודרה בכאן 11.
חיים אישיים.
בסוף שנות התשעים ניהל מערכת יחסים עם הדוגמנית סנדי בר, אותה הכיר במחזמר "חסמבה" בחנוכה 1998. השניים התחתנו ב-1 במרץ 2001. בנובמבר 2004 נולד בנם בלוס אנג'לס. בשנת 2008 חזרו בר ואבני מלוס אנג'לס לישראל, ונפרדו. אבני ובר אף כיכבו לאחר מכן בפרסומות של "מילקי" בתפקיד זוג בהליך גירושים.
ביוני 2014 נישא אבני בשנית לניקול מילר. הזוג מתגורר בהרצליה ולהם שתי בנות.
תור עדיפויות
במדעי המחשב, תור עדיפויות (או, בשם אחר, תור קדימויות, באנגלית: Priority Queue) הוא מבנה נתונים מופשט המיישם לוגיקת תור, אך אינו מבוסס כתור רגיל על סדר הכניסה בלבד (באנגלית: FIFO - First In First Out), אלא הוא מבוסס על קוד עדיפות (באנגלית: priority), המסופח לאובייקט המוכנס לתור וככל שערך קוד העדיפות של האובייקט גבוה יותר (לפי סדר מלא כלשהו על קבוצת הערכים המשמשים לסמן את העדיפות), כך יקודם מקומו בתור (מיד עם כניסתו).
פעולות על מבנה הנתונים.
תור עדיפויות תומך בפעולות הבאות:
אפשר להגיד שתור פשוט הוא מקרה פרטי של תור עדיפויות, כשהעדיפות נקבעת לפי סדר ההכנסה לתור. באופן דומה, מחסנית היא מקרה פרטי של תור עדיפויות. עם זאת, בפשטות ההגדרה של העדיפות במקרים של תור ומחסנית מאפשרים מימוש יעיל יותר מזה של תור עדיפויות כללי.
ניתוח סיבוכיות.
בניגוד לחלק ממבני הנתונים הפשוטים יותר, הסיבוכיות של פעולות בתור עדיפויות היא תלוית מימוש. בחירת המימוש בדרך כלל תלויה בצרכי המערכת.
המימושים הנפוצים ביותר הם:
ישנם אלגוריתמים למימוש תור עדיפויות המאפשרים ביצוע כל הפעולות בסיבוכיות formula_7, וformula_8, אך הם מורכבים יותר, ודרישות הזיכרון שלהם לא מצדיקות לרוב שימוש בהם.
שימושים נפוצים.
דוגמאות לשימוש במבנה הנתונים:
ביסמארק
המאה השבע-עשרה
המבט
המבט (באנגלית: Don't Look Now) הוא מותחן בריטי-איטלקי הכולל מוטיבים על-טבעיים, המבוסס על סיפור קצר מאת דפנה דה מוריאה. הסרט בוים על ידי ניקולס רוג, ונכתב על ידי אלן סקוט וכריס בריאנט. הקרנת הבכורה העולמית של הסרט התרחשה ב-16 באוקטובר 1973 בתיאטראות וסט אנד. בישראל הקרנת הבכורה הייתה ב-1 ביוני 1974.
עלילה.
זוג בריטי, לורה (ג'ולי כריסטי) וג'ון באקסטר (דונלד סאת'רלנד), המתקשה להתמודד עם מותה הטרגי של בתם הקטנה, תר אחר שינוי באווירה ומוצא את עצמו בוונציה, לשם מוזמן ג'ון במסגרת פרויקט שחזור כנסיות.
בוונציה הקודרת והאפלולית מתיידדת לורה עם שתי אחיות קשישות הטוענות כי הן "מתקשרות" עם בתם המתה, וכי גם לג'ון יכולת תקשור כזו, אותה הן מכנות "המבט". לורה נמשכת לשהות בחברתן כשהיא נאחזת בכל שביב תקווה לסוג של קשר עם בתה. ג'ון, לעומתה, חושד שהן צמד מאחזות עיניים, אך אינו מגלה ללורה כי הוא עצמו מדמה לראות את דמותה של בתו המתה חומקת ממנו בין סמטאות העיר. בצד הדברים, כביכול בעלילת משנה, מאוזכרים מעשי רצח המעידים על רוצח סדרתי הפועל בעיר ומצליח לחמוק מהמשטרה.
היגון הכבד ותחושות האשם של הזוג, חרדתם וכמיהתם לאפשרות של קשר על־טבעי, מטשטשים בהדרגה את הגבול שבין דמיון למציאות המסוכנת, והזוג נקלע לסחרחרת אירועים בלתי־נשלטת עד לשיאו הדרמטי והמפתיע של הסיפור בסוף הסרט.
הסרט.
"המבט" מפורסם, בין השאר, בזכות העריכה הבלתי שגרתית של רוג (עורך: גריים קליפורד): סצינות קטועות עם מעברים אסוציאטיביים ביניהן, טשטוש בין מחשבה, דמיון והתרחשות אמיתית, קפיצות בזמן ומקום, מוטיבים חוזרים – הבלחי אור על מים, זכוכית נשברת, צבע אדום בוהק – ועמימות מתמשכת לכל אורכו: תחושת העל-טבעי קיימת בסרט במרומז בלבד, וגם בסופו רב הנסתר על הגלוי ושאלות רבות נותרות ללא מענה.
לסרט יצא שם גם בזכות סצנת האהבים האירוטית בין סאת'רלנד וכריסטי. גם סצנה זו ערוכה באופן לא שגרתי, כשמעשה האהבה שזור בתמונות משגרת ההתלבשות לקראת יציאה של הזוג לאחר מכן.
"המבט" מוגדר מותחן בעל מוטיבים על־טבעיים, אך בפועל מוקדו הוא רגשות "ארציים" וטבעיים של אהבה, אשמה וכאב על אובדן.
דו&quot;ח מיוחד
דו"ח מיוחד (באנגלית: Minority Report) הוא סרט מדע בדיוני בבימויו של סטיבן ספילברג שיצא בשנת 2002.
עלילת הסרט שעוסקת בשאלה של דטרמיניזם ובפרדוקס שבין ידיעת העתיד לבחירה חופשית, מבוססת על סיפור שכתב פיליפ ק. דיק - מסופרי המדע הבדיוני המעובדים ביותר לקולנוע (על פי סיפוריו עובדו הסרטים "זיכרון גורלי", "צ'ק פתוח" ובלייד ראנר).
עלילה.
גיבור הסרט הוא שוטר בשם ג'ון אנדרטון, אשר איבד בבריכה ציבורית את בנו, שון, 6 שנים לפני התרחשות העלילה. הילד מעולם לא נמצא. המקרה השפיע קשות על ג'ון, גרם לו לפרידה מאשתו ולניסיון התאבדות והביא להצטרפותו ל"פרויקט קדם פשע", מתוך אמונה שכך יוכל למנוע מקרים כמו זה שקרה לו.
מערכת קדם הפשע.