במוסדות החינוך בכל רמות החינוך, למפקח הסמכות המקצועית הבלעדית לאשר את שיבוץ המורים למשרה קבועה במערכת. המפקח הוא המוסמך המקצועי הבלעדי להמליץ על פיטורי מורה שכשל במלאכת ההוראה או החינוך.
ארגון עבודת המפקחים החינוכיים הוא חלק אורגני מן התבנית הארגונית הכללית של משרד החינוך, תבנית שתי וערב. ובהתאם, כולל מנגנון הפיקוח מפקחים המנותבים לעיסוק ממוקד באחד מן הנתיבים הבאים או במשולב:
מטה משרד החינוך, המזכירות הפדגוגית ואגפי הגיל המקצועיים מטעמה, הם האחראים להדרכתם המקצועית של המפקחים. דרגת המנווטים במטה היא גם כן דרגת פיקוח ובעברם, רובם היו מפקחים "מן השורה" במוסדות החינוך.
בעבודתם היומיומית מרבית המפקחים מופעלים באמצעות מנהלי מחוזות ומפקחי מחוז האחראים לטריטוריה מוגדרת. במסגרתה, לכל מפקח סמכות פעולה מוגדרת ברשויות חינוך מסוימות (אשר בדרך כלל חופפות לרשויות מוניציפליות) בלבד.
אחת לכמה שנים (3- 5 שנים) מוחלף "אזור הפיקוח" של כל מפקח אשר אחראי בפועל להצבה להדרכה ולהערכה הפדגוגית או לפרישה השוטפת של מורים או גננות ב"שדה החינוך" גופו.
חוק זכויות התלמיד, כפי שתוקן בשנת 2009, מקנה למפקח סמכות לאשר למנהל בית הספר הרחקה לאלתר של תלמיד מבית הספר.
פוליטיקה של הפדרציה הרוסית
מיכאיל כורכיה
מיכאיל כּוֹרכּיה (בגאורגית: მიხეილ ქორქია, 10 בספטמבר 1948 – 7 בפברואר 2004) היה כדורסלן סובייטי שזכה במדליית זהב עם נבחרת הכדורסל הסובייטית שהשתתפה באולימפיאדת מינכן (1972). כמו כן זכה גם במדליית ארד באולימפיאדת מונטריאול (1976). שיחק במועדון דינמו טביליסי.
כורכיה נולד בכותאיסי שהייתה באותה עת חלק מגאורגיה הסובייטית. הוא נפטר בטביליסי, בירת גאורגיה.
האנציקלופדיה של תורת המידות
האנציקלופדיה של תורת המידות (Encyclopedia of Ethics) היא אנציקלופדיה אקדמית בתחום התאוריה של האתיקה; רואה אור בהוצאה לאור ראוטלדג'.
היא כוללת "מאמרים ביוגרפיים, ערכים על תחומים ונושאים הקשורים לתורת המידות, טיפול במסורות עיקריות של האתיקה הדתית, כיסוי נושאים בעלי חשיבות תאורטית באתיקה יישומית, סקירות על ההיסטוריה של תורת המידות, ומידע רב על מצבו הנוכחי של המחקר הפילוסופי בתחום תורת המידות בכל רחבי העולם."
העורכים הראשיים של המהדורה השנייה של האנציקלופדיה, ובה שלושה כרכים, הם לורנס ק' בקר ושרלוט ב' בקר. ראוטלדג' הוצאה לאור מצהירה שהמהדורה השנייה נכתבה על ידי 325 אקדמאים מובחרים. היא כוללת קרוב ל-600 מאמרים חתומים שעברו תהליך של ביקורת עמיתים.
סופיה, מלכת ספרד
סופיה מיוון ומדנמרק (נולדה ב-2 בנובמבר 1938 באתונה, יוון) היא אשתו של חואן קרלוס הראשון, מלך ספרד הקודם, ומ-22 בנובמבר 1975 עד 19 ביוני 2014 הייתה מלכת ספרד, מתוקף נישואיה. היא אמו של פליפה השישי, מלך ספרד הנוכחי. שמה המלא הוא: סופיה מרגריטה ויקטוריה פרדריקה גליקסבורג (ביוונית: Σοφία Μαργαρίτα Βικτωρία Φρειδερίκη Γλύκσμπουργκ, בספרדית: Sophía Margaríta Viktoría Frederíki Glýksbourgk).
ביוגרפיה.
סופיה היא בתם הבכורה של מלך יוון פאולוס ואשתו המלכה פרדריקה מהנובר. מקור משפחתה הוא בעיקר מדנמרק, עם קשרי דם חשובים בגרמניה וברוסיה. במהלך ילדותה נאלצה משפחת המלוכה היוונית לנטוש את יוון עקב מלחמת העולם השנייה ולהשתקע במצרים ודרום אפריקה. המשפחה חזרה ליוון בשנת 1946. בצעירותה למדה טיפול בילדים, מוזיקה וארכאולוגיה. השתתפה באולימפיאדת הקיץ ברומא בשנת 1960 כמחליפה בנבחרת שיט המפרשיות של יוון.
היא פגשה את בעלה לעתיד, הנסיך חואן קרלוס הראשון מספרד, בשנת 1961 בלונדון, בעת ששניהם הוזמנו לחתונת הדוכסים מקנט. השניים נישאו ב-14 במאי 1962 באתונה בטקס קתולי ואורתודוקסי. לזוג נולדו שלושה ילדים:
ב-19 ביולי 1969 אישר הפרלמנט הספרדי את הצעתו של פרנקו למנות את הנסיך חואן קרלוס ליורשו, אשר בבוא העת יהפוך למלך ספרד. אחרי מותו של פרנקו הוכרז חואן קרלוס כמלך ספרד ב-22 בנובמבר 1975, וחמישה ימים לאחר מכן הוכתר בטקס הכתרה שהתקיים במדריד. רעייתו סופיה קיבלה את התואר מלכת ספרד, ובנם פליפה הפך ליורש העצר הספרדי וקיבל את התואר נסיך אסטוריאס.
סופיה מקדישה חלק נרחב מזמנה לתרומה לקהילה ולעבודה סוציאלית. היא נשיאת האגודה הנושאת את שמה, נשיאת כבוד של האגודה למען חינוך ועזרה למוגבלים וכן של האגודה למלחמה בסמים. היא מקדישה תשומת לב מיוחדת לנושא זה ומשתתפת בעצמה בהרצאות וסמינרים בנושא. כמו כן, היא עושה רבות למען שיפור מעמד האישה. היא ידועה באהבתה הרבה למוזיקה ולכל סוגי האמנות.
היא בוגרת כבוד של האקדמיה המלכותית לאמנויות של סן פרננדו והאקדמיה המלכותית להיסטוריה. כמו כן, יש לה תוארי כבוד נוספים מאוניברסיטאות קיימברידג', אוקספורד וניו יורק.
בין מוסדות האמנות והחינוך הספרדיים שנושאים את שמה נמצאים: בית הספר הגבוה למוזיקה על שם המלכה סופיה, מוזיאון ריינה סופיה וארמון האמנויות על שם המלכה סופיה.
הודות לחינוך הקפדני שקיבלה, סופיה דוברת יוונית, אנגלית, גרמנית וספרדית.
האנציקלופדיה של ריס
כריש ארך-גף
כריש ארך גף (שם מדעי: "Carcharhinus longimanus") הוא כריש גדול החי באוקיינוסים בעלי אקלים טרופי וממוזג. כריש זה מאופיין ומזוהה על ידי סנפיריו הארוכים, אשר קצותיהם לבנים ועגולים.
דג אגרסיבי זה נע בצורה איטית יחסית לכרישים אחרים, אך אף על פי כן תקף אנשים רבים והוא נחשב לאחד מהמסוכנים שבכרישים, רביעי לאחר המינים עמלץ לבן, כריש טיגרי וכריש שורי, אם כי לרוב הוא מהווה סכנה לניצולים של אוניות טרופות ומטוסים שנפלו לתוך האוקיינוס.
מחקרים שנעשו לאחרונה הראו כי מספר הכרישים נמצא בירידה תלולה - סנפיריו הגדולים מהווים את המרכיב העיקרי של מרק סיני פופולרי, ובדומה לכרישים אחרים, גם כרישים ארכי גף סובלים מלחץ הדייגים בבתי הגידול שלהם.
טקסונומיה.
הכריש ארך הגף תואר לראשונה על ידי חוקר הטבע הצרפתי רנה לסון בכתביו שנגעו לתצפיות שערך בזמן מסע שערך על אונייה בשנים 1822–1825. לסון תיאר שני פרטים שראה בארכיפלג Tuamotu בפולינזיה הצרפתית, וכינה את המין בשם "Squalus maou", שם שנגזר מהמילה הפולינזית המקבילה ל"כריש". עם זאת, תיאורו של לסון והשם שהעניק לכריש נשכחו עם הזמן.
לאחר מכן, הכריש תואר על ידי הזואולוג פליפה פואי (Felipe Poey) ב-1861, שכינה אותו בשם "Squalus longimanus". שמו הספציפי של המין, longimanus, שמשמעותו בלטינית היא "ידיים ארוכות", מתייחס לגודלם של הסנפירים הצדיים. למרות שהחוקים למינוח בעלי חיים קובעים שקיימת עדיפות לשם הראשון שניתן למין, השם שהעניק לסון נשכח כאמור, ולכן השם המקובל כיום הוא "Carcharhinus longimanus".
תפוצה ובית גידול.
כריש ארך גף שוכן במים עמוקים ופתוחים בכל רחבי העולם, בטמפרטורות הגבוהות מ-18 מעלות צלזיוס. הוא מעדיף טמפרטורות מים שבין 20 ל-28 מעלות צלזיוס, ונוטה להימנע מכניסה לימים בעלי טמפרטורות נמוכות יותר. בעבר היה נפוץ מאוד ומבוזר, וגם כיום הם מאכלסים רצועה רחבה מסביב לעולם. עם זאת, המחקרים האחרונים מצביעים על ירידה משמעותית במספרם. ניתוח של יומני אוניות באזור צפון-מערב ומרכז האוקיינוס האטלנטי בין השנים 1992 ו-2000 מצביע על ירידה של 70% במספר הפרטים במהלך תקופה זו.
ניתן למצוא אותם בכל רחבי העולם בין קווי רוחב 45° צפון ו-43° דרום. אף על פי כן, בשנת 2004, נמצא כריש ארך גף מת בחוף המערבי של שוודיה - הרבה מעבר למה שנחשב הגבול הצפוני של בית הגידול הטבעי שלו.
הכריש מבלה את מרבית זמנו בשכבה העליונה של האוקיינוס - בעומק של עד 150 מטר - והוא מעדיף אזורים עמוקים המרוחקים מהחוף. על פי ניתוח יומני האוניות, נראה כי קיים קשר הדדי בין המרחק מהחוף לבין גודל האוכלוסייה - ככל שמתרחקים מהחוף, כך אוכלוסיית הכרישים גדולה יותר. לפעמים מתקרב הכריש לחוף, לסביבה שבה עומק המים הוא 37 מטר בלבד, בעיקר ליד איים באמצע האוקיינוס, כגון הוואי, או בחופים שבהם יש מדף יבשתי. הוא בדרך כלל מתבודד, אף שנצפו התקהלויות בסביבת מזון. בשונה מבעלי חיים רבים, אין לכריש ארך גף מחזור יומי - הוא פעיל גם ביום וגם בלילה. הוא שוחה לאט עם סנפירי החזה פרושים לצדדים. חרף ההתרחקות מבני מינם, הם מסתובבים לעיתים עם דגי נווט, רעמתן כחלחל, ודגי רמורה.
אנטומיה וצורה.
המאפיין הבולט ביותר של הכריש ארך הגף הוא סנפיריו הצדיים והגביים הארוכים דמויי הכנף. סנפיריו גדולים משמעותית מאלו של כרישים אחרים, והם בולטים בצורתם המעוגלת. אפו של הכריש מעוגל. עיניו מעגליות, והן בעלות קרום מצמוץ (Nictitating membrane).
גופו של הכריש ארך הגף דומה לגוף הטיפוסי של הכרישים במשפחת הכרישיים, על אף שהוא מעט שטוח יותר, והוא בעל מראה מגובנן קמעא. בטנו של הכריש לבנה, וצבעו של גבו משתנה בהתאם לאזור החיות שלו - הוא עשוי להיות בצבע ארד, חום, כחלחל או אפור. גודלו המרבי של הכריש הוא ארבעה מטרים, למרות שלרוב אורכו אינו עולה על שלושה מטרים. משקלו המרבי הוא 170 קילוגרם. הנקבה גדולה יותר מהזכר.