במלאת שנה למותה יצא לאור ספר ביוגרפי על מאיר בהוצאת ידיעות ספרים בשם "מה יקרה אם אמות מחר בבוקר". בספר משולבים כתבים רבים מפרי עטה של דפנה, בליקוט ועריכה של יפעת ארליך. הספר מתאר את מסלול חייה מילדות, את היכרותה עם נתן מאיר בעת שירותם הצבאי ואת חייהם המשותפים; על ניסיונות הלידה הקשים, על אימהות ועל גידול ילדי אומנה. בספר קיים ניסיון להתחקות אחרי העבר של האב שנטש את בתו. במסגרת כתיבה זו התגלו פרטים שלא היו ידועים כלל למשפחה ואשר היה צריך לברר האם יש להם השלכות למפרע. הספר עוסק בדילמות של דפנה ובעבודתה כאחות במקומות השונים. במיוחד מרחיב הספר על מפעל חייה של דפנה בתחום הפריון והמיניות בחברה הדתית. ובכללן התכתבות חריפה שדפנה ניהלה עם רבנים בנושא שבעה נקיים למשפחות הסובלות מעקרות הלכתית שהפתרונות השונים הקיימים לבעיה הפיזיולוגית, אינם הולמים לבעיה ההלכתית.
הספר זכה הפך לרב-מכר. כעשרת אלפים עותקים נמכרו בחודש הראשון לפרסומו וכבר בשבוע הראשון להוצאתו הופיע הספר בראש רשימת רבי המכר של צומת ספרים וסטימצקי.
מחיקת הערך בוויקיפדיה ושחזורו.
ערך שנכתב על מאיר בוויקיפדיה העברית נמחק בהצבעה, בין השאר בנימוק שוויקיפדיה איננה מיזם הנצחה, ופולמוס ציבורי התעורר בעניין. במרץ 2017 הוחזר הערך בעקבות הצבעת שחזור.
מצפה דפנה.
במסגרת פרויקט "בשבילם" (עמותה לעידוד נוער לעשייה וליזמות ציונית ערכית) ביוזמת נוער עתניאל אשר החל בעקבות רצח שלושת הנערים בו נבנתה דרך נוף סובב עתניאל, החליטו תושבי המקום ונוער היישוב במקום להנציח את דפנה באנדרטה, להקים על שמה מצפה נוף, טיילת ומתחם תיירותי הצופים אל עבר ירושלים. מצפה הכולל אמפיתיאטרון להופעות ופינות חמד למשפחות ועוד. הפרויקט נבנה בהתנדבות משלב התכנון והאדריכלות ועד לסיום הבניה בפועל. באוגוסט 2018 נחנך המצפה.
קישורים חיצוניים.
ממאמריה:
הערות שוליים.
[[קטגוריה:גל הטרור (2015–2016)]]
[[קטגוריה:חללי טרור ישראלים]]
[[קטגוריה:יהודים הקבורים בהר המנוחות]]
[[קטגוריה:עתניאל: אישים]]
[[קטגוריה:בוגרות אוניברסיטת בן-גוריון בנגב]]
[[קטגוריה:בוגרי אוניברסיטת בן-גוריון בנגב]]
[[קטגוריה:אחיות ישראליות]]
[[קטגוריה:אחים ישראלים]]
[[קטגוריה:ישראליות שנולדו ב-1977]]
[[קטגוריה:ישראלים שנולדו ב-1977]]
[[קטגוריה:ישראליות שנפטרו ב-2016]]
[[קטגוריה:ישראלים שנפטרו ב-2016]]
[[קטגוריה:יהודה ושומרון: פיגועי דקירה]]
אסון סופרגה
כיכר הניצחון (מינסק)
כיכר הניצחון (בלארוסית: Пло́шча Перамо́гі, רוסית: Пло́щадь Побе́ды) היא כיכר ראשית בעיר מינסק, בלארוס. הכיכר ממוקמת באזור העיר העתיקה של מינסק. הכיכר חוצה את שדרת העצמאות ואת הרחובות זכראבה (Захарава) וקיסיליובה (Кісялёва). בקרבת הכיכר אתרים בעלי חשיבות רבה כגון: מוזיאון הקונגרס (РСДРП), משדרי הטלוויזיה והרדיו ופארק גורקי. כיכר הניצחון במינסק היא הגרסה הבלארוסית של הכיכר האדומה במוסקבה, רוסיה.
אנדרטת הניצחון.
האנדרטה נבנתה בשנת 1954 לכבוד חיילי הצבא הסובייטי והפרטיזנים של בלארוס. עמוד הגרניט שנבנה במרכז הכיכר נישא לגובה של 38 מטרים ומסמל את ניצחון העיר.
את אבני הגרניט סיפקו מחצבות אוקראיניות מאזור ז'יטומיר, את אבני הפסיפס סיפקה האקדמיה לאמנות בלנינגרד ומפעל ברונזה מלנינגרד סיפק תבליטי ברונזה שונים.
הכיכר.
מסביב לכיכר באזור המכונה "עגול" (Kruglaya) שני בניינים בצורת קשת שנהרסו חלקית בהפצצות במהלך מלחמת העולם השנייה, בסוף שנות ה-40 תוכננו מחדש על ידי האדריכל ר. סטולר (R. Stoler) ובשנות ה-50 החל תהליך שחזורם.
בשנת 1984 שופצה הכיכר ויציאותיה הותאמו לצורכי רכבת המטרו "כיכר הניצחון" (Плошча Перамогі) שנבנתה תחת הכיכר ונפתחה לראשונה בתאריך ה-26 ביוני, שנת 1984. הפרויקט תוכנן על ידי האדריכלים ב. לרשנקו (B.Larchenko), ב. שקולניקוב (B. Shkolnikov), ק. ויזגין (K.Vyazgin).
בתאריך ה-8 במאי 1985, יום השנה ה-40 לניצחון ברית המועצות על הנאצים, נחנך היכל זיכרון באזור הולכי הרגל שמתחת לכיכר. על קירות ההיכל מוטבעים שמותיהם של גיבורי ברית המועצות (ילידי בלארוס וממדינות נוספות) שלחמו ומסרו את נפשם כדי לשחרר את בלארוס מהכיבוש הנאצי. במרכז ההיכל מבנה זכוכית עגול שעוצב על ידי האמן ו. פוזיק (V. Pozhyak)
בשנת 2003 שופצה האנדרטה שבכיכר ועצי האשוח הוחלפו במדשאות ירוקות.
קישורים חיצוניים.
גלריית תמונות של הכיכר בשנות ה-50.
האתר הרשמי של העיר בלארוס (אנגלית)
א.פ.ג' עבדול קלאם
ויקטור מצ'ין פרס
ספינת-גרר
גלקסו סמית' קליין
גלקסו סמית' קליין (שם רשמי באנגלית: GlaxoSmithKline; GSK) היא חברה בריטית לייצור ולשיווק תרופות וחיסונים. נכון ל-2016 הייתה חברת התרופות השישית בגדלה בעולם (אחרי פייזר, נוברטיס, מרק, הופמן לה רוש וסאנופי). מטה החברה נמצא בברנטפורד (Brentford) שבלונדון רבתי. החברה נוצרה בשנת 2000 כתוצאה ממיזוג החברות סמית' קליין ביצ'ם (SmithKline Beecham) וגלקסו וולקם (Glaxo Wellcome). החברה נמנית עם מדד FTSE 100 (מדד 100 המניות המובילות בבורסה לניירות ערך בלונדון) ונמנית עם החמישייה הראשונה של החברות הנסחרות בבורסה מבחינת שווי שוק. החברות המרכיבות את גלקסו סמית' קליין היו חלוצות במחקר ופיתוח תרופות פורצות דרך. בהם פיתוח נגזרות סינתטיות לפניצילין במסגרת חברת ביצ'ם ומעבדות חברת בורוז-ולקם במסגרתן פעלה זוכת פרס נובל לרפואה גרטרוד עליון שפיתחה תרופות לטיפול במלריה, איידס והרפס. בשנת 2012 הואשמה החברה כנושאת באחריות פלילית ואזרחית הנובעת מקידום בלתי חוקי של תרופות מרשם ואי-דיווח נתוני בטיחות מסוימים למנהל המזון והתרופות האמריקאי, במסגרת הסדר טיעון עם מחלקת המשפטים של ארצות הברית שילמה החברה קנס בסך 3 מיליארד דולר, הסכום הגבוה ביותר אותו שילמה חברת תרופות עד אז במסגרת הסדר באשמת הונאה.
היסטוריה.
גלקסו.
חברת גלקסו נוסדה כחברה למסחר כללי ב-1850 בניו זילנד. בשנת 1904 החלה החברה לייצר תחליף חלב אם ובשנת 1920 פיתחה תוסף ויטמין די. ב-1935 נוסדו מעבדות גלקסו בלונדון והחברה הלה לרכוש ולמזג יצרניות של תרופות ותכשירים. בשנת 1978 רכשה גלקסו את מעבדות מאייר בארצות הברית והחלה להוות גורם בשוק תעשיית התרופות הגלובלי. ב-1983 קבעה הזרוע האמריקאית של התאגיד, .Glaxo Inc את מרכזה בפארק המחקר והתעשייה "טריאנגל" בצפון קרולינה.
בורוז וולקם.
Burroughs Wellcome &amp; Company נוסדה בלונדון בשנת 1880 על ידי הרוקחים האמריקאים הנרי וולקם (Henry Wellcome) וסילס מ. בורוז (Silas M. Burroughs). בשנת 1902 נוסדו מעבדות המחקר שנועדו לפיתוח תרופות למחלות טרופיות. ב-1920 פתחה החברה מעבדות ומתקני ייצור בארצות הברית, שעברו ב-1971 מניו יורק לצפון קרוליינה. בין היתר עבדו במעבדות אלה זוכי פרס נובל ג'ורג' ה. היצ'ינגס, ג'ון ר. ויין וגרטרוד עליון. בשנת 1936 נוסדה קרן ולקם, במטרה לקדם ולשפר את בריאות בני האדם. בשנת 1995 התמזגה בורוז ולקם לגלקסו וכך נוצרה חברת גלקסו-ולקם.
סמית'-קליין ביצ'ם.
בשנת 1843 פיתח הרוקח תומאס ביצ'ם (סבו של המנצח סר תומאס ביצ'ם) גלולות חומר משלשל ששווקו כתרופת פלא לשלל מכאובים תחת השם Beecham's Pills. מפעל לייצור תרופות נוסד בשנת 1859 בלנקשייר והיה לבסיסה של חברת ביצ'ם גרופ. ב-1927 החל ייצור ושיווק קו משקאות האנרגיה Lucozade. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה החברה לעסוק בייצור נגזרות סינתטיות של פניצילין ופיתחה את ה-אמפיצילין. בשנת 1972 החלו לייצר במעבדות החברה את האנטיביוטיקה הנפוצה אמוקסיצילין ששווקה החל מ-1981. ב-1973 פותח קו ייצור מוצרי היגיינת הפה "אקווה פרש".
בשנת 1830 פתח ג'ון ק. סמית' בית מרקחת בפילדלפיה, אליו הצטרף ב-1865 מהלון קליין (Mahlon Kline). ב-1875 נוצר התאגיד Smith, Kline &amp; Co למחקר וייצור תרופות. לאחר שהתאחד ב-1891 עם מעבדות ריצ'רד ופרנץ' נקרא Smith Kline &amp; French Laboratories. מוקדי המחקר של החברה היו וטרינריה ופיתוח חיסונים. בשנות ה-60 של המאה ה-20 הפכה החברה לגלובלית, פתחה מתקני ייצור בקנדה, רכשה מעבדות בבלגיה וחברה מתמחה בתכשירים לבעיות עור.
ב-1982 התמזגה סמית'-קליין עם ביצ'ם (ונקראה SmithKline Beckman) וב-1988 רכשה את מתחרתה הגדולה ביותר, מעבדות קליניקל (Clinical Laboratories) והעבירה את מטה החברה מארצות הברית לבריטניה.
יצירת גלקסו-סמית'-קליין.
בינואר 2000 הודיעו גלקסו וולקם וסמית'-קליין ביצ'ם על מיזוג, שיצר, לאחר תהליכים שנמשכו כשנה, את חברת התרופות הגדולה בבריטניה. את משרדי החברה החדשים בברנטפורד חנך ב-2002 ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר.
בשנת 2001 רכשה גלקסו-סמית'-קליין את חברת Block Drug מניו ג'רזי, יצרנית משחת השיניים סנסודיין.
בשנת 2009 חטיבת המשקאות של החברה נמכרה לחברה יפנית "סנטורי".
מוצרים מובילים.
בין מוצרי החברה המובילים והנמכרים ביותר בעולם
מחקר ופיתוח.
בשנות השמונים פיתחה זוכת פרס נובל לרפואה גרטרוד עליון את התרופות לטיפול במחלת האיידס Zidovudine ו-Pyrimethamine (Daraprim) ואת התרופה אציקלוביר לטיפול בהרפס סימפלקס במסגרת חברת Burroughs-Wellcome.
החברה מפתחת חיסון למלריה בתמיכת קרן ביל ומלינדה גייטס (בשם RTS,S או בשמו המסחרי Mosquirix). ביולי 2014 הודיעה החברה על הצלחת שלב הניסויים השני בפיתוח החיסון.
פרשת רוזיגליטזון.