תוכניות שלם כפי שתזרוק הן כלי יעיל בהגדלת הפרדת הפסולת במקור, הפניה של פסולת ממוינת להשבה ומיחזור ומעודדת הקטנת כמות הפסולת בכלל. התוצאה היא חיסכון באנרגיה כתוצאה מהקטנת סבבי האיסוף, הגדלת ההשבה של חומרים למחזור וקיטון בזיהום כתוצאה מהטמנה ושריפת פסולת במשרפות. תוכניות שלם כפי שתזרוק מעודדות את היצרנים באופן עקיף לפתח אריזות יעילות יותר כמו גם מוצרים ידידותיים יותר הניתנים למיחזור.
חברתי.
עלויות איסוף הפסולת מתחלקות באופן הוגן יותר בין המשתמשים ולפי פרופורציית כמות הפסולת שהם מייצרים. "רוכבי חינם" לא יכולים להמשיך ליהנות מסבסוד ההתנהגות שלהם על ידי אחרים וטוענים כי תוכניות שלם כפי שתזרוק מעודדות קיימות קהילתית. משפחות קטנות, קשישים וחד הורים המייצרים פחות פסולת יוכלו לשלם פחות.
הסטת פסולת וסיכונים אחרים.
גביית תשלום עבור פינוי פסולת עלולה גם לגרום להשלכת פסולת לא חוקית על ידי העברה ממקום אחד למקום אחר (מיכל של שכנים), השלכה במקום אסור או שימוש בדרכי פינוי אסורות (כגון שרפה). בפועל תופעות מעין אלו לא נצפו ברשויות בהם הופעלה תוכנית שלם כפי שתזרוק בייחוד כאשר הופעל מערך כלי אצירה לאיסוף פסולת למיחזור ולקומפוסטציה.
התנגדות.
התנגדות ציבורית ופנים עירונית היא דבר נפוץ בכל מקום בו מנסים לשנות שירות ציבורי מבוסס. מחלקת הגנת הסביבה של מסצ'וסטס המליצה להפחית את המס העירוני באותו הסכום של גביית מחיר על פינוי פסולת לפי שימוש וזאת כדי שהאזרחים לא ירגישו שהתשלום הוא עלות חדשה נוספת.
יישום.
אוכלוסיות עירוניות מציעות בדרך כלל איסוף פסולת מצד המדרכה ואוכלוסיות כפריות מציעות איסוף הדורש הבאה של הפסולת לנקודת איסוף מרוכזת. האיחוד האירופאי כמו גם ארגון הסביבה האמריקאי הוציאו ספרים המנחים כיצד יש ליישם את תוכנית שלם כפי שתזרוק.
צפון אמריקה.
תוכניות שלם כפי שתזרוק פועלות בקליפורניה, מישיגן, ניו יורק ווושינגטון כבר מתחילת שנות ה-70, למרות שהעיר סן פרנסיסקו יישמה סוג של שלם כפי שתזרוק כבר משנת 1932. בשנת 2000, 6,000 קהילות בארצות הברית (20%) ו-200 בקנדה יישמו תוכניות פסולת מבוססות תשלום משתמש. ב-2002 צפון אמריקה פינתה 24 מיליון טון פסולת, כאשר מתוכה 9.5 מיליון טון משויכים לפסולת ביתית. תוכניות שלם כפי שתזרוק הביאו לירידה שבין 9% ל-38% בפסולת ביתית להטמנה ועלייה של 6% עד 40% בפסולת למיחזור.
אירופה.
אוסטריה הייתה המדינה הראשונה שיישמה תשלום אישי על פסולת בשנת 1945, אולם שלם כפי שתזרוק לא תפס עד לשנת 1980 כאשר מערכות אלקטרוניות יעילות נכנסו לשימוש. העיר הראשונה באירופה שהכניסה לשימוש מערכת אלקטרונית לזיהוי וחיוב עבור שירותי איסוף פסולת הייתה דרזדן, גרמניה. בספרד החלו להשתמש במערכות אלו ב-2003. משנת 1991 מדיניות הפסולת האירופאית דרשה כי חלק מהעלות שאינה מושבת באמצעות השבה ומיחזור פסולת ייגבה לפי עקרון המזהם משלם. ניתן למצוא בכל אירופה יישומים שונים של תוכנית שלם כפי שתזרוק.
אסיה.
לאחר שהוצגה בשנות ה-70, 954 רשויות (30%) ביפן יישמו תוכניות שלם כפי שתזרוק. עירית טאיפיי (טאיוואן) מפעילה תוכנית לפיה אזרחים וחברות רוכשים שקיות פסולת מודפסות ייעודיות ומשתמשים בהן בלבד לזריקת פסולת. מערך הפסולת אוסף אך ורק פסולת הנמצאת בשקיות אלו הנקראות "תשלום איסוף פסולת לפי שקית". תוכנית זו מעודדת שימוש באריזות מתמחזרות שכן אותן ניתן לזרוק לא בשקיות ייעודיות ואין תשלום על איסופן. כתוצאה מכך ירד נפח הפסולת בעיר ב-30.08% וכמות החומר המושב עלה פי 2.6 משנת 1999. תוכנית שלם כפי שתזרוק מיושמת גם בקוריאה, תאילנד, וייטנאם וסין.
לכל איש יש שם (שיר)
קטיף דובדבנים
קטיף דובדבנים (או: צ'רי פיקינג, מאנגלית: cherry picking) הוא דימוי המתאר הצגה סלקטיבית של נתונים במטרה לתמוך בעמדה מסוימת. כלומר, הצגת נתונים שיש בהם כדי לאשש דעה או טענה כלשהי, תוך התעלמות מנתונים שיש בהם כדי להפריך דעה או טענה זו או להחלישה. קטיף דובדבנים הוא אחד מן הכשלים הלוגיים של תשומת לב סלקטיבית, בדומה להטיית אישוש. קטיף דובדבנים נעשה לעיתים בכוונה ולשם הטעיה, אך לפעמים גם באופן לא מודע.
המינוח שואב השראה מתהליך קטיף ממשי, שבו מצופה מן הפועל לקטוף רק את הפירות הטובים עבורו. מי שיראה רק את הפירות שנקטפו עלול להסיק כי רוב הפירות במטע, או אף כולם, הם באיכות הטובה ביותר. מסקנה זו שגויה, משום שהפירות שנקטפו אינם מדגם מייצג של כלל הפירות.
הטיה אחרת שלעיתים מתבלבלים בינה לבין קטיף דובדבנים היא איסוף סלקטיבי של הפירות הקלים להשגה, תוך התעלמות מפירות קשים להשגה (למשל, אלה הנמצאים בצמרות העצים).
שיטה של קטיף דובדבנים הנפוצה בקהילות של פסאודו-מדע ותאוריות קונספירציה היא כריית ציטוטים (אנגלית: quote mining). מינוח זה שואב השראה מתהליך הכרייה של מינרלים נדירים ויקרי מציאות. בתהליך זה סורקים באופן שיטתי מסמך הנתפס כבעל סמכות ואמינות גבוהות, למשל ספר מדע או מאמר מדעי של מומחה הנחשב בר-סמכא בתחומו, במטרה לאתר ציטוטים אשר, כאשר מנתקים אותם מהקשרם, עשויים להישמע כתומכים בעמדותיהם של הכורים. ציטוטים אלו ניתן לאחר מכן לפרסם כעמדתו המוסמכת של המומחה תוך ציון המקור, גם אם עמדתו האמיתית שונה ואף מנוגדת, תוך הסתמכות על כך שמעטים הקוראים אשר יטרחו לבדוק את הציטוט בהקשרו במסמך המקורי.
התמכרות לעבודה
התמכרות לעבודה (או "וורקהוליזם") היא עבודה בכפייתיות , עבודה שאדם עשוי ליהנות ממנה אך גם לחוש דחף בלתי נשלט ומוגזם לבצעה. התמכרות זו וכן מצבים כגון דחק, הפרעת אישיות טורדנית-כפייתית, והפרעה טורדנית-כפייתית עשויים להיות קשורים לעבודה. התמכרות לעבודה אינה זהה לעבודה קשה. כמו להתמכרויות רבות, גם עבור התמכרות זו יש טיפול ואף תוכנית החלמה במסגרת תוכניות ה-12 צעדים (כגון "אלכוהוליטים אנונימיים" ועוד) בשם "מכורי עבודה אנונימיים".
מקור השם ומשמעויותיו בהקשרים שונים.
המונח "וורקהוליזם" הוא הלחם של המילה האנגלית "Work" - עבודה, עם סיומת המילה "אלכוהוליזם" - התמכרות לאלכוהול. השימוש הראשון במונח נעשה בעיתון "Toronto Daily Star" ב-5 באפריל 1947. לאורך ההיסטוריה וגם כיום, התופעה לא מוגדרת כאבחנה פסיכיאטרית רשמית במדריכי האבחנות DSM ו-ICD.
יש המשתמשים במונח "וורקהוליק" כביטוי חיובי של מסירות לעבודה, אולם לרוב מונח זה מתאר דפוס התנהגות שלילי, הכולל השקעת זמן מוגזמת בעבודה, דחף בלתי נשלט לעבוד והזנחת המשפחה וחיי החברה. התמכרות לעבודה מיוחסת לרוב למשרה, אך עשויה להתייחס גם לעיסוק התמכרותי בתחומים שונים, כגון, ספורט, אמנות, מדע או מוזיקה.
הקשר בין עבודה מוגזמת ועבודה כפייתית.
בעקבות ההתפתחות הטכנולוגית והאפשרויות הנרחבות לעבודה מרחוק, החלו להיטשטש בהדרגה הגבולות של עבודה וחיים. לאור זאת, יותר ויותר עובדים חווים קושי להתנתק מהעבודה והופכים למכורי עבודה. התמכרות לעבודה מאופיינת בדחף פנימי אובססיבי לעבוד. המושג משלב בתוכו שני ממדים: התנהגותי וקוגניטיבי. המימד הראשון הוא עבודה מוגזמת שמאופיינת במרכיב התנהגותי. מימד זה עוסק בכך שמכורים לעבודה מבלים זמן רב בפעילויות הקשורות לעבודה, על מנת לעמוד בדרישות הארגוניות. המימד השני הוא עבודה כפייתית שמאופיינת במרכיב קוגניטיבי. מימד זה מרמז על כך שמכורי עבודה אובססיביים לעבודתם וחושבים בהתמדה על העבודה.
מיקוד יתר כגורם סיכון להתמכרות לעבודה.
מיקוד יתר, או היפר-פוקוס (באנגלית: Hyperfocus) הוא מצב של ריכוז אינטנסיבי, הממקד את התודעה בעיסוק או בקו המחשבה הנוכחי של האדם.
במהלך מיקוד יתר מתרחשת שקיעה מוחלטת של האדם בפעילות הנוכחית, עד כדי התעלמות או ניתוק מכל דבר אחר.
כתוצאה מכך מיקוד היתר יוצר בעיה הפוכה מזו של קשיי קשב. בעוד שקשיי קשב יפגעו ביכולת של האדם להתמקד בדבר אחד לאורך זמן, מיקוד היתר פוגע ביכולת להפסיק להתרכז בעיסוק הנוכחי.
הפרעת קשב ומיקוד יתר בעולם העבודה.
רוב האנשים הסובלים מקשיי ריכוז כרוניים מסוגלים להתרכז היטב בפעילויות שמעניינות אותם. לכן, לצד קשיי הקשב, אנשים עם הפרעת קשב יכולים גם להיכנס למצב של מיקוד יתר. למעשה, בהשוואה לאוכלוסייה הכללית, לאנשים עם הפרעת קשב יש נטייה מוגברת להיכנס למצב של מיקוד יתר.
בהקשר הזה למיקוד היתר עלולות להיות סכנות גדולות יותר בעולם העבודה בהשוואה לפעילויות פנאי, שמתעוררות בעקבות הנטייה של מעסיקים לתגמל את עובדיהם על פי התפוקה שלהם במסגרת התפקיד.
זאת משום שקבלת תמריצים על הישגים שהתאפשרו בעקבות כניסה למצב של מיקוד יתר, עלולה לגרום להתמכרות לעבודה בקרב אנשים עם הפרעת קשב בגילאי הבגרות.
לכן, על המעסיקים לשים לב לנטייה זו ולסייע לעובדים עם הפרעת קשב לנצל את היתרונות של מיקוד היתר בצורה מאוזנת שלא תוביל לשחיקה.
השלכות של התמכרות לעבודה.
ההתמכרות לעבודה ממשיכה לעיתים להתקיים גם לאחר שנפגעו חיי החברה של האדם המכור ובריאותו. הגורמים להתמכרות עשויים להיות חרדה, הערכה עצמית ירודה וקשיים ביצירת קשרים חברתיים. המכורים לעבודה נוטים להתקשות בביזור סמכויות העבודה לזולת, ומתאפיינים בציונים גבוהים בשאלונים הבוחנים תכונות אישיותיות כגון נוירוטיות, פרפקציוניזם ומצפוניות.