בשנת 1960 התקבל לאגף תקציבים במשרד האוצר והתקדם עד לסגן ממונה על תקציבים, כך שנמנה עם בכירי האגף בתקופת הממונה על תקציבים משה זנבר. במשך 10 שנות עבודתו שם היה אחראי על כל תקציבי הבניה הציבורית במדינה. הכניס לראשונה את העיקרון של ניתוח עלות תועלת לשיקולי ההחלטה על פיתוח פרויקטים ציבוריים, והביא להתייעלות משרדי הממשלה על ידי איחוד משרדים ופעילויות בעלות אופי דומה או סינרגיה גבוהה באותה עת הייתה פעילות אינטנסיבית של בניית שיכונים לעולים, בתי ספר, בתי חולים וסלילת כבישים. אחרי מלחמת ששת הימים היה מעורב בשיקום העיר העתיקה. בשנת 1970 עבר למשרד הקליטה בתפקיד מנהל אגף שרותי הקליטה. פעל רבות לקידום העולים וזכה לשבחים והתקדם לתפקיד משנה למנכ"ל. באפריל 1973 מונה למ"מ מנכ"ל משרד הקליטה. במסגרת תפקידו הגדיל את הסיוע לעולים ב 40%, איתר דירות לדיור הציבורי. בשנת 1974 עד 1977 שימש כציר כלכלי בשגרירות ישראל בלונדון ועסק רבות בהתמודדות עם החרם הערבי נגד ישראל. לאחר חזרתו לארץ ב-1978 מונה למנכ"ל חברת הנדל"ן של בנק טפחות. שימש דירקטור חיצוני בבנק לאומי, דח"צ ויו"ר ועדת הביקורת באפריקה ישראל. בשנת 1997, לאחר השתלטות של לבייב על אפריקה ישראל וניסיונו לסגור את הקניונים בשבת, פעל עמוס לביא לסכל את התערבות הבעלים ולכפות את אורך חייו הדתי על החברה הציבורית. שימש כדח"צ בחברת ל. פרינץ, שימש יועץ כלכלי לשר הקליטה יאיר צבן, יועץ כלכלי למפעל הפיס. היה אחד מרכזי תוכנית החונכות העסקית של משרד התמ"ת. בשנת 2008 עמוס העיד למען המשך התוכנית בדיון שדן בסגירתה (בהובלת משרד האוצר), בוועדת הכספים של הכנסת בראשות סטס מיסז'ניקוב
פעילות התנדבותית.
לאורך השנים התנדב בארגוניים רבים, בין היתר בלשכה הצעירה, בה כיהן כנשיא ישראל וסגן נשיא עולמי בשנים 1972 עד 1973, ארגון הפועל ב 124 מדינות בעולם ובזמנו היו בו מעל 350,000 חברים. הארגון עוסק בפעילות וולונטרית למען הקהילה, בפיתוח קשרים בינלאומיים בין צעירים בעולם והיה מאוד פעיל בשנים אלו בארץ. בין היתר פעל לקידום מעמדה של המדינה והמודעות העולמית נגד הטרור, בטקס שהתקיים לזכר הספורטאים שנרצחו באולימפיאדת מינכן, עמוס יזם הודעת גינוי של הלשכה העולמית נגד הטרור בתמיכה נדירה של נציגי מדינות ערב ואף הוחלט בזכותו, לבחור בישראל כאחת משולשת המועמדות לקיים את הקונגרס העולמי הבא שימש סגן נשיא לשכת המסחר ישראל בריטניה, דירקטור ומנהל הכספים של להקת המחול ענבל שהייתה בגירעונות שוטפים ועל סף פשיטת רגל תוך ניתובה להצלחה עסקית עם עודף תקציבי. סגן נשיא המועדון המסחרי התעשייתי וראש הוועדה למען הקהילה במועדון, בין השאר עזר ותמך בבית ספר בשדרות בתקופת ההפגזות הכבדות של הקסמים. חבר וועד בית הספר שבח מופת, סייע למנוע סגירת בית הספר לתלמידי חוץ בלחץ ראשי רשויות, תוך גיוס בכירים מהמועדון מסחרי כלכלי שנתנו שירותים פרו בונו לבית הספר כמו ייעוץ משפטי והביאו להכרה ציבורית רחבה בבית הספר. חבר הנאמנים של האוניברסיטה העברית, מייסד וחבר הנהלה "עתיד בטוח" למניעת אלימות ילדים ונוער, גזבר כבוד ודירקטור בעוד יותר מעשרה גופים ציבוריים ועמותות.
חיים אישיים.
לביא נישא לרנה (בסיוק) בעת לימודיו באוניברסיטה העברית, ונולדו להם שלושה ילדים.
תמיר בן חור
ליטו וידיגל
חוסה קרלוס פרננדס וידיגל (בפורטוגזית: José Carlos Fernandes Vidigal; נולד ב-11 ביולי 1969 בלואנדה שבאנגולה) ידוע בשם ליטו הוא כדורגלן עבר אנגולי-פורטוגלי ומאמן בהווה.
קריירה כשחקן.
חוסה קרלוס פרננדס וידיגל נולד בלואנדה שבאנגולה ובילה את כל הקריירה המקצועית שלו כשחקן בפורטוגל. ליטו שיחק במהלך הקריירה במספר קבוצות בולטות בכדורגל הפורטוגלי והן אלבאס, קמפומאונסה, בלננסש וסנטה קלרה. ליטו פרש ממשחק פעיל בשנת 2003 כשהוא בן 34 ולאחר שערך 212 משחקים בליגה הראשונה והשנייה בפורטוגל. במהלך הקריירה, שיחק ליטו עם נבחרת אנגולה בגביע אפריקה לאומות לשנת 1998.
קריירה כמאמן.
לאחר פרישתו בשנת 2004, מונה ליטו למאמנה של פונטסולנש אותה אימן במשך שלוש שנים ולאחר מכן עבר לתפקיד המאמן בריביירו. ב-2008, מונה ליטו למאמנה של אסטרייה אמאדורה ואימן את אחיו הצעיר לואיס ששיחק במדי הקבוצה במשך חצי עונה כשלאחר מכן מונה למאמנה של פורטימוננסה. בחודש אוקטובר 2009, מונה ליטו למאמנה של אוניאו ליירה כשלאחר מכן, ב-8 בינואר 2011 עזב אותה לטובת עמדת המאמן הראשי בנבחרת אנגולה. ב-2014, חזר ליטו לבלננסש לתפקיד המאמן והיה למאמן השלישי שמונה לקבוצה באותה העונה. אף על פי שליטו לא סיים את אותה העונה כמאמנה של בלננסש הוא הוביל את הקבוצה עד להעפלה לליגה האירופית מהמקום השישי בטבלת הליגה הפורטוגלית.
ב-2015, מונה ליטו כמאמנה של ארוקה אותה הוביל לאחר עונה אחת לליגת העל הפורטוגלית ובעונה שלאחר מכן הגיעה עמה עד למקום החמישי בטבלת הליגה הראשונה בפורטוגל שמבטיח השתתפות בליגה האירופית. לאור הצלחתו כמאמנה של ארוקה, האריך בחודש מרץ 2016 את חוזהו בקבוצה בשנתיים נוספות. במוקדמות הליגה האירופית בעונת 17\2016, הגיע ליטו עם ארוקה עד לשלב הפלייאוף בו הודחה קבוצתו לאחר הפסד לאולימפיאקוס לאחר שעברה בשלב הקודם את הראקלס אלמלו.
ב-11 בפברואר 2017, הודיעה מכבי תל אביב כי ליטו מונה למאמנה הראשי. כעבור שלושה ימים, חתם ליטו על חוזה לעונה וחצי בקבוצה והוצג.
ב-14 ביוני 2017, הודיעה מכבי כי ז'ורדי קרויף הוא המאמן החדש של מכבי תל אביב, וכי וידיגל יפוטר.
ב-3 באוקטובר 2017 מונה למאמן סי.די. אבס מתחתית ליגת העל הפורטוגלית. בינואר 2018 פוטר מתפקידו.
ב-23 במאי 2018 מונה למאמן ויטוריה סטובאל מליגת העל הפורטוגלית. ב-25 בינואר 2019 התפטר מתפקידו וכעבור ימים אחדים מונה למאמן בואבישטה.
פסטיבל קרלובי וארי
פסטיבל הסרטים הבינלאומי קרלובי וארי (באנגלית: Karlovy Vary International Film Festival; בצ'כית: Mezinárodní filmový festival Karlovy Vary) הוא פסטיבל סרטים הנערך ביולי מדי שנה בקרלובי וארי (קרלסבאד), צ'כיה. זהו אחד מפסטיבל הסרטים הוותיקים בעולם והאירוע הקולנועי הבולט במזרח אירופה ומרכזה.
מגלן (יחידה)
הרשות לאכיפת נושאי האלכוהול, הטבק, הנשק, וחומרי הנפץ
קפה לה די מאגו
ויליאם ר. מילר
ויליאם ר. מילר (באנגלית: William R Miller, נולד ב-27 ביוני 1947 בשאמוקין, פנסילבניה) הוא פסיכולוג אמריקאי, נודע יחד עם סטיבן רולניק כממציא שיטת הטיפול הנפשי הקרויה "הגישה המוטיבציונית" (Motivational Interviewing).מילר הוא פרופסור אמריטוס לפסיכולוגיה ולפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי.
ביוגרפיה.
ויליאם מילר נולד ב-1947 ביישוב שאמוקין במדינת פנסילבניה. הוא למד פסיכולוגיה ופילוסופיה במכללת לייקומינג בוויליאמספורט, פסניליבניה, ובשנת 1969 סיים בה בהצטיינות יתרה את התואר הראשון. המשיך לאחר מכן ללמוד פסיכולוגיה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון בשנים 1971-1969.
למד אחר כך עד שנת 1973 לתואר שני בפסיכולוגיה ונוירוביולוגיה ואחר כך עשה בשנת 1976 דוקטורט בפסיכולוגיה קלינית באוניברסיטת אורגון. את הסטאז' הקליני ביצע בשנים 1976-1975 בבית החולים לחיילים משוחררים בפאלו אלטו, קליפורניה. ב-1977 הוסמך כפסיכולוג במדינת ניו מקסיקו.
מילר הצטרף בשנת 1976 לסגל אוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי, בה לימד מגוון רחב של נושאים - לרבות קורסים על אלכוהוליזם, פסיכולוגיה אבנורמלית וניהל סמינרים על פסיכולוגיה חיובית ועל נבואות המגשימות את עצמן. בשנים 2006-1985 כיהן כפרופסור לפסיכולוגיה ולפסיכיאטריה באוניברסיטת ניו מקסיקו באלבקרקי.
במקביל לפעילותו האקדמית מילר עבד כחוקר במרכז לאלכוהוליזם, שימוש לרעה בסמים והתמכרויות CASAA באלבקרקי.
מבחינה תאורטית התעניין במיוחד בפסיכולוגיית השינוי ומחקריו עסקו בעיקר בטיפול בהתנהגויות של התמכרות, בוויסות העצמי, סוגיית הרוחניות והפסיכולוגיה, המוטיבציה לשינוי והפסיכולוגיה הכמורתית (פסטורלית).
על בסיס מחקריו על ההתמכרויות, בשיתוף פעולה עם סטיבן רולניק, פיתח את שיטת הראיון המוטיבציוני, שנועדה בהתחלתה להוות מענה טיפולי להפרעות ההתמכרות.
מילר היה חוקר אורח באוניברסיטת אורגון למדע ולבריאות, באוניברסיטת סאות' ויילס בסידני, אוסטרליה, באוניברסיטת סטנפורד, ובנורווגיה -באוניברסיטת ברגן ובבית החולים היילסטד.
מילר, שהביע מזה שנים רבות עניין בממשק בין פסיכולוגיה לדת, הוסמך בשנת 2009 כדיאקון של הכנסייה הפרסביטריאנית, לאחר שפעל במסגרתה ככומר ("זקן" של הכנסייה) החל משנת 1984.
הריאיון המוטיבציוני.
מילר תרם לשינוי בחשיבתם של קליניקאים על טבען של הפרעות הנוגעות בשימוש בסמים, על טיפולן והאמצעים שדרכם ניתן להשיג שינוי אצל המטופלים. מוקדם בקריירה שלו, הדגיש מילר כי לא כל בעיות השימוש באלכוהול הן חמורות ובחן התערבויות טיפוליות קצרות עבור צרכני אלכוהול ברמה בינונית. מטא-אנליזה של המחקרים בבעיות השימוש באלכוהול מצביעה על הייררכיה של הטיפולים מבחינת תועלתם. היעילים ביותר היו הטיפולים האקטיביים והאמפתיים (כדוגמת הטיפול שמילר השתמש בו - "הראיון המוטיבציוני"), בעוד שהכי פחות יעילות היו השיטות הפסיביות (השימוש בסרטים ובהרצאות) או הטיפולים המשתמשים בהתעמתות עם המטופלים (confrontational).
מילר הוכיח גם כן דרך ניסויים מבוקרים כי התעמתות עם המטופל מביא למצבי התנגדות והכחשה, המאפיינים ממילא במידה רבה, לדעת המומחים, את הסובלים מהתמכרויות.