באליפות אירופה באולם שנערכה בפראג, צ'כיה בשנת 2015 שחזר את ההישג מהאליפות הקודמת וזכה במדליית זהב ובמדליית ארד. מדליית זהב, בריצת 400 מטר בשיא אליפות חדש של 45.33 שניות, לפני דילן בורלה מבלגיה (46.25 שניות) ורפאל אומלקו מפולין (46.26 שניות). מדליית ארד, בריצת שליחים 4x400 מטר בשיא לאומי חדש של 3:04.09 דקות, אחרי בלגיה שקבעה שיא אירופה חדש של 3:02.87 דקות ופולין שקבעה שיא לאומי חדש של 3:02.97 דקות.
באליפות העולם באולם שהתקיימה בפורטלנד, אורגון במרץ 2016 הגן מסלק על תוארו לאחר שזכה במדליית זהב בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.44 שניות, לפני עבדאללה חרון מקטר (45.59 שניות) ודיון לנדור מטרינידד וטובגו (46.17 שניות). באליפות אירופה שהתקיימה בחודש יולי זכה במדליית כסף בתוצאה של 45.36 שניות, אחרי מרטין רוני מבריטניה (45.29 שניות) ולפני לימרווין בונוואסיה מהולנד (45.41 שניות). באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) סיים מסלק במקום 16 בריצת 400 מטר בתוצאה של 45.06 שניות, תוצאת השנה שלו.
ארבוריטום
Scream (שיר)
מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב - הקו הוורוד
הקו הוורוד היה תכנון של קו מערכת אוטובוסים מהירה מכפר סבא, דרך רעננה עד הרצליה, הקו הוא קו רוחבי, חוצה שרון ממזרח למערב.
נכון לשנת 2019 הוקפאה הקמת הקו, עקב התנגדות ראש עיריית רעננה לשעבר, זאב בילסקי לתוכנית המקורית למערכת אוטובוסים מהירה. והתנגדות ראש העיר הנוכחי, חיים ברוידא, לתוכנית מצומצמת של נתיב תחבורה ציבורית ברחוב אחוזה.
מסלול הקו.
הקו, שאורכו אמור להגיע ל-19 קילומטר, יתחיל בפארק העסקים החדש במזרח כפר סבא, סמוך לכביש 6 ולתחנת הרכבת העתידית "כפר סבא צפון" (שבתוואי המסילה המזרחית). משם הוא ימשיך לאורך רחוב התע"ש ורחוב ויצמן, עד צומת רעננה. בהמשך, יחצה הקו את רעננה לאורך רחוב אחוזה, יפנה דרומה לרחוב ירושלים, רחוב סוקולוב, ויצמן והרב קוק בהרצליה, ויסתיים במרינה הרצליה על קו החוף. לקו תהיינה תחנות, בין היתר, בסמוך לתחנות הרכבת בהרצליה וכפר סבא ובסמוך לתחנת הרכבת העתידית ברעננה ומסוף האוטובוסים בצומת רעננה. האוטובוסים ייסעו על נתיב מיוחד ומעט מוגבה מיתר הנתיבים בכביש, יזכו גם להעדפה ברמזורים, כרטוס ותיקוף מחוץ לאוטובוס, ואפשרות להעלות נוסעים גם מהדלת האחורית, כדי לקצר את זמן ההמתנה של האוטובוס בתחנה. הקיבולת בכל אוטובוס תהיה כ-200 נוסעים, בישיבה ובעמידה.
היסטוריה.
התוכנית הראשונה לתוואי הקו גובשה כחלק מתוכנית מתאר ארצית 23א שאושרה ב-15 באוקטובר 1998. בתוכנית הוצע לשמר רצועות דרך בצפון מטרופולין תל אביב בערים הרצליה, רמת השרון רעננה וכפר סבא כדי לאכלס קווי רכבת קלה (LRT) במפלס הקרקע. התכנון כלל גם רצועות דרך לתוואי של "רכבת עירונית" (מטרו) שרובה נוסעת במנהרות מתחת לפני הקרקע בערים תל אביב, רמת-גן, יפו ובת ים. בשנת 2002, במסגרת העבודה על תוכנית המתאר המחוזית החל התכנון המפורט של הקו, במקור בתוכנית זו תוואי הקו הוורוד היה חלק הקו הצהוב של רכבת קלה. במהלך התכנון התגלתה מחלוקת בין חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים לעיריית תל אביב לגבי אופי המערכת. עיריית תל אביב רצתה לקדם מערכת של רכבות תחתיות ונת"ע מערכת של רכבת קלה, על קרקעית שתשתלב עד כמה שניתן בתפקוד הרגיל של הרחוב, בגלל עלותה הנמוכה.
בשנת 2006, הושלם התכנון הראשוני של הקו הצהוב (שכלל אז את תוואי הקו הוורוד) כקו רכבת קלה מזין לקו האדום, היוצא מבני ברק לצפון תל אביב, רמת השרון, הרצליה ושתי שלוחות לרעננה וכפר סבא, אורכו המתוכנן אז היה כ-26 ק"מ, עם 48 תחנות תת-קרקעיות.
התכנון המפורט של הקו אושר ב-2010 בתוכנית מתאר ארצית 23א שינוי 4. בתוכנית זו, משיקולי עלות, פוצל הקו לשנים, בצפון - ברעננה וכפר סבא, כקו מערכת אוטובוסים מהירה (BRT – Bus Rapid Transit) שקיבל את השם "הקו הוורוד" ואילו שאר התוואי כרכבת קלה "הקו הצהוב".
הקמת הקו.
תוכנית ראשונה של הקו פורסמה על ידי חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים בשנת 2007, כחלק מהמערך הכולל של מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב. בספטמבר 2011, הודיע משרד התחבורה שעבודות התשתית הראשונות של הפרויקט יחלו בכפר סבא, רעננה והרצליה במהלך חודש פברואר 2012. במקביל לביצוע עבודות ההקמה של הפרויקט יבחר זכיין להפעלת קווי מערכת האוטובוסים המהירה, לתקופה של שש שנים עם אופציה לשש שנים נוספות. בנוסף לכך, יפורסם מכרז להקמה של תחנות נוסעים שיוקמו במרחק ממוצע של 350 מטר ויכללו שילוט אלקטרוני חדיש, שיספק לנוסע מידע בזמן אמת על זמני ההגעה של האוטובוס הבא, מערכות כרטוס אוטומטיות וכן מערכות מידע נוספות.
במרץ 2012, פרסמה חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים בשיתוף עם עיריית כפר סבא תוכנית מפורטת להקמת הקו ברחבי העיר, ב-4 שלבים (בסוגריים נרשם מועד הסיום המקורי):
בפועל פורסם המכרז על ידי נת"ע רק במאי 2013. המכרז גם כלל תוכנית למסלול שני שיעבור מכפר סבא, דרך צומת מורשה וישירות למרכז תל אביב. שר התחבורה, ישראל כץ, הודיע שהמערכת צפויה להיחנך בשלהי 2017, ועלותה כמיליארד וחצי שקל.
בספטמבר 2013, פרסמה חברת נת"ע - נתיבי תחבורה עירוניים בשיתוף עם עיריית רעננה תוכנית מפורטת להקמת הקו ברחבי העיר.
קטע קצר של התוואי נבנה בשנת 2015 כחלק ממחלף הרצליה מזרח, במרכז דרך ירושלים (בין רעננה להרצליה), סמוך לתחנת הרכבת רעננה מערב מעל כביש 531.
הקפאת הפרויקט.
בשנת 2014, נאלצה חברת נת"ע להכריז על הקפאת הפרויקט עקב סירובו של ראש עיריית רעננה, זאב בילסקי, להנפיק אישורי בנייה לפרויקט. בילסקי שנבחר לתפקידו באוקטובר 2013 מתנגד לתוואי הקו שעובר ברחוב אחוזה ברעננה.
בנוסף בחודש ספטמבר 2016, התברר כי מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המתוכננת לא תוכל לעמוד ביעדים שנדרשו לה (עקב הקיבולת הנמוכה של מערכת על קרקעית בתוואי הרחוב) בניית הקו הצהוב גם כן הוקפאה והוחל בתכנון מערכת שתיתן מענה טוב יותר. חברת נת"ע פרסמה מכרז לתכנון שלשה קווי רכבת תחתיים. בחודש ינואר 2017 זכתה חברת סיסטרה הצרפתית במכרז של נת"ע לתכנון קווי המטרו בגוש דן, בתקציב של כ-30 מיליון שקל.
הפרויקט שוב קודם במסגרת תוכנית מהיר לעיר של חברת נתיבי איילון, פרויקט ליצירת רשת רציפה של צירי העדפה לתחבורה ציבורית ב-17 רשויות מקומיות במטרופולין תל אביב. במסגרת פרויקט זה מתוכנן נתיב תחבורה ציבורית ברחוב אחוזה ברעננה (ולא מערכת אוטובוסים מהירה, דוגמת המטרונית בחיפה). אך במרץ 2019 שוב הוקפא הפרויקט, בעקבות הבטחת בחירות של ראש העיר החדש חיים ברוידא לבטל אותו.
החלטה 3236
החלטה 3236 של העצרת הכללית של האו&quot;ם
אפריקה המערבית הצרפתית
אפריקה המערבית הצרפתית (בצרפתית: Afrique-Occidentale française) הייתה פדרציה של שמונה מושבות צרפת במערב אפריקה בשנים 1895–1958.
היסטוריה.
חוק צרפתי שחוקק ב-20 במאי 1894 הסדיר את הקמתו של משרד הקולוניות שאחראי על כל שטחי צרפת שאינן באירופה. במסגרת זו הוחלט על הקמת גוף מנהלי המאחד את מושבות צרפת במערב אפריקה. ב-16 ביוני 1895 הוקמה אפריקה המערבית הצרפתית בשלבים שבסיום הקמתה היא הייתה איחוד של סנגל הצרפתית, סודאן הצרפתית, גינאה הצרפתית, וולטה עילית הצרפתית וחוף השנהב הצרפתית. מושבו של המושל הכללי נקבע בעיר סן-לואי (כיום בשטח סנגל). הבנק של סנגל נבחר לשמש כבנק של אפריקה המערבית בשנת 1901. בשבע השנים הראשונות המושל הכללי של אפריקה המערבית הצרפתית שימש גם כמושל סנגל אולם בגלל עומס הוחלט בשנת 1902 לפצל את התפקיד. באותה שנה הועבר משרד המושל הכללי מהעיר סן-לואי לעיר דקר ושם הוא נשאר עד לפירוק אפריקה המערבית הצרפתית.
ב-1903 הוקמה מערכת החינוך של אפריקה המערבית ובמהלך מלחמת העולם הראשונה הוקם "הצבא השחור" שפיקח על הקולוניה בזמן שרוב הכוחות הצרפתיים הופנו לסייע ללחימה באירופה. "הצבא השחור", ששמו שונה ל-Tirailleurs sénégalais, שימש מאז כצבא אפריקה המערבית.
ב-1904 המושבה הייתה מורכבת מ-6 מדינות: סנגל, סנגל עילית וניז'ר, מאוריטניה הצרפתית, גינאה, חוף השנהב ודהומיי הצרפתית. ב-1916 הצטרפה טוגולנד הצרפתית וב-1919 וולטה עילית הצרפתית. בשנת 1921 חיו באפריקה המערבית הצרפתית 12,283,000 תושבים, ללא טוגו שם חיו 673,000 תושבים נוספים.
ב-1940 בזמן שהמושבות של אפריקה המשוונית הצרפתית תמכו בצרפת החופשית, מושל אפריקה המערבית הצרפתית פייר בואסון תמך בצרפת של וישי ולכן ניסו בעלות הברית לכבוש את נמל דקאר שהייתה נקודה אסטרטגית ששימשה את הצי הצרפתי שתמך במשטר וישי. הניסיון שנודע בשם הקרב על דקר נכשל ופייר בואסון וכל אפריקה המערבית המשיכה לתמוך במשטר וישי. בסוף 1942 הוא הצטרף למחנה אדמירל דרלאן שמונה למושל צפון אפריקה הצרפתית על ידי צבא צרפת החופשית, למרות שבתחילה נלחם בהם כנציג שלטון וישי. לאחר רציחתו של דרלאן הוא הצטרף למחנה אנרי ז'ירו. לאחר האיחוד של גנרל ז'ירו וגנרל דה גול תחת הועד הצרפתי לשחרור לאומי , אפריקה המערבית מתאחדת תחת שלטונו של שארל דה גול.
הפדרציה התפרקה לאחר משאל העם משנת 1958 שבו המדינות השונות מצביעות על חלוקת הפדרציה לרפובליקות עצמאיות, מלבד גיאנה שהצביעה על עצמאותה. עד שנת 1960, שאר המדינות הצביעו גם כן על עצמאותם כך שהפדרציה הפסיקה להתקיים בשנת 1960. בשנת 1958 ארבע הרפובליקות וולטה עילית (היום בורקינה פאסו), דהומיי (היום בנין), ניז'ר וחוף השנהב הקימו גוף בשם איחוד סאהל-בנין שבמאי 1959 הפך לקונסיי דה ל'אנטאנט, ארגון אזורי שעליו הצטרפה גם טוגו ב-1966.
גאוגרפיה.