בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע ולאחר שמרב מיכאלי, הידועה בעמדותיה הפמיניסטיות, נבחרה לראשות מפלגת העבודה, והרשימה המשותפת עמדה בפני פיצול, החליטה מראענה להתמודד בבחירות המקדימות של המפלגה והגיעה למקום השביעי..
היו מי שראו בהתמודדותה של מראענה ביטוי לתהליכי שינוי פנימי שהיא עברה, מעין "ישראליזציה". עם זאת בחירתה של מראענה כמועמדת ברשימת מפלגת העבודה עוררה פולמוס בתוך המפלגה ומחוצה לה, שהתמקד בכמה התבטאויות של מראענה שהושמעו שנים רבות לפני כן, ובעיקר דברים שכתבה ב-2013 בתגובה לפוסט בפייסבוק בהתייחסות לצפירה ביום הזיכרון: "לא עמדתי בצפירה, הייתי בנהיגה בזמן שכל המדינה כמעט עמדה דום. אני החלטתי להמשיך לנסוע, ואלה היו 2 דקות מופלאות בזמן הצפירה". לאחר שההתבטאות צפה שוב בשנת 2021 הביעה מראענה צער על הפוסט, אמרה שזהו סטטוס ישן ועלוב שעליו היא לא הייתה חוזרת, וביקשה את סליחת המשפחות השכולות.
במפלגה העבודה היו פעילים שיצאו נגד מראענה ואף פנו לוועדת הבחירות המרכזית בבקשה לפסול את מועמדותה, אך ראשת המפלגה מיכאלי תמכה בה. בסופו של דבר לא התייצבו פעילי העבודה לדיון, כדי לא לעמוד לצידו של איתמר בן-גביר אשר ייצג את מפלגת עוצמה יהודית בעתירה דומה. ועדת הבחירות המרכזית קיבלה, על חודו של קול, את בקשת עוצמה יהודית לפסול את מועמדותה של מראענה לכנסת. על ההחלטה הוגש ערעור לבית המשפט העליון, שהחליט לא לאשר את הפסילה ברוב של שמונה כנגד אחד.
לקראת הבחירות לכנסת ה-25, התמודדה בבחירות המקדימות של מפלגת העבודה, קיבלה 7996 קולות ובזכות שיטת השריון המגדרי שהופעלה במפלגה העבודה בבניית הרשימה לכנסת, צפויה להיות משובצת במקום ה-8 ברשימה המפלגה לכנסת.
פעילות בכנסת.
לאחר שמפלגת העבודה קיבלה בבחירות 7 מנדטים, נכנסה מראענה לכנסת, וב-27 באפריל 2021 נשאה את נאום הבכורה שלה במליאה. מראענה שמה לעצמה מטרה – לפעול בכנסת למען אוכלוסיות חלשות בחברה ובהם עובדים זרים, פליטים, נשים בזנות, אנשי הקהילה הלהט"בית בחברה הערבית, נשים מוכות ועוד. היא מונתה ליושבת ראש הוועדה המיוחדת לעובדות ועובדים זרים, וכן לממלאת מקום בוועדת חוץ וביטחון, מינוי שעורר ביקורת רבה של אנשי הימין.
הצעת החוק שקידמה – חלופת מאסר לנשים ואמהות, שהגישה בעבר מרב מיכאלי – הייתה הצעת החוק הראשונה של מפלגת העבודה שאושרה בקריאה טרומית בכנסת ה-24.
במסגרת פעילותה בוועדת עובדות ועובדים זרים, הפעילה מראענה לחץ על משרד הפנים להארכת "תקופת ההתארגנות", המאפשרת הארכת אשרות של עובדות ועובדים זרים שכבר נמצאים בארץ, ובכך סייעה בהקלת המשבר שנוצר בענף הסיעוד מאז פרוץ מגפת הקורונה.
בנוסף, מראענה פועלת לקידום וסיוע לקהילת הלהט"ב הערבית, ואף הזמינה לראשונה את נציגי הקהילה לכנסת. יחד עם גורמים ממשלתיים שונים, היא פועלת לגבש תוכנית שתיתן מענה לצרכים הייחודיים של הקהילה הזו, אשר לא זוכה להתייחסות ייחודית מצד הרשויות. בפברואר 2022, בעקבות פעילותה של מראענה, סיכמו משרד הרווחה והמשרד לשוויון חברתי להקים מקלט חירום לנוער להט"בי באחת הערים המעורבות, שהצוותים המקצועיים בו יהיו דוברי ערבית.
זמן קצר אחרי שפרצה המלחמה באוקראינה, בסוף פברואר 2022, החלו להגיע לישראל פליטים רבים, חלקם זכאי חוק השבות וחלקם לא. בעקבות טענות על קשיים שמערימים פקידי רשות האוכלוסין וההגירה על כניסת פליטים ארצה, ואף על מקרים שבהם פליטות וילדיהן נכלאו ולא הורשו להיפגש עם עורכי דין, ניצלה מראענה את חסינותה הפרלמנטרית, ביקרה בנתב"ג, עקבה אחרי אופן הטיפול במסורבי הכניסה ופעלה לשיפור התנאים והסרת ההגבלות. במסגרת תפקידה כיו"ר הוועדה המיוחדת לעובדים זרים, נאבקה מראענה לאפשר לפליטים לעבוד בארץ באופן חוקי, ובחודש מאי 2022 ניאות לכך משרד הפנים בראשות השרה איילת שקד.
חיים אישיים.
מראענה נשואה לבועז מנוחין, איש היי-טק יהודי-ישראלי, קיבוצניק לשעבר. להם בת משותפת. הם מתגוררים ביפו.
סרטיה.
מרעאנה כתבה את התסריט עבור הסרטים הבאים וביימה אותם. תפקידיה הנוספים יצוינו בסוגריים.
הוקרה.
הפרסים הרבים שקיבלה מראענה על כל אחד מסרטיה, בישראל ומחוצה לה, מפורטים בצמוד לשמות הסרטים ברשימה שלעיל. בנוסף על אלה קיבלה מראענה גם פרסים והוקרה כמפורט כאן:
פרסים נוספים:
רשימות "המשפיעות":
האנרכיה
האנרכיה (באנגלית: The Anarchy) היא השם המקובל בהיסטוריה של אנגליה לתקופת מלחמת האזרחים והשלטון הבלתי יציב שהתרחשה בין השנים 1135–1154, תקופת שלטונו של סטיבן, מלך אנגליה.
רקע.
סטיבן היה אחיינו המועדף של המלך הנרי הראשון (שלט בשנים 1100–1135). לאחר שבנו החוקי היחידי של הנרי מת בשנת 1120 באסון הספינה הלבנה, הנרי מינה את בתו, מתילדה, כיורשת העצר ואף הכריח מספר פעמים את כל ברוניו, כולל סטיבן, להישבע לה אמונים. הניסיון להבטיח את השלטון של מתילדה עלה בתוהו, שכן עד אותה תקופה לא שלטה אישה באנגליה. המצב החמיר כאשר היא נישאה לז'ופרואה החמישי, רוזן אנז'ו, שזכה לשם רע באנגליה, בעיקר בעקבות היותו מאנז'ו, שמנהיגיה עוררו סלידה בקרב הנורמנים בעקבות נסיונותיהם לכבוש את הדוכסות של נורמנדי.
עם מותו של הנרי בשנת 1135, סטיבן נחפז לאנגליה. חרף העובדה שמרבית הברונים נטו לבחור באחיו הבכור תיאובולד, נכנס סטיבן במהירות ללונדון והוכתר למלך על ידי אנשי העיר, שראו את בחירת המלך כזכותם העתיקה. משם עבר סטיבן לווינצ'סטר, שם בעזרת אחיו הבישוף הנרי, זכה לכספם ותמיכתם של השופט הראשי רוג'ר מסולסברי ושל הארכיבישוף ויליאם קורבייל ולפיכך לתמיכתה של הכנסייה. הברונים העדיפו את סטיבן על פני מתילדה ולכן קיבלו על עצמם את שלטונו.
האירועים.
ההתנגדות העיקרית לסטיבן הגיעה בתחילה מכיוון רוברט מגלוסטר, בנו הממזר של הנרי, שקיווה לזכות במלוכה בעצמו. מאחר שהכנסייה תמכה בהכתרתו של סטיבן, יהבה העיקרי של מתילדה נתלה בדודה, דייוויד הראשון מלך סקוטלנד שפלש בשמה לנורת'מברלנד, מחוז בצפון אנגליה, שם התחולל בשנת 1138 הקרב על סטנדרד בו הפסיד המלך דייוויד לארכיבישוף של יורק שנלחם בשמו של סטיבן.
מאוחר יותר באותה שנה, רוברט מגלוסטר כרת ברית עם מתילדה. סטיבן ביצע בינתיים סדרה של החלטות גרועות, שגרמה לסלידה בקרב תומכיו הקודמים. אחיו של סטיבן, הנרי הבישוף של ווינצ'סטר, פנה נגדו בעקבות מעצרם של כמה בישופים ידועים באנגליה, מהלך שהנרי פירש כמתקפה ישירה על הכנסייה.
ב-1139 פלשה מתילדה לאנגליה והתבצרה בטירת ארונדל בדרום אנגליה. סטיבן אישר לה לנוע לבריסטול, מחוז במערב אנגליה, ולהיפגש עם רוברט מגלוסטר, על מנת לרכז את כל אויביו באזור אחד. מתנגד בולט נוסף לשלטונו של סטיבן, רנולף מצ'סטר, התקדם לכיוון לינקולן וכבש אותה. אף על פי שלכאורה היה סטיבן ביחסי שלום עם רנולף, הוא נענה לדרישת אנשי לינקולן לתקוף את הטירה שהחזיק רנולף. רנולף, שקיבל את הידיעה על התקפתו הצפויה של סטיבן, הצליח לצאת מהטירה, לאסוף כוחות ולחבור לחותנו, רוברט מגלוסטר. דבר זה הוביל ב-2 בפברואר 1141 לקרב על לינקולן, הקרב העיקרי של המאבק, בו נחל סטיבן תבוסה ונכלא כעציר בבריסטול.
מתילדה שלטה זמנית מלונדון, אך בשל יוהרתה רכשה שם מתנגדים והיא חשה מחויבת לעזוב את הבירה, ולעבור לאוקספורד. בספטמבר 1141, לאחר ניסיון הפיכה, נפל רוברט מגלוסטר לידי אשתו של סטיבן, מתילדה מבולון. המלכה הזמנית מתילדה החליטה להחזיר את רוברט ובתמורה שחררה את סטיבן, שחזר לכס המלכות. עתה שלט סטיבן ברוב המלכות, וצר על מתילדה בטירת אוקספורד. מנוסתה של מתילדה לוולינגפורד באישון הלילה, הפכה אגדית.
חוסר השקט נמשך בתקופת שלטונו של סטיבן, גם לאחר חזרתה של מתילדה לאנז'ו בעקבות מותו של רוברט ב-1147. בזמן מהפכות השלטון ומלחמות האזרחים, נהגו הברונים והרוזנים ביד קשה בווסאלים, ללא אכיפה ומשטר מצד המלוכה. בנוסף למאבקי השלטון ומלחמת האזרחים, סבלה אנגליה מבצורת קשה במשך שנים ולכן נקראה תקופה זו גם בשם "חורף 19 השנים". ברשומות האנגלו-סקסיות, ישנה עדות המתארת את מלחמת האזרחים ואת הסבל הנגרם בעקבותיה. על פי הרשומות, בשל היעדר יציבות שלטונית והעדר ביטחון כולל, קרויה תקופה זו "האנרכיה".
בהמשך אותה תקופה, לקה סטיבן בבריאותו וספג מכה נוספת כאשר בנו, יורשו המועדף, מת בפתאומיות בשנת 1153. בנה של מתילדה, שיהפוך מאוחר יותר להנרי השני מלך אנגליה, הפך למצביא מוכשר ומתנגד נחוש לסטיבן, והגיע לאנגליה בכוונה לכבוש את השלטון. בברית וינצ'סטר (הידועה גם כברית וולינגפורד) עליה חתמו השניים בנובמבר 1153, הכיר סטיבן בהנרי השני כיורש העצר. בעקבות מהלך זה חוזקו השמועות שהנרי השני הוא בנו הביולוגי של סטיבן, שכן לסטיבן היה בן נוסף שהתעתד להיות יורש העצר ואף על פי כן, התואר ניתן להנרי השני. אולם, לא נתגלו ראיות לקשר דם בין השניים.
ברית וינצ'סטר, ועלייתו לשלטון של הנרי השני בשנת 1154 סימנו את סופה של תקופת האנרכיה.
אחריות משתף ומשדל