בבמרץ 2008 שונה שמה של החברה לשמה הנוכחי: "אן.אם.סי יונייטד אנטרטיינמנט בע"מ".
את שנת 2009 סיימה החברה עם הפסד תפעולי של 12.8 מיליון שקל, לאחר ירידה של 20% במכירות דיסקים באותה שנה.
בספטמבר 2010 הכריזה החברה על הקמת חנות מוזיקה דיגיטלית, בשיתוף אתר "וואלה!", במתכונת של דמי מנוי חודשיים. עם השקתו ביוני 2011, נמכרו בו גם שירים בודדים להורדה במחיר של החל מ-4 שקלים. השירות לא זכה להצלחה ונסגר תוך זמן קצר.
בינואר 2011 יצאה החברה למאבק נגד ערוץ שנפתח באתר YouTube, אליו הועלו וידאו קליפים של שירים ישראלים משנים עברו, אשר הוגדרו על ידי מנהל הערוץ כ"נוסטלגיה ישראלית". NMC טענה לבעלות על זכויות היוצרים על אותם קטעי וידאו וכתוצאה מהתנגדותם למהלך, הוסרו מהרשת כאלף חמש מאות מהסרטונים. במקביל הודיע על תוכנית להקמת אתר משלה להפצת מוזיקה דרך רשת האינטרנט. לאחר שאתר YouTube החל לאכוף זכויות יוצרים ולשלם תמלוגים חזרה לשתף פעולה איתה.
ב-1 בפברואר 2012, לראשונה מאז הקמתה, פתחה החברה מחלקה בשם "NMC Live", המייצגת אמנים ישראלים ומארגנת הופעות. בהמשך, בשנת 2015 פתחה החברה מחלקה בשם "NMC young" המייצגת אמני ילדים ומשווקת הופעות של כוכבי הילדים, בנוסף, "NMC young" מייצגת את כוכב הילדים "מני ממטרה" בשיתוף עם יובל המבולבל (יובל שם-טוב).
רכישות.
באוקטובר 2008 רכשה את הפעילות בישראל של רשת השכרת סרטי הווידאו "בלוקבסטר", תמורת 6.8 מיליון שקל. NMC סגרה את רשת "בלוקבסטר" בדצמבר 2011.
ב-29 בדצמבר 2008 חתמה החברה על הסכם לרכישת מלוא הבעלות על הד ארצי, תמורת ארבעה מיליון שקלים. הרשות להגבלים אישרה את הרכישה בתנאים מגבילים במרץ 2009, מאחר שהרכישה איחדה את שתי חברות התקליטים הגדולות ביותר שפעלו בישראל. הד ארצי הייתה גם בעלת זיכיון רשת חנויות "טאוור רקורדס" בישראל, מאז 1998. היא סגרה את כל סניפי רשת המוזיקה "טאוור רקורדס" במהלך 2012.
ב-30 באוקטובר 2011 הודיעה החברה על רכישת חברת ההפקות "טלעד".
בשנת 2017 החברה רכשה את מפיקי ה"פסטיגל" ו"מותק של פסטיבל" מיקי וירון פלד בעלי חברת ההפקה "סולן הפקות".
בשנת 2019 החברה רכשה את חברת "טלית תקשורת" לאחר שיהודה טלית הלך לעולמו ועמרי בץ עזב את החברה.
בשנת 2021 החברה רכשה את חברת התוכן לילדים מבית היוצר של יובל המבולבל (יובל שם-טוב) וכוכבי הילדים הנקראת "יוקיד" (או באנגלית: YOUKID).
מסחר בבורסה.
בשנת 1993 החברה הנפיקה לראשונה את מניותיה בבורסה בתל אביב והפכה לחברה ציבורית, ומכספי ההנפקה נבנה "בית NMC" בראשון לציון. בשנת 2005 מכרה החברה את הבניין בהפסד, אך המשיכה להחזיק בו מספר משרדים בשכירות.
בחודש יוני 2011 רכשה חברת יונייטד קינג, שהחזיקה עד אז ב-75.41% ממניות החברה, את יתרת 22.51% המניות שהוחזקו על ידי הציבור (למעט 2.08% שהמשיכו להיות מוחזקים על ידי משה אדרי, אחד משני השותפים ב"יונייטד"). לאחר רכישה זו חדלה אן־אם־סי להיסחר בבורסה ומאז היא חברה פרטית.
עיראק סווידאן
עיראק סווידאן (בערבית عراق سويدان) היה כפר ערבי בשפלה הדרומית, כ-11 קילומטרים ממזרח לאל-מג'דל (היום אשקלון), בסמוך לכביש פאלוג'ה - אל-מג'דל (היום כביש 35 בקטע מקריית גת לאשקלון), בגובה כ-100 מטר מעל פני הים. הכפר היה שייך לנפת עזה שבמחוז עזה. על פי סקר הכפרים שנערך בשנת 1945, שטחי אדמותיו היו 7,529 דונם והוא מנה 660 נפשות. בסמוך שוכנת מצודת משטרה בריטית שנקראה על שם הכפר, משטרת עיראק סווידאן (כיום מצודת יואב).
לפי תוכנית החלוקה נכלל הכפר בשטח שיועד להקמת מדינה ערבית. במלחמת העצמאות פלש צבא מצרים לכפר, אולם ב-9 בנובמבר 1948, בעקבות כיבוש משטרת עיראק סווידאן במהלך מבצע שמונה, כבשה חטיבה 8 את מרחב הכפר.
תושבי הכפר נטשו אותו בהוראת מנהיגיהם לאחר פלישת צבא מצרים על מנת לסייע לצבא הפלישה להחזיק במקום.
משטרת עיראק סווידאן שכנה בחלקו המערבי של כיס פלוג'ה ועם נפילתה צומצם שטחו של הכיס למרחב הכפרים עיראק אל-מנשייה ופאלוג'ה.
עיראק סואידן
מסטיסוס
מלחמת הודו-סין הראשונה
מלחמת הודו-סין הראשונה התרחשה בהודו-סין בין 19 בדצמבר 1946 ל-1 באוגוסט 1954 בין צרפת לבין הוייט מין בפיקודם של הו צ'י מין ווו נגויין גיאפ. מרבית הלחימה התרחשה בטונקין - החלק הצפוני של וייטנאם, אך התנהלו קרבות גם בשאר שטחי וייטנאם, ואף באזורים נוספים של הודו-סין הצרפתית, כמו לאוס וקמבודיה.
לאחר שאזור הודו-סין נתפס מחדש על ידי צרפת לאחר מלחמת העולם השנייה, מרדו אנשי הוייט מין נגד השלטון הקולוניאלי הצרפתי בשטחי הודו-סין שבמהלך מלחמת סין–יפן השנייה נכבשו בידי היפנים. השנים הראשונות למלחמה התאפיינו בעיקר במרידות קטנות באזורים הכפריים נגד השלטון הצרפתי. אלא שלאחר שהכוחות הקומוניסטים של סין הגיעו עד גבולה הצפוני של וייטנאם ב-1949, החלה מלחמה בהיקף מלא, כששני הצדדים מצוידים בנשק מתקדם שסופק על ידי ארצות הברית, ברית המועצות וסין.
הכוחות הצרפתיים כללו חיילים מהמושבות הצרפתיות שבצפון אפריקה, מרוקו, אלג'יריה, תוניסיה, חיילים מהשטחים הצרפתיים שבדרום-מזרח אסיה, כמו לאוס וקמבודיה, וקבוצות מיעוט וייטנאמיות שתמכו בצרפת, וכן יחידות מקצועיות של אירופאים מהלגיון הצרפתי. המלחמה לא נהנתה מתמיכה בצרפת, וכונתה בה לעיתים "המלחמה המטונפת" (la sale guerre), בעיקר בידי קומוניסטים ואינטלקטואלים צרפתיים שמאליים כז'אן-פול סארטר.
האסטרטגיה הצרפתית לדחוק את הווייט מין לתקוף בסיסים צרפתיים מוגנים היטב באזורים מרוחקים פעלה היטב בקרבות כדוגמת קרב נה סאן, אך המחסור באמצעי בנייה (במיוחד בטון), בטנקים ובכיסוי אווירי אפקטיבי, מנעו הגנה יעילה של הכוחות הצרפתיים. הצרפתים הובסו וספגו אבדות כבדות במרבית היחידות הלוחמות שלהם, וזאת בעיקר כתוצאה מלוחמת גרילה ומתקיפות ממארבים שהטמינו לוחמי הוייט מין.
לאחר תום המלחמה התכנסה ועידה בז'נבה, שהחליטה, ב-21 ביולי 1954, על חלוקה זמנית של וייטנאם לאורך קו הרוחב 17, כך שהשטח שמצפון לו הועבר לידי הוייט מין תחת שליטת הו צ'י מין, והשטח שמדרום לו הפך לדרום וייטנאם תחת שלטון המלך באו דאי. שנה אחר-כך הודח המלך על ידי ראש הממשלה שלו נו דין דיים, והוקמה הרפובליקה של דרום וייטנאם. סירובו של דיאם לשאת ולתת עם הצפון על בחירות כלליות ב-1956, אף שכך נקבע בוועידה שהתכנסה בז'נבה, ושאיפתו של הו צ'י מין להשתלט על הדרום ולהפוך את וייטנאם כולה למדינה קומוניסטית תחת שלטונו, הובילו בסופו של דבר לפריצתה של מלחמת הודו-סין השנייה, היא מלחמת וייטנאם, ב-1959.
רקע.
ההתיישבות הצרפתית באזור הודו-סין, אשר שכנה בשטחם של לאוס, קמבודיה ווייטנאם, החלה בשליחויות מיסיונריות קתוליות במאה ה-16 ונמשכה בתמיכת מיעוט מקומי שהתנצר. מאוחר יותר התפשטה ווייטנאם והפכה לאימפריה ששלטה על כל האזור והתייחסה בחוסר סובלנות לזרים. ב-1858 נקט נפוליאון השלישי במהלך צבאי שנמשך עד 1888 והסתיים בהשתלטות צרפת על האזור הגאוגרפי שכונה "הודו-סין". ההשתלטות הקולוניאלית שנמשכה כמאה שנה, העשירה את כלכלת צרפת. הקולוניה לא הפכה למושבת התיישבות, אלא נותרה מקור כוח שלטוני-כלכלי-תרבותי.
המצב בצרפת ערב מלחמת הודו-סין.
מלחמת הודו-סין התנהלה 15 אלף קילומטר מצרפת. השלטון בצרפת שאחרי מלחמת העולם השנייה לא יציב, הכלכלה ההרוסה ודעת הקהל הצרפתית אדישה למדיניות החוץ. בנוסף הייתה מגמה הכללית של דה-קולוניזציה של מעצמות. הצירוף של מוטיבציה נמוכה ודלות באמצעים הקשה על השלטון הקולוניאליסטי הצרפתי להגדיר אסטרטגיית פעולה ברורה בלחימה בהודו-סין.
המצב הגאופוליטי ערב מלחמת הודו-סין.
בתום מלחמת העולם השנייה ארצות הברית נקטה בעמדה נייטרלית לגבי הסכסוך בחבל הודו-סין, והעדיפה להתמקד בשיקום כלכלת אירופה ההרוסה (תוכנית מרשל). עם עליית הגוש הסובייטי והאיומים הגלויים מצד ברית המועצות כלפיה, ארצות הברית נתנה תמיכתה המדינית כלכלית לצרפת להמשך פעילויותיה בחבל הודו-סין כנגד המחתרת המזוהה עם הגוש הקומוניסטי.
המצב בווייטנאם ותנועות ההתנגדות הלאומיות.
כבר בתחילת המאה ה-20 קמו תנועות התנגדות לשלטון הקולוניאליסטי. לקראת פרוץ מלחמת העולם השנייה ב-1939 הגיע המהפכן הקומוניסטי הו צ'י מין מצרפת והקים ארגון גג לכל תנועות ההתנגדות הלאומיות הווייטנאמיות - ה"וייט מין". התנועה מתחילה בתעמולה לאומנית ומאוחר יותר בלחימת גרילה נגד השלטון הקולוניאליסטי.
השתלטות יפן על הודו-סין.
בתחילת מלחמת העולם השנייה, יפן הציבה אוגדות בגבול עם המושבה ואיימה בגלוי על צרפת. צרפת - תחת משטר וישי - חתמה הסכם עם יפן על מתן חסות צבאית על רוב המושבה. מטרת יפן הייתה גירוש המעצמות המערביות מהאזור. עם שחרור צרפת ב – 1944, יפן הבינה שהיא צועדת לקראת הפסד במלחמה והחליטה לצאת למתקפת פתע נגד הישות הצרפתית על מנת למנוע חזרתה לאזור הודו-סין. היא הצליחה ליצור ואקום פוליטי והקימה תחת חסותה את ווייטנאם הריבונית, ועם כניעת יפן ווייטנאם הפכה לעצמאית.
סוף מלחמת העולם השנייה.
בהסכמי פוטסדאם שלאחר המלחמה, המושבה חולקה בין סין לבריטניה שהעבירו את השליטה בחזרה לצרפת. המתקפה היפנית חשפה את חולשתה של צרפת לאיומים, והו צ'י מין ראה בשלטון צרפתי דרך סלולה לעצמאות.
פריצת המלחמה ומהלכה.
במרץ 1946 הכירה צרפת באוטונומיה בלאוס וקמבודיה, ובריבונות בווייטנאם תחת חסות צרפתית למשך חמש שנים. הזרוע הצבאית של התנועה הלאומית בראשות הו צ'י מין התמרדה והשתלטה על צפון ווייטנאם בתמיכת סין.