מארטי ווב ביצעה גרסת כיסוי לשיר, באלבומה "Won't Change Places" (1985), וכן כללה אותו גם באלבומה משנת 1995 "Music and Songs from Evita". ג'ו פרנסיס מ-AllMusic החמיא לה על הקלטה זו. הזמרת שינייד או'קונור כללה את "Don't Cry for Me Argentina" באלבומה "Am I Not Your Girl" (1992). גרסתה זכתה לתגובות מעורבות; ג'וי פרס, מהמגזין "Spin", תיארה את ביצועה כ-"התנצלות מלודרמטית סוחפת ... לאו'קונור יש ייעוד. אובססיבית עם טוהר ועם אמת, היא מציבה את עצמה איפשהו בין ישו לבין מרים הבתולה, כבעלת חזון א-מינית שסבלה קשור עם הכאב של אירלנד ושל שאר העולם". השיר הופץ כסינגל, והגיע למקום 31 בבלגיה ולמקום 44 בהולנד. גרסת פאנק רוק הוקלטה על ידי הלהקה האלטרנטיבית Me First and the Gimme Gimmes בשנת 1999, עבור אלבום האולפן השני שלהם, "Are a Drag". אנגוס קרגיל, מחבר "Hang the DJ: An alternative book of music lists", הופתע מהביצוע הזה, ואמר כי "יש כאן משיכה אפילה, כמו המחשבה של לקחת מלמד בקר לסבתא שלך".
אחיו הצעיר של אנדרו לויד ובר, נגן הצ'לו ג'וליאן לויד ובר, ביצע את השיר באלבומו משנת 2001, "Lloyd Webber Plays Lloyd Webber". גרסה נוספת הוקלטה בשנת 2010, על ידי שחקני סדרת הטלוויזיה "Glee", ליאה מישל וכריס קולפר, כשהם מגלמים את דמויותן של רייצ'ל ברי וקורט האמל בהתאמה. השניים ביצעו דואט, כאשר כל אחד שר בית אחר של השיר. גרסאות הסולו שלהם נכללו באלבום "Glee: The Music, The Complete Season Two", והגיעו למקום 67 בבריטניה ולמקום 97 בארצות הברית. הרביעייה הבינלאומית Il divo הקליטה את השיר באלבומם משנת 2011, "Wicked Game", וביצעה אותו גם בהופעות חיות של ההרכב בסיבובי הופעות. בן וולש, מבקר של "The Independent", כתב כי הקול של ההרכב מתאים לביצוע שירי מחזמר כגון "Don't Cry for Me Argentina". ניקול שרזינגר ביצעה את השיר בהופעה חיה במופע המחווה "Andrew Lloyd Webber: 40 Musical Years". לואיס וירטל מה-The Backlot החמיאה לה על שירתה, וכתבה כי "היה צריך לראות [את הופעתה] על מנת להאמין, בעוד קולה הצלול כקריסטל של שרזינגר ממריא כמו כידון נוצץ".
ביצועה של מדונה.
רקע.
בשנת 1996, מדונה כיכבה בעיבוד הקולנועי של המחזמר "אוויטה" לסרט קולנוע מוזיקלי באותו השם, בתפקיד הראשי של אווה פרון. במשך זמן רב מדונה רצתה לגלם את התפקיד, ואף כתבה לבמאי הסרט אלן פארקר, והסבירה לו מדוע היא תהיה מושלמת לתפקיד. לאחר שסוכם כי תבצע את התפקיד, היא עברה הכשרה קולית עם המאמנת ג'ואן ליידר, שכן "אוויטה" דורשת מכל אחד מהשחקנים שישיר את הקטעים שלו. ליידר ציינה כי הזמרת "נאלצה להשתמש בקול שלה באופן שהיא מעולם לא השתמשה בו לפני כן. 'אוויטה' היא תיאטרון מוזיקלי אמיתי - ... אופראי, במובן מסוים". מהרגע שהוחתמה לסרט, מדונה הביעה עניין בהקלטת גרסת ריקודים לשיר "Don't Cry for Me Argentina". על פי היחצ"נית שלה, לי רוזנברג, מדונה "לא כתבה את המוזיקה ואת המילים של השיר, אך היא רצתה את חתימתה עליו ... הדרך הטובה ביותר לעשות את זה היא להיכנס לאולפן הקלטות ולעבוד על רמיקס".
לשם כך, באוגוסט 1996, כאשר עדיין נמשכה העבודה על הפסקול של הסרט, מדונה שכרה את הטכנאים פבלו פלורס וחבייר גרזה. על פי פלורס, הזמרת רצתה משהו אשר "יהיה [מוזיקה ל]ריקוד, אבל נאמן לסרט ולארגנטינה, עם תחושה לטינית". מדונה עצמה אמרה שהיא רוצה שלרמיקס יהיו "טעם ואלמנטים לטיניים של מוזיקת הטנגו". הרמיקס הושלם במשך שבועיים במיאמי ובלוס אנג'לס. מדונה הייתה צריך להקליט מחדש את שירתה באנגלית ובספרדית, כן בנדונאון ארגנטיני התווסף לפתיח של השיר. תחת השם "מיאמי מיקס", השיר נשלח לתחנות רדיו ותקליטנים בסוף דצמבר 1996 ופורסם באופן רשמי כסינגל השני של הפסקול ב-4 בפברואר 1997. בארני קילפטריק, סמנכ"ל הקידום של חברת התקליטים של האחים וורנר, אמר כי "הסיבה היחידה שמיקס זה נעשה הייתה כדי לרצות את מצעד הרדיו Top 40 [...] מאחר שיש לנו אלבום כפול של הפסקול, אנחנו מעוניינים למכור אלבומים, לא סינגלים". האחים וורנר רצו ליצור באז לסרט עם השיר, לא עם הרמיקס של הסינגל. היו גם שיחות על שחרור מיני-אלבום, אשר יכיל גרסאות רמיקס של "Buenos Aires", "Don't Cry for Me Argentina" ו-"Another Suitcase in Another Hall", אך תוכניות אלו לא יצאו אל הפועל.
הלחנה והקלטה.
הקלטות השירים של הסרט והפסקול החלו בספטמבר 1995, והתקיימו באולפני CTS בלונדון עם מדונה, בליווי עמיתיה לסרט - השחקנים אנטוניו בנדרס וג'ונתן פרייס. עם זאת, התעוררה בעיה כאשר מדונה לא חשה בנוח להקליט את ביצועיה בו-זמנית עם תזמורת של 84 נגנים בתוך האולפן. היא הייתה רגילה להקלטות בהן המוזיקה מוקלטת מראש, ואין מוזיקאים שמקשיבים לה. כמו כן, בניגוד להקלטות קודמות בהן נטלה חלק, הפעם הייתה לה מעט מאוד, אם בכלל, שליטה על הפרויקט; "אני רגילה לעבוד על השירים שלי וכשאני נכנסת לאולפן, לבחור את הנגנים ולומר מה נשמע טוב או ומה לא [...] לעבוד על ארבעים ושישה שירים עם כל כך הרבה אנשים מעורבים, כשאין לי מילה - נדרשתי להתרגל לזה", היא נזכרת. לפיכך, התקיימה פגישת חירום בין פרקר, וובר ומדונה, שבה הוחלט שהזמרת תקליט את ביצועיה באולפן אחר מזה שבו תוקלט התזמורת. כמו כן, הוחלט על ההפסקות שתיקח בין הקלטות.
לדברי הזמרת, היא הייתה לחוצה מאוד במהלך היום הראשון של ההקלטות. היא מצאה את עצמה "מאובנת" כאשר הגיע הזמן לבצע את השיר; "היה עלי לי לשיר 'Don't Cry For Me Argentina' מול אנדרו לויד ובר [...] הייתי בבלאגן והתייפחתי לאחר מכן. חשבתי שעשיתי עבודה נוראית", היא נזכרת. הגרסה הסופית שהוקלטה הייתה דומה מאוד לגרסה המקורית של קובינגטון, אף על פי שהיה לה קצב הרבה יותר מהיר, שכן השיר נוצר בסגנון פופ, והיה מכוון מראש לקהל של סצנת המוזיקה העכשווית.
ביקורות.
עם הפצתו, השיר זכה לביקורות חיוביות, בדרך כלל. גיי' רנדי טאראבורלי, מחבר הספר "Madonna: An Intimate Biography", כתב כי "כאוויטה פרון [...] היא גמישה וחזקה, ולא נשמעה בכלל שאיננה במקומה". הסופרת לוסי או'בריאן, כתבה בספרה "Madonna: Like an Icon" שאף על פי שלשירה של מדונה חסר מורכבות רגשיות במנגינה, היא בכל זאת יצרה גרסה "משכנעת", "עד לסיום התזמורתי הגדול שלה". סאל סינקמאני, מהמגזין "Slant", כתב: "ללא ספק אחד מהביצועים הקוליים הגדולים ביותר של מדונה עד היום; הפרשנות הדרמטית של הזמרת לשיר הנושא הבלתי רשמי של אוויטה הייתה הן נאמנה והן מוזר מבחינה אוטוביוגרפית". עבור הלוס אנג'לס טיימס, דייוויד גריטן כתב כי נשמע שלמדונה מאוד נוח עם "שיר השיא של המחזמר, Don't Cry for Me Argentina". ג'ורג' האטזה ("Reading Eagle") כתב כי "[מדונה] שרה את Don't Cry for Me Argentina בקונטרה אלט יפיפה ומצמרר". ג'יי. די. קונסידין ("The Baltimore Sun") כתב ששיר זה היה אחד מ"השירים הגדולים" של הפסקול. בסקירת הניו יורק טיימס של אוויטה, ג'נט מסלין כתבה שהשיר מושר באופן "מעקצץ". פיטר טרוורס מהרולינג סטון כתב: "מדונה, ייאמר לזכותה, מצליחה להעלות מופע מרשים. היא שרה, היא רוקדת טנגו [...] היא אפילו שרה Don't Cry for Me Argentina".
מתיו ג'ייקובס (הפינגטון פוסט) דירג את השיר במקום 26, ברשימת הלהיטים של מדונה. ג'ייקובס כינה את השיר "אחד השירים החשובים ביותר של מדונה", והחשיב אותו כנקודת המעבר מ"מדונה הסקסית" ל"מדונה לקהל בוגר". באופן דומה, אנני זאלצקי ("Spin") כתבה שלביצוע יש ניואנסים, אך השיר מביא גאווה ומסמן את תחילת השלב הרציני בקריירה של מדונה, שלב שבו היא מאזנת היטב בין גנדרנות-נעורים לבין מראה בוגר. חוזה פ. פרומיס מ-Allmusic שיבח את גרסת ה-"מיאמי מיקס" של השיר; "[השיר] הפך לשיר ריקודים מלהיב וזורם", תוך שהוא מדגיש את "הופעתה הבאמת נרגשת של מדונה", אשר "הרתיחה מבקרי מוזיקה טרחניים, אך שימחה את אוהדיה [של מדונה] ואת הציבור הרחב". בסקירתו של "GHV2" - אוסף הלהיטים השני של מדונה משנת 2001, סטיבן תומאס ארלוויין (AllMusic) מתח ביקורת על השיר, שכן הוא חש שהשיר לא מוצא את מקומו בין שיריה האחרים של מדונה; "עצם הנוכחות של Don't Cry for Me Argentina [...] מרגישה פשוט לא בנוח ליד שאר המוזיקה המודרנית". ביקורת שלילית הגיעה גם מאלכס נידהאם (NME), שכתב: "בשנת 1996 מדונה הפכה מהר למקבילת מוזיקת הפופ של נורמה דזמונד משדרות סאנסט, הצווחת: אני עדיין גדולה! זו רשימת הלהיטים שנעשתה לקטנה!"; כמו כן כתב כי "Don't Cry for Me Argentina היה מסריח אז, ועדיין מסריח גם עכשיו".
מצעדי פזמונים.