ג'ונס ניהל בית חרושת לייצור טבק בטנסי בגיל ארבע עשרה, ובגיל 19 כבר היה אחראי על מגרשי הקורות של דודו. כעבור חמש שנים, לאחר שמת דודו מ. ט. ג'ונס, עבר ליוסטון כדי לנהל את האחוזה שהותיר אחריו הדוד ופתח חברה לעצים, שחיש מהר החלה לשגשג. במהלך תקופה זו ייסד ג'ונס חברה פרי עמלו בשם "חברת סאות' לאמבר" (South Lumber Company). במקביל התמקצע בנדל"ן ובבנקאות. עיסוקיו בתחום הבניינים המסחריים ביוסטון כללו בנייני משרדים, גורדי שחקים, בתי מלון ודירות ובתי קולנוע. הוא הקים את "בניין פוסטר", מטה העיתון "יוסטון כרוניקל" (Houston Chronicle) בתמורה ל-50% מהשליטה בעיתון, עליו השתלט לגמרי ב-1926.
התפקיד החשוב ביותר של ג'ונס היה בתאגיד לשיקום פיננסי (RFC) בין השנים 1932–1939, סוכנות ממשלתית פדרלית שנוסדה במקור בממשל הרברט הובר, אשר מילאה תפקיד מרכזי במאבק ב ובמימון התרחבות התעשייה במהלך מלחמת העולם השנייה. לאחר שהובר מינה לראשונה את ג'ונס לתאגיד, הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט הרחיב את סמכויות ה-RFC וקידם את ג'ונס לראש הסוכנות ב-1933. ג'ונס היה אחראי על הוצאת 50 מיליארד דולר אמריקני להמרצת התעשייה, בין היתר באמצעות מימון מסילות ברזל ובניית מפעלי תחמושת. ב-1939 התפטר מהתאגיד לשיקום פיננסי כדי לעמוד בראש סוכנות ההלוואות הפדרלית.
הוא כיהן כמזכיר המסחר של ארצות הברית בשנים 1940–1945, תפקיד שמילא במקביל להיותו ראש התאגיד לשיקום פיננסי. עם הסמכות המשולבת של תפקידים פדרליים שונים אלה, ניתן לומר כי ג'ונס נמנה בין האישים החשובים והחזקים באמריקה, מה שעשוי להתבטא בכינוי "ישו ג'ונס" אשר העניק לו רוזוולט. למעשה, כבר בעשור השני של המאה ה-20 הוצע לג'ונס תפקיד מזכיר המסחר בידי הנשיא וודרו וילסון אך ג'ונס העדיף להישאר ביוסטון ולהתמקד בפעילותו העסקית. במהלך הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1940 נשקלה מועמדותו לתפקיד סגן הנשיא כעמיתו למירוץ של הנשיא, אך רוזוולט ראה בג'ונס שמרן מדי כדי להגשים את האידאולוגיה שלו.
לאחר שעזבו את וושינגטון הבירה, ג'סי ומרי ג'ונס התמקדו בנדבנות, תוך שהם עובדים באמצעות ב"יוסטון אנדוומנט", מוסד ללא כוונת רווח שהקימו בשנת 1937. אף שמרבית הפעילות הפילנתרופית שלהם התמקדה בטקסס, חלקה הייתה גם במסצ'וסטס ובטנסי. חלק גדול מנדבנותם בא לידי ביטוי בחינוך, דרך תרומות גדולות לבית הספר לעסקים באוניברסיטת דרום טקסס והקמת מכללת ג'ונס באוניברסיטת רייס. עם זאת, הם גם תרמו תרומות משמעותיות לבתי חולים ולאמנויות. בניינים רבים ביוסטון נקראים על שם ג'סי ג'ונס, כולל מרכז מוזיקה במרכז העיר יוסטון המכונה "ג'ונס הול".
MRC Data
MRC Data (לשעבר Nielsen SoundScan ו-Nielsen Music Products) היא חברה המייבאת נתוני מכירות מוזיקה. החברה, שנוסדה בשנת 1991 על ידי מייק פיין ומייק שאלט, אוספת מידע אודות המכירות באופן שבועי ומפרסמת את המידע בכל יום ראשון עבור מכירות אלבומים, ובכל יום שני עבור מכירות של שירים. בין צרכני החברה נמצאות חברות תקליטים, חנויות מוזיקה, מפרסמים עצמאיים, חברות טלוויזיה ומנהלי אמנים.
החברה היא מקור המידע אודות מכירות עבור מצעדי המוזיקה של המגזין האמריקאי בילבורד.
Nielsen SoundScan
נילסן סאונדסקאן
הבחירות הכלליות בדנמרק 2007
הבחירות הכלליות בדנמרק 2007 נערכו ב־13 בנובמבר 2007. לאחר הבחירות, ראש הממשלה המכהן אנדרס פוג רסמוסן נבחר לכהונה נוספת כראש ממשלה.
תוצאות הבחירות.
תוצאות הבחירות הניבו למפלגת העם הסוציאליסטית את הגידול המשמעותי ביותר בכמות המושבים בפרלמנט, 23 לעומת 11 שקיבלה בבחירות 2005. מפלגת העם הדנית זכתה ב־25 מושבים לעומת 24 ב־2005. הברית הליברלית, מפלגה חדשה זכתה ב־5 מושבים בלבד, תוצאה שנחשבה לאכזבה ביחס לסקרים המחמיאים.
במערכת בחירות זו, הפלגה הליברלית-סוציאלית ספגה את המכה האלקטוראלית הגדולה ביותר. 9 מושבים בלבד לעומת 17 ב־2005.
אליה רוסיליו
אליה רוסיליו (נולד ב-11 באוקטובר 1993) הוא פזמונאי, מלחין וזמר-יוצר ישראלי.
ביוגרפיה.
רוסיליו נולד בחיפה. בגיל 5 עזב את בית הוריו וניתק איתם קשר בשל משבר משפחתי, ועבר לגור אצל דודתו בראשון לציון.
קריירה.
רוסיליו החל לכתוב ולהלחין שירים שונים עבור זמרים שונים בעשור השני של המאה ה-21. בשנת 2018 יצא השיר "שני משוגעים" בביצוע עומר אדם, שכתב והלחין יחד עם סתיו בגר, והיה ללהיט, תוך שזכה בתואר "שיר השנה" במצעד הפזמונים העברי השנתי של גלגלצ ומאקו, ואף זיכה את רוסיליו בפרס אקו"ם, בכך שהיה לשיר המושמע ביותר לשנת תשע"ח, על פי נתוני אקו"ם.
בשנת 2019 החל את דרכו גם כזמר, והוציא את סינגל הבכורה שלו, "לאן שהלב שלי ייקח". עוד באותה השנה, הוציא את הסינגל הראשון מתוך הפרויקט המוזיקלי שלו, "המחברת של אליה", "מישהו שבר לי את הלב". באפריל של אותה השנה, הוציא יחד עם ליאור נרקיס את הדואט "איפה החיים שלי", שכתב רוסיליו ללחן של שי בן לוי.
באפריל 2020 הוציא את השיר השני מתוך הפרויקט, "השתגע העולם", בביצוע הזמר עומר אדם, איתו שיתף פעולה קודם לכן בשיר "שני משוגעים". השיר זכה לביקורות חיוביות מצד מבקרי המוזיקה. ביוני, הוציא את השיר השלישי מתוך הפרויקט, "מלאכית", בביצוע רן דנקר. בספטמבר הוציא את השיר הרביעי, "ככה זה", בביצוע השחקנית חן אמסלם.
חיים אישיים.
ב-2018 החל רוסיליו זוגיות עם הפזמונאית הישראלית סתיו שמש, איתה שיתף פעולה במספר שירים. הזוגיות נמשכה עד 2019.
רוסיליו מתגורר בראשון לציון.
אדוארד רוברט יוז
אדוארד רוברט יוז (באנגלית: Edward Robert Hughes; 5 בנובמבר 1851 – 23 באפריל 1914) היה צייר אנגלי, שעבד בצבעי מים, אך גם הפיק מספר ציורי שמן. הוא הושפע מדודו והאמן הבולט, ארתור יוז, שהיה מזוהה עם האחווה הפרה-רפאליטית ועבד בשיתוף פעולה הדוק עם אחד ממייסדיה ויליאם הולמן האנט.
עבודה.
לאחר שהחליט על בחירת הקריירה שלו, אדוארד רוברט יוז השתתף בשעורים בבית הספר לאמנות ת'רלי בלונדון כדי להכין את עצמו לעבור את מבחני הכניסה לבית הספר של האקדמיה. יוז הפך לסטודנט בשנת 1868, בזמן שהפרה-רפאליטים הייתה תנועה בולטת בהשפעתה. תנועה זו לקחה חלק חשוב בעיצוב עבודותיו של יוז, כפי שאפשר לראות באסתטיקה של בציוריו. דוגמה אופיינית היא ציורו "ליל קיץ".
עם זאת הוא בנה קריירה כצייר פורטרטים למעמד הגבוה.
בנוסף להיותו אמן מוכשר בעצמו, יוז היה גם עוזר אולפן לאמן הבכיר ולמייסד האחווה הפרה רפאליטית, ויליאם הולמן האנט. במהלך החיים המאוחרים האנט סבל מגלאוקומה, ויוז תרם משמעותית להשלמת מספר ציוריו של האנט שניים מהציורים עליהם עבד יוז יחד עם האנט הם "אור העולם", המוצג בקתדרלת סנט פול, ו"גברת שלוט", המוצגת באתנאום בוודסוורת'.
בכוחות עצמו הוא התנסה בטכניקות רבות והיה פרפקציוניסט גם בשלב הטיוטות. הוא עשה מחקרים רבים עבור ציוריו, שחלקם התבררו כטובים מספיק להציגם בתערוכה.
יוז החזיק בכמה תפקידים חשובים בקהילה האמנותית במהלך חייו, למשל כחבר בגילדת עובדי האמנות בשנת 1888, והיה חבר בוועדה בשנים 1895–1897. הוא נבחר לחבר באגודת ציירי צבעי המים ב־18 בפברואר 1891 והוא קיבל את הדיפלומה שלו לחברות מלאה בציור המיסטי ("הו, מה זה בהולו?") בהשראת פסוק של כריסטינה רוסטי.
ציורו "מכשפה" הוענק על ידי האגודה המלכותית לצבעי מים למלך אדוארד השביעי ולמלכה אלכסנדרה לציון ההכתרה בשנת 1902. בשנים מאוחרות יותר שימש יוז כסגן נשיא אגודת ציירי צבעי המים, לפני שעזב בשנת 1903. לאורך הקריירה שלו הציג יוז את עבודותיו בכמה גלריות ברחבי לונדון: גלריה דאדלי, גלריית גרוסוונור, הגלריה החדשה, האקדמיה המלכותית, ולקראת סוף הקריירה שלו הציג עם החברה המלכותית לציירים בצבעי מים.
ניתן לראות את עבודותיו באוספים ציבוריים הכוללים את קרטרייט הול, ברדפורד, המוזיאון העממי של קיימברידג', מוזיאון מיידסטון וגלריה לאמנות, מוזיאון טירת ברוס, הספרייה המרכזית של קנזינגטון, מוזיאון ברמינגהאם וגלריה לאמנות, מוזיאון אשמוליאן, אוקספורד, מוזיאון האריס וגלריה לאמנות, פרסטון והקרן הלאומית לסקוטלנד.
המוזיאון של ברמינגהאם העלה תערוכה רטרוספקטיבית "חלומות מכושפים: האמנות הקדם-רפליטית של אדוארד יוז", בין התאריכים 17 באוקטובר 2015 ל-21 בפברואר 2016 במוזיאון ובגלריה לאמנות של בירמינגהם.
חיי משפחה.
א. ר. יוז נולד בקלרקנוול, לונדון, בשנת 1851 לאדוארד יוז סנר. והרייט פורד. היה לו אח אחד, ויליאם ארתור יוז, שהיה צעיר ממנו בשנתיים, שהפך ליצרן מסגרות ובשנת 1891 הפך לצלם. במהלך שנות ה-60 של המאה ה-19 הוא התגורר תקופה מסוימת עם דודו ארתור יוז ומשפחתו שכלל את בנו ארתור פורד יוז, גם הוא אמן.
בשנת 1874 התארס יוז עם מרי מקדונלד, בתו של הסופר ג'ורג' מקדונלד. לרוע המזל מרי נפטרה כעבור ארבע שנים.
בשנת 1883 התחתן יוז עם אמילי אליזה דייוויס. בשנת 1913 הם עברו לסנט אולבנס, הרטפורדשייר, שם חלה מאוחר יותר בדלקת התוספתן. הוא נפטר בביתו לאחר הניתוח ב־23 באפריל 1914.
ג׳ינג׳י
אלכסנדר סקארסגארד
ביל סקארסגארד
סטלאן סקארסגארד
אובליקס וחבורתו
אובליקס וחבורתו (בצרפתית: Obélix et Compagnie) הוא הספר ה-23 בסדרת הקומיקס הצרפתית "אסטריקס". הספר נכתב על ידי הסופר רנה גוסיני ואויר על ידי אלבר אודרזו, ויצא לאור במהלך שנת 1978. הספר תורגם לעברית בהוצאה לאור "דליה פלד מוציאים לאור בע"מ", בשיתוף עם הוצאת הספרים "מודן", בשנת 1985.
דמותו של אובליקס, גיבור הספר, מדורגת במקום ה-23 ברשימת דמויות הקומיקס הגדולות של כל הזמנים, לפי מגזין אמפייר.
תקציר העלילה.