הוא למד משחק ב-NIDA - National Institute Of Dramatic Art, שם למדו בנוסף לוויבינג גם מל גיבסון וג'פרי ראש, וסיים את לימודיו בשנת 1981, ובאותה השנה, הוא הופיע לראשונה כשחקן קולנוע בסרט העצמאי "אולי זה הזמן", שם, הופיע כסטודנט. ב-1984 שיחק ויבינג לראשונה בסדרת הטלוויזיה "Bodyline".
בשנת 1997 שיחקה במותחן האוסטרלי ""True Love and Chaos"." ב-1998 זכה ויבינג בפרס "שחקן השנה" בפסטיבל הסרטים במונטריאול. באותה שנה דיבב בסרט "בייב בעיר הגדולה" את דמותו של רקס הבורדר קולי. ב-1999 שיחק בסרט המדע בדיוני שובר הקופות "מטריקס" בתור הסוכן סמית', ובזכות תפקיד זה, הוא זכה לתשבחות רבות ואף הפך למפורסם בקרב הציבור הרחב. כמו כן גילם דמות זו גם בסרטי ההמשך בטרילוגיה.
ב-2001 גילם את אלרונד מלך האלפים בטרילוגיית "שר הטבעות".
ב-2006 גילם בסרט "ונדטה" את "וי", לוחם מסתורי חובש מסיכה אשר יוצא לנקמה בשלטון הפשיסטי בלונדון העתידנית.
באותה שנה דיבב ויבינג בסרט "תזיזו ת'רגליים" והחל מ-2007 הוא דיבב את דמותו של מגהטרון בסרטים "רובוטריקים", " ו".
מעבר לקריירה הקולנועית המוצלחת השתתף ויבינג בהפקות תיאטרון, בעיקר של ה-Sydney Theater Company.
חייו האישיים.
ויבינג מתגורר עם זוגתו קתרינה גרינווד. לזוג נולדו בן ב-1989 ובת ב-1993.
הוגו וויבינג
סרטאו
סרטאו (בפורטוגזית: Sertão) הוא חבל ארץ צחיח למחצה בצפון-מזרח ברזיל, המשתרע על פני חלקים ממדינות באהיה, פרנמבוקו, פאראיבה, ריו גראנדה דו נורטה, סיארה ופיאאוי. הוא אחד אזורים העניים בעולם, הסובל מבצורת וחוסר תשתיות חברתיות בסיסיות. מקור השם במילה "desertão" ("מדבר גדול" בפורטוגזית), ממנה נפלה הקידומת "de" עם הזמן. לעיתים ההתייחסות אליו היא בלשון רבים, אזי הוא נקרא סרטואס (sertões).
למרות גודלו של האזור, שגדול מרבות מארצות אירופה, האוכלוסייה בו דלילה ביותר, והגיעה בסוף המאה ה-19, לכמה עשרות אלפים. רוב האוכלוסייה התרכז בחוות החקלאיות ובכפרים הקטנים. אף המרכזים האדמיניסטרטיבים שהוקמו ברחבי האזור לא גדלו והתפתחו לערים. האוכלוסייה הורכבה בעיקר מבני תערובת ושחורים שהתחלקו, למעבדי אדמות משותפות, חוכרי אדמות ושכירי יום. מעליהם עמדו בעלי האחוזות- הקולונלים ובתווך היו הז'גונסוס והקנגיסירוס שהיו כנופיות שודדים ורוצחים שנדדו ברחבי הסרטאו תוך ביצוע פשיטות על חוות וכפרים והטלת טרור על האזור כולו.
גאוגרפיה.
גאוגרפית מורכב הסרטאו בעיקר מרמות נמוכות, השייכות לאזור ההררי של ברזיל. רוב חלקי הסרטאו מתנשאים לגבהים שבין 200 ו- 500 מטרים מעל לגובה פני הים, כאשר בקצהו המזרחי מצויים אזורים גבוהים יותר, המתמזגים עם האזור הלח למחצה הידוע בשם אגרסטה. בצפון נמשך הסרטאו עד למישורים החופיים של מדינת ריו גרנדז'ה דו נורצ'ה, ובדרום הוא מגיע לקצה של מדינת מינאס ז'ראיס.
שני נהרות מרכזיים חוצים את הסרטאו, נהר הז'גאריבה (Jaguaribe) ומזרחה ממנו, נהר הפירניאס (Piranhas). להוציא את נהר סאו פרנסיסקו, שאר הנהרות מתייבשים בתום העונה הגשומה.
אקלים וצמחייה.
מכיוון שהסרטאו נמצא בקרבת קו המשווה, הטמפרטורה בו נשארת יציבה במהלך מרבית חודשי השנה והאקלים בו הוא טרופי טיפוסי, וחם במידה קיצונית במערב.
אף על פי כן, הסרטאו ייחודי בכמות המשקעים הנמוכה בו, בהשוואה לאזורים אחרים בברזיל. כתוצאה מהטמפרטורה הנמוכה יחסית של דרום האוקיינוס האטלנטי, נשאר הסרטאו צחיח במרוצת רוב השנה. למרות שממוצע המשקעים ברוב הסרטאו נע בין 500 ל־800 מילימטרים בשנה, ואף מגיע לשיא של כ־1,300 מילימטרים בחופה הצפוני של פורטלזה, מוגבלים רוב המשקעים לתקופה הגשומה הקצרה. זו נמשכת בין ינואר לאפריל במערב, ובין מרץ ליוני במזרח.
הגשמים אינם קבועים, מה שמוביל בשנים מסוימות לכמות משקעים מינימלית, המלווה בבצורות חמורות, ולשיטפונות הרסניים באחרות. תופעות אלו גרמו לרעב בקרב חקלאים המתפרנסים מחקלאות לצורך קיום, שגבר עוד יותר כתוצאה מחוסר איזון בחלוקת הבעלות על הקרקע בסרטאו. הגרועה שבתקופות הרעב הללו התרחשה בין השנים 1977 ו־1979, עליה נאמר כי במהלכה מתה מחצית מאוכלוסיית האזור.
הסרטאו מכוסה בצמחיית שיחי קטינגה קוצניים ובמידה מסוימת רעילים הייחודיים לאזור הסרטאו. רוב צמחיית הסרטאו כיום התדלדלה משמעותית כתוצאה ממאות שנים של חוואות בקר ובירוא אדמות לגידול כותנה. חלקים מהסרטאו מוכרים כייחודיים מבחינה אקולוגית.
אזורי הסרטאו ויושביהם הבוקרים נתפרסמו באגדות עם ושירים ברזילאיים. אחת התכונות של הבוקרים המופיעים בשירים ובאגדות הוא לבוש עשוי עור עבה מאוד המכסה את כל גופו של הבוקר כהגנה מפני הצמחייה הקוצנית.
דת ותרבות.
הדת הקתולית תפסה מקום חשוב בחיי התושבים. טקסי טבילה, נישואין ומיסה נערכו בידי כמרים שנשלחו מאזור החוף. אולם למן המחצית השנייה של המאה ה-19 נראתה ברחבי הסרטאו הידלדלות של כוחות הכנסייה. רבים מן הכפרים נשארו ללא כמרים לאחר שאלו לא נשלחו להחליף כמרים שנפטרו. כנסיות רבות הפכו מוזנחות ותושבים נאלצו לנסוע למקומות אחרים כדי להשתמש במוסדות הכנסייה. הדבר הביא כמובן להתגברות הופעתם של אנשים שנדדו ברחבי הסרטאו, שיפצו כנסיות ובתי קברות ונתנו דרשותיהם שנפלו על אוזניים קשובות וצמאות למשמע הטפה דתית.
בין תושבי הסרטאו הייתה נפוצה מאוד שתיית הקשאסה (אלכוהול מקנה סוכר) כבר מגיל צעיר ביותר, כאמצעי לשכחת הצרות וכן כדי להימנע משתיית מים שהיו מזוהמים לרוב. האלכוהול גם שימש כמטבע עובר לסוחר, ובירידים הוחלפו בקבוקי קשאסה בתמורה למוצרים אחרים. למרות שמטיפים כמו קונסילירו הטיפו כנגד שתיית אלכוהול, הבעיה לא נפתרה . השתכרויות הביאו פעמים רבות למעשי אלימות שהיו חלק בלתי נפרד מהנוף של הסרטאו. האלימות הובאה לרוב על ידי הקולונלים שפתרו בעיות משמעת ואי ציות להוראותיהם ברציחות, כאשר איש החוק, שמונה לרוב בידיהם, עומד מנגד ללא רצון או יכולת לפעול.
דבורנית גדולה
דבורנית גדולה (שם מדעי: "Ophrys fuciflora" subsp. "fuciflora" או "Ophrys holoserica") היא גאופיט בעל פקעת ממשפחת הסחלביים, מהיפים והמרשימים בסוג דבורנית.
מאפיינים.
השפית פרושה ועלי העטיף ורודים. הפרחים גדולים למדי וגבעול התפרחת גבוה (עד לגובה של כ-80 ס"מ). פורחת בארץ ישראל בכל האזורים ההרריים בחבל הים תיכוני: חרמון, הגולן, הגליל, הכרמל השומרון והרי יהודה.
בישראל זהו הטקסון המאחר ביותר לפרוח בסוג דבורנית. ברוב האזורים מסוף אפריל לסוף מאי. באזורים נמוכים כגון הכרמל הפריחה עשויה להתחיל מוקדם יותר. דבורנית גדולה יוצרת בני כלאיים עם מינים אחרים מהסוג דבורנית. בארץ תועדו בני כלאיים עם דבורנית נאה ועם דבורנית הדבורה. אתרים מומלצים בארץ: שמורת המסרק ליד בית מאיר, שמורת הר מירון, פארק הכרמל.
טנקרדו נווס
טנקרדו דה אלמיידה נווס (בפורטוגזית: Tancredo de Almeida Neves, 4 במרץ 1910, סאו ז'ואאו דל-ריי, מינאס ז'ראיס - 21 באפריל 1985, סאו פאולו). משפטן, איש עסקים ומדינאי ברזילאי, שנבחר להיות נשיאה הראשון האזרחי של ברזיל, בשנת 1985, לאחר למעלה מעשרים שנות שלטון כת צבאית, אך מחלה פתאומית הביאה למותו יום לפני שאמור היה להיות מושבע לתפקידו.
חייו.
נווס נולד בעיר סאו ז'ואאו דל-ריי, במדינת מינאס ז'ראיס, ולמד משפטים. הוא החל את הקריירה הפוליטית שלו כחבר במועצת עירו בשנת 1934. במהלך שלטון הרודנות המכונה "המדינה החדשה" (Estado Novo) בשנות ה-30, התרחק נווס מהפוליטיקה, ואף נכלא פעמיים, בשנת 1937 ובשנת 1939. עם סיומה של הרודנות, שב נווס לתחום הפוליטי, ובשנת 1947 נבחר למועצה המחוקקת של מדינת מינאס ז'ראיס. שלוש שנים לאחר מכן נבחר לנציג מדינתו בקונגרס הלאומי של ברזיל.
בשנת 1953 מונה על ידי הנשיא ז'טוליו ורגאס להיות לשר המשפטים. הוא לא הספיק לשרת במשרה זו בטרם התאבד וארגס בשנת 1954. בשנת 1960 נבחר למושל מדינתו, מינאס ז'ראיס.
במהלך המשבר הפוליטי שהחל עם התפטרות הנשיא ז'אניו דה סילבה קאדרוס, הוקמה בברזיל מערכת פרלמנטרית. אנשי הצבא והימין בברזיל חששו מסגנו של קאדרוס, ז'ואאו גולאר, שנראה בעיניהם כאיש השמאל הקיצוני, וסירבו לאפשר את כניסתו לתפקיד. הפשרה שהושגה הייתה יצירת משרת ראש ממשלה, אליו הועברו מקצת מסמכויות הנשיא. ב-9 בספטמבר 1961 אישר הפרלמנט ברוב של 259 מול 22 מתנגדים, את בקשת הנשיא ז'ואאו גולאר למנות את נווס, שנחשב לאיש המרכז המתון, לראש ממשלה. ב-30 בספטמבר זכתה ממשלתו של נווס לאמון הפרלמנט. ביוני 1962 התפטרו נווס ושריו כדי שיוכלו להתמודד בבחירות לפרלמנט באוקטובר 1962.
נווס, שנחשב לפוליטיקאי מתון, היה ממתנגדיה החריפים של הכת הצבאית שתפסה את השלטון בברזיל, והוא הקים את התנועה הדמוקרטית הברזילאית (MDB). בשנת 1978 נבחר לסנאטור ובשנת 1984 נבחר למושל מינאס ז'ראיס. הוא היה אחד מהעומדים בראש התנועה שדרשה בחירות ישירות לנשיאות ברזיל. לו היו מתקיימות הבחירות היה נווס מועמד האופוזיציה אל מול מועמדותו של הנשיא המכהן ז'ואאו פיגיירדו. הדרישה לא התקבלה.
ב-15 בינואר 1985 נבחר נווס לנשיא על ידי רוב החברים בקונגרס הלאומי של ברזיל. יום לפני כניסתו לתפקיד, ב-15 במרץ 1985, חלה נווס. הוא לקה בכאבי בטן עזים, ובזיהום. בזמן מסע הבחירות שניהל, ובימים המתוחים שלאחר בחירתו, הזניח נווס את בריאותו, וסירב לקבל טיפול רפואי, מחשש שהחלפתו המסודרת על ידי סגנו, ז'וזה סרניי תסוכל על ידי אנשי הכת הצבאית. לאחר שעבר שבעה ניתוחים, מת נווס ב-21 באפריל 1985. הוא הוחלף על ידי ז'וזה סרניי.