ב-2017 יצא סרט הלייב אקשן האמריקאי "Death Note" מבית נטפליקס בו מככב נאט וולף בתור תלמיד התיכון לייט טרנר והאלטר-אגו שלו קירא. את ריוק מדבב וילם דפו. חברתו של לייט, מיה סאטון, מגולמת על ידי מרגרט קוואלי. את הבלש אל מגלם קית' סטנפילד.
שירים.
פתיחות:
סיומות:
ספיישל.
לאחר ש-Madhouse סיימו לשדר את האנימה המצליחה, ב-29 באוגוסט 2007 שידר הערוץ שמשדר את האנימה ספיישל מיוחד שנותן את נקודת המבט של ריוק על הקרב של לייט נגד L ומספר קטעים נוספים שלא שודר באנימה. בנוסף לכך כל הדיאלוגים הוקלטו מחדש, הכל צויר מחדש ושינו את הרכב הפסקול.
חרם בסין.
עקב מקרים שקרו בסין בהם תלמידים הכינו עותקים של המחברת בהם רשמו את שמות חבריהם, אסרה ממשלת סין על הפצת המאנגה של מחברת המוות והחרימה אלפי עותקים שלה בפשיטות שהתבצעו מספר פעמים במהלך 2006 ו-2007.
גנוטוביוטיקה
ג'ירולמו סאבונארולה
קאת
ספרות מעריצים
Suspended Animation
Suspended Animation הוא אלבום הבכורה של הגיטריסט האמריקאי וחבר להקת דרים ת'יאטר, ג'ון פטרוצ'י. האלבום יצא ב-1 במרץ 2005, והוא אינסטרומנטלי במלואו. ברוב מהדורות ה-CD שיצאו, השיר Curve באלבום מחולק לשני חלקים, סיבת החלוקה אינה ידועה, אך החלק השני מיוחד בדיסק כ- Interlude, מה שהופך את השירים Lost Without You ו Animate-Inanimate לשמיני והתשיעי בסדר כרונולוגי. ג'ון פטרוצי העיד שהרעיון ליצור אלבום סולו נבע מההשפעה של מג'ו סטריאני וסטיב ואי בזמן שניגן איתם במסע ההופעות של G3.
לאחר יציאת האלבום המשיך לנגן פטרוצ'י יחד עם ואי וסטריאני בהופעה החיה .
קישורים חיצוניים.
האתר הרשמי של ג'ון פטרוצי
תעודת לוחם
תעודת לוחם היא תעודה המוענקת לחיילים לוחמים בצה"ל לאחר שירות בן פרק זמן מסוים, ומטרתה לייחד את הלוחמים מכלל החיילים הרגילים על ידי הענקת הטבות ייחודיות להם. התעודה נחשבת סמל סטטוס ללוחמים, היות שרבים מהסמלים האחרים האמורים לייחד את הלוחמים ניתנים להשגה קלה גם על ידי חיילים שאינם לוחמים. התעודה מחולקת ללוחמים החל מסוף שנות ה-90 של המאה ה-20.
תעודת לוחם ניתנת לכל חייל שסיים בהצלחה הכשרה קרבית של 16 שבועות וששירת 17 חודשים לפחות בשירות חובה, בשירות קרבי (במהלכם קיבל "תוספת לחימה" – תוספת המוענקת החל מתחילת האימון המתקדם). חיילים במסלולים מיוחדים מקבלים את התעודה לאחר פרקי זמן קצרים יותר, כגון בני ישיבות הסדר המקבלים אותה לאחר שנה וארבעה חודשים (בתום פרק השירות הצבאי), וחיילות גרעיני נח"ל המקבלות אותה לאחר שנה וחצי. כמו כן ניתן לקבל אישור חריג לקבלת התעודה במידה וקיימת סיבה מיוחדת לעזיבת מסלול הלוחם בפרק זמן קצר מהדרוש (לדוגמה: פציעה).
מעבר לזכויות המנויות בחוק קיימות זכויות שונות במסגרת פקודות הצבא, המאפשרות ללוחמים להשלים תעודת בגרות, ולעבור קורס הכנה לבחינה הפסיכומטרית על חשבון הצבא ובמסגרת השירות הצבאי הסדיר. בנוסף, קיימות עמותות שונות כגון קרן IMPACT אשר מעניקות מלגות לימודים נדיבות לחיילים משוחררים ששירתו כלוחמים בצבא.
התעודה מעניקה הטבות שונות, כגון הנחות בכניסה לאתרים שונים ובבתי קולנוע, וזכאויות למלגות שונות במוסדות אקדמאיים ונסיעה חינם בתחבורה ציבורית, ללא צורך בלבישת מדים.
בשל היותה סמל סטטוס נחשק, עולות מדי פעם הצעות להעניק אותה גם לקבוצות שונות של תומכי לחימה כגון חובשי מפקדה, וחיילים שאינם לוחמים שבמקרה הצורך פועלים תחת אש.
בתחילת 2007, כל חיילי חיל החימוש אשר משתייכים לחוליות טכניות במסגרת פלוגות לוחמות (חט"פ), הוכרו כלוחמים והוענקו להם התעודות. ובנוסף החלו לקבל תוספת לחימה בשכר החודשי, גם במקרה שהכשרתם הצבאית היא של תומכי לחימה (רטרואקטיבי).
בתחילת 2012 הוחלט כי כל חיל במשטרה הצבאית, אשר משרת בתפקיד לוחם מעברים והשלים 20 חודשי שירות, יקבל תעודת לוחם.
ב-1 בנובמבר 2017 הוחלט כי תעודת הלוחם ללוחמי חוד תקוצר לשנה וחצי.
מאמא מיה! (סרט 2008)
אמונייט
הבחירות לנשיאות ארצות הברית 1824
הבחירות לנשיאות ארצות הברית בשנת 1824 היו הבחירות העשיריות בתולדות ארצות הברית, והתרחשו החל מיום שלישי, ה-26 באוקטובר, עד ליום חמישי, ה-2 בדצמבר 1824. ג'ון קווינסי אדמס נבחר לנשיא ב-9 בפברואר 1825. הבחירות הוכרעו על ידי בית הנבחרים, והן היחידות שהוכרעו כך בגלל התיקון השנים-עשר לחוקת ארצות הברית, כיוון שאף מועמד לא זכה לרוב האלקטורים. אלו הבחירות הראשונות בהן המועמד שזכה להכי הרבה אלקטורים (אנדרו ג'קסון) לא נבחר לנשיא, ודבר זה הוביל לכעס אצל תומכי ג'קסון, שטענו שאדמס ניצח בעזרת "עסקה מושחתת" (Corrupt Bargain). בחירות אלו היו הראשונות בהן מועמד נהפך לנשיא למרות שלא קיבל את רוב קולות הבוחרים.
לפני הבחירות, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית ניצחה בשש מערכות הבחירות הקודמות. ב-1824, המפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית לא הצליחה להסכים על מועמד לנשיאות, וכך המפלגה הפסיקה להתקיים והתפצלה לארבעה, כשכל פלג עומד מאחורי מועמד אחר. מאוחר יותר, הפלג בהנהגת אנדרו ג'קסון התגלגל למפלגה הדמוקרטית המודרנית, בעוד שהפלג שהנהיגו ג'ון קווינסי אדמס והנרי קליי הפך למפלגה הרפובליקנית הלאומית (אין קשר למפלגה הרפובליקנית), אשר לימים הפכה למפלגה הוויגית.
הייתה זאת מערכת הבחירות האחרונה עד 2016 שבה נבחר נשיא אחרי שלושה נשיאים רצופים שכיהנו שמונה שנים מלאות.
ההכנות לבחירות.
מסע הבחירות.
התחרות בין המפלגה הפדרליסטית לבין הדמוקרטים-רפובליקנים גוועה לאחר מלחמת 1812 והוקעת הפדרליסטים, ונשיא ארצות הברית ג'יימס מונרו כיהן ללא תחרות ממשית. כמו נשיאים קודמים שנבחרו פעמיים, מונרו סירב לרוץ לכהונה שלישית.
סגנו של מונרו, דניאל טומפקינס, נחשב לבלתי בחיר בגלל שלא היה פופולרי וסבל מבעיות בריאותיות (הוא מת ביוני 1825, שלושה חודשים לאחר עזיבתו את התפקיד). כך ההתמודדות הייתה פתוחה בתוך המפלגה היחידה.
במערכת הבחירות על תפקיד נשיא ארצות הברית התמודדו:
הליך המועמדות.
האספה המפלגתית המסורתית בחרה בקרופורד כמועמד לנשיאות ובאלברט גלטין כסגנו, אולם מעט מאוד חברי קונגרס נכחו בה והיא הוקעה כוועידה לא דמוקרטית. גלטין פרש מהמירוץ לאחר התקפות של שאר המועמדים על אמינותו. הוא הוחלף בנתנאל מייקון, סנאטור מקרוליינה הצפונית. מכה רצינית למועמדותו של קרופורד הייתה השבץ שעבר ב-1823. בקרב שאר המועמדים, לג'ון קווינסי אדמס הייתה יותר תמיכה מאשר להנרי קליי בגלל הפופולריות העצומה שלו בקרב מצביעים פדרליסטים בניו אינגלנד. אפילו אדמס, בנו של ג'ון אדמס שהיה הנשיא הפדרליסטי היחיד, הצטרף למפלגה הדמוקרטית-רפובליקנית.
הבחירות היו יותר תחרות בין מועמדים אזוריים מאשר ויכוח מהותי על מדיניות הממשל, אף על פי שנושא מכסי המגן ושיפורים פנימיים בארצות הברית אכן גרמו לוויכוחים רבים באותם הימים. באופן כללי, המועמדים גובו על ידי אזורים שונים במדינה: אדמס היה חזק בצפון-מזרח, ג'קסון בדרום, במערב ובמיד אטלנטיק, קליי בחלקים במערב, וקרופורד בחלקים במזרח.
מזכיר המלחמה, ג'ון קלהון מדרום קרולינה, דחה את קבלת המועמדות, אבל רצה להיות סגן הנשיא. הוא גיבה את ג'קסון כיוון שעמדותיו היו מקובלות בקרב המצביעים הדרומיים. גם התומכים של אדמס ושל ג'קסון תמכו בקלהון, ונתנו לו רוב קל של אלקטורים כדי להיבחר לסגן הנשיא. קלהון התנגד למדיניות של אדמס, אבל לא מנע מתומכיו להצביע עבורו.
הקמפיין לבחירות הופיע בהמון צורות. השתמשו בשירים בשביל לקדם אג'נדות פוליטיות. השיר "ציידי קנטקי" מ-1815 שימש כשיר שקידם את אנדרו ג'קסון. גם קריקטורות פוליטיות וטורים מפלגתיים נהפכו לנפוצים בקרב ההמונים. קלהון, שהיה חבר בצוות העריכה של עיתון "הפטריוט", היה מעורב מאוד בבחירות באמצעות טורים בעיתון שקידמו אותו, דבר לא נפוץ באותה תקופה.
הבחירות.
הרכב חבר האלקטורים.
בניגוד לשיטת "המנצח לוקח הכל" הנהוגה היום כמעט בכל המדינות, באותה תקופה למדינות שונות היו שיטות שונות למינוי הנציגים שלהן לחבר האלקטורים.
הצבעת האלקטורים.
האלקטורים הצביעו כמפורט להלן בטבלה (שימו לב שבניגוד למצב הרגיל, אין קשר הדוק בין מועמדים לנשיאות וסגנות-הנשיא):
בהתחשב בפילוג האזורי בקרב המועמדים, הבחירות לא הסתיימו עם הכרעה ברורה. אדמס ניצח בניו-אינגלנד, ג'קסון הצליח ברוב המדינות, קליי משך מצביעים ממערב המדינה וקרופורד ניצח בדרום-מזרח המדינה. ג'קסון קיבל יותר קולות ויותר אלקטורים מכולם, אבל לא השיג 131 אלקטורים, דרישת הסף כדי להיבחר. ג'ון קלהון נבחר בהסכמה רחבה למדי להיות סגן הנשיא. על-פי התיקון ה-12 לחוקה, בית הנבחרים נקרא להכריע בין שלושת המועמדים עם המספר הרב ביותר של קולות: ג'קסון, אדמס וקרופורד, כאשר ההצבעה היא לפי מדינות (רוב הצירים מכל מדינה קובע את הצבעתה).
ההכרעה בבית הנבחרים.
הנרי קליי, יושב ראש בית הנבחרים, קיבל את מספר הקולות הקטן ביותר ולכן לא היה מועמד לבחירה על ידי הבית. כיוון שתיעב את ג'קסון וראה אותו בלתי-מתאים לתפקיד, וכן משום שדעותיו הכלכליות של אדמס היו הרבה יותר קרובות לו, תמך קליי באדמס, אשר זכה בנשיאות לאחר סיבוב הצבעות אחד בלבד. ג'קסון מצידו היה נזעם, שכן הוא חשב שבתור בעל המספר הגבוה ביותר של קולות תומכים בחבר האלקטורים היה הוא הראוי להיבחר. לאחר שאדמס מינה את קליי להיות מזכיר המדינה ולמעשה יורשו, החלו תומכיו של ג'קסון לטעון כי השניים כרתו ברית שחיתות (corrupt bargain), וטענות אלה, שחזרו ונאמרו במשך ארבע שנים, היו חלק מהגורמים ל"נקמתו" של ג'קסון על אדמס ארבע שנים מאוחר יותר.
בלארוס (טרקטור)