בקליפ נראים חברי הלהקה כשהם מנגנים בדירה צפופה ואישה המתכוננת לצאת מהדירה. היא יוצאת לבר ופוגשת שם גבר. הם מדברים והיא מזמינה אותו לביתה. האישה המופיעה בקליפ היא השחקנית והזמרת הדנית כריסטיאן ביורג נילסן.
אף שקולותיה של ג'ני אינם משולבים בהקלטה, בקליפ מצולמת ג'ני כאשר היא מבצעת ליפ סינק.
לאון שפרלינג
לאון שפֶּרלינג (בגרמנית: Leon Sperling; 7 באוגוסט 1900 – 15 בדצמבר 1941) היה כדורגלן אולימפי יהודי-פולני, מטובי החלוצים בכדורגל הפולני בין שתי מלחמות העולם, שנספה בשואה.
קורות חייו.
שפרלינג נולד בשנת 1900 בעיר קרקוב, שהייתה אז חלק מממלכת גליציה ולודומריה של האימפריה האוסטרו-הונגרית ולאחר מלחמת העולם הראשונה הפכה לחלק מפולין. הוא שיחק כדורגל מגיל 11 כחלוץ קדמי שמאלי. חבריו לקבוצה נהגו לכנותו "מוניו". הוא נהנה מיוקרה ככדורגלן בעל טכניקה ברמה גבוהה וכדרור מעולה. התפרסם גם בכך שמעולם לא נגע בכדור בראשו. ב-1914 הצטרף לקבוצת יוטצ'נקה קרקוב, שם שיחק כמחליף עד פרוץ מלחמת העולם הראשונה. ב-1917 עבר לקבוצת קרקוביה הפולנית, אך מאחר שלא שותף במשחקים חזר ליוטצ'נקה ושיחק בקבוצה עד 1920. לאחר מכן חזר לקרקוביה ושיחק במדי הקבוצה ב-85 משחקים.
שפרלינג שיחק כחלוץ במדי נבחרת פולין. ב-1921 שיחק במשחק של פולין נגד הונגריה. על פי דווחי כתב הונגרי, שפרלינג הצטיין בהתקפה, כטקטיקן טוב, שביצע כמה התקפות טובות. במשחק נוסף במדי הנבחרת הלאומית הפולנית נגד שוודיה במאי 1922, ניצחה פולין 1–2. היה זה הניצחון הראשון של נבחרת פולין הלאומית. שפרלינג שיחק גם במשחק הבא, נגד רומניה.
במחצית השנייה של שנת 1922 ספג ביקורת ונקראו לעברו קריאות בוז נגד מהלכיו האישיים. בנובמבר 1922 נענש על כך שירד מהמגרש במהלך משחק והושעה עד אפריל 1923. באפריל 1923 נסע עם קרקוביה לדנמרק והתקבל באהדה על ידי אוהדים מקומיים, שהכירו אותו ואת לודוויג גינטל. קרקוביה ניצחה 2–4 את קבוצת הכדורגל הוותיקה Aarhus GF מהעיר אורהוס, ומשם הפליגו לשוודיה. היה זה מסעו האחרון עם הקבוצה לחו"ל מאחר שלא הורשה לאחר מכן לעזוב את עבודתו.
במשחקים האולימפיים בפריז ב-1924 שיחק מול נבחרת הונגריה לאורך משחק שלם. באוגוסט 1924 היה אירוע אנטישמי, שהתרחש תוך כדי משחק, כאשר שפרלינג הורד מהמגרש על ידי השופט בגלל היותו יהודי. ב-1925 התקיים ביקור של קבוצת הכדורגל של מכבי תל אביב בפולין, בהובלת המאמן-שחקן שמעון לומיק (רטנר), יליד קרקוב, ששיחק בעבר עם שפרלינג. לומיק הזמין את שפרלינג להשתתף באימון עם קבוצת מכבי ואף הפגיש בינו לבין יוסף יקותיאלי, מראשי המועדון. לשפרלינג הוצע להצטרף למועדון מכבי תל אביב תמורת עזרה בדיור והבטחה לשכר הוגן, אך הוא השיב בשלילה ונשאר לשחק בקרקוביה, שזכתה עם שפרלינג בעוד שני תארים לאומיים, ב-1930 וב-1932.
שפרלינג הופיע ב-381 משחקים במדי קרקוביה וזכה עמה בשני תארים לאומיים ב-1930 ו-1932. ב-1934 סיים את הקריירה שלו ככדורגלן. לאחר הפרישה המשיך לעבוד בבנק.
ב-1937 קיבל הצעה נוספת, במהלך סיור של נבחרת הפועל ארץ ישראל בפולין, אך הוא דחה גם אותה ונשאר בפולין.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה שפרלינג עבר ללבוב, שם עבד כמאמן. ב-1941, לאחר כיבוש לבוב על ידי הנאצים, מצא עצמו בגטו לבוב. הוא הוצא להורג בגטו על ידי הגרמנים בין ה-15 ל-20 בדצמבר 1941; על פי גרסה אחרת, איש גסטאפו שיכור ירה בו ברחוב.
הכרה והנצחה.
דמותו ככדורגלן הונצחה בתערוכת הספורט היהודי בקרקוב בין שתי מלחמות העולם, שהופקה והוצגה לראשונה במוזיאון היהודי בקרקוב. ב-2014 הוצגה במכון וינגייט, ב-2015 במרכז למורשת בגין ולאחר מכן בקיבוץ כברי.
הנצחת זכר השואה
הנצחת זכר השואה הוא שם כולל ליוזמות של גופים שונים במדינות שונות, אשר לקחו על עצמם את הערך החינוכי וההיסטורי של הנצחת זכרה של שואת יהודי אירופה בתקופת מלחמת העולם השנייה.
כללי.
פרויקטים של הנצחת השואה קיימים במקומות רבים. חלק גדול אינו קיים ברשת אלא במוזאונים מקומיים ואף בבתים פרטיים של משפחות ניצולי שואה.
ראש המכון לחקר השואה באוניברסיטת בר-אילן, יהודית באומל מפרטת מספר פונקציות שממלאת ההנצחה, וביניהן השימוש בה כמקור לליכוד והמשכיות וכן לטיפוח אתוסים והעברתם מדור לדור. כמו כן, היא מתארת את ההבדלים בין הנצחה בתרבות הרשמית לבין זו העממית והאידיבידואלית.
בעולם, הסיבות להנצחה שונות: חינוך, הצו היהודי לזכור, הצורך של מדינות אירופה להסביר ולהתגונן, כפרה מאשמה, והתקווה למשוך תיירות.
בשלהי המאה ה-20 ובראשית המאה ה-21 התפתחה תופעה של תביעות משפטיות בהקשר השואה. אחד התחומים הפופולריים לתביעות נוצר מתוך התפתחות הקשר בין תאגידים וארגונים שונים לפשעי המלחמה, שמזוהים כפשעים המוניים בתחום הפלילי. במאמר על תביעות שואה טרנס-לאומיות, כתבה פרופ' ליאורה בילסקי על תביעות רכוש בגרמניה, שווייץ וארצות הברית.
הנצחת זכר השואה בישראל.
בשנים הראשונות להקמת מדינת ישראל, שנים מועטות לאחר אירועי השואה, ההנצחה לא הייתה במוקד, וזיכרון השואה השפיע בעיקר החיים הפוליטיים. ההיסטוריון יחיעם ויץ כתב על המחלוקות שהתעוררו בשנים אלה, שהשפיעו על החיים הפוליטיים במדינה הצעירה. בניגוד לדימוי שטראומת השואה הייתה אירוע מטהר ומזכך, ולכן גם יצר אחדות והסכמה כללית.
המוסד העיקרי שעוסק במחקר והנצחת השואה הוא יד ושם. ביוזמת מוסד זה קם מפעל מאגר שמות קורבנות השואה, שנקרא "לכל איש יש שם".
בנוסף קיימים ארגונים רבים בישראל שעוסקים בהנצחת זכר השואה:
הנצחת השואה בעולם.
יום הזיכרון הבינלאומי לשואה.
יום הזיכרון הבינלאומי לשואה הוא יום זיכרון בינלאומי לזכר השואה המצוין ב-27 בינואר. תאריך זה נבחר משום שהוא היום שבו שוחרר מחנה ההשמדה אושוויץ מידי הנאצים, ושימש מדינות אחדות, ובהן גרמניה ובריטניה, כיום הזיכרון לשואה עוד קודם להחלטת האו"ם. לראשונה צוין יום זיכרון זה בשנת 2006, וההחלטה עליו התקבלה פה אחד. ההחלטה מציינת את רצח היהודים ומיעוטים נוספים בידי הנאצים.
בחלקה האופרטיבי של ההחלטה, קוראת העצרת הכללית למדינות לפתח תוכניות לימוד בתחום זיכרון השואה, דוחה כל ניסיון להכחשת שואה, מעודדת מדינות לשמר את אתרי מחנות הריכוז וההשמדה, מגנה תופעות של שנאת זרים ואלימות על רקע מוצא אתני או אמונה דתית, ולבסוף מבקשת ממזכ"ל האו"ם לפתח במסגרת מזכירות האו"ם תוכנית "האו"ם והשואה" ולדווח לעצרת הכללית על הפעולות השנתיות של התוכנית.
One Sweet Day
One Sweet Day (בעברית: יום אחד מתוק) הוא סינגל של הזמרת מריה קארי בשיתוף עם להקת הבנים האמריקאית בויז טו מאן. השיר יצא לאור ב-14 בנובמבר 1995, כסינגל השני מתוך אלבום האולפן הרביעי של קארי, Daydream.
השיר הגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד הוט 100, השני במצעד המוזיקה האוסטרלי, והשישי במצעד הסינגלים הבריטי.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי קארי ובויז טו מאן עצמם ביחד עם וולטר אפאנאסייף. השיר מדבר על מותו של אדם אהוב, על איך הם לקחו אותו כמובן מאליו ולמעשה החמיצו אותו ועל איך הם כביכול רואים אותו בשמיים. קארי ובויז טו מן כתבו את השיר כל אחד מהם על אדם אמיתי מחייהם וגם בהשראת מחלת האיידס.
ביקורות והצלחה מסחרית.
השיר זכה לשבחים נרחבים ממבקרי המוזיקה, ששיבחו אות המילים שלו ואת התוכן הלירי שלו וכינו אותו כאחד מהשירים הבולטים באלבום. מגזין רולינג סטון הכתיר את שיתוף הפעולה של קארי ובויז טו מן כשיתוף הפעולה הטוב ביותר בכל הזמנים.
השיר שבר שיא היסטורי בכך ששהה 16 שבועות במקום הראשון בארצות הברית מה שהפך אותו לשיר ששהה הכי הרבה שבועות במקום הראשון במצעד אי פעם, ולימים הפך לשיר המצליח ביותר במדינה בשנות ה-90.
גם בעולם השיר זכה להצלחה גדולה כאשר הגיע למקום ה-6 במצעד האירופאי הכללי, למקום ה-2 באוסטרליה, למקום ה-1 בניו זילנד, למקום ה-6 בבריטניה ולמקום ה-2 בקנדה. נכון להיום הוא מכר קרוב ל-7 מיליון עותקים מה שהופך אותו לאחד מהשירים הנמכרים ביותר אי פעם.
וידאו קליפ.
הקליפ לשיר צולם בפברואר 1995 והוא כולל קטעים של קארי ובויז טו מן מקליטים את השיר באולפן ההקלטות. לוח הזמנים הצפוף של קארי ובויז טו מן לא אפשר להם להקליט וידאו קליפ תקין אך מאוחר יותר קארי אמרה כי היא מרוצה מהקליפ מכיוון שלטענתה שום קליפ רגיל לא היה יכול ללכוד את המסר הלירי החזק של השיר.
גם מבקרי המוזיקה טענו כי הקליפ היה חכם והוא העניק כבוד למסר חסר האנוכיות של השיר, וכי הרעיון לצלמו באולפן הקלטות היה הטוב ביותר שאפשר.
הופעה.
על מנת לקדם את השיר ביצעה אותו קארי בטקס פרסי הגראמי. בנוסף היא גם ביצעה אותו בטקס האזכרה של הנסיכה דיאנה. לימים השיר גם נכלל באלבומי אוסף של הזמרת ובניהם אלבום אוסף להיטי מקום הראשון שלה משנת 1998, אלבום אוסף הלהיטים שלה Greatest Hits, ואלבום אוסף הבלדות שלה The Ballads. בנוסף הוא גם נכלל בארבעה מסיבובי ההופעות שלה.
מבצע קלעת
מבצע קלעת (הקרוי גם מבצע יוסף) היה פשיטה שערכו כוחות מחטיבת גולני כנגד ממלכת ירדן כתגובה על חדירה שבוצעה משטח הממלכה. המבצע נערך בליל שבת, ה-29 באפריל והסתיים בבוקר ה-30 באפריל 1966. הפעולה בוצעה במקביל למבצע אלפא, פעולה בחירבת ראפאת שבדרום הר חברון.
רקע לפעולה.