ב -20 בפברואר 1941 נאלץ הירשפלד לעבור לגטו ורשה עם אשתו ובתו. בגטו הוא ארגן אמצעים אנטי-מגפתיים ומבצעי חיסון נגד מחלת טיפוס הבהרות. כן העביר בסתר שיעורים במסגרת בית הספר המחתרתי לרפואה בגטו. הוא עמד בראש "מועצת הבריאות" של הגטו. בזכרונותיו הוא כותב –
ב-1943 ברחו הוא ומשפחתו מהגטו, והצליחו לשרוד במחתרת, וזאת באמצעות שימוש בזהויות מזויפות. בתו מתה משחפת באותה שנה.
כאשר שוחרר חלק מפולין בשנת 1944, הירשפלד היה שותף בהקמתה של אוניברסיטת לובלין, והפך לחוקר באוניברסיטה. בשנת 1945 הוא הפך למנהל המכון למיקרוביולוגיה רפואית בוורוצלב ודיקן הפקולטה לרפואה. הוא לימד במכון עד מותו.
בשנת 1946 פרסם את האוטוביוגרפיה שלו – "סיפור אחד של חיים".
הירשפלד קיבל דוקטורט של כבוד מאוניברסיטת פראג (1950) ואוניברסיטת ציריך (1951). הוא כתב כמעט 400 מאמרים בגרמנית, צרפתית, אנגלית ופולנית. רבין ממאמריו נכתבו בשיתוף פעולה עם חוקרים אחרים בהם אשתו.
המכון לחיסונים וניסוי בתרפיה של האקדמיה הפולנית למדעים נקרא היום על שמו של לודוויג הירשפלד.
ב-2009 הונצחה דמותו על בול דואר פולני.
ב-2018 הונצחה דמותו על בול דואר סרבי בין הרופאים הגדולים של מלחמת העולם הראשונה.
סוגי דם.
לודוויג הירשפלד ומורו פון דנגרן, היו אלה שקבעו את סוגי הדם ב קבוצות A, B, AB, ו O; בעבר הם נקראו קבוצות I, II, III ו- IV.. במלחמת העולם הראשונה הוא ואשתו כתבו מאמרים על סוגי הדם שהביאו ממצאים יסודיים וחדשניים על ההרכב הגזעי של העמים החדשים וההיסטוריים. בין השאר הם מצאו את השוני באחוזים של בעלי סוג דם שונה בין ילידי מזרח אירופה למרכזה.
לימים שימשו מחקריו את תורת הגזע הנאצית.
Boig per Tu
Boig per Tu (באנגלית: Crazy for You, ובעברית: מטורף בשבילך) הוא שיר בסגנון רוק קטלאני של הלהקה הלטינית סאו . השיר יצא לאור ביוני 1990, כחלק מתוך אלבומם השלישי שיצא בסמוך לכך, Quina nit.
השיר הפך לאחד מהידועים ביותר של הלהקה, ולאחד מהשירים הידועים ביותר בקטלאנית.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והופק על ידי כל חברי הלהקה יחדיו, פפה סלה, קרלס סאבטר וג'ואן קדווילה. בשל הצלחתו הרבה של השיר, בוצעו לאורך השנים מספר רב של גרסאות כיסוי, רמיקסים, וסימפולים.
הופעה מוכרת של הלהקה עם השיר הייתה באמנסטי אינטרנשיונל, בשנת 1993.
גרסת הכיסוי של שאקירה.
Loca por Ti הוקלט בשנת 2013, בשפה הספרדית על ידי שאקירה, ונכלל באלבומה העשירי Shakira. גרסתו בשפה הקטלאנית "Boig per Tu", נכללה כרצועת בונוס בגרסה לטינית, שיצאה עבור האלבום מאוחר יותר לאחר צאתו.
בשונה מהשיר המקורי, שיר זה נכתב על ידי פפה סלה, קרלס סאבטר, ג'ואן קדווילה, שאקירה, הילרי לינדס ומארק ברייט.
מיקומי שיא.
למרות שלא יצא כסינגל, השיר בגרסה הקטלאנית הצליח לכבוש את פסגת המצעד הספרדי, והפך את שאקירה לאחד מהאמנים עם מרבית הזכיות במצעד זה. בגרסתו בשפה הספרדית הצליח השיר להגיע אל המקום ה-19 במצעד השירים הדיגיטליים שבארצות הברית.
מרק פטריות בשמנת
מרק פטריות בשמנת (מוכר גם בשם: קרם מרק פטריות או מרק קרם פטריות) הוא מרק שמרכיביו העיקריים הם שמנת או חלב, ופטריות. למרק טעם דומה לרוטב פטריות.
מרק פטריות בשמנת הוכן לראשונה ב-1934 במערב ארצות הברית שם הוא מכונה "מרק משומר מעושן". המרק משמש כמאכל בסיסי בבתי מלון ברחבי העולם. מרק זה הוא אחד הפופולריים ביותר במטבח האירופי. באירופה, הפטריות מהן המרק עשוי הן טריות או מומלחות ומיובשות או כבושות. במטבח האסייתי, המרק עשוי בדרך כלל מפטריות לבנות.
לעזוב את לאס וגאס
לעזוב את לאס וגאס (באנגלית: Leaving Las Vegas) הוא סרט אמריקאי משנת 1995 בבימויו של מייק פיגיס, שגם כתב את התסריט. בסרט מככבים ניקולס קייג' ואליזבת שו בתפקידים הראשיים. קייג' משחק אלכוהוליסט אובדני המגיע ללאס וגאס כדי לסיים את חייו על ידי שתייה ופוגש שם זונה יפה ובודדה (שו), ושניהם נקשרים לתקופה קצרה.
הסרט מבוסס על רומן סמי - אוטוביוגרפי של ג'ון או'בראיין שהתאבד שבועיים לאחר התחלת הצילומים.
תקציר העלילה.
בן סנדרסון (ניקולס קייג') הוא תסריטאי בהוליווד המכור לאלכוהול. בעיית השתייה שלו גורמת לאשתו לעזוב אותו עם בנם ולפיטוריו ממקום עבודתו. בכסף שהוא מקבל כפיצויי פיטורים הוא קונה כמות גדולה של בקבוקי אלכוהול, שורף את כל התמונות המשפחתיות ונוסע ללאס וגאס כדי להמשיך לשתות שם עד מותו.
בסיור בסטריפ של לאס וגאס הוא נתקל בזונה בשם שרה (אליזבת שו) וכמעט פוגע בה. הוא מגיע לחדר שכור וממשיך לשתות.
שרה נתונה למרותו של סרסור אלים בשם יורי (ג'וליאן סנדס) המכה אותה ומתעלל בה.
ביום השני שוב פוגש בן בשרה ומבקש את שירותיה תמורת 500 דולר. בחדרו אין הוא מעוניין בסקס אלא באדם שיוכל לדבר אתו. מתפתח ביניהם דו-שיח ובו הם מסכימים כי היא לא תדבר על השתייה שלו והוא לא ידבר על הזנות שלה.
יורי נרדף על ידי עבריינים וכדי להגן על שרה הוא משחרר אותה לנפשה. היא נפגשת שוב עם בן ומשכנעת אותו לעבור לדירתה השכורה.
הם מתחילים לצאת ולבלות בקזינו ובמקומות אחרים, אך בן ממשיך לשתות ומתפרע והם נזרקים מכל המקומות.
שרה מבקשת מבן לפנות לרופא והוא בתגובה שוכר את שירותיה של זונה ששרה מכירה. כששרה תופסת אותם על חם, היא מורה לו לעזוב והוא חוזר למלון שם הוא ממשיך לשתות.
בצר לה מסכימה שרה לקיים יחסי מין עם שלושה לקוחות צעירים. האירוע נגמר באונס קבוצתי ברוטלי. היא חוזרת לדירתה מושפלת וחבולה.
היא מקבלת טלפון מבן וממהרת לחדרו שם הוא נמצא במצב קשה. היא שוכבת איתו וזמן קצר לאחר מכן הוא מת.
פרסים ומועמדויות.
קייג' זכה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה.
שו הייתה מועמדת לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר וכן לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה.
א-טבאקה
גלעד נויטל
גלעד נויטל (נולד ב־22 בדצמבר 1959) הוא שופט המכהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב-יפו. לפני כן שימש סגן נשיא של בית המשפט ומנהל המחלקה הפלילית.
ביוגרפיה.
אביו של נויטל, זאב, היה ניצול שואה ועובד בכיר בחברת גפים – מכון אורתופדי בתל השומר.
גלעד נויטל למד בבית הספר תיכון עירוני א' בתל אביב. בצה"ל שירת כחובש קרבי ביחידת חילוץ ופינוי בהיטס בחיל האוויר, וכמדריך חובשים מוטסים. בשנת 1981 השתחרר מהצבא והחל בלימודי משפטים באוניברסיטת תל אביב. קיבל את תואר הבוגר בשנת 1984, והחל בהתמחות במחלקה האזרחית של פרקליטות מחוז תל אביב ובמשרד עורכי דין פרטי. ב־1986 הוסמך כעורך דין, ועבד במשך כשלוש שנים במשרד עורכי דין שעיסוקו במשפט האזרחי.
בשנת 1989 החל לעבוד במשרד המשפטים, ושם מונה ב־1990 עוזר בכיר ליועץ המשפטי לממשלה. באותה שנה קיבל את התואר השני במשפטים מטעם אוניברסיטת תל אביב, שאותו השלים במסלול המחקרי ובהצטיינות יתרה.
בשנת 1994 מונה לשופט בבית משפט השלום בתל אביב, וב־2007 מונה לבית המשפט המחוזי בעיר. במרבית שנותיו בבית המשפט, עד היום, הוא יושב בראש הרכבים הדנים בתיקי פשע חמור. ב־2017 מונה לסגן נשיא בית המשפט ולמנהל המחלקה הפלילית.
בנובמבר 2016 ובינואר 2018 פורסם כי שמו כלול ברשימת 25 המועמדים לכהונת שופט בבית המשפט העליון.
מאז 1 בנובמבר 2020 נויטל מכהן כנשיא בית המשפט המחוזי בתל אביב (בפועל), מינוי שעליו הוחלט ב־18 באוגוסט אותה שנה.
נויטל משמש מרצה למשפטים באוניברסיטת תל אביב, במכללה האקדמית נתניה ובקריה האקדמית אונו.
חוקת סוריה
החוקה של סוריה מגדירה את אופן פעילותה של ממשלת הרפובליקה הערבית הסורית. בין היתר, החוקה קובעת כי סוריה היא רפובליקה ערבית ודמוקרטית, המקיימת הפרדה בין דת ומדינה, ברוח האידאולוגיה הבעת'ית. כמו כן, החוקה, המנוסחת לאור עקרונות הפאן-ערביות, מגדירה את סוריה כחלק בלתי נפרד מהעולם הערבי, וכחלק אינטגרלי מהאומה הערבית הגדולה.
הגרסה העדכנית של החוקה אושררה במשאל עם והתקבלה ב-27 בפברואר 2012, בעקבות אירועי מלחמת האזרחים בסוריה.
היסטוריה.
הגרסה הראשונה של החוקה נוסחה על ידי אבראהים הנאנו (בערבית: إبراهيم هنانو), ונכנסה לתוקף ב-25 באפריל 1964. גרסה זו, אשר למעט תיקונים קלים נותרה בשימוש עד ה-27 בפברואר 2012, מעגנת את מעמדה העליון של מפלגת הבעת' הערבית-סוציאליסטית, כאשר סעיף 8 לחוקה מתאר את המפלגה כמנהיגת העם והחברה (אף שבסוריה לא התקיים, באופן פורמלי, משטר חד מפלגתי, סוריה מתוארת בדרך כלל על ידי משקיפים זרים כדיקטטורה העוברת בירושה).
חוקת 1964 ממשיכה וקובעת כי הסמכות לשליטה בסוריה נתונה בידי נשיא סוריה, אשר, על פי סעיף 84 של החוקה, נבחר באמצעות משאל עם, כאשר מועמדותו מוצגת מטעם השלוחה הסורית של מפלגת הבעת'. חרף זאת, תפקיד הנשיא אינו משוריין באופן פורמלי עבור מפלגת הבעת׳, שכן בהתאם לחוקה, גורמים פוליטיים נוספים רשאים להציג מטעמם מועמדים לנשיאות סוריה.
החוקה מבטיחה שוויון זכויות והזדמנויות לכלל אזרחי סוריה, לרבות הסדרה של חוקי עבודה, וכן זכויות ותנאי עבודה עבור יולדות.
חוקת 2012.
במהלך מלחמת האזרחים בסוריה, ובעקבות דרישת פלגים נרחבים מקרב הציבור בסוריה, נוסחה חוקה חדשה והועלתה להצבעה במסגרת משאל עם. חוקה זו כללה מספר שינויים, שנבעו מדרישות ההמונים, וביניהם:
משאל העם הביא לאימוץ החוקה החדשה, אשר נכנסה לתוקף ב-27 בפברואר 2012.
סקירה.