קוטלין (באנגלית: Kotlin) היא שפת תכנות כללית, חוצה פלטפורמות בעלת טיפוסיות סטטית, אשר פותחה על ידי תאגיד התוכנה הצ'כי JetBrains ויצאה לראשונה בשנת 2011. קוטלין פותחה על מנת לעבוד באופן מלא עם ג'אווה. קוטלין פועלת בעיקר במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM), אך ניתן להדר אותה גם ל-JavaScript. ב-7 במאי 2019, הכריז תאגיד התוכנה Google שקוטלין היא שפת התכנות המועדפת לכתיבת יישומים במערכת ההפעלה אנדרואיד – אשר נפוצה בעיקר בטלפונים חכמים.
קוטלין היא שפה מרובת פרדיגמות, כלומר, היא תומכת במספר פרדיגמות (עקרונות) תכנות, כגון:
Kotlin נחשבת לשפה כללית, משום שניתן להשתמש בה בתחומים רבים, בניגוד לשפות ספציפיות (Domain Specific Languages).
בנוסף, היא חוצה פלטפורמות (Cross Platform): היא רצה על פלטפורמות ומערכות הפעלה רבות. היא רצה על מערכות ההפעלה Windows, Linux, MacOS, watchOS, iOS ואנדרואיד, ועל הפלטפורמות JavaScript, WebAssembly, Java Virtual Machine.
היסטוריה.
ביולי 2011 JetBrains חשפה את קוטלין, שפה חדשה לפיתוח במכונה הווירטואלית של ג'אווה (JVM) שהייתה בפיתוח במשך שנה. לטענת דימיטרי ג'רמוב מ-JetBrains, לרוב השפות אשר רצות על ה-JVM אין את הפיצ'רים שהם מחפשים חוץ מ-Scala, אך ל-Scala ישנו הידור איטי, אשר מתפרש בעיניו כחסרון. לכן, אחת ממטרותיה העיקריות של Kotlin היו לבצע הידור באותה מהירות כמו Java.
השם קוטלין נובע מהאי קוטלין, שנמצא ליד סנקט פטרבורג שברוסיה. הצוות החליט לקרוא לקוטלין על שם אי בדיוק כמו ש-Java נקראה על שם האי האינדונזי ג'אווה (אם כי ייתכן שהוא נקרא על שם קפה ג'אווה, אשר נקרא גם הוא על שם האי).
בשנת 2012 הפכה JetBrains את קוטלין לפרויקט קוד תחת רישיון Apache 2. גרסת v1.0 של קוטלין יצאה בשנת 2016, והיא נחשבה לגרסה הרשמית הראשונה שהייתה יציבה.
בכנס המפתחים השנתי Google I/O שהתקיים בשנת 2017, Google הכריזה על תמיכה בקוטלין בשביל מערכת ההפעלה אנדרואיד .
גרסה 1.2 של קוטלין שוחררה ב-28 בנובמבר 2017. בגרסה זו הוסף פיצ'ר חדש המאפשר שיתוף קוד בין המכונה הווירטואלית של ג׳אווה (JVM) לשפת התכנות JavaScript.
גרסה 1.3 של קוטלין שוחררה ב-29 באוקטובר 2018.
ב-7 במאי 2019, הכריזה חברת גוגל שקוטלין היא שפת התכנות המועדפת לתכנות יישומים במערכת ההפעלה אנדרואיד.
גרסה 1.4 של קוטלין יצאה באוגוסט 2020, עם שינויים קלים בתמיכה בפלטפורמות מבית תאגיד התוכנה הבינלאומי אפל.
תכנון ומבנה השפה.
מנהל הפיתוח של קוטלין, אנדריי ברסלב, ציין כי קוטלין תוכננה להיות שפת תכנות מונחית עצמים, אשר עמידה בפני שגיאות ותקלות (Industrial Strength) וטובה יותר מ-Java.
ניתן לשים נקודה פסיק ( ; ) בסוף כל הצהרה, אם כי הדבר לא נחוץ ברוב המקרים, שכן המהדר (אשר אחראי על המרת השפה לשפות תחתיות יותר לצורך הרצת התוכנית על ידי המעבד) יסיק זאת לבד מהתחלת שורה חדשה.
בהגדרת משתנים ורשימות פרמטרים לפעולות, יכתב שם המשתנה או הפרמטר, שלאחריו נקודתיים ואת סוג מבנה הנתונים של המשתנה. לדוגמה, codice_1 ייצור משתנה חדש ששמו number1 מסוג Int (מספר שלם, Integer) וערכו 5. זאת בדומה לשפות התכנות BASIC, פסקל, TypeScript וסוויפט. ניתן ליצור משתנים שניתן לקרוא אותם וכן לשנות אותם (Mutable) באמצעות המילה השמורה codice_2, וקבועים שניתן רק לקרוא את ערכם (Immutable) באמצעות המילה השמורה codice_3 (קיצור של value).
שדות בתוך מחלקה הם פומביים (codice_4) כברירת מחדל, כלומר ניתן לגשת לגשת אליהם מכל המקומות, כגון מחלקות אחרות. המחלקה עצמה מסוג codice_5 כברירת מחדל, כך שלא ניתן לרשת ממחלקה אלא אם כן מוסיפים בהגדרת המחלקה לפני המילה השמורה codice_6, את המילה השמורה codice_7. לדוגמה:
open class Person(age: Int) {
// code for eating, talking, walking
class MathTeacher(age: Int): Person(age) {
// other features of math teacher
class Footballer(age: Int): Person(age) {
// other features of footballer
class Businessman(age: Int): Person(age) {
// other features of businessman
כתיבת קוד בקוטלין.
תוכנית Hello World בקוטלין:
fun main(args: Array&lt;String&gt;) {
println("Hello World!")
כאן הורצה פקודה אשר מדפיסה את הפרמטרים בשורה חדשה על ידי שימוש בפונקציה המובנית codice_8 בתוך הפעולה codice_9. פעולה זו תתרחש בכל פעם שהתוכנית תרוץ. את רוב הקוד רצוי לכתוב בפעולות אחרות, ולזמנן בהתאם ב-codice_9.
ז'אן-לוק וסור
ז'אן-לוק וסור (בצרפתית: Jean-Luc Vasseur; נולד ב-1 בינואר 1969 בפואסי שבצרפת) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת הקשר, וכיום מאמנה של אולימפיק ליון (נשים).
קריירה.
וסור החל את דרכו בכדורגל המקצועי בקבוצת הבוגרים של פריז סן-ז'רמן ב-1986, שם היה 6 עונות ומעט להופיע במשחקי הקבוצה. ב-1992 עבר לסטאד רן ושם הפך לשחקן הרכב ואף כבש את שערו הראשון. ב-1995 עבר לסנט אטיין, ובהמשך שחק גם בקרטיי, ראסינג פריז ואוברווילייה שם פרש ממשחק פעיל.
ב-2001 הצטרף וסור למחלקת הנוער של פריז סן-ז'רמן וזכה בעונתו הראשונה כמאמן באליפות צרפת עד גיל 17, והמשיך במחלקה 10 שנים, עד שקיבל את תפקידו הראשון כמאמן קבוצה בוגרת בקרטיי ב-2011, ובעונת 2012/2013 זכה עם הקבוצה באליפות הליגה השלישית בצרפת. ב-2014 אימן לראשונה בליגה הראשונה כאשר מונה למאמן סטאד ריימס, אך עונה לאחר מכן חזר לליגה השלישית כמאמן פריז. ב-2017 מונה כמאמן שאטורו מליגת המשנה.
ב-2019 מונה וסור למאמנה של אולימפיק ליון (נשים), ושם נחל הצלחה רבה כשהוביל את הקבוצה לזכייה בליגת העל הצרפתית, הגביע הצרפתי, גביע האלופות הצרפתי, ליגת האלופות וגביע האלופות הבינלאומי. ב-2020 הוענק לו תואר מאמן השנה של אופ"א בכדורגל נשים.
טירת יגנסטורף
טירת יגנסטורף (בהולנדית: Schloss Jegenstorf) היא טירה ואתר מורשת שווייצרי בעל חשיבות לאומית שנמצא בעיריית יגנסטורף , קנטון ברן, שווייץ.
היסטוריה.
הלורדים מיגנסטורף הוזכרו לראשונה במאה ה-12, בשירות בית צרינגן. הם בנו את מגדל הטירה המרובע הגדול באותה תקופה. הטירה המקורית הוקפה ככל הנראה בקירות מעץ. במהלך המאות ה-13 וה-14, הוחלפו קירות העץ בקירות מסלע. ב-1300, זמן קצר לפני שנפטרו הלורדים מיגנסטורף, רכשה משפחת ארלאך את טירת יגנסטורף. עם זאת, האחזקות של הטירה כבר חולקו והטירה נותרה בידי ארלאך עד המאה ה-14 או ה-15. באמצעות שילוב של נישואים פוליטיים ורכישות, ב-1519, נהיה יוהאן פון ארלאך (1474–1539) לשליט הטירה, הכפר, ההרשפט ובית המשפט של יגנסטורף. באותה שנה, הוא נהיה הפך לשולטהייס מברן. הטירה נשארה בבעלות בידי משפחת ארלאך עד ל-1584, כאשר בשנה זו הבעלות על הטירה הועברה למשפחת פון בונשטטן, שהחזיקה בה עד ל-1675. לאחר מכן, הבעלות על הטירה הועברה למשפחת פון ווטנויל שהחזיקה בה עד ל-1720, כאשר בשנה זו קנה אלברכט פרידריך פון ארלאך את הטירה בחזרה. כשהבעלות הייתה תחת אלברכט פרידריך, הטירה הורחבה ושופצה. המגדל הישן של הטירה נבנה מחדש כבית מגדל בארוק והטירה הוסבה לבית אחוזה כפרית.
במאה ה-18, בעלות הטירה הועברה למשפחת שטורלר. ב-1765, אנטון לודוויג שטורלר מכר את הטירה לאחיו, יוהאן רודולף שטורלר, שהעביר אותה לבנו, יוהאן רודולף, ב-1789. ב-1798, הטירה לא קיבלה שום נזק במהלך הפלישה הצרפתית לשווייץ . למרות זאת, ב-1812, יוהאן רודולף היה בקשיים כלכליים ומכר את הטירה לבן דודו, רודולף גבריאל שטורלר מסרו. ב-1913–1915, הטירה שופצה ונהייתה יותר מודרנית, כאשר הטירה הייתה בבעלותו של ארתור אלברט וינץ פון שטורלר. לאחר מותו של ארתור אלברט וינץ פון שטורלר ב-1934, הטירה נרכשה על ידי עמותת שימור.
ב-9 באוקטובר 1944, הגנרל השווייצרי אנרי גיזאן, העביר את מוצב הפיקוד שלו מאינטרלאקן ליגנסטורף. במקביל, חלק ניכר מהמטכ"ל הצבאי עבר לבורגדורף גיזאן אף הקים את עמדת הפיקוד שלו בטירת יגנסטורף. הוא קיבל שני חדרים לשימושו האישי באגף הדרום-מערבי של הטירה.
ב-1954, הוקמה קרן לשימור והפעלת הטירה וליצירת מוזיאון. מ-1955, מוזיאון הכפר של יגנסטורף נמצא בטירה.
מבנה הטירה.
במקור, הטירה כללה גם מגדל מרובע. במהלך שיא ימי הביניים, הטירה התרחבה יחד עם מגדל עוז שהיה בפינה, אגף דיור וחצר מרכזית. הטירה הוקפה בחפיר כפול. ב-1720, הטירה הוסבה לבית אחוזה בארוק. שלושה מגדלי פינות נוספים נוספו כדי להצטרף למגדל הפינה הדרומי-מזרחי המקורי ומסדרון שנוסף בשביל לחבר בין המגדלים. ארבעת המגדלים יצרו תיבה סימטרית סביב הטירה המקורית. הכניסה הצפונית הראשית למתחם עודכנה בגרם מדרגות מפואר, מרפסת וגילופים דקורטיביים. החזית הדרומית והחוזית המזרחית יצרו משולש גמלון.
פנים הטירה שופצה שופצו ב-1913–1915. חדר האוכל עוטר בסדרת ציורים אלגוריים של קתרינה פרגו-פון ווטנוויל, שצוירו ב-1690 על ידי ג'וזף ורנר לטירת רייכנבאך . מספר תנורי חימום מהמאה ה-18 הועברו לטירה במהלך שיפוץ זה. שניים מתנורי החימום מכוסים באריחים מזוגגים כחולים והם חתומים על ידי אורס יוהאן וויסוולט ומתוארכים ל-1723. באחד מהאריכים, שנקרא "Herkulessaal" (אולם הרקולס), ישנו עיטור של הרקולס שנלחם בהידרה והוא מתוארך למאה ה-17. הטירה מוקפת בפארק גדול עם אורנגריה מהמאה ה-18 וביתן נאו-גותי שנבנה ב-1890. הביתן מעוטר בפסל של מינרווה שנחצב על ידי יוהאן פרידריך הראשון פונק ב-1773.
מאמן הכדורגל האירופי של העונה