בקליפ מופיעים שחקני תנו לסוני צ'אנס - אליסין אשלי ארם, דאג ברוצ'ו, סטרלינג נייט, מייקל קוסטרוף, ברנדון מייקל סמית' וטיפאני ת'ורנטון, וכן אחותה הגדולה של לובאטו דאלאס לובאטו. הסרטון מתחיל בלובאטו שמתראיין בתוכנית אירוח בשם Rumor Has It עם בני בוורלי (ברוצ'ו). לאחר שהציג אותה בפני הקהל, בוורלי שואל את לובאטו איך זה להיות כוכבת. לאחר מכן מוצג סרטון לקהל המשמש כחלק העיקרי של הקליפ. בהוליווד, לובאטו נתקל בזר ברחוב, פפראצו (נייט) מצלם אותה. אישה קוראת צהובון עם שער בו מופיעה לובאטו ו"איש המסתורין". לאחר מכן הסרטון נחתך שלובאטו ושחקני "תנו לסוני צ'אנס" באירוע שטיח אדום, עם פפראצי שמצלם את לובאטו לובשת נעלי ספורט של קונברס עם שמלה. לאחר מכן מוצגת לובאטו על סט הפרסומת לבושם שלה, בפאה ורודה עם איפור שמונח עליה. לא נוח לה ולבסוף היא מסרבת לשתף פעולה, מה שמכעיס את הבמאי (סמית'). לאחר מכן הסרטון חותך חזרה לתוכנית האירוח במחיאות כפיים מהקהל ומסתיים בכך שבוורלי משבח את לובאטו.
ביקורות.
פרייזר מקאלפיין מ-BBC Music כתב ביקורת חיובית על השיר ודירג אותו כארבעה מתוך חמישה כוכבים. הוא כתב, "אז בעצם עשיית שיר כזה זה סיכון, אבל החדשות הטובות הן שדמי בדרך כלל נתפסת כנבונה, שמחה, בת השכן, כך שזה לא נשמע מגוחך כשהיא מתעקשת שהיא עדיין די רגילה, באמת." מקאלפין סיכם את ביקורתו וכתב: "אתה כמעט יכול לשמוע את מצלמות הפפראצי יוצאות כשהיא שרה". סטיבן תומאס ארלוויין מ-"AllMusic" ציין את השיר כאחד השירים הטובים ביותר באלבום.
הישגים במצעדים.
ב-10 בינואר 2009, השיר הופיע לראשונה בבילבורד הוט 100 במקום ה-83. בשבוע שלאחר מכן הוא עלה למקום 56. באותו שבוע הוא הופיע לראשונה במצעד השירים הדיגיטליים החמים במקום ה-42. ב־31 בינואר 2009, "לה לה לנד" הגיע למקום ה-52 בבילבורד הוט 100 ומקום 27 בשירים הדיגיטליים החמים. עד כה היא מכרה 935,000 עותקים דיגיטליים בארצות הברית, על פי MRC Data.
בבריטניה, במצעד הסינגלים הבריטי, השיר הופיע לראשונה במקום ה-63 ב-2 במאי 2009. בשבוע שלאחר מכן הוא הגיע למקום ה-35, ובילה בסך הכל שבעה שבועות במצעד. באירלנד הוא הופיע לראשונה במקום ה-30, שהפך לשיאו. בגרמניה השיר הופיע לראשונה במקום ה-82 ובילה שבוע אחד בלבד במצעד. באוסטרליה הוא הגיע למקום ה-76 ב-11 במאי 2009.
בראד בוימלר
קרול פרימן
ג'ק ראנסום
סאם ראת'רפרד
ד'וואנה טנדי
שאקסס
ט'אנה (מסע בין כוכבים)
באדג'י (מסע בין כוכבים)
אנדי בילאפס
ניית' פורט טלבוט
ברנרדו רדין
ברנרדו רדין ולוורדה (בספרדית: Bernardo Redín Valverde; נולד ב-26 בפברואר 1963) הוא כדורגלן עבר קולומביאני, ששיחק בעמדת הקשר והחלוץ. שיחק בנבחרת והשתתף במונדיאל 1990, שם כבש שני שערים. יצר ביחד עם קרלוס ולדרמה את אחד הצמדים הטובים בהיסטוריה של הכדורגל הקולומביאני כששיחקו יחדיו בדפורטיבו קאלי. כיום רדין עוזר מאמן של המאמן ריינלדו רואדה בנבחרת .
קריירת מועדונים.
החל לשחק בדפורטיבו קאלי ב-1981 במשך 8 עונות, כאשר הטובות שבהן היו ביחד עם קרלוס ולדרמה, שהצטרף לקבוצה ב-1985 ושיחק שם עד 1987. אף על פי שהם לא הובילו את קאלי לאליפות, הם יצרו את אחד הצמדים הטובים שנראו בכדורגל הקולומביאני ואף הביאו זאת גם לנבחרת. רדין עזב את דפורטיבו ב-1989 וניסה את מזלו באירופה בצסק"א סופיה הבולגרית אך חזר כעבור שנה. הוא הצטרף דווקא לאמריקה קאלי, היריבה העירונית של דפורטיבו. שם שיחק 4 שנים וזכה באליפות בשנת 1992 לצד שחקנים כמו לאונל אלבארס, פרדי רינקון והרולד לוסאנו.
לאחר מכן החליף קבוצה כמעט בכל שנה, כאשר התואר השני שלו היה בבוליביה כשחקנה של אוריינטה פטרולרו, שם זכה באליפות ב-2001.
נבחרת.
רדין הספיק לשחק 40 משחקים במדים הלאומיים, בין השנים 1987–1991 וכבש חמישה שערים - שניים מהם במונדיאל 1990. במשחק הראשון באותו טורניר שיחקה מול וניצחה 0–2, כאשר רדין כובש את השער הראשון בנגיחה אחרי הגבהה של לאונל אלבארס וקרלוס ולדרמה כובש את השני. בשמינית הגמר שיחקה הנבחרת מול והפסידה 1–2 לאחר הארכה, כשרדין רק מצמק את התוצאה 4 דקות מהסיום. הוא שיחק גם בשלושה טורנירי קופה אמריקה בין 1987–1991 וכבש את השער לזכות שהפסידה בחצי גמר הקופה אמריקה 1987 2-1 ל.
קריירת אימון.
לרדין אין קריירת אימון מרשימה במיוחד עד כה ואינו הצליח להטביע חותם כמאמן ראשי. אימן בין היתר את דפורטיבו קאלי, אמריקה קאלי, דפורטיבו פאסטו ואתלטיקו בוקרמנגה. כשריינלדו רואדה מונה ב-2015 כמאמנה של אתלטיקו נסיונל, רדין מונה כעוזרו ויחד הובילו השניים את הקבוצה לזכייה באליפות קולומביה, קופה ליברטדורס, הגביע הקולומביאני, הסופרליגה והרקופה. אחר כך עבר עם רואדה להיות עוזרו גם בפלמנגו וגם בנבחרת צ'ילה, כאשר רדין מאמן הנבחרות הצעירות.
צדק ורחמים
צדק ורחמים (באנגלית: Just mercy) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוג דרמה, שביים דסטין דניאל קרטון ויצא לאור בשנת 2019.
רקע.
הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הבינלאומי לסרטים של טורונטו ויצא לאקרנים בדצמבר 2019. הוא גרף הכנסות של 50.4 מיליון דולר. ג'יימי פוקס שגילם את הנידון למוות וולטר מקמילן היה מועמד לפרס הופעת יוצאת דופן של שחקן בתפקיד משנה בפרס גילדת שחקני המסך ה-26.
הסרט מבוסס על סיפור אמיתי על בסיס ספרו של עורך הדין בריאן סטיבנסון שכתב את הספר Mercy: A Story of Justice and Redemption.
עלילה.
בריאן סטיבנסון, הוא עורך דין אפרו-אמריקאי מדלאוור, בוגר אוניברסיטת הרווארד. בשנת 1989 הוא עובר לאלבמה במטרה לעזור לעניים אשר אין ביכולתם להגן על עצמם משפטית.
וולטר מקמילן (המכונה ג'וני די) הורשע ברצח נערה לבנה בשנת 1986. הוא נמצא במאסר באגף הנידונים למוות במדינת אלבמה. סטיבנסון שמגיע למדינה זו מקבל מידע על כך שהרשעתו של מקמילן הייתה מבוססת על עדות שקרית של אדם אפרו אמריקאי שהעיד שראה אותו בסביבת הרצח, ועל עדותו השקרית של אסיר בשם ראלף מאיירס, שהעיד במשטרה שראה את הרצח.
סטיבנסון מקים עם שותפתו אווה אנסלי ארגון לסיוע משפטי לנידונים למוות. הוא מנסה להשיג משפט חוזר עבור מקמילן. בנוסף מנסה סטיבנסון לדחות הוצאה להורג של אסיר בשם הרברט ריצ'רדסון, הלום קרב ממלחמת וייטנאם, שהטמין פצצה והרג באמצעותה. הרברט כלוא באגף של מקמילן. הבקשה לדחיית ההוצאה להורג אינה מתקבלת, והרברט מוצא להורג בנוכחותו של סטיבנסון, אשר מושפע קשות מן האירוע.
סטיבנסון מנסה לגייס אדם בשם דארנל, שטוען שיכול לספק מידע לטובת מקמילן. לאחר שהמשטרה מתנכלת לדארנל, הוא מסרב לסייע לבריאן. בנוסף סטיבנסון מבקש להסתייע באסיר ראלף מאיירס.
בדיון בבית המשפט בבקשה למשפט חוזר מודה מאיירס כי שיקר בחקירתו במשטרה, ובכך תרם להרשעת מקמילן. על אף זאת השופט אינו משתכנע ומסרב לקבל את עדותו הנוכחית, ומסרב לאשר משפט חוזר. סטיבנסון פונה לתוכנית התחקירים "60 דקות" ומביא עדויות לטובתו של מקמילן במטרה להביא ללחץ ציבורי שיביא לשחרור מקמילן. הוא פונה לערכאה גבוהה יותר, בית המשפט העליון של מדינת אלבמה. בית המשפט מחליט להפוך את ההחלטה ומאשר למקמילן משפט חוזר. בית המשפט מחליט לאחר מכן לבטל את ההרשעה ומקמילן משוחרר.
בכתוביות בסיום הסרט נכתב שסטיבנסון ממשיך להילחם למען אסירים מורשעים. עד למותו בשנת 2013 מקמילן נותר בחברות עם סטיבנסון. חקירה שנפתחה על רצח הנערה שנרצחה מוכיחה את חפותו של מקמילין, ולפי החקירה ככל הנראה גבר לבן היה זה שאחראי לרצח.
האצ'ק ושאיו
הַאצֶ'ק ושַאיוֹ (בהונגרית: Hacsek és Sajó) הוא סצנת קברט (למעשה סידרה של עשרות סצינות), שיצר לאסלו ודנאי (וולף) ואלה גם שמות שתי הדמויות שמשוחחות ביניהן בסצנה. מאוחר יותר נכתבו סצינות רבות של האצ'ק ושאיו מעטיהם של כמה מחברים. המבצעים הראשונים של הסצינות, במשך שלושים שנה, שהפכו לנכסי צאן ברזל של ההומור ההונגרי (וההומור היהודי-הונגרי) היו ינה הרצג (האס) ווילמוש קומלוש (קליין).
ההיסטוריה של המקור.
בשנת 1928 תיאטרון "שדרת אנדראשי" לא היה מוכן לקבל את תקצירו של ודנאי. מנהלי הלהקה, שהציגו בתיאטרון גם בקברט פסלו את הרעיון. הם התנגדו לסצנת דיאלוג ללא עלילה, ורצו לגרום למחבר להרחיב את מספר הדמויות לשולשה בצירוף אישה. ודנאי לא קיבל את ההצעה וניגש למתחרים, לבולוואר טרז. מנהל התיאטרון "במת בולוואר טרז", אנדרה נאגי, חשב כך: "אפשר לנסות, אבל שם הסצנה לא תהיה "שיחה בין שני אנשים", (כפי שהיה הרעיון של ודנאי במקור).
המחבר נזכר כך:
בכורת הסצנה הראשונה הייתה בשנת 1929.
במשך עשרות שנים שוב ושוב.
סצנת הדיאלוג של ודנאי השפיע בכוח החידוש. תוכנית תיאטראות הקברט של פשט (מחצית העיר בודפשט בצד המזרחי של הדנובה) היו בנויים בעבר מדברי מנחים, משירים מצחיקים של הופעות יחיד, מקופלה (השם מציין שיר עם קטע חזרות ועם תוכן הומוריסטי או לועג. את הסגנון יצר בלה זרקוביץ), משאנסונים, מסצינות של מערכה אחת. ההומור בסצנות האצ'ק ושאיו הייתה מבוססת על דרמטורגיה פשוטה ונבנתה על המריבות בין שתי הדמויות המנוגדות. שאיו היה דעתן, תמיד התנגד, מעט סנוב, חיפש שליטה, התרתח בקלות. האצ'ק היה בדיוק ההפך ממנו. בטיפשותו המעושה מעמידת הפנים - כמעט כגיבור עממי - הוא עורר את זעמו של בן שיחו (שאיו) בכל דיאלוג ביניהם, "עם האמת של האדם הממוצע". שתי הדמויות הללו הוצגו ועוצבו מצוין על ידי ינה הרצג ווילמוש קומלוש במהלך המופע הראשון ובמשך שלושה עשורים לאחר מכן יום-יום והם תרמו משמעותית להצלחה הבלתי צפויה.