בתקופה המודרנית הגיעה ההשקפה האנתרופוצנטרית לשפל מדרגתה. הדרוויניזם הציג את האדם כלא יותר מחוליה נוספת בשרשרת התפתחות החיים, ככל בעל חיים אחר. בספרו מוצא האדם כתב צ'ארלס דרווין, שיכולותיו השכליות של האדם בהשוואה לחיות אחרות אינן נבדלות בסוג, כי אם במידה; במילים אחרות, האדם נמצא על רצף אחד עם בעלי החיים האחרים, ולא כקטגוריה נפרדת. תורתו של זיגמונד פרויד הציגה את האדם לא כיצור תבוני ורציונלי דווקא, אלא כמונע מיצרים טבעיים בסיסיים "נמוכים". התפתחות התורות החברתיות המודרניות של המאה ה-19 הפכו את האדם לבורג בתוך מכונה, גוף ענק שהוא החברה, הלאום או הגזע. הגוף הענק הוא התכלית, ואילו האדם, הבורג הקטן, הוא רק אמצעי לפעולת המכונה הענקית.
האדם כחלק ממארג החיים והטבע.
בשונה מהשקפות אנתרופוצנטריות הרואות באדם כעומד מעל הטבע או במרכז הטבע וכגולת הכותרת של הטבע, השקפות חדשות יותר מבקשות לערער על מעמדו המיוחד. גישות אלה, הרווחות בקרב תנועות אקולוגיות "ירוקות" ובקרב התנועה לזכויות בעלי חיים, מתחלקות לשתי קבוצות:
גישת זכויות בעלי החיים.
הראייה האנתרופוצנטרית הרואה באדם נזר הבריאה מציבה את שאר בעלי החיים כנחותים ממנו, ככאלה שייעודם הוא לשמש כלי לסיפוק צרכיו ותאוותיו. השקפה זו מתחשבת באינטרסים של בני אדם בלבד, ואינה מתחשבת באינטרסים של בעלי חיים אחרים. על פי פילוסופית זכויות בעלי החיים, עליה מושתתת התנועה לזכויות בעלי חיים, העובדה שהאדם נבון יותר מבעלי חיים אחרים, אין בה כדי להעניק לו עליונות מעמדית ביחס לשאר עולם החי. תבונה לא צריכה להיות המדד להפעלת יחס מוסרי ולמתן זכויות, כי אם היכולת לחוש ולסבול. כל יצור המסוגל לחוש ולהזדקק, זכאי להגנה על האינטרסים הבסיסיים שלו בדמות זכויות (כמו הזכות לחיים והזכות לשלמות הגוף). לפי תורה זו, האדם מחויב לגלות יחס מוסרי שווה לצורכיהם השונים של כל בעלי החיים. ראייה אנתרופוצנטרית המעדיפה אינטרסים של בני אדם דווקא, רק מתוקף השתייכותם למין בני האדם, נחשבת "סוגנית", כלומר בגדר אפליה שרירותית פסולה בין מין למין.
האדם כחלק מהטבע.
גישה ירוקה רדיקלית שמכונה "אקולוגיה עמוקה" (Deep ecology) מתנגדת למושג "איכות הסביבה" בגלל האנתרופוצנטריות שבו, הרואה באדם מרכז שסביבו קיים הטבע והאדם אמור לדאוג לסביבה זו לשם תועלתו הפרטית ושמירת עצמו מנזק.
על פי גישה זו יש להכיר ב"טבע" כערך עצמאי שהאדם הוא חלק ממנו. לפי המאמינים בגישה זו יש למנוע מהאדם לפגוע בטבע אפילו בדרכים כמו צימצום הילודה בניסיון להקטין את אוכלוסיית האדם בעולם, או בדרכים אלימות ולא חוקיות. יש להעניק לטבע זכויות ועל האדם לכבד זכויות אלו כפי שהוא רוצה שיכבדו את זכויותיו. האדם והטבע הופכים לשווי זכויות. במקום "אמנה חברתית" נוסח רוסו יש לכרות "אמנת טבע". אמנה זו אומרת שהאדם הוא פרט בתוך ממלכת הטבע והוא צריך להתייחס לשאר הפרטים כשווים לו ולא כנחותים.
הפדרציה של בוסניה והרצגובינה
הפדרציה של בוסניה והרצגובינה (בקרואטית, בבוסנית ובסרבית (לטינית) Federacija Bosne i Hercegovine; בסרבית (קירילית) Федерација Босне и Херцеговине) היא אחת משתי הישויות המדיניות המרכיבות את בוסניה והרצגובינה. הישות האחרת היא רפובליקה סרפסקה ובין שתי הישויות עובר קו הפרדת הישויות (IEBL, Inter-Entity Boundary Line) שאורכו 1,080 ק"מ.
הפדרציה מורכבת מעשרה קנטונים, בדומה למודל השווייצרי.
אוכלוסייתה של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה מורכבת בעיקרה מקרואטים-בוסנים ומבוסנים, שעד פירוק יוגוסלביה כונו בדרך כלל מוסלמים. אף שעיקר האוכלוסייה הסרבית של בוסניה והרצגובינה מתרכז ברפובליקה סרפסקה, נהנים כל שלושת הלאומים ממעמד זהה בכל תחומי בוסניה והרצגובינה.
גאוגרפיה.
שטחה של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה הוא 26,110 קמ"ר, המהווה 51% משטחה של המדינה, והיא תופסת את חלקה המערבי והמרכזי. הפדרציה גובלת בקרואטיה מדרום וממערב, והמובלעת של קנטון פוסבינה המופרדת ממנה על ידי הרפובליקה סרפסקה גובלת בקרואטיה מצפון. לפדרציה אין גבול משותף עם סרביה. חופה הקצר של בוסניה והרצגובינה לאורך הים האדריאטי שאורכו 20 ק"מ, נמצא בעיר נאום בתחומי הפדרציה.
רכס האלפים הדינרים תופס את עיקר שטחה של הפדרציה, ועל כן אינו מתאים לחקלאות למעט בעמקי הנהרות נרטבה, בוסנה, אונה וורבאס. האקלים נע מים תיכוני לאורך החוף ועל המורדות המערביים של ההרים, לאקלים יבשתי בפנים הארץ.
היסטוריה.
להיסטוריה של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה עד שנת 1990 ראו בערך בוסניה והרצגובינה.
ניתן לתארך את תחילת תהליך התפרקותה של יוגוסלביה למותו של יוסיפ ברוז טיטו בשנת 1980, אך למעשה החל התהליך בשנת 1989, והסלים עם הכרזת העצמאות של קרואטיה וסלובניה ב-25 ביוני 1991. בבוסניה והרצגובינה נערכו בחירות חופשיות ראשונות בשנת 1990, ובהן זכו שלוש המפלגות הגדולות שייצגו את שלושת הלאומים ברפובליקה של בוסניה והרצגובינה - מפלגת הפעולה הדמוקרטית הבוסנית (Stranka Demokratske Akcije), המפלגה הדמוקראטית הסרבית (Српска демократска Странка) והאיחוד הדמוקרטי הקרואטי (Hrvatska demokratska zajednica). שלוש המפלגות הקימו קואליציה שחילקה את עמדות המפתח במדינה וניסו לשדר מסר של סבלנות. עם זאת, ב-24 באוקטובר 1991 פרשו חברי בית הנבחרים הסרבים והקימו את אספת הנבחרים של רפובליקה סרפסקה, והביאו בכך לסיומה של הקואליציה הרב לאומית. אספה זו הכריזה על הקמתה של הרפובליקה הסרבית של בוסניה והרצגובינה ב-9 בינואר 1992, שהפכה ב-12 באוגוסט 1992 לרפובליקה סרפסקה. במקביל, ב-18 בנובמבר 1991, הכריזו הקרואטים על הקמתה של "הקהילה הקרואטית של הרצג-בוסנה" שהפכה ל"רפובליקה של הרצג-בוסנה" (Hrvatske Zajednice Herceg-Bosne). ישות זו השתרעה בשטחים המיושבים על ידי הקרואטים בדרומה ומערבה של בוסניה והרצגובינה.
ב-5 במרץ 1992 הכריזה בוסניה והרצגובינה על עצמאותה בעקבות משאל עם שנוי במחלוקת, וב-6 באפריל 1992 פרצה מלחמת בוסניה בין הכוח המזוין הסרבי לבין צבא בוסניה והרצגובינה. ב-27 בספטמבר 1993 הכריזו פורשים בוסנים על הקמתה של הרפובליקה של בוסניה המערבית סביב העיר וליקה קלדושה (Velika Kladuša) בקצה הצפון מערבי של המדינה (Autonomna Pokrajina Zapadna Bosna). בתחילת 1994 הגיעו נציגי הבוסנים והקרואטים להסכמה בדבר הקמתה של הפדרציה הקרואטית-מוסלמית, וב-18 במרץ 1994 נחתם הסכם וושינגטון אשר הקים את הישות שעתידה הייתה להפוך לפדרציה של בוסניה והרצגובינה. במסגרת ההסכם אוחדו הרפובליקה של הרצג-בוסנה והשטח שנשלט על ידי השלטון המרכזי, והסכם זה סימן את קץ המלחמה בין הבוסנים והקרואטים אשר איחדו כוחות כנגד הסרבים. בקיץ 1995 עברה היוזמה בקרבות לידי הבוסנים והקרואטים אשר כבשו את רוב חלקה המערבי של בוסניה והרצגובינה מידי הסרבים במסגרת קרב מיסטרל בספטמבר 1995 וקרב סנה באוקטובר 1995. ב-14 בדצמבר 1995 הביאה חתימת הסכם דייטון בפריז לסיומה המוחלט של מלחמת בוסניה. הסכם דייטון ניסח את חלוקתה המדינית של בוסניה והרצגובינה לרפובליקה סרפסקה ולפדרציה של בוסניה והרצגובינה לאורך קו הפרדת הישויות.
ב-8 במרץ 2000 הוקם מחוז ברצ'קו (Brčko) על שטחים שנלקחו משתי הישויות של בוסניה והרצגובינה. מחוז ברצ'קו הוא מחוז פדרלי שאינו שייך לאף אחת משתי הישויות.
הדגל והסמל של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה הוכרזו כבלתי חוקתיים על ידי בית הדין לחוקה של בוסניה והרצגובינה, ונקבע כי יבוטלו עד ספטמבר 2006. בפועל, שני הסמלים עדיין בשימוש (יוני 2007).
משטר וחלוקה מנהלית.
הפדרציה של בוסניה והרצגובינה היא בעצמה ישות פדרטיבית המחולקת לעשרה קנטונים הנהנים כל אחד מעצמאות רבה. כמו הרפובליקה סרפסקה, נהנית הפדרציה מעצמאות נרחבת במסגרת מדינת בוסניה והרצגובינה. לפדרציה המנון, סמל ודגל שהוכרזו כולם כבלתי חוקתיים ובטלים על ידי בית הדין לחוקה של בוסניה והרצגובינה אך נמצאים עדיין בשימוש. בירת הפדרציה היא סרייבו המשמשת גם כבירה פדרלית של בוסניה והרצגובינה וכבירה דה-יורה של הרפובליקה סרפסקה.
בדומה לרפובליקה סרפסקה, בראש הפדרציה עומד נשיא ולו שני סגנים. ב-22 בפברואר 2007 נבחרה בוריינה קרישטו הקרואטית לתפקיד והייתה לאשה הראשונה המכהנת בתפקיד זה. שני סגניה הם בני הלאומים האחרים. בממשלת הפדרציה 16 שרים המחולקים לפי מפתח אתני - 8 בוסנים, 5 קרואטים ו-3 סרבים (נכון ל-2007). ראש הממשלה הנוכחי, הבוסני נג'אד בראנקוביץ', נבחר במרץ 2007. בפרלמנט שני בתים - בבית הנבחרים 98 חברים בעוד שבאסיפת העמים יושבים נציגי בתי הנבחרים של עשרת הקנטונים. לפדרציה צבא ומשטרה משלה ויישום ההחלטה לאחד את כל הכוחות הצבאיים בבוסניה והרצגובינה מתעכב. בנוסף עדיין קיימת חלוקה של הכוח הצבאי בתוך הפדרציה ליחידה קרואטית וליחידה בוסנית. תופעה זו רווחת גם ברשויות אחרות - דואר קרואטי ודואר בוסני, חברת טלקום קרואטית ומקבילה בוסנית וכך הלאה - אך תהליך האחדת הרשויות בפדרציה נמצא בעיצומו ומספר רשויות כמו מערכת הפנסיה ורשות השידור כבר אוחדו.
הפדרציה מחולקת לעשרה קנטונים או מחוזות (kanton או županija) המחולקים בתורם ל-79 מועצות מקומיות. לכל קנטון סמכויות נרחבות כמו כוח שיטור ומערכת משפטית עצמאיים:
אוכלוסייה ודמוגרפיה.