במהלך העשור הראשון של המאה ה-20 ערך משרד הדואר של ארצות הברית מספר ניסיונות להעביר דואר באמצעים אוויריים. לפיכך החליט המשרד לחנוך שירות סדיר חדש, ב-15 במאי 1918, אשר יאפשר להעביר דואר בין הערים וושינגטון, פילדלפיה וניו יורק. משרד הדואר קבע תעריף שנוי במחלוקת, של כ-24 סנטים, עבור השירות החדש. היה זה תעריף גבוה בהרבה מ-3 הסנטים שנגבו באותה תקופה בעבור דואר מחלקה ראשונה. בעבור התעריף הגבוה הוחלט להדפיס בול מיוחד אשר צבעי האדום והכחול שלו נשאו צביון פטריוטי. הבול הציג מטוס קרטיס JN-4, אשר שימש להעברת הדואר.
מלאכת עיצוב והדפסת הבול החדש נעשתה בחיפזון רב. תהליך חריטת הבול החל רק ב-4 במאי. ההדפסה החלה ב-10 במאי בגיליונות של 100 בולים (בניגוד לנוהג המקובל של הדפסת 400 בולים וקטיעתם לגיליונות של 100 בולים).
מאחר שהבול הודפס בשני צבעים, היה צורך להזין כל גיליון פעמיים דרך מכונות ההדפסה. היה זה תהליך מועד לשגיאות, אשר גרר בעבר שגיאות היפוך בבולים שיוצרו ב-1869 ו-1901. לפחות שלושה גיליונות שגויים התגלו במהלך הייצור והושמדו. הסברה היא שרק גיליון אחד של 100 בולים שגויים שרד. מאז מנסים אספנים כבר עשרות רבות של שנים לאתר את כל הבולים.
משלוחים ראשונים של הבול החדש הגיעו למשרדי הדואר ב-13 במאי. מתוך מודעות לאפשרות שקיימים בולים עם היפוכים, פנו מספר אספנים לסניפי הדואר על מנת לרכוש את הבולים החדשים תוך חיפוש אחר שגיאות. אחד מהם היה אספן בשם W.T. רובי. במכתב לחבר מ-10 במאי מציין רובי ש"יהיה זה משתלם לאתר את הבולים המכילים שגיאות היפוך". ב-14 במאי הלך רובי למשרד הדואר כדי לקנות את הבולים החדשים. כפי שהעיד לאחר מכן, כאשר שלף הפקיד גיליון של בולים המכילים שגיאות היפוך, החסיר לבו פעימה. רובי שילם עבור הגיליון וביקש לראות גיליונות נוספים, אולם הם היו תקינים.
המשך מאורעות אותו יום אינם ידועים בוודאות. רובי החל לספר על ממצאיו לסוחרי בולים וכתבי עיתונות. לאחר שבוע שבו החביא את הגיליון מתחת למזרן וסירב לבקשות נציגי הדואר לקנות ממנו את הגיליון בחזרה, מכר רובי את הגיליון לאספן ידוע מפילדלפיה בשם יוג'ין קליין עבור סכום של כ-15,000 דולר. קליין מיהר למכור את הגיליון לקולונל H. R. גרין, בנה של הטי גרין, עבור כ-20,000 דולר.
קליין יעץ לגרין להפריד את הבולים, שכן הם יהיו שווים יותר כבודדים מאשר כגיליון אחד. מהגיליון הופרדו בלוק אחד של שמונה בולים, מספר בלוקים של ארבעה בולים, והשאר בולים בודדים. גרין שמר לעצמו מספר בולים. אחד מהם הושם בתליון עבור אשתו, התליון נמכר ב-2002 תמורת סכום לא ידוע.
גורלם של שישה בולים לא ידוע. יש כמה בולים שנפגמו, כולל אחד שנשאב לשואב אבק, ואחד שאשתו של גרין השתמשה בו למשלוח מכתב והוא היחיד שנושא חותמת.
החלפת בולים נדירים.
באוקטובר 2005 נרכשה צימדה ייחודית בת ארבעה בולים על ידי רוכש אנונימי בעבור סכום של כ-2,970,000 דולר. זהות הקונה התבררה רק לאחר קנייה. היה זה כלכלן אמריקני ושמו ביל גרוס. זמן קצר לאחר ביצוע הרכישה הוא החליט לסחור בהם עם אדם ושמו דונלד סונדמן, נשיא "מיסטיק סטאמפ קומפני" וסוחר בולים, בעבור הבול הנדיר זד גריל, שקיימים ממנו רק שני עותקים בעולם. על ידי ביצוע הרכישה הפך גרוס לבעליו של אוסף הבולים השלם היחיד המכיל את כל בולי ארצות הברית מהמאה ה-19.
שלדג (כלי שיט)
ספינות שלדג הן ספינות סיור ותקיפה מהירות המשמשות בפלגות הבט"ש של חיל הים הישראלי לפעילות ביטחון שוטף (בט"ש) ולסיכול פעולות טרור ימיות. ספינות השלדג פותחו במספנות ישראל. במקביל לסופר דבורה סימן 3 מתוצרת מפעל רמת"א של התעשייה האווירית לישראל בע"מ.
מהלך הפיתוח.
פיתוח ספינות השלדג וייצורן החל בשנת 1987 במספנות ישראל. התכנון נעשה על בסיס קווי הגוף של Virgin Atlantic Challenger II איתה שבר ריצ'רד ברנסון את השיא בחציית האוקיינוס האטלנטי. הנעת Virgin Atlantic Challenger II נעשתה במדחפים. המשך הפיתוח שנעשה במספנות ישראל שילב הנעה במשאבות סילוני מים תוצרת חברת "ריבה קלזוני" מאיטליה מונעות על ידי מנועי MWM גרמניה. הייתה זו תפישה מיוחדת במינה שיצרה כלי מהיר יציב בעל תמרון חזק שפעל היטב בים קשה. כלי השיט המהיר שיצא לים במזג אוויר סוער הרשים בתכונותיו את מפקדי כלי השיט בחיל הים.
שיווק הספינה.
עקב הפסקה זמנית בהצטיידות חיל הים בספינות סער 4.5 וחוסר ההצלחה בפרויקט זיוונית נעשה פרויקט השלדג חשוב ביותר למספנות ישראל. הספינה הוצעה לחיל הים הישראלי. חיל הים היה בתהליכי רכש ספינות סיור עם מפעל רמתא של התעשייה האווירית. הוקם צוות לבדיקת נושא שילוב השלדג בחיל הים. השתדלנות מצד מספנות ישראל גרמה לעיכוב בתוכנית ההצטיידות של החיל ברכישת ספינות הדבורה. כפועל יוצא הביאה להפסקת בדיקות התאמת השלדג על ידי חיל הים.
חיל הים של סרי לנקה עסק בלחימה מתמשכת מול המורדים הטמיליים. במשך השנים נאסף להם ניסיון טוב ברכישת כלי שיט מישראל. הצי הצטייד בעבר במספר ספינות דבורה מהתעשייה האווירית, ולאחר אירוע שבו נפגעו מספר כלי שיט על ידי הנמרים הטמיליים החליט לקנות ספינות "שלדג" אשר הוגדרו על ידי המספנות כסימן 2. שנת 1991 סימנה פתיחת דרך שאחריה נרכשה הספינה על ידי מספר מדינות.
התאמה לחיל הים הישראלי.
בשנת 2004 נערכה לבקשת המספנות בחינה מחדש של התאמת השלדג לדרישות חיל הים הישראלי, והוחלט על רכש ספינות שלדג במקביל לרכישת ספינות דבורה. אף כי מערכת ההנעה הוכיחה את עצמה היטב, לצורך יעילות התחזוקה הותקנו בספינות אלה מנועי MTU מסוג שמוכר לחיל הים. ל-MTU הייתה מערכת משולבת עם משאבות "KaMeWa" משוודיה. הוחלפו גם משאבות סילון. השינויים כללו גם את מערכות הדלק ומיזוג האוויר.
לצורך אחידות התפעול הותקן חימוש וציוד אלקטרוניקה זהה לזה של ספינות "דבורה", וגם גשר הפיקוד אורגן בצורה זהה לספינות "דבורה". ספינות אלה קיבלו במספנות את ההגדרה "סימן 3". מהירותן נמוכה מהספינות סימן 2.
רכישת הספינות לחיל הים נעשתה בשני שלבים. בשלב א' נרכשו שתי ספינות ובשלב ב' שלוש נוספות. יש הבדלים קלים ביניהן. לדוגמה בשלב א' יש 12 מ"ק דלק והזנת הדלק למנועים נעשית דרך מכל יומי ובספינות שלב ב' הכמות גדלה ל-14 מ"ק וההזנה ישירות על ידי משאבת הדלק מהמכלים.
תכונות.
את השלדג מניעה מערכת סילוני מים ללא מדחפים בולטים מתחת לקוער. ההנעה נעשית על ידי שאיבת מים מהתחתית ופליטתם לאחור בעצמה רבה דרך מערכת נחירים. ההיגוי נעשה על ידי הפניית הסילון. יתרונות המערכת לעומת המדחפים המסורתיים הם זריזות התמרון והיכולת להגיע לטווחים מאוד קרובים לחוף מבלי לחשוש מפגיעה של המדחפים בקרקעית או במכשולים אחרים כגון חבלים, רשתות דיג, מצופים קטנים וכדומה.
חימוש הספינה נעשה בהתאם לדרישות הלקוח. מספנות ישראל היא הקבלן הראשי ומשלבת מערכות מתוצרת רפאל, התעשייה האווירית ואמצעי לחימה מחוץ לישראל. בכל הדגמים מותקנת בחרטום הספינה מערכת ירי אוטומטית בבקרה ושליטה מרכזית. המערכת יכולה לעקוב אחר מטרות בלילה ולפתוח באש מדויקת תוך ניצול מלוא הטווח של התותחים. אין אנשים מחוץ למבנה. הירי מתבצע תוך כדי תנועה במהירות גבוהה גם במזג אוויר סוער.
החימוש הרגיל כולל מערכת טייפון עם תותח מיוצב 25 מ"מ, 2 מקלעי מאג 7.62 מ"מ ופצצות עומק.
לאחרונה החלו השלדגים להצטייד גם בטילי Spike תוצרת רפאל - מערכות לחימה מתקדמות. ובעימותים מול חמאס ברצועת עזה נעשה בהם שימוש לירי מהים אל החוף.
חיקוי לשלדג בתוצרת חוץ.
חיל הים של סרי לנקה לקח חלק פעיל במלחמת האזרחים במדינה, כנגד המורדים הטמיליים. כדי להתמודד עם סירות נשק מהירות וסירות נפץ המופעלות על ידי מתאבדים הצטייד בכמות גדולה של ספינות תקיפה מהירות. בנוסף לספינות שרכש מהתעשייה האווירית וממספנות ישראל החל לייצר בסרי לנקה ספינות העתק לשלדג הנקראות Ultra Fast Attack Craft וגם דגם "קולומבו".
חיל הים של סרי לנקה מקנה חשיבות רבה למהירות הקובעת את הקרב. בדגם "קולומבו סימן 3 " צוידו הספינות במדחפי שטח "ארנסון דרייב" כמו בספינות הסופר דבורה שרכש בתעשייה האווירית. הנעתן נעשית בשני מנועי DEUTZ, כל אחד בעל 4,570 כוח סוס ומקנה להם מהירות של 54 קשר.
תפוצת ספינות השלדג.
להלן התצורות השונות של ספינות הבט"ש לפי סדר בנייתן במספנות ישראל. החימוש וכמות הצוות משתנים לפי אפיון המשתמשים השונים.
מזכרת.
דואר ישראל הנפיק חותמת אירוע לכבוד השקת ספינת שלדג במספנות ישראל, ב-25 בדצמבר 1989.
קישורים חיצוניים.
Источник: http://nevskii-bastion.ru/shaldag-mk-v/ ВТС «НЕВСКИЙ БАСТИОН» A.V.Karpenko.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:אוניות מלחמה ישראליות]]
[[קטגוריה:בעלי כנף בתרבות]]
זכריה בן שלמה הרופא
סלמון בן ירוחם
הרב סלמון בן ירוחם או שלמה בן רוּחַיְם (רסב"י), היה מפרש מקרא, פייטן וחכם קראי. הרבה להתפלמס עם רבנים מהיהדות הרבנית ועם רב סעדיה גאון בפרט.
חייו ופעולותיו.
סלמון בן ירוחם נולד בבגדאד שבעיראק בשנת 900-910 לערך, בנעוריו נסע למצרים שהייתה אז מרכז עולמי לעדת הקראים ואשר בה היה אחד מבתי המדרש הטובים ביותר. בראש בית מדרש זה, עמד ר' משה המדקדק בן ר' אברהם אלפסי.
בהגיעו לגיל הבר-מצווה (חתן תורה) חיבר הקדמה על פרשת יתרו וקראה לפני קהל המתפללים בשבת בבית הכנסת ובה הלהיב את קהל המתפללים וגרם להתפעלות רבה בקרב מוריו ורבותיו. בחיבורו זה, הוכיח שליטה מלאה בשפה העברית ודקדוקיה, וידע בסיסי בפרשנות המקרא, ובקיאות רבה במשנה ובתלמוד.