מיור בין השאר דיווח מישראל בתקופת מלחמת לבנון השנייה ומרצועת עזה, מפרו לאחר רעידת האדמה ב-2007, מסין לאחר רעידת האדמה בסצ'ואן (2008) ומהאיטי לאחר רעידת האדמה ב-2010. הוא סיקר את אולימפיאדת בייג'ינג ואולימפיאדת ונקובר וכיסה מערכות בחירות ואסונות בזירה האמריקנית.
הוא זכה בפרס על שם אדוארד מורו על סיקור פגיעת טורנדו מור באוקלהומה ב-2013, ועל סיקור המשבר ההומניטרי במוגדישו שבסומליה. כמו כן הוא היה שותף לזכייה בפרס גילדת הכותבים של אמריקה, ב-2009 ובפרס אמי לסיקור החדשות המתפרצות הטוב ביותר ב-2010.
לאחר בחירתו של דונלד טראמפ לתפקיד נשיא ארצות הברית היה מיור העיתונאי הראשון שראיין אותו.
יאנה טרזי
יאנה טרזי (ביוונית: Γιάννα Τερζή; נולדה ב-7 במאי 1980; מקבלת קרדיטים גם בשם: "Yianna Terzi") היא זמרת-יוצרת יווניה. טרזי יצגה את יוון באירוויזיון 2018 עם השיר "Oneiro Mou", ובעברית, "החלום שלי".
ביוגרפיה.
טרזי נולדה ב-7 במאי 1980 בסלוניקי. היא בתו של הזמר היווני פסכאליס טרזיס . בגיל 20 עברה לאתונה כדי להתחיל בקריירת מוזיקה. בשנת 2004 היא הוציאה את שירה הראשון. בשנת 2006 יצא אלבומה הראשון, "Gyrna to kelidi", עם חברת התקליטים "קובלט מיוזיק יוון".
בשנת 2008 עברה טרזי לחברת התקליטים "מינוס אמי", והוציאה את אלבומה השני - "Ase me na taxidepso" - עם סינגל באותו השם כבר באותה השנה.
בהמשך עברה לגור בארצות הברית, ועבדה שם בחיפוש כישרונות (סקאוטינג) עם חברת התקליטים אינטרספוק רקורדס.
ב-2017 היא נרשמה עם חברת התקליטים החדשה שלה, פאניק רקורדס, אצל רשות השידור היוונית לתוכנית אליניקוס טליקוס 2018 עם השיר "Oneiro Mou" ב-27 באוקטובר 2017. מאוחר יותר, ב-8 בנובמבר, היא הפכה לאחת מחמשת המועמדים שעברו לגמר הטלוויזיוני.
בעקבות פסילה של שניים מחמשת המועמדים על כך שהשיר לא נשמע יווני, נכנס השיר "Oniero Mou" לשלב הגמר הסופי (3 מועמדים). ב-15 בפברואר 2018 נמסר כי חברות התקליטים של שני האמנים המתחרים סירבו לשלם אגרה בסך של 20,000 יורו לרשות השידור היווני (ERT) ונפסלו מהתחרות, כך בוטל הקדם היווני לשנה זו והשיר נבחר. ב-8 במאי 2018 שרה טרזי בחצי הגמר הראשון של האירוויזיון, והייתה הזמרת ה-14 בתור. היא לא הצליחה לעלות לשלב הגמר.
אליפות העולם בשחמט 1957
אליפות העולם בשחמט 1957 הייתה תחרות שאורגנה על ידי פיד"ה. השלב הסופי בו נפגשו אלוף העולם מיכאל בוטביניק ווסילי סמיסלוב החל ב-5 במרץ והסתיים ב-27 באפריל 1957 בניצחון של וסילי סמיסלוב.
רקע.
בהתאם למתכונת שאושרה על ידי פיד"ה האליפות התקיימה במספר שלבים. בשלב הראשון התקיימו תחרויות אזוריות. בסיום שלב זה התקיימה בסטוקהולם תחרות בין-אזורית בהשתתפות 21 שחמטאים. התשע הראשונים היו יכולים להתקדם לשלב השלישי - תחרות המועמדים. לשחמטאים אלו הצטרף וסילי סמיסלוב שהפסיד בדו-קרב של אליפות העולם בשחמט 1954.
למנצח התחרות הייתה זכות לשחק בדו-קרב נגד אלוף העולם המכהן. אם דו-קרב היה מסתיים בתיקו, מיכאל בוטביניק היה נותר אלוף העולם.
תחרות המועמדים.
התחרות התקיימה באמסטרדם באפריל-מאי 1956.
דו-קרב על האליפות.
הדו-קרב התקיים במהלך 16 במרץ - 13 במאי 1957 במוסקבה. הוא כלל 24 משחקים.
איליה קובלצ'וק
הצעיף הצבעוני
אול
בפגאניזם הגרמאני המוקדם, Wulþuz (וולתוז, תהילה) היה מושג חשוב, שלפעמים הואנש כאל, או כאפיתט לאל חשוב. המושג הזה המשיך במיתולוגיה הנורדית באל אוּל, שקשור לקשתות ותהילה.
המונח Wolþu "תהילה", שאולי מתייחס לאל, הופיע לראשונה בממצא ארכאולוגי מהמאה ה-3, וישנם מקומות רבים בשם אול ושמות דומים. על אף זאת, מצוי מידע מועט העוסק באול בכתבים איסלנדיים מימי הביניים. בימי הביניים עברה המילה לטינזציה ל"אולרוס" (Ollerus). המונח האיסלנדי הוא אוּלוּר. בשפות הגרמאניות הצפוניות היבשתיות המילה המודרנית היא אול.
המילה מאנגלית עתיקה ומאותו מוצא וולדור אומרת "תהילה" אך היא לא משמשת כשם עצם פרטי. למרות זאת, המונח מופיע בצירופים המתייחסים לישות כלשהי, כגון Wuldres cyning, "מלך התהילה"; Wuldorfæder, "אב-תהילה"; ו-Wuldor alwealda, "השליט/האדון המפואר".
אולר (אל)
וולדוז
Light a Candle
Light a Candle (בעברית: נדליק ביחד נר) היה השיר שייצג את ישראל באירוויזיון 2002 שנערך בטאלין שבאסטוניה. השיר הושר באנגלית ובעברית על ידי שרית חדד.
השיר הוא שיר פופ בשילוב מוזיקה ים תיכונית. השיר מטיף למאזיניו להצטרף אליו להדלקת נרות, כדי להאיר את המקום האפל, חסר התקווה והאונים.
השיר נבחר לייצג את ישראל באירוויזיון 2002 על ידי ועדה מטעם רשות השידור, שבחרה את השיר הזה, מתוך ארבעה שירים שבוצעו כולם על ידי חדד.
באירוויזיון שובץ השיר במקום העשירי בסדר ההופעה, אחר קרוליינה ממקדוניה עם "Od nas zavisi" ופראנסיס ג'ורדי השווייצרי עם "Dans le jardin de mone âme". עת סיום ההצבעה, קיבלה חדד 37 נקודות, וסיימה את התחרות במקום ה-12 מתוך 24.
לשיר גם הוקלט גרסה עברית מלאה אשר שודרה בעבר ברשת ג'. הגרסה עצמה לא נכנסה לשום אלבום.
אולרוס
נדליק ביחד נר
בלוגה קוויאר
פעם בשבוע עם תם אהרון
פעם בשבוע עם תם אהרון הייתה תוכנית סאטירה ישראלית בהנחיית תם אהרון, ששודרה בערוץ כאן 11. העונה הראשונה עלתה ב-3 בינואר 2018, והיא הסתיימה ב-23 באוגוסט לאחר 25 תוכניות. העונה השנייה של התוכנית עלתה ב-20 בדצמבר 2018, כללה 60 פרקים והסתיימה ב-21 במאי 2020. העונה השלישית עלתה ב-5 ביוני 2020, כללה 26 פרקים והסתיימה ב-31 בדצמבר 2020.
עד תחילת העונה הראשונה הייתה התוכנית מצולמת יממה טרם השידור. לאחר מכן, עברו למספר שבועות לצלם את התוכנית כמה שעות טרם שידורה, ולאחר כמה שידורים נסיוניים, החלה התוכנית להיות משודרת באופן קבוע בשידור חי.
בדצמבר 2020 עם סיום העונה השלישית פורסם כי התוכנית תרד מהמסך, לקראת תוכנית בפורמט חדש שיגיש תם אהרון בתאגיד.
מבנה התוכנית.
כל תוכנית נפתחת במונולוג קצר בן כמה דקות של אהרון. לקראת סוף העונה הראשונה שונה המבנה של חלק זה, ובמקום מונולוג מוסבר בקצרה מה יהיה בתוכנית הקרובה.
החלק השני כולל מונולוג אקטואליה, וסקירת נושא עם גיא אדלר. החל מהעונה השנייה הסקירה גם כוללת כתבות שטח.
בזמן החסויות, החל מאמצע העונה השנייה, ישנה פינה מיוחדת בה תם עונה על שאלות הצופים מהבית. פינה זו משודרת רק לצופי היוטיוב של התוכנית.
בחלק האחרון והמרכזי יותר של התוכנית עוסק תם אהרון בנושא שעל הפרק, בצורה סאטירית והומוריסטית בפינת "המונולוג המרכזי". המונולוג המרכזי זמין כפודקאסט בשם "תם אהרון - המונולוג המרכזי" באתר ובאפליקציית כאן, ובשירותי הפודקאסטים השונים.
במהלך העונה הרביעית, הפקת התוכנית שיתפה פעולה עם צוות אנימטורים בשם "Frankendo" בהפקת סדרת אנימציה סאטירית בסגנון אנימה על המצב הפוליטי, בשם "ארץ השמש השוקעת", לאחר הצלחה ויראלית של סרטון עצמאי שהופק על ידם בשם "State of Israel". בשונה מהסרטון המקורי שדובב ליפנית, הגרסה הזו דובבה לעברית.
ורדה וירט
קייל אבל
קייֶל אֵבֶּל (, 25 באוגוסט 1901 ריבה - 5 במרץ 1961 קופנהגן) היה מחזאי, תסריטאי ומעצב במה דני, נחשב לאחד מחשובי המחזאים הדנים במאה ה-20, לצד קאי מונק, ק.מ.י. סויה וס. בורברג, אחד ממייסדי התיאטרון הדני המודני. הוא שאב השפעה ממחזותיו של אוגוסט סטרינדברג והוא משויך לזרם האקפרסיוניסטי, בעיקר בזכות יצירותיו התיאטרוניות הראשונות. גישתו לתיאטרון מושפעת גם ידי הרקע של המחזאי בתחום העיצוב והבלט.
תפאורותיו הראשונות שימשו את מופעי הבלט שביים ז'ורז' בלנשין בתיאטרון המלכותי הדני בקופנהגן ובתיאטרון אלהמברה בלונדון.
באופן כללי חולקה פעילותו ויצירתו של אבל לשלושה שלבים: א. בקורת המוסכמות של המעמד הבינוני ב. מאבקו בנאציזם ג. בקורת הפסימיזם שלאחר המלחמה.
קייל אבל נבחר כחבר באקדמיה הדנית.
ביוגרפיה.
קייל אבל נולד בשנת 1901 בעיר ריבה בדרום מזרח יוטלנד כבן של מורה תיכון.
החל משנת 1919 למד אבל באקדמיה המלכותית לאמנות בקופנהגן אולם הפסיק כדי ללמוד כלכלה ומדעי מדינה אותם סיים בשנת 1927 באוניברסיטת קפונהגן. השתלם בהמשך בתיאטרון מודרני בפריז ובלונדון, עבד לפרנסתו בניצב, כפועל במה ואחר כך כמעצב במה בתיאטראות בלונדון ובפריז. התוודע באותה תקופה למחזותיו של ז'אן ז'ירודו וברטולט ברכט ולעבודת הבימוי של לואי ז'ובה. בשובו לקופנהגן בשנת 1930 עיצב את הבמה ללהקת הבלט של בלנשין באופרה המלכותית ב-Kongelige Teater. ב-1932–1934 עבד במשרד פרסום.
פעילותו בתחום התיאטרון.
בהמשך הקדיש את עצמו לכתיבת תסריטים ומחזות. משיכתו לתיאטרון התחזקה אחרי שראה את מחזהו של סטרינדברג "סונטת הרוחות" בבימויו של מקס ריינהרדט (שפורסם ב-1907 והוצג ב-1916).
בשנת 1934 יצירתו הראשונה הייתה תסריט לבלט Enken i spejlet ("האלמנה בראי") (כוריאוגרפיה של בורגה ראלוב) שבו בא לידי ביטוי נושא אופייני לאבל, חרדת ההתנכרות מהחיים.