בשנת 1985 שרה קולות רקע בתקליט של יהודה פוליקר, "עיניים שלי". באותה שנה נפצעה עזיקרי בתאונת דרכים וחדלה להופיע למשך מספר שנים.
בשנת 1988 שרה במופע "דרור - חגיגת זמר ים תיכונית" את השיר "כעת חיה", שנכתב על סיפור חייה ואת מנגינתו היא הלחינה בעצמה. בשנת 1994 הקליטה יחד עם הזמר אורי פיינמן אלבום שירים שחלקם חידוש של כמה מלהיטיו של אריס סאן.
לכבוד יום העצמאות 1995, הקליטה עזיקרי עבור תחנת הרדיו רשת ג' את השיר "באור התכלת", למילים של יורם טהרלב וללחן של יוני רועה. השיר יצא על גבי תקליט שדרים, אך לא זכה להצלחה.
בשנת 1998 יצאו שני האלבומים שהקליטה עזיקרי בסוף שנות ה-60 ושירים נוספים באלבום האוסף הכפול "נערה ממש אוצר".
בשנת 2008 העלה הזמר ניסים אלחנטי עם להקתו "החוויה היוונית" מופע לזכרו ולכבודו של אריס סאן ששמו "נערה ממש אוצר" על שם הלהיט שהלחין סאן לעזיקרי (את המילים חיבר יהודה אופן) וכלל את מיטב הלהיטים של סאן שחלקם בוצעו במקור על ידי עזיקרי במופע אף השתתפה ביתם של סאן ועזיקרי סאני עזיקרי כרמל, אלחנטי וסאני הוציאו במסגרת המופע את הסינגל "סיגל" בעיבוד חדש של גדי גולדמן כשסאני מוקלטת לראשונה בחייה.
עזיקרי נפטרה ב-25 בפברואר 2009 בגיל 67, כתוצאה מגידול ממאיר בריאות אחרי שנים של עישון כבד. היא הובאה למנוחות בבית העלמין ירקון.
בשנת 2011 העלה תיאטרון הבימה את המחזמר "סיגל" שביים צדי צרפתי בהשראת סיפור האהבה בין עזיקרי לאריס סאן.
בתה סאני עזיקרי-כרמל היא מנהלת "הסטודיו של סאני" ומומחית בפילאטיס.
סייד קוטב
סייד קוּטבּ (בערבית: سيد قطب, תעתיק מדויק: סיד קטב; 9 באוקטובר 1906 - 29 באוגוסט 1966) היה פעיל בכיר והוגה דעות בתנועת האחים המוסלמים במצרים.
קורות חייו.
קוטב נולד במצרים למשפחה מהמעמד הבינוני בכפר סמוך לקהיר, ולמד לימודי הוראה בקהיר. לאחר מכן היה למורה ולמחנך במערכת החינוך המצרית. בשנת 1939 מונה קוטב לתפקיד מפקח במשרד החינוך במצרים בו כיהן עד שנת 1948 ובזמן זה פיתח תוכניות לימודים. ב-1948 הוא נשלח בשליחות משרד החינוך המצרי לארצות הברית, כדי ללמוד שם לימודי תואר שני בחינוך ולהכיר מקרוב את מערכת החינוך האמריקאית. השליחות בארצות הברית גרמה לקוטב להיות אדוק בדתו, להסתייג לחלוטין מאורח החיים האמריקני ולהפוך למבקר חריף ביותר של המערב ותפיסת החיים המערבית. במקביל פיתח ביקורת כלפי המשטר והשחיתות של בית המלוכה המצרי. בשובו למצרים בשנת 1951 הצטרף קוטב לאחים המוסלמים, בשנת 1952 הפך קוטב לפעיל בכיר של האחים המוסלמים ולאחר שמייסדה ומנהיגה הבלתי מעורער חסן אל-בנא נרצח בשנת 1949, הפך בהדרגה לאידאולוג החשוב ביותר של התנועה, והיה ראש מחלקת התעמולה של הארגון והאחראי על הדעוה.
סייד קוטב היה איש הקשר בין האחים המוסלמים לבין קבוצת הקצינים החופשיים (ואנואר סאדאת היה איש הקשר של קבוצת הקצינים החופשיים אל תנועת האחים המוסלמים).
ב-1954, לאחר ניסיון ההתנקשות בגמאל עבד אל נאצר, נעצר קוטב על ידי שלטונות מצרים והואשם בפעילות חתרנית. בשנת 1964 שוחרר מהכלא מטעמי בריאות. בהיותו בכלא, הגיעו רעיונותיו המהפכניים לכלל בשלות מלאה, ושם הוא כתב את שני ספריו העיקריים: "ט'לאל אלקוראן" (בצלו של הקוראן) ו"מעאלם פי א-טריק" (ציונים עלי דרך). באוגוסט 1965 נכלא קוטב פעם נוספת באשמת חברות בהתארגנות טרור. בעקבות זאת נידון למוות והוצא להורג בתלייה ב-29 באוגוסט 1966.
האידאולוגיה.
תפיסתו האידאולוגית המהפכנית של קוטב הושפעה עמוקות מתפיסת עולמו של מודודי, אשר ספריו החלו להיתרגם מאורדו ומאנגלית לערבית רק בשנות החמישים. מודודי פיתח תאוריה הקרויה "הג'אהיליה החדשה", אשר במהותה עמד הרעיון של דחיית הציוויליזציה המודרנית משום שזו איננה יכולה לדור בכפיפה אחת עם האסלאם.
כמו מודודי, סבר קוטב כי יש לדחות באופן מוחלט את התפישות המערביות, המנוגדות בראייתו לתפישת האסלאם, שכן הן שוללות באופן מוחלט את ריבונותו של אללה בכל תחומי החיים, ולפיכך, בראייתו, תפישת המערב מובילה לביטול מוחלט של הצורך בדת. תוצאת שלילת האסלאם וקבלת תפישות מערביות המנוגדות לאסלאם, היא החייאתה של הג'אהליה החדשה, קרי חזרה למצב הבערות בו היה שרוי העולם טרם בואו של האסלאם.
קוטב סבר אפוא שהוצאת שלטון השריעה ממדינות האסלאם, החזירה את מדינות האסלאם לתקופת הבערות של טרום-האסלאם - היא תקופת הג'אהיליה. קוטב הטיף לכך שמדינות האסלאם צריכות להיות מדינות המונהגות על פי ההלכה האסלאמית. למרות שקוטב סבר שהמדינות המוסלמיות צריכות ליישם את ההלכה המוסלמית, הוא לא חשב שמשימתם העיקרית של המוסלמים שחיים במדינות המוסלמיות המודרניות היא לבצע את ההלכה המוסלמית. בהתאם למשנתו, המוסלמים חייבים להדגיש יותר את העניינים התאולוגיים שנגעו לייחוד האל והתמקדו בחיזוק האמונה המוסלמית. בהתאם לדעה הזאת, המוסלמים אמורים להפיץ את עיקרי האמונה המוסלמית ורק לאחר הקמת מדינת ההלכה המוסלמית ייאכפו חוקי ההלכה המוסלמית בהתאם לנסיבות התקופה המודרנית, אולם לא בהכרח בהתאם לאותם חוקים הלכתיים שהיו נפוצים בימי הביניים. לפיכך, קוטב האמין כי יש לפעול בהתאם לשיטה הדרגתית אשר מתחילה בשימת דגש על התיאולגיה המוסלמית ומסתיימת בהקמת מדינת ההלכה המוסלמית. תפיסה זו הובילה אותו לעימותים רבים עם השלטון המצרי שראה אותו כמי שמערער על הלגיטימציה הדתית של שלטונו של גמאל עבד אל נאצר, שלטון אותו ראה קוטב כג'אהלי ודורש אסלום. קריאתו של עבד אל-נאצר לקוטב למתן את תפישתו הפוליטית והדתית לגבי שלטונו, לא הביאה לתוצאות הרצויות מצד עבד אל-נאצר, ולכן סייד קוטב הוצא להורג בשנת 1966.
מניפסט האסלאם הרדיקלי - ציוני הדרך.
את המניפסט כתב קוטב בעת שהיא כלוא ופרסם אותו ב-1964, כלומר המניפסט נכתב מיד אחרי משבר הטילים בקובה ותיאר את העולם של אותה תקופה.
המניפסט מורכב מניתוח המצב, תיאור עד כמה המצב העכשווי גרוע והצעה לפתרון המצב הגרוע.
להרגשתו של קוטב העולם נמצא על פי תהום כי הוא נשלט על ידי שני כוחות שכשלו. יש בעולם מאבק בין התרבות המערבית, כלומר הקפיטליזם, לבין התרבות הקומוניסטית, אולם שתי אידאולוגיות אלו הן תוצר תרבות המערב שאינה מכירה באללה ובשליחו. הקומוניזם מאופיין בשלילת הדת ולכן הוא רע, הקפיטליזם מתאפיין בדמוקרטיה שבה האדם במרכז ולא האלוהים ולכן זה רע.
מכאן שהגיע הזמן שהאסלאם ייקח את ההנהגה בעולם וזאת בלי לוותר על הטכנולוגיה ועל הידע שנצבר. גם המדינות שמכנות עצמן מדינות מוסלמיות לא מכירות בריבונות האל והמהפכה צריכה להתבצע גם בהן.
המהפכה היא ביטול הג'אהלייה וביטול המשטרים המוסלמים שאינם הולכים בדרך האסלאם. קוטב עושה שימוש במונח התאולוגי מנהג' (منهج), שהוא השיטה, הדרך, הדבר שהופך אדם לחלק מהאוממה (الاُمّة) החיה תחת עקרונות השריעה וכך האדם ישוחרר מכל שלטון ומרות מלבד שלטון אלוהים.
מניפסט זה התקבע לאחר מותו כמנשר התנועות האסלאמיות הלוחמניות.
קישורים חיצוניים.
על ספריו:
יום רביעי של האפר
יום רביעי של האפר (בלטינית: Dies Cinerum, בערבית: "ארבעא אל ראמד") הוא אחד מהימים הקדושים לנצרות המערבית, ומציין יום אבל שבו מתחילים ימי התענית. ביום זה נוהגים המאמינים למרוח אפר בצורת צלב על ראשם או על מצחם לאות אבל ועשיית תשובה, כהכנה לזיכרון מעשה הגאולה של ישו בפסחא.
התענית.
"יום רביעי של האפר" הוא היום הראשון מתוך תקופת אבל של 40 ימים, המכונה "התענית". תקופה זו מציינת את הימים שהובילו לצליבתו של ישו ומסתיימת ביום המיוחס לקימתו לתחייה. יום זה חל 46 יום לפני חג הפסחא, כך שהוא תמיד נחגג ביום רביעי, בין 4 בפברואר, לבין 10 במרץ. 46 הימים שבין יום רביעי של האפר ובין יום הראשון של חג הפסחא כוללים 40 ימי אבל וששה ימי ראשון עליהם מנהג האבל אינו חל. בתקופה זו על הנוצרים המאמינים לנהוג מנהגי אבלות חלקיים. סיומה של תקופת התענית הוא ביום שישי הטוב, שבו לפי המסורת נצלב ישו, ושלושה ימים אחר כך, בחג הפסחא, שבו שב לתחייה.
עד כינוסה של מועצת הוותיקן השנייה התנזרו במערב 40 יום מבשר. אולם משנת 1966 ואילך מקיימים את ימי הצום וההינזרות מבשר רק ביום רביעי של אפר וביום שישי הטוב, על פי תקנת האפיפיור פאולוס השישי.
מנהגים.
לקראת יום רביעי של האפר שורפים את כפות הדקלים שנשמרו מיום ראשון של הדקלים שנחגג שבוע לפני הפסחא אשתקד, ובאפר המתקבל משתמשים בטקס בכנסייה.
יום אחד לפני "יום רביעי של האפר" מצוין ברחבי העולם הנוצרי "יום שלישי השמן", הוא המרדי גרא. הקרנבלים שנערכים ברחבי אמריקה הלטינית, נערכים בתחילת השבוע של יום רביעי של האפר.
מכה קולה
מכה קולה, משקה קולה הנפוץ בארצות ערב ונועד להתחרות בחברת קוקה-קולה. המשקה נקרא על שם העיר מכה שבערב הסעודית, שהיא העיר הקדושה ביותר לאסלאם.
המשקה הומצא על ידי מוסלמי תוניסאי, טאופיק מטולטי, המתגורר בצרפת החל מ-2002.
המשקה מיוצר במספר מדינות מוסלמיות (כמו מרוקו) ומשווק ברחבי העולם.
בהתאם למצוות הצדקה באסלאם (זכאה), חלק מהפילוסופיה הארגונית של החברה, הוא לתמוך בארגוני צדקה, ובמיוחד בסיוע לפלסטינים. החברה מתחייבת לתרום 10% מרווחיה למימון פרויקטים הומניטריים מובהקים (כמו בתי ספר) באזורים פלסטיניים בישראל ועוד 10% למטרות צדקה כלליות במדינות שבהן נמכר המשקה. עמדה אקטיביסטית זו משתקפת בסלוגן החברה, המופיע על כל מוצריה: "לנער את המצפון". החברה גם מציעה לצרכנים להימנע מלערב את המשקה עם אלכוהול, בהתאם לאיסור המוסלמי על צריכת אלכוהול. מכה היא העיר האסלאמית הקדושה ביותר, אשר מספקת את שמו של המותג ומעניקה לו משמעות דתית.
לאסלו שויום