בשנת 1993 השביתו הקרואטים הבוסניים את הפדרציה לכדורגל של הרצג-בוסניה ואת הליגה הראשונה שלה של הרצג-בוסניה, בה רק מועדונים קרואטים התחרו, בגבולות מערב הרצגובינה וקבוצות מעטות אחרות. באותה שנה ארגנו הסרבים הבוסניים גם את "הליגה הראשונה של הרפובליקה של סרפסקה", על שטח שהוחזק על ידי משטר רפובליקת סרפסקה באותה תקופה. הכדורגל היחיד על שטח שנמצא בשליטת מוסדות אזרחי הרפובליקה של בוסניה והרצגובינה באותה תקופה ובחסותה של ה-N / FSBiH, באותה תקופה כתוצאה מכך ברוב בוסניאקי, מלבד תחרות קצרה לענת 1994/1995 (בה זכתה צ'ליק זניקה), הוקפא. התחרות בחסות N / FSBiH לא חודשה אלא רק בעונת 1995/1996 כאשר הליגה הראשונה של בוסניה והרצגובינה הושקה.
אחרי המלחמה (1996 - 2000).
שלוש ליגות כדורגל נפרדות אלו פעלו בבוסניה והרצגובינה עד שנת 1998, וחלקם עד שנת 2000. מאז פיפ"א ואופ"א גילו תמיכה רק בהתאחדות שפעלה בחסות מוסדות המדינה הרשמיים והמוכרים בעולם, במהלך המלחמה ולפני הסכם דייטון, וגם לאחר חתימתו, הם אישרו את האיחוד בין שלושת הארגונים כ-N / FSBiH. זה בא גם כתוצאה מהחלטת פיפ"א להכיר דווקא ב-N / FSBiH כבר ביולי 1996, בעוד שבאותה שנה אופ"א הכירה ב-N / FSBiH כחברה סמוכה עד שנת 1998, אז הכירו בחברותה המלאה. משמעות הדבר הייתה שרק מועדוני N / FSBiH וצוותה הלאומי יכלו להתמודד ברמה הבינלאומית והרשמית.
לאיחוד הסופי קדמו כמה שלבים. בהתחלה נוצר פלייאוף שבו מועדונים שיחקו עבור האלופה בחסות N / FSBiH. הרעיון היה שפלייאוף בחסות N / FSBiH מאוחדת צריך להפגיש בין מועדונים שמתחרים תחת שלושה ארגונים נפרדים בפעם הראשונה, אך נדחה על ידי ההתאחדות הסרבית, ומשאיר מועדונים מההתאחדות הקרואטית וה-N / FSBiH לפלייאוף משותף בעונות 1997/1998 ו-1999/2000, בעוד שפלייאוף 1998/1999 בוטל בגלל היסוס ההתאחדות של קרואטיה לגבי ההחלטה באילו משחקי אצטדיונים יש לשחק. הפלייאוף בעונה הבאה חודש בפעם האחרונה לפני ההסכמה המלאה והסופית על N / FSBiH המאוחדת ותחרותה, ליגת העל של בוסניה והרצגובינה (פרמייר ליגה), בסתיו 2000.
יצירת ליגת העל של בוסניה והרצגובינה (משנת 2000 ועד 2016).
ההסכמה המלאה והסופית על ה - התאחדות ה-N / FSBiH המאוחדת והתחרות שלה שנקראה "ליגת העל של בוסניה והרצגובינה", התרחשה בסתיו 2000. עם זאת, בעונת 2000–2001 שהייתה הראשונה נראו מועדונים מהפדרציה של בוסניה והרצגובינה בלבד, בעוד מועדונים מהיישות של רפובליקת סרפסקה המשיכו להתחרות בליגה נפרדת משלהם וההתאחדות שלהם עדיין סירבה להצטרף ל-N / FSBiH המאוחדת ולצרף את הקבוצות שלה לתחרות החדשה. עם זאת, אופ"א ופיפ"א מעולם לא התכוונו להכיר בארגון נפרד זה ולא בתחרות שלו, מה שאומר שמועדונים מהיישות הזאת לא יכלו להתחרות מחוץ לשטח שלה ולא יראו שום כדורגל בינלאומי. מצב זה אילץ את המועדונים להפעיל לחץ כדי שארגונם יצטרף גם הוא ל-N / FSBiH, וכעבור שנתיים הפכו גם הם לחלק מהתחרות הזאת, החל מעונת 2002/2003. מאז שנת 2000 "ליגת העל של בוסניה והרצגובינה" היא הליגה הבכירה, הרשמית והמוכרת בכדורגל של בוסניה והרצגובינה, כאשר שתי ליגות אזוריות: הליגה הראשונה של רפובליקת סרפסקה והליגה הראשונה של הפדרציה של בוסניה והרצגובינה, הפכו להיות ליגות המשנה שמזינות את הליגה הבכירה בקבוצות שמתחרות ביניהם על העלייה לליגה זו.
שינוי הפורמט (2016 ואילך).
עד עונת 2015/2016 הליגה הבכירה שוחקה כליגה של 16 קבוצות עם 2 סיבובים בלבד. במהלך עונת 2016/2017 ועונת 2017/2018 ליגת העל של בוסניה והרצגובינה שכונתה בגלל חסות "ליגת טלקום" שינתה את מתכונתה לחלוטין, והפחיתה מספר הקבוצות המתחרות בה מ-16 ל-12, ומכונה לעיתים "Liga 12" (ליגת ה-12), כאשר לוח זמנים של המשחקים גם השתנה בהתאם, והכניסה לפלייאוף השתנתה גם היא (המכונה גם "פלייאוף האליפות"). המועדונים שיחקו כרגיל את הליגה ולאחריה, על פי מיקומם בטבלה, הם נכנסו לפלייאוף או או לפליי-אאוט. על פלייאוף האליפות התמודדו 6 המועדונים המובילים בעונה הסדירה, כאשר כל מועדון שיחק זה בזה פעמיים, על המקומות שמבטיחים העפלה לתחרויות של ליגת האלופות, ומקום שני ושלישי מבטיחים העפלה לליגה האירופית, בעוד שישה מועדונים התמודדו ב"פליי-אאוט" - שהוא הפלייאוף התחתון והתמודדו על הירידה לליגות המשנה.
לאחר מכן שונתה שוב המתכונת, ומאז עונת 2018/2019, הליגה לא משוחקת כשתי העונות האחרונות לפני כן. אחרי שכל 12 המועדונים שיחקו אחד נגד השני פעמיים (בבית ובחוץ) הם ישחקו נגד השני בפעם השלישית, וישחקו גם בבית או בחוץ, וזה תלוי בלוח הזמנים שלהם. כלומר בליגה עצמה יש 33 מחזורים מלאים, במקום 22 מחזורים ואז חלוקה לפלייאוף.
אן. קיי. ז'לייזניצ'אר
רביב לימונד
רביב גיא לימונד (נולד ב-26 באוגוסט 1984 בנתניה) הוא כדורסלן עבר ישראלי, המשמש כיום כעוזר מאמן אליצור "איתו" אשקלון.
קריירה.
לימונד החל את הקריירה שלו בקבוצת הילדים של אליצור מכבי נתניה. ב-2001 הוביל את בית הספר "אורט יד ליבוביץ'" לזכייה באליפות ליגת העל לתיכונים. לימונד החל לשחק בקבוצת הבוגרים של עירוני רמת גן מליגת העל בשנת 2003, אך בעקבות מיקומה של רמת גן בתחתית הליגה עבר באמצע העונה להפועל ירושלים. בסיום העונה זכה לימונד בתואר "תגלית השנה" מטעם העיתון מעריב. הוא היה שותף לזכייתה של ירושלים בגביע יול"ב, לאחר ניצחון בגמר בשרלרואה על ריאל מדריד.
לימונד היה אחד מהשחקנים הבולטים בנבחרת העתודה של ישראל, וביחד עם יותם הלפרין הוביל אותה לסגנות אליפות אירופה לנבחרות עתודה שהתקיימה בברנו שבצ'כיה בקיץ 2004. בהמשך, היה לימונד חלק קבוע מסגל נבחרת ישראל והשתתף בשלוש אליפויות אירופה.
ביולי 2006 חתם לימונד לעונה אחת בעירוני נהריה, אותה אימן אריאל בית הלחמי, לאחר שלא זכה למספיק דקות משחק בהפועל ירושלים. בעונה זו הצטיין לימונד, ובסיומה נבחר לחמישיית העונה של מנהלת הליגה. הוא זכה גם בתואר "שחקן העונה" במשאל של מעריב, למרות שקבוצתו סיימה במקום החמישי ולא העפילה לפיינל פור של הליגה.
ביוני 2007 חתם לימונד בקבוצה הצרפתית לה מאן. לימונד שיחק היטב במדי לה-מאן, אך כעבור עונה אחת חזר לנהריה. במהלך העונה, נקלעה נהריה לקשיים כלכליים. כדי להימנע מקריסה נאלצה הקבוצה לשחרר שחקנים, ובמרץ 2009 חתם לימונד במכבי תל אביב לשלוש עונות וחצי.
ביולי 2010 חתם לימונד בקבוצה הספרדית מנורקה באסקט ס.א.ד.
באוגוסט 2011 חתם בעירוני אשקלון.
באוגוסט 2012 חתם בהפועל ירושלים.
ב-30 ביולי 2013, חתם לימונד לשלוש שנים בהפועל תל אביב. ביוני 2014 נבחר לחמישיית העונה בליגת העל בכדורסל והוביל את הפועל לחצי גמר גביע המדינה ולמקום הרביעי, הטוב ביותר בו סיימה מאז הקמתה מחדש.
ביוני 2019 הנהלת הפועל תל אביב הודיעה ללימונד כי הוא לא נמצא בתוכניות לעונת 2019/2020, וזאת למרות שבקיץ הקודם חתם על הארכת חוזה בשנה נוספת בתמורה לקיצוץ בשכרו. ביולי 2019 חתם בעירוני נס ציונה.
בעונת 2020/21 זכה עם קבוצת נס ציונה בגביע היורופקאפ, לאחר שניצחו את טלאס מפולין 74:82.
ב-16 ביולי 2021 חתם במכבי עירוני רעננה.
ב-25 באוגוסט 2022 מונה לעוזר מאמן באליצור "איתו" אשקלון.
בן סטילר
בנג'מין אדוארד מיארה "בן" סטילר (באנגלית: Benjamin Edward Meara "Ben" Stiller; נולד ב-30 בנובמבר 1965) הוא שחקן, קומיקאי, מפיק, תסריטאי ובמאי קולנוע יהודי אמריקאי.
ביוגרפיה.
סטילר נולד במנהטן, ניו יורק. אביו היה השחקן ג'רי סטילר שהיה ממשפחה יהודית. אמו הייתה השחקנית אן מיארה, שהתגיירה וקיבלה על עצמה את היהדות הרפורמית. המשפחה לא הייתה אדוקה מבחינה דתית, ובעוד סטילר חגג בר מצווה, בבית הם חגגו גם את חנוכה וגם את חג המולד. אימו של סטילר נהגה לקחת אותו לבקר בסטים בהם הופיעו עוד מילדותו, מה שתרם לרצונו לקריירה משלו בעולם הבידור.
בגיל 18 ביים את סרטו הראשון באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס, ונשר מהלימודים לאחר 9 חודשים, בחיפושיו אחר סוכן ועצמאות. בתחילת דרכו כשחקן הופיע בהצגה "בית העלים הכחולים" (The house of Blue leaves), הצגה שזכתה ב-4 פרסי טוני. בזמן הפקת ההצגה, סטילר ביים סאטירה מוקומנטרית על אחד השחקנים הראשיים בהצגה.
קריירה.
ב-1987 הופיע סטילר בתפקיד משני בסרט אימפריית השמש של סטיבן ספילברג. כמו קומיקאים מצליחים רבים, גם הוא הופיע ב"סטרדיי נייט לייב" ב-1988 ו-1989. ערוץ MTV הציע לו תוכנית משלו בערוץ והוא סירב, אולם הרעיון לתוכנית מ-1989 אכן הוביל לתוכנית ב-1992 ברשת FOX שנקראה "המופע של בן סטילר". התוכנית ירדה לאחר 12 פרקים בעקבות הרייטינג הנמוך והביקורות השליליות. למרות זאת התוכנית זכתה בפרס אמי עבור "התוכנית הלא-משודרת הטובה ביותר".
ב-1994 ביים ושיחק בסרט "מציאות נושכת", וב-1996 שיחק בסרט "האפי גילמור" וביים את "כייבל גאי". ב-1998 שיחק בקומדיה שוברת הקופות "משתגעים על מרי", ובסרט "אנשי המסתורין". מאז שיחק וביים סרטים רבים, אך ללא הצלחה משמעותית בקופות או בביקורות; נטען כי הוא נוטה לשחק ולביים סרטים בעלי הומור בתי שימוש וקומדיה שחורה. הוא גם הופיע בסדרה חברים בעונה 3 פרק 22.
ב-2004 שיחק שוב בסרט מצליח, סרט ההמשך ל"פגוש את ההורים" - "פגוש את הפוקרס". הסרט גרף ברחבי העולם למעלה מ-500 מיליון דולר. שנה אחר-כך השתתף בשובר קופות נוסף, כאשר דיבב דמות בסרט המצויר "מדגסקר", שהפך לאחד מסרטי האנימציה המצליחים בכל הזמנים, עם הכנסות של למעלה מ-550 מיליון דולר ברחבי העולם. סטילר שיחק גם בסרט ההמשך "מדגסקר 2" (2008); בנו הקטן של סטילר דיבב בסרט זה את הדמות הראשית אלכס בצעירותה.