הסרטון צולם ברחובות לוס אנג'לס, ובאולפנים לשלב עריכת הסאונד. הסרטון מתחיל עם פרושיאנטה עומד לבדו על פדסטל כשלובש חולצת צווארון עם פסי אדום-לבן, מכנסי חאקי חומים, נעליים חומות, וכובע צ'ולו. הוא מנגן על מודל טורקיז 1966 של פנדר ג'אגואר, ומאחוריו רקע של מדבר ושמיים מעוננים הפוכים. צילו מוקרן על הצד השמאלי בו הוא עומד. את הבגדים שלב באותו היום, בחרה חברתו של פרושיאנטה באותה התקופה, טוני אוסוולד. פרושיאנטה זוכר את תגובתו של ואן סנט למראהו: "כאשר הגעתי לאולפן, גאס ואן סנט רק בהה בי
ולאחר מכן אמר 'אלוהים! אני כל כך שמח שחבשת את הכובע הזה. אני כל כך שמח שלבשת את החולצה הזו. הו! המכנסיים האלה נהדרים אני כל כך שמח שלבשת אותם'". סרטון זה מסמן מעבר עיקרי בהתנהגותו של פרושיאנטה מול המצלמה; הוא חדל מהקפיצות הלהוטות שנהג לעשות בווידאו קליפים קודמים.
כשקידיס מתחיל לשיר הוא נראה שטוף תחת אור סגול עם כוכבי פלואורסצנט ברקע, מוקפים בעננים. כשהמצלמה מתקרבת, תמונה של עירו של ואן סנט, פורטלנד מוטבעת במסך בסופראימפוזיציה מסנטרו של קידיס מטה. פלי והמתופף צ'אד סמית' נראים בתמונה כשמתחילים לנגן בכליהם. ואן סנט ביקש כי הסופראימפוזיציה תהווה מוטיב מרכזי בסרטון; הרעיון הגיע מפרויקט עליו עבד עם הסופר ויליאם ס. בורוז. הסצנות באולפן משולבות עם סצנות המראות את קידיס הולך ברחובות לוס אנג'לס, כשלובש חולצת טי-שירט לבנה ועליה מודפס "To Hell And Back"; כשהולך, המצלמה מתמקדת באנשים שונים מהרחוב. ניתן לראות, בנקודות שונות בסרטון, את קידיס עומד לצד תעלת בלמונט לפני סגירתה. צילומים אלו, לפי קידיס, היו הכרחיים; הוא הרגיש כי צילומי הסטודיו לבדם אינם יספיקו כדי להעביר את התחושות שביקש להעביר: "בפעם הראשונה שצילמנו את הווידאו הכל צולם בסטודיו, ולא נראה כי כל מה שציפינו לצלם נראה בתוצר הסופי, היה צריך עוד; מה שהיה צריך זה שילוב עם צילומי חוץ, בסגנון רחובות-לוס-אנג'לס". לקראת הסוף, קידיס נראה כשרץ לאורך נהר לוס אנג'לס ב-Slow Motion; הרקע הוא צילום של פצצה גרעינית מתפוצצת. הסרטון נגמר במספר תמונות של הלהקה, במעבר סופראימפוזיציה, שלאחריהן נראה פרושיאנטה מנגן לבדו על פדסטל- כאשר הפעם, במקום שמיים ועננים, נראה תצלום הפוך של גלי ים.
MTV הציב את הווידאו קליפ של "Under the Bridge" על הכוונת; בטקס הVMA של MTV בשנת 1992, הצ'ילי פפרס הובילו את המועמדויות, ונכללו בקטגוריות "הסרטון הטוב ביותר", "הקבוצה הטובה ביותר", וכמו כן "הבימוי הטוב ביותר". הלהקה זכתה עבור "Under the Bridge" בקטגוריות "פריצת השנה" ו-"סרטון בחירת הקהל"; הסרטון של הלהקה לשיר "Give It Away" זכה בקטגוריה "הבימוי אמנותי השנה בקליפ". בנוסף על אלו, הסרטון דורג במקום ה-8 בסקר קוראים של העיתון "שיקגו טריביון", בשם "The Best and Worst of '92".
הופעות חיות.
הצלחתו הרחבה של השיר הפכה אותו לנכס צאן ברזל ברפרטואר ההופעות החיות. שלא כמו שירים אחרים של הלהקה, "Under the Bridge" אינו מבוצע בסטייה מאיך שהוקלט באלבום, ומלבד ביצועים אקוסטיים, שומר על אופיו המקורי כפי שנשמע באלבום "Blood Sugar Sex Magik". קידיס, לעומת זאת, ידוע לשמצה במגבלות המנעד של קולו, והיכולת הלקויה להגיע לצלילים גבוהים בהופעות חיות. הסולן ציין כי לעיתים הוא שוכח מילים בבתים או מארגן אותן מחדש. לכן, השיר סבל לעיתים קרובות ממגבלותיו של קידיס בתחום השירה. אחרי שיצא כסינגל בשנת 1992, השיר נכלל כמעט בכל הופעות הלהקה; פרושיאנטה, לעומת זאת, החל להזניח את נגינתו בשיר ואהדתו אל הפופולריות שלו, ולעיתים ניגן פתיחות מסורבלות שבלבלו את קידיס בכוונה. דוגמה לכך קרתה במהלך תוכנית הלילה הפופולרית "סאטרדיי נייט לייב" ב-22 בפברואר 1992. קידיס אמר כי המהלך "הרגיש כאילו נדקרתי בגב ונתליתי לייבוש מול כל אמריקה, בזמן שפרושיאנטה היה בפינה החשוכה, מנגן ניסויים דיסוננטיים לא מכוונים." הגיטריסט השתמש בפדאל דיסטורשיין לבית הסוגר, וצרח אל תוך המיקרופון בזמן שסיפק קולות רקע שונים לחלוטין משתכננה הלהקה. למרות כל אלו, מכירות האלבום טיפסו אל השיא לאחר הופעה זו.
בתקופות מסוימות, גם קידיס נטש את השיר, בייחוד כשהרגיש ניתוק רגעי מן המילים. בשנים האחרונות, לעומת זאת, קידיס חש רצון מחודש לביצוע השיר: "אף על פי שהיו פעמים בהן עברתי הלאה מהשיר הזה, כעת אני מגלה אותו מחדש ומרגיש קרוב אליו, ואני מרגיש כי הוא עדיין מחזיק בכוח, חיים ומטרה שהיו לו כשיר." פרושיאנטה מרגיש כי גמישות השיר היא זו שתרמה להצלחתו: "ברוב הזמן זה הוא המרכיב של להיט; אתה יכול לשמוע אותו שוב ושוב בלי שיאבד את המשמעות, אך אתה כן עובר דרך מספר מחזורי הבנה." פלי מאמין כי הסיבה שהשיר זכה לתחייה בסיבה לביצועו, בעיקר בזכות חזרתו של פרושיאנטה ללהקה משנת 1998–2009 לאחר שפרש ב-1992. פלי האמין כי היה זה הכרחי להפגיש את כל ארבעת חברי הלהקה יחד, בשביל לבצע את הלהיט אותו כתבו באותו הרכב בדיוק. השיר "Under the Bridge" נוגן בפסטיבל וודסטוק 1999, בו כיכבו הרד הוט צ'ילי פפרס. אלה ניגנו כהופעת הסגירה המרכזית. ניסיונות לפזר בין הקהל נרות שיודלקו במהלך השיר סוכלו. הקהל, שכבר החל להתפזר מחוסר סבלנות, יצר מדורה מקומית במקום הנרות. מיד לאחר מכן, מספר אנשים מהקהל החלו לתקוף באלימות לאחר שמספר נשים שביצעו ריקוד "פוגו" ו"קפיצת קהל", נאנסו בפרהסיה, ורכושם של אנשים מהקהל הוחרם.
הופעות בולטות אחרות היו בטירת סליין באוגוסט 2003, מול 80,000 איש, ובשנת 2004 בהייד פארק בלונדון, הוערך כי לאורך 3 ימים נאספו 250,000 איש לצפות בהופעה. זאת הוקלטה, ושוחררה כאלבום ההופעות החיות הראשון של הלהקה, האירוע הפך לבעל אחת ההופעות המכניסות ביותר למרכז הופעות אחד, עם הכנסות כוללות של 17.1 מיליון דולר.
גרסאות כיסוי.
השיר "Under the Bridge" זכה לגרסאות כיסוי רבות מאז יציאתו בשנת 1992. השיר בוצע ככיסוי לראשונה בשנת 1994 על ידי הא-קפלה "The Flying Pickets" מאלבומם "The Original Flying Pickets: Volume 1". זמר הג'אז הידוע פרנק בנט
ביצע את השיר תוך היתוך של אלמנטים של ביג בנד וביבופ, כחלק מאלבומו "Five O'Clock Shadow" משנת 1996.
אמן היפ הופ מוס דף כלל את הבית הראשון מהשיר "Under the Bridge" בשירו "Brooklyn", באלבום משנת 1999 "Black on Both Sides". מוס דף, שינה במילים את השורה "the city I live in, the City of Angels" המתייחסת לעיר לוס אנג'לס, למילים "the city I live in is beautiful Brooklyn," כדי שיתאימו לכוונת השיר. טוני האדלי ביצע את השיר באלבומו משנת 1995 "Obsession". התזמורת הפילהרמונית המלכותית של בריטניה, ביצעה עיבוד תזמורתי לשיר "Under the Bridge" במספר הופעות בהן ביצעו באופן קלאסי שירי רוק.
להקת ההיפ-הופ האלטרנטיבי ג'ים קלאס הירוז ביצעו את השיר "Under the Bridge" באלבום משנת 2006 "Punk Goes '90s", אלבום שקיבץ להיטים פופולריים משנות ה-90' ובוצעו בידי אמנים עכשוויים שונים. ג'ים קלאס הירוז המשיכו לבצע את השיר בסיבובי ההופעות החיות שלהם; הסולן טרווי מקוי אמר "זה שיר חסר תקופה. זה אחד מהשירים האלה שאתה שומע ואומר 'לעזאזל! איך השיר הזה יצא רק עכשיו?'" גרסת הכיסוי המוצלחת ביותר לשיר "Under the Bridge" יצאה בשנת 1998 בידי להקת הפופ הבריטית/קנדית אול סיינטס והגיע למקום ראשון בבריטניה. גרסה זו הוציאה את הבית האחרון שמילותיו מדסקסות על שימוש בסמים. אולם, חברי להקת הצ'ילי פפרס, לא היו מרוצים מגרסה זו; קידיס הרגיש כי גרסת הכיסוי איבדה מטעמה,
ויחד עם 'הדחת' הבית האחרון, אבדה המשמעות האישית אליה קידיס התכוון.
המצור על הסלע הסוגדיאני
המצור על הסלע הסוגדיאני היה מצור שהטיל אלכסנדר הגדול על סלע מבוצר שבו התבצרו מורדים סוגדיאנים בפיקודו של אוקסיארטס. המצור הסתיים בניצחון אלכסנדר.
רקע.
לאחר שהושלם כיבוש האימפריה הפרסית בידי אלכסנדר הגדול, השבטים הסוגדיאנים, הבאקטרים, והסקיתים ששכנו בגבול המזרחי של הממלכה האחמנית, פרקו מעליהם כל עול. אלכסנדר הגדול ששאף להמשיך את מסעו עד קצה העולם, פלש גם למחוזות אלה. המערכה בסוגדיאניה התבררה כקשה במיוחד, שכן המקומיים פתחו במרד גדול שהתפתח ללוחמת גרילה שבה הם הצטיינו במיוחד. אלכסנדר, הצליח לכבוש את העיר קירופוליס, והחל לנוע צפונה לאורך נהר אוקסוס (אמו דריה) לעבר מרקנדה שהותקפה בידי אחד ממנהיגי המורדים ספיטמנס. לא ברור באיזו שנה החל אלכסנדר לנוע צפונה, על פי אריאנוס, מדובר בשנת 327 לפנה"ס, אולם חוקרים מודרניים סבורים שהמצור התרחש עוד לפני כן ב-328 לפנה"ס.
השמועה על כך שאלכסנדר מתקרב, אילצה את שניים ממנהיגי המורדים אריאמזס ואוקסיארטס, לסגת עם חייליהם למקום מבוצר. "הסלע הסוגדיאני" או פשוט "הסלע", היה סלע עצום ממדים שעליו בנו הסוגדיאנים מבצר ובו בחרו להתבצר. קורטיוס טוען שהסלע היה בגובה של 5,500 מטרים. אין ספק שמדובר בהגזמה, אולם ככל הנראה זה הגובה שנראה למסתכלים מלמטה. חלק מהחוקרים כיום סוברים שהסלע נמצא מצפון מערב לעיר נואטאקה. על אף שאלכסנדר כבר הוכיח לא אחת את כישרונו בהטלת מצור, הרי שהצבא המוקדוני שהיה מבוסס בעיקר על פרשים ופלנקס, יתקשה להתמודד עם אתגר כזה. המקום היה נראה כה בטוח, עד שאוקסיארטס אף הביא אליו את בני משפחתו, ביניהם בתו רוקסנה, לימים אשת אלכסנדר.
אלכסנדר שיגר שליח אל הסוגדיאנים, ודרש מהם להיכנע. על פי המקורות תגובתם הייתה כזו: "הם פרצו בצחוק, ובלשונם הברברית הציעו לאלכסנדר לחפש חיילים מכונפים ללכוד בשבילו את ההר, משום שהם אינם חוששים מאנשים אחרים."
המצור.