Alien (בעברית: חייזר) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמר-יוצר הישראלי דניס לויד. השיר יצא לאור ב-12 ביוני 2020, על ידי חברת התקליטים אריסטה רקורדס, כסינגל המוביל מתוך אלבום הבכורה שלו, "Some Days".
רקע וכתיבה.
ב-30 במאי 2020, כשבועיים לפני צאת השיר, הכריז לויד על צאת השיר ברשתות החברתיות. ב-11 ביוני, יום לפני צאת השיר, הושמע השיר בבכורה בתוכניתה של דלית רצ'שטר בגלגלצ במהלך שידור המצעד השבועי, תוך שנכנס לפלייליסט של התחנה. השיר נכתב על ידי דניס לויד, בשיתוף תום ברנס, פיט קלהר, בן קון וניק אטקינסון, והופק על ידי לויד. השיר הוא בסגנון ה-R&amp;B האלטרנטיבי.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הנלווה של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של לויד ב-17 ביוני 2020, כחמישה ימים לאחר צאת הסינגל. הקליפ הוא מונפש. נכון ליוני 2020, מונה הצפיות של הקליפ עומד על כ-500 אלף צפיות.
הצלחה.
כבר שיצא, זכה השיר להצלחה רבה תוך שהתברג במקום השלישי במצעד שירי הספוטיפיי הישראלי וצבר למעלה מ-107 אלף צפיות בישראל. נכון ליוני 2020, הצליח לצבור השיר למעלה מ-2 מיליון השמעות בכל העולם. כמו כן, הופיע השיר לראשונה במקום הראשון במצעד השבועי של מדיה פורסט.
1918 בקולנוע
סדרות סרטי קומדיה.
בסטר קיטון (1917–1944).
סרטים בכיכובו של רוסקו ארבוקל ובהשתתפותו של באסטר קיטון שיצאו לאקרנים ב-1918:
צ'ארלי צ'פלין (1914–1940).
סרטי צ'ארלי צ'פלין שיצאו לאקרנים ב-1918
אלכסיי בורקוב
אלכסיי יורייביץ' בורקוב (ברוסית: Алексей Юрьевич Бурков; נולד בשנת 1990) הוא מתכנת והאקר רוסי, שהורשע בארצות הברית ונידון לתשע שנות מאסר.
ביוגרפיה.
אלכסיי בורקוב גדל בסנקט פטרבורג ועבד כמתכנת פרילנסר בתחום אבטחת מידע, תכנות, וגם עבד עם מסדי נתונים. בורקוב עוכב בנתב"ג ב-13 בדצמבר 2015 לבקשת ארצות הברית במהלך ביקורת הדרכונים בעת עזיבתו את ישראל. בורקוב שהה כארבע שנים בבתי הכלא בישראל. בקשות להסגרתו נשלחו על ידי רוסיה וגם ארצות הברית.
על פי דיווחי התקשורת בישראל, רוסיה עשתה את מירב המאמצים למנוע את הסגרתו של בורקוב לאמריקה. מוסקבה הציעה חילופי אסירים: הסגרה של בורקוב לרוסיה תמורת שחרורה של נעמה יששכר, אזרחית ישראל וארצות הברית, שנידונה במקור ל-7.5 שנים בבית משפט ברוסיה, אך זכתה לחנינה מוקדמת מנשיא רוסיה ולדימיר פוטין.
ב-30 באוקטובר 2019 חתם שר המשפטים הישראלי דאז אמיר אוחנה על החלטה להסגרת בורקוב לארצות הברית עורכי דינו ניסו לערער על ההסגרה לארצות הברית, אולם ב-10 בנובמבר 2019 דחה בג"ץ את בקשת בורקוב שלא להסגיר אותו לארצות הברית. ב-12 בנובמבר הוסגר ועם נחיתתו הופיע בדיון בבית המשפט במחוז המזרחי בווירג'יניה.
מחלקת המשפטים האמריקנית האשימה את בורקוב בחמישה סעיפי אישום פליליים בגין הונאה, קנוניה, גנבת זהות והלבנת הון. הוא מואשם כי ניהל את אתר "Cardplanet" שמכר מספרי חיוב וכרטיסי אשראי, שרבים מהם שייכים לאזרחים אמריקאים. נתונים אלה, על פי מסמכי בית המשפט, נגנבו, בעיקר כתוצאה מחדירה למחשבים. הפרקליטות סבורה שבורקוב מכר 150 אלף מספרי כרטיסי אשראי גנובים במחירים שנעו בין 2.6 ל-60 דולר למידע. כתוצאה מכך, רמאים שניצלו את הנתונים הללו ביצעו רכישות לא חוקיות בשווי של יותר מעשרים מיליון דולר.
בורקוב הודה באשמה בשניים מתוך חמישה סעיפי אישום: הונאה עם מכשירי גישה, כמו גם קנוניה לביצוע הונאה, גנבת מידע אישי, חדירה למערכות מחשב והלבנת הון. גזר הדין הוכרז בבית משפט בווירג'יניה בסוף יוני 2020 והוא נידון ל-9 שנות מאסר. בעבר תוכנן גזר הדין ל-8 במאי, ברם, בבתי משפט רבים, מועדי הדיונים ומתן פסיקות הדין התעכבו בשל מגפת הקורונה.
דיולה ארשי
דיולה ארשי (במקור שלייפר, בהונגרית: Eörsi Gyula; בודפשט, 19 בספטמבר 1922 – בודפשט, 20 באפריל 1992) היה משפטן הונגרי-יהודי, פרופסור באוניברסיטה, חבר מן המניין באקדמיה ההונגרית למדעים. הוא היה חוקר ידוע של המשפט אזרחי, כולל דיני קניין, הדיקטטורה של ראקושי ואחר כך אחד ממעצבי המשפט האזרחי במשטר יאנוש קאדאר. (התקופה בהונגריה בין 1957 לבין 1989, ידועה גם בשם עידן יאנוש קאדאר). בין 1978 ל -1984 היה רקטור אוניברסיטת אטווש לורנאד. אחיו הצעיר הוא אישטוואן ארשי (1931–2005), סופר, ובנו הוא מתיאש ארשי, פוליטיקאי.
ביוגרפיה.
ארשי סיים את לימודיו בשנת 1941 והתקבל בפקולטה למשפטים ומדע המדינה באוניברסיטת פאזמאן פטר בבודפשט (אוניברסיטת אטווש לוראנד משנת 1950). אין כל תיעוד כיצד עבר את תקופת השואה. את הדוקטור במשפטים קיבל אחרי מלחמת העולם השנייה בשנת 1945. שנתיים לאחר מכן עבר את מבחני לשכת עורכי הדין ולאחר מכן גם את מבחני השיפוט. בשנים 1948–1949 היה סטודנט אורח בפריז במלגה ממלכתית.
אחר סיום לימודיו היה עורך דין מתמחה במשרד עורכי הדין של אנדור גליקשטהאל עד שעבר את בחינתו המקצועית. משנת 1947 עד 1948 היה עוזר רשם בבית המשפט המחוזי המרכזי בבודפשט, ואז עד 1951 היה מרצה ראשי במשרד המשפטים בדרגת שופט בית משפט. תחילה במחלקה המשפטית לזכויות הפרט, אחר כך במחלקת להכנת החוקים. בשנת 1951 התמנה לקונסול בניו יורק ובוושינגטון די. סי.. הוא שב לביתו בשנת 1952, הפך לראש האגף להכנת החוקים במשרד המשפטים, ועמד בראש האגף עד 1957. בינתיים, בשנת 1951, הפך לפרופסור חבר בחצי משרה בחוג למשפט אזרחי באוניברסיטת אטווש לורנד (לפני כן לימד כבר באוניברסיטת קורווינוס לכלכלה ובאוניברסיטת סגד). יחד עם אימרה סאבו, הפילוסוף המשפטי וגם אחרים, מילא תפקיד מרכזי בהחדרת לימוד שיטת המשפט הסובייטי בהונגריה. בשנת 1956 הוא נכנס לתפקיד פרופסור מן המנין באוניברסיטה וראש מחלקה.
בשנת 1957 השתתף ארשי בעבודת הקודיפיקציה של צו החקיקה מס .25 משנת 1957 במועצת בית הדין העממי של בית המשפט העליון. החוק נגע למערכת בתי משפט הפוליטיים המיוחדים, שהיוו מרכיב חשוב במערכת המוסדות המשפטיים שהיו נחוצים להסדרת המשפטים נגד משתתפי המרד ההונגרי בשנת 1956. מסיבה זו, בשנת 2016, הוסיפה אותו "ועדת הזיכרון הלאומי" לשורת חמש מאות בעלי התפקידים הקומוניסטים שהשתתפו בדיכוי מהפכת 1956 ובנקמת התגמול שבאה אחריה.
בשנת 1978 נבחר לרקטור באוניברסיטת אטווש לורנאד ומילא תפקיד זה עד 30 ביוני 1984. בנוסף לתפקידו האוניברסיטאי, הוא הפך לראש המחלקה למשפט אזרחי במכון המדינה למשפטים של האקדמיה ההונגרית למדעים (1957), ובהמשך לסגן המנהל. בשנת 1986 הוענקה לו הסמכה לפרופסור מחקר. הוא היה פרופסור אורח באוניברסיטת דאר א-סלאם בשנת 1967 ובשנת 1970 ובאוניברסיטת סטוקהולם בשנת 1973.
בשנת 1952 הגן על עבודת המועמדות לדוקטורט שלו במדע המדינה ובמשפט ובשנת 1956 על עבודת הדוקטורט האקדמית שלו. בשנת 1962 נבחר לחבר נספח באקדמיה ההונגרית למדעים ובשנת 1973 כחבר מן המניין. בשנת 1970 היה סגן נשיא המחלקה לכלכלה ומשפט, ומשנת 1973 עד 1976 היה נשיאו. בתפקיד זה השתתף גם בדירקטוריון האקדמיה ההונגרית למדעים. בנוסף לתפקידיו האקדמיים, היה סגן נשיא התאחדות הנדל"ן ההונגרית וחבר ודוקטור לשם כבוד ב"האגודה הגרמנית למשפט השוואתי" (Deutsche Gesellschaft für Rechtsvergleichung). הוא היה חבר במערכת העיתונים של כתבי העת המדעיים Acta Juridica והמגזין "כלכלה ומשפט'.
עבודתו.
תחום המחקר העיקרי שלו בתחום מדע המדינה והמשפט היה המשפט האזרחי, כולל דיני קניין סוציאליסטי. הוא עסק גם במשפט אזרחי השוואתי, בקניין רוחני וזכויות יוצרים וכן בקשר בין החוק לכלכלה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 הוא הניח את היסודות התאורטיים של המשפט האזרחי הסוציאליסטי (כולל הלאמות ) וכתב ספר על חוזי תוכניות וזכות לפיצויים. הוא עסק רבות בסוגיות התאורטיות והמעשיות של אחריות אזרחית, תוך ניתוחם בכמה מונוגרפיות. גם מחקריו בתחום הבעיות הקשורות ביסודות המשפט האזרחי משמעותיים. בשנות השבעים הוא כתב ספר השוואתי על המשפט האזרחי, שראה אור גם באנגלית, וגם הניח את היסודות לניתוח כלכלי של החוק.
פרסומים עיקריים.
בשפת המקור
בתרגום לעברית:
דוקטור איקס
דוקטור אקס
ד&quot;ר x
דוקטור X
דוקטור x
ד&quot;ר X
ד&quot;ר אקס
ד&quot;ר איקס
מסדר הדקלים של האקדמאים
מסדר הדקלים של האקדמאים (בצרפתית: Ordre des Palmes académiques) הוא עיטור של הרפובליקה הצרפתית הניתן כיום לאקדמאים מצטיינים, או עבור תרומה משמעותית לאוניברסיטאות, חינוך או מדע. המסדר הוקם על ידי הקיסר נפוליאון בשנת 1808. מתכונתו הנוכחית של המסדר נקבעה ב-1955 על ידי נשיא צרפת רנה קוטי.
העיטור של המסדר הוא זוג ענפי דקל מוצלבים מאמייל סגול תלויים על סרט סגול.
דרגות העיטור.
לעיטור שלוש דרגות:
מפקד (Commandeur).
קצין (Officier).
אביר (Chevalier).
ספרות פרולטרית