כונה בתואר "גמרן", שניתן בתימן רק למעטים מהרבנים שהיו בקיאים בגמרא בצורה יוצאת דופן. תמך בעליה לארץ ישראל. החכם האשכנזי הרב יעקב ספיר שביקר בתימן ותיעד את חכמיה במסעו מזכיר בספרו גם את שמו של הרב חיים חג'בי. אם כי השמות חיים ומשה היו נפוצים במשפחתו של רבי חיים חג'בי מספר דורות - ומסתבר, מפאת התאריכים, כי הכוונה לסבו של רבי חיים, שהיה נצר לדורות של רבנים.
כמקובל.
הרב חיים למד מאביו משה מתורת האר"י, מסורות שאינן מועלות על הכתב. מסופר כי מלאך היה מתגלה אליו ומלמדו רזי רזים וסודות כמוסים בתורה בנגלה ובנסתר ואף מסר לו ספר קבלה עתיק הנקרא חפץ שהיה עושה בו שימוש. תלמידיו מספרים כי היה מלומד בניסים ובעל רוח קודש, ונפוצו עליו סיפורי מופתים רבים. את חיבוריו בענייני הקבלה גנז בעצמו מחמת קדושתם, נראה כי חשב שהם מקדימים את זמנם מבחינת הסודות הקדושים הכתובים בהם.
רב מחוז כוולאן.
בהיותו רבה של העיירה רבוע, ורבו של מחוז כוולאן שבמרכז תימן, מחוז גדול שבתוכו מספר ערים ויישובים, היה מסתובב בעיירות ובכפרים ללמד ולפקח על הדיינים והשוחטים במחוז ומחוצה לו, כגון: חג'בה, רבוע, חיצ'ן, כומיים, דאר עמר, ג'רוף, סדום, צ'יצום, ערנין, ועוד. עסק בנוסף ברפואה, והיו שולחים אליו חולים ממקומות רחוקים. כתב קונטרסים רבים - חידושים וביאורים בכתב ידו על התורה. הרב חיים חיבר קונטרסים על הלכות שחיטה ומראה הבהמה וחלקיה, וכן בענייני הלכה אחרים. שימש ברבנות עוד בימי השלטון הטורקי בתימן וגם אחרי עזיבתם. עסק רבות בצורכי הרבים ובכל מקום שבו היו צרות ומחלה שלחו אל הרב, והיה מסייע להם בצרכיהם. בצעירותו, במקביל למשרת הרבנות, עסק במלאכת הנגרות, כך שהתפרנס מיגיע כפיו כמנהג רבני תימן. פעל להצלת ילדים יהודים יתומים מגזירת היתומים בשיתוף פעולה עם בן דורו הרב יחיא יצחק הלוי בהצלת ילדים.
העלייה לארץ.
במחנה חאשד.
בשנת ה'תש"ו הוקם ליד עיר הנמל עדן מחנה עולים בשם מחנה גאולה בעזרת הג'וינט והסוכנות היהודית שבארץ ישראל. הרב חיים חג'בי הורה לתלמידיו ולאנשי הקהילה ביישוב רבוע לעלות לישראל, והוא עצמו עלה לארץ עם האחרונים שבבני קהילתו כמאסף, דרך מחנה המעבר "גאולה". במחנה חיזק את רוחם של הפליטים השוהים שם הן בדברי תורה ומוסר וכיסופים לארץ הקודש שעודדו והפיחו רוח חיים בקרב יושבי המחנה, כדי להקל עליהם את השהיה במחנה. היות ששמו הלך לפניו עוד טרם ההגעה למחנה "גאולה", כרב חשוב ומלומד בניסים, גם שאר יושבי המחנה שלא נמנו על בני קהילתו כיבדו אותו מאוד.
בישראל.
לעת זקנתו זכה הרב חיים לעלות לישראל בחודש תשרי שנת ה'תש"י. הרב נפטר לאחר תקופה קצרה בישראל, ביום שבת, בתאריך כ' בחשוון ה'תש"י. נטמן בבית הקברות סגולה שבעיר פתח תקווה, בחלקה ד' שורה מ'..
מורשתו.
הרב חיים הסמיך שוחטים מקדשים ומוהלים והעמיד תלמידים רבים, ואף דיינים במחוז כוולאן שבתימן. הרב חיים היה מוכר גם אצל רבני צנעא וכונה בפיהם: "מרא דאתרא" ו"מקובל"..
ספריו.
עם העלייה לארץ אבדו רוב כתבי היד של הרב, ואת חלקם גנז הרב בעצמו ולא הפיצם ברבים.
לקריאה נוספת.
אודות הרב
כתבות
מעל פסגת הר הצופים
מעל פסגת הר הצופים (ובשמו המקורי: ירושלים) הוא שיר נודע שעיבד אביגדור המאירי על פי שיר יידי - בשם "חצות", שכתב ברוך שפיר ופורסם בקרקוב בשנת 1886. החלק שנודע ממנו בציבור הוא הבית הראשון והבית האחרון שלו, המבטאים כיסופים ומחייבות לירושלים ואמונה בביאת המשיח.
הבית השני בשיר מקונן על ריבוי העדות והסכסוכים בעם ישראל. בגרסה המולחנת הושמטו הבית השני והבית השלישי. בגרסה זו, שיר זה שימש (ועדיין משמש, בצד שירה של נעמי שמר, ירושלים של זהב) מעין המנון לירושלים.
אחד הביצועים הנודעים לשיר הוא ביצועו של יהורם גאון. ביצוע נוסף ביצע אבי בניון באלבומו אדם אחר.
הר הצופים מוזכר בשיר כמקום גאוגרפי שבשל הטופוגרפיה שלו, ניתן לראות ממנו את ירושלים, ומלבד זאת רומז שם ההר "צופים" לציפייה לישועה. המשמעות הזו של הר הצופים מוזכרת כבר במסכת שמחות:
מטאל אירלאן
מטאל אירלאן (בצרפתית: Métal hurlant. בתרגום מילולי: "מתכת צורחת") היה מגזין ואנתולוגיית קומיקס, שפורסם בצרפת וכלל סדרות קומיקס בסגנון מדע בדיוני, פנטזיה ואימה. כתב העת נוצר בדצמבר 1974 על ידי אמני הקומיקס ז'אן ז'ירו (הידוע יותר בכינויו "מוביוס") ופיליפ דרויל יחד עם העיתונאי-סופר ז'אן פייר דיוננט והמנהל הפיננסי ברנרד פרקס.
הארבעה נודעו כקבוצה בשם "Les Humanoïdes Associés", שהיה בהמשך לשמה של הוצאת הספרים שניהלו, עמה הוציאו לאור את גליונות המגזין. לאחר הצלחתו הרבה בצרפת, הוא תורגם והופץ בארצות הברית על ידי המגזין ההומוריסטי "National Lampoon" תחת הכותרת 'Heavy Metal'. במקביל פורסם בגרמניה בשם 'Schwermetall'.
היסטוריה.
את המגזין ייסד לראשונה ז'אן-פייר דיוננט, מבקר קומיקס ותסריטאי צעיר שעבד קודם לכן במגזין הצרפתי "פילוט", ורצה ליצור מגזין קומיקס המוקדש למדע בדיוני, בניגוד לפילוט שעסק בקומיקס מערבונים וקומיקס ריאליסטי. בנוסף, מערכת פילוט התייחסה לאמנים בצורה כפויית טובה, ובמהלך אירועי מאי 1968 רבים מהאמנים בעיתון התפטרו במחאה. לכן, בדצמבר 1974, הקים יחד עם חבריו פיליפ דרואיל וז'אן ז'ירו את חברת הספרים החדשה Les Humanoïdes associés, בשיתוף עם איש העסקים ברנרד פרקס.
כחלק מההוצאה החדשה של הרביעייה, הם הקימו יחדיו מגזין שבו יוכלו לפרסם מדע בדיוני, ביקורות קומיקס, סקירות מדע בדיוני "ועוד הרבה דברים נוספים". בינואר 1975 פורסם הגיליון הראשון של "Métal hurlant", ובו הרביעייה (למעט פרקס) פרסמו עמודים ראשונים מתוך חוברות קומיקס שיצרו וירוצו לאורך כל הגליונות: Arzach מאת ז'ירו, Gail מאת דיוננט ועוד. בנוסף, גם האמנים ריצ'רד קורבן וז'אן קלוד גל פרסמו קומיקס בגיליון זה. בהמשך הפכו דיוננט, ז'ירו ודרואיל לאמנים הקבועים במגזין, בעוד שכמות האמנים האוחרים עלתה בהתאם לפופולריות העיתון. משום שסיפורים שפורסמו במגזין היו לעיתים אלימים, מיניים, מפחידים או בעלי שפה גסה, הוטל איסור על קטינים לרכוש את המגזין. רק בינואר 1978 האיסור הותר.
בין השנים 1975 ל-1978 התארחו במגזין אמנים מפורסמים רבים, אמנים צעירים ומבטיחים ואף אמנים זרים. הרעיון של כתב העת לבחון את גבולות ז'אנר המדע הבדיוני תפס תאוצה וסיפורים יותר ויותר סוריאליסטים, מותחים וייחודיים הופיעו וקיבלו בו מקום. בנוסף, החלו מוזיקאים שונים להתעניין במגזין ומהר מאוד צוותו לגליונות גם תקליטים של להקות שונות מצרפת, אשר שיריהן סבבו סביב נושא המדע הבדיוני. במהרה הפכה סצנת הרוק הצרפתית להיות קשורה למגזין, ולחלופין המגזין הפך למזוהה עם מוזיקת הרוק.
עם השנים צבר העיתון פופולריות, ובהתאם הסגנונות שלו השתנו. המנהל בפועל, דיוננט, הצהיר על כוונתו להרחיב ולפרסם סיפורים בסגנונות רבים ושונים, אך המדע הבדיוני והפנטזיה נשארו תמיד הסגנונות הדומיננטיים במגזין. החל מגיליון 7 החלו העיתונים לצאת באופן דו-חודשי, והחל מגיליון 9 החלו להתפרסם באופן חודשי.
על פי הסברה הרווחת, המגזין הגיע לארצות הברית בשנת 1975 כאשר נתקל עורך מגזין ההומור האמריקאי "National Lampoon" בכמה גליונות בעת שהיה באירופה, והביא אותם עמו לארצות הברית. הגליונות התגלגלו אל עורכים נוספים בעיתון ולבסוף, בשנה שלאחר מכן, מייסד כתב העת, לאונרד מוגל, שכנע את ארבעת בעלי Les Humanoïdes associés למכור לו את הזכויות עבור כתב העת. גרסה אחרת טוענת כי היה זה הסופר קלוד מוליטרני שהראה למוגל את הגיליון הראשון בשנת 1976, וכי מי ששכנע אותו לקנות את המגזין היה בכלל דיוננט. כך או כך, המהדורה האנגלית הראשונה יצאה באפריל 1977 בשם "Heavy Metal".
לאחר שהיו הזכויות שייכות להוצאה האמריקאית, נזנחו אט אט התרגומים לקומיקס הצרפתי לטובת אמנים אמריקאים לדאבונם של רבעיית המייסדים, שלא הייתה להם שום השפעה על המהדורה האנגלית. עם זאת, המשיכו הבעלים הצרפתים ובראשם דיוננט למכור את זכויות העיתון להוצאות במדינות שונות שיתרגמו ויפיצו את המגזין: מהדורה גרמנית הופיעה לראשונה בשנת 1980, ספרד ואיטליה בשנת 1981, הולנד בשנת 1982, ודנמרק ושוודיה בשנת 1984.
בשנים הבאות הצטרפו לרבעיית המייסדים אנשי תרבות נוספים להנהלת העיתון, בהם אף הקולנוען אלחנדרו חודורובסקי ידידו הקרוב של ז'ירו.
עם שנות השמונים חברי ההנהלה החלו לזנוח את העיתון בזה אחר זה: דרויל עזב בשנת 1981 (אם כי חזר מאוחר יותר) ופרקס, ז'ירו, דיוננט וחודורובסקי עזבו זה אחר זה במהלך שנת 1985. דיוננט היה האחרון לעזוב, אך כבר לפני כן היה מעורב הרבה פחות בשל העומס שהיה לו בעבודתו בטלוויזיה הצרפתית.
ביולי 2002 החליטו המייסדים לבצע איחוד למגזין, ויצרו את גיליון 134 בהוצאה המחודשת של "Les Humanoïdes associés". העיתון החדש היה שונה מהגרסה המקורית שלו: גליונות המגזין פורסמו בחנויות ספרים ברחבי העולם ותורגמו למספר שפות, כאשר חברת העל שמנהלת את הפרויקט היא בכלל הוצאת פבריס ג'יגר שיושבת בלוס אנג'לס. מטרת המגזין המחודש היה לקדם יוזמות של מחברים צעירים מכל העולם, ובנוסף לקדם את ההוצאה. כל גיליון מורכב ממספר סיפורי קומיקס מקוריים בני כמה עמודים, שלעיתים יש להם קשר לסדרות שפורסמו בכתב העת או במקומות חיצוניים. הוא פורסם באופן דו-חודשי, המתפרסם במדינות רבות בעולם בגרסאות בצרפתית, אנגלית, ספרדית ופורטוגזית. גיליון 145 שיצא בספטמבר 2004 הוא האחרון שהופץ בחנויות ספרים. במאי 2006 פורסמה המהדורה האחרונה של כתב העת בגיליון מיוחד בן מאה עמודים. לאחר מכן הודיעה ההוצאה על הפסקת העיתון לצמיתות.