בשנת 1993 הוציאה הלהקה ב-400 עותקים בלבד את הקלטת "לונה פאנק", שנמכרה רק דרך חברים. השירים היו פרובוקטיביים ומחאתיים, והתאפיינו בסאונד "מלוכלך" ומלא זעם. בין להיטי הקלטת נכללו "קריית הדמים", "חינם חובה", "ערס Not Dead" (שכלל את פזמון השיר "עת דודים כלה" של זהר ארגוב ומשפט ששם ללעג את זהבה בן), "זיינתי את בת שבע", "אקמול", "תחילת המלחמה" וגרסה היתולית לשיר הפתיחה של תוכנית הטלוויזיה "הבית של פיסטוק". לשיר "זיינתי את בת שבע" צולם קליפ ששודר בערוץ 2 המסחרי וכלל צילומים של הלהקה מתוכניתו של מיכה לימור "חשיפה", מתוך הפרק שעסק בלהקות שוליים בישראל. כמו כן, שיר זה נכלל בשני אוספי פאנק שונים: הקלטת "Parverotti" שיצאה ב-1994 והתקליטון "הרס ישראל השלמה" שיצא ב-1996.
לאחר מכן פרשו מהלהקה הסולן נמדר (שחזר בתשובה) והמתופף יחיאל. את מקומו של נמדר תפס שיטרית ואת מקומו של יחיאל תפס אבי ניסים. אל הלהקה הצטרפו נחי ניניו בגיטרה וזמרת האופרה שלי פלינר בקולות. כמו כן, עקב הצטרפותה של פלינר שולבו בחלק מהשירים קטעי נגינה של מוזיקה קלאסית.
בשנת 1997 הוציאה הלהקה, בהפקתו של ערן נקש ותחת ניהולו של יוני רוכמן, בלייבל MCI, את אלבומה היחיד "ביצים". האלבום, כקודמו, כלל שירים פרובוקטיביים ומחאתיים נגד המשטרה, הצבא ובעלי ההון במדינת ישראל. באלבום נכללו אף גרסאות חדשות לחלק מהשירים שהופיעו בקלטת "לונה פאנק". בין להיטי האלבום נכללו "זיינתי את בת שבע", "הבית של פיסטוק", "שאול החקלאי", "זעם ושנאה", "אמא" (שעסק בהתעללות בילדים) ו"שינקין - ללא מוצא", שמתח ביקורת על אורח החיים הנהנתני והמזויף של התושבים והמבקרים ברחוב שינקין.
האלבום זכה להצלחה רבה בקרב חובבי פאנק, אך לאחר צאתו כל חברי הלהקה פרט לסלינס ופלינר החלו בתהליך חזרה בתשובה והתפרקו.
ב-2003 חזרה הלהקה לכמה הופעות איחוד בתל אביב וחיפה, בצירוף המתופף נועם דהן וללא פלינר. כמו כן הודיעו חברי הלהקה שהם עובדים על חומר חדש שישלב את סגנונה המוזיקלי יחד עם המילים החדשות שעוסקות בענייני היהדות, אך עד כה לא פורסם משהו חדש בנושא.
ב-19 ביוני 2019 שבה הלהקה והופיעה בהופעת איחוד במועדון הבארבי בתל אביב. בהרכב: רגב שיטרית (שירה, בס), קוקי סלינס (גיטרות), נחי ניניו (גיטרות) ונועם דהן (תופים).
ב-2020 השיר "זיינתי את בת שבע" (בגרסת האלבום "ביצים") הושמע בתום הפרק השלישי של העונה הרביעית של סדרת הטלוויזיה "היהודים באים", שנקרא "ספיישל בית בת שבע".
אזדרכטין
אזדרכטין (Azadirachtin) היא תרכובת אורגנית הנמנית עם הלימונואידים ומשמשת כמדביר חרקים טבעי.
אזדרכטין מהווה תוצר מטבוליזם משני של זרעי עץ הנים, ונוסחתו: C35H44O16. אזדרכטין הוא טרפנואיד המכיל קבוצות פונקציונליות מחומצנות רבות, כגון כהל, אתר, אנול אתר, אצטיל, אצטל, המיאצטיל וכן מגוון של אסטרים פחמתיים. המולקולה מכילה 16 מרכזים כירליים.
כתוצאה מכך, קיים קושי רב לסנטז את אזדרכטין.
האזדרכטין משפיע בריכוזים נמוכים יחסית על למעלה מ-200 מינים של חרקים, ובהם גם על ארבה, כמדכא תיאבון וגדילה, בעוד רעילותו ליונקים קטנה ביותר. על-כן, מהווה אזדרכטין מדביר חרקים טבעי רב עוצמה.
פיטום הקטורת
פיטום הקטורת הם קטעי הלכה תנאיים העוסקים בקטורת הסמים, הנאמרים לפני או אחרי התפילה בצירוף מזמורים וקטעים אחרים. מקור הקטעים בתלמוד הבבלי ובתלמוד הירושלמי.
אמירת הקטרת הקטורת שקולה כביכול להקטרת הקטורת בבית המקדש, כדרשת חז"ל על הפסוק: . שמחמת שאיננו יכולים בעת הזאת לקיים את מצוות עבודת הקורבנות (מפני שאין לנו כיום בית מקדש), אנו מקיימים אותן על ידי הזכרתן בזמנן בתפילה.
סממני פיטום הקטורת.
"קח לך סמים נטף ושחלת וחלבנה סמים ולבונה זכה" (שמות ל, לד) פרופסור זהר עמר מאוניברסיטת בר-אילן חקר את מרכיבי הקטורת. הוא זיהה את הסממנים המוזכרים בתורה - נטף, שחלת, חלבנה ולבונה.
פירוש המילה "קטורת" נגזר מהשורש קט"ר - העשן העולה משריפת הסממנים על גבי הגחלים הלוחשות. קטר בארמית הוא גם לשון "קשר" וחיבור.
סגולתה של הקטורת ביהדות הייתה לחבר בין שמים לארץ, בין חומר לרוח, בין קודש לחול ובין בני אדם.
מאחר שמדובר בבשמים החשובים והיקרים ביותר בעולם הקדום, התקנתם יחד ביחסים שונים מכונה "פיטום הקטורת", מלאכה שדרשה מיומנות מקצועית גבוהה - "מעשה רוקח".
נטף.
הנטף מכונה בלשון חז"ל בשמות: "צרי נטף ואפרסמון " הוא מזוהה עם הצמח Commuphora gileadensis שממנו הפיקו בושם נוזלי שנוטף לאחר פציעתו. הוא נמכר כשמן ריחני שנחשב לשמן היקר ביותר בשלהי בית שני. הצמח גדל ביריחו ובעין גדי. ובשנים האחרונות גדל בארץ.
שחלת.
השחלת מכונה בלשון חז"ל בשם "צפורן" לפי מסורות קדומות מדובר במכסה הקרני opereculum של מיני חלזונות שנראים כטפרים ומכילים חומרים ארומטיים, אולם לצורך ניקוי שיירי הבשר של הקונכייה ניקו אותה באמצעות חומר ניקוי שנקרא "בורית כרשינה" סממן זה נקרא במקורות קדומים בשם "צפורני הבושם" ונמצא בשימוש גם כיום בחברות מסורתיות.
חלבנה.
החלבנה מזוהה עם שרף המופק מצמח "כלך החלבנה" Ferula galbaniflua הגדל באזור איראן. מהצמח מפיקים שרף חלבי לבן, שעם התקשותו הוא מקבל גוון צהוב או ירקרק.
לבונה.
הלבונה מזוהה בוודאות עם עצים מהסוג Boswelli. ומוכר הודות לשימוש רציף המתקיים בה עד היום בחברות מסורתיות רבות.
השרף הלבן המופק מהעץ נקרש לגרגרים בגוון צהבהב. הלבונה יובאה עם הזהב בדרכי המסחר מ"שבא" .(ישעיה ס, ו: ירמיה ו, כ).עצי הלבונה המכונים בערבית בשם "לבאן" גדלים היום בעומאן ובמזרח אפריקה.
מנהגים.
החסידים ורוב הספרדים נוהגים לאומרה בתחילת ובסוף תפילת שחרית ולפני תפילת מנחה. אמירתה בנוסח הספרדים פעמיים בשחרית היא כנראה תוספת מאוחרת, כנראה בהשפעת הקבלה. לפי מנהג המקובלים נהוג לאומרה לאחר תיקון חצות, ועדיף במניין. לפי מנהג הישן של האשכנזים, אין אומרים אותה בימות החול, ובשבת אומרים אותה מיד אחרי קדיש תתקבל של מוסף, לפני עלינו, וכך נוהגים עד היום ברוב קהילות נוסח אשכנז בחו"ל. הפרושים שהנהיגו לאומרה בכל יום הכניסו אותה בסיום התפילה, ואילו בשבת השאירו אותה במקומה המקורי - לפני עלינו. התימנים, אומרים אחר תפילת שחרית ולפני תפילת מנחה אם יש פנאי. ויש מהשאמי שאומר לפני שחרית.
בסוף תפילת שחרית הפתיחה ללימוד היא בקטע פיוטי: "אין כאלוהינו", המסתיים לפי חלק מהנוסחאות במילים: "אתה הוא שהקטירו אבותינו לפניך את קטורת הסמים". יהודי עדות המזרח ובחסידות ויזניץ נוהגים למנות את סממני הקטורת על אצבעות יד אחת - דבר שמסייע להם לא להתבלבל בספירה, מכיוון שבטקסט עצמו נאמר שהטועה במינון מרכיבי הקטורת חייב מיתה.
בסיום הקטע לומדים הלכות הכנת הקטורת בבית המקדש כפי שנכתב בברייתא, וחותמים בדברי אגדה: "כל השונה הלכות בכל יום מובטח לו שהוא בן העולם הבא" (תנא דבי אליהו), ו"תלמידי חכמים מרבים שלום בעולם" ().
נהוג לומר בסיומה קדיש דרבנן (הנקרא גם קדיש דאגדתא - קדיש של דברי אגדה).
הסיבות לאמירת פיטום הקטורת.
התפילות שחרית ומנחה נאמרו בעת הקרבת התמיד של שחרית, ובעת הקרבת קרבן התמיד של בין הערביים. קרבנות אלו הובאו יחד עם קטורת. כיום התפילות הללו נאמרות במקום הקרבנות, ולכל רכיבי ההקרבה יש חלק המתאים בתפילה. לכן לפי מנהג הספרדים והתימנים אומרים פטום הקטורת פעם אחת בתחילת תפילת שחרית ופעם בתחילת תפילת המנחה. פעם נוספת שאומרים בסיום שחרית הוא מפני המחלוקת עם האשכנזים.
לפי המסורת, קטע "פיטום הקטורת" הוא אחד מהטקסטים היחידים מימי בית שני בהם אין מחלוקת בין תנאים (בייחוד בין בית שמאי ובית הלל). כמו כן עניין הקטורת היה מרכזי בוויכוח בין הפרושים לצדוקים ולאחר מכן בין היהודים הרבניים ובין הקראים, במיוחד לקראת יום הכיפורים, שבו נכנס הכהן הגדול לתוך קדש הקדשים עם קטורת. לפי הצדוקים היה צריך להביא קודם קטורת ("כי בענן אראה על הכפורת"), והפרושים היו משביעים את הכהן הגדול שלא יפעל לפי דרך הצדוקים (ולאחר מכן "היו אלו ואלו פורשים ובוכים" על החשד ועל המחלוקת).
סגולת פיטום הקטורת במסורת.
לפי ספר הזוהר וספרות המנהגים, אמירת פיטום הקטורת היא סגולה לעצירת מגפה, על פי הכתוב (): .
לאור זאת, כתב רבי חיים פלאג'י בספר כף החיים (סימן י"ז אות י"ח): "יכתוב פרשת הקטורת על קלף או גויל בכתב אשורית כספר תורה ויקרא בו ויעשה לו סגולה, דהקטורת מעשיר ומובטח לו דלא יופסק פרנסתו ותמיד יהיה לו פרנסה טובה וכלכלה ברווח ולא בצמצום."
פיטום הקטורת בתרבות.
אחד המוטיבים החוזרים בשיר "זרעי קיץ" של הזמר מאיר אריאל הוא המשפט "ותיכף הריח לי דק מן הדק". המשפט שאב השראה מהמשפט הידוע בפרשה זאת:
ציפורן חודרנית
ציפורן חודרנית היא תופעה של גדילת ציפורן אצבע של כף היד או כף הרגל אל תוך מצע הציפורן. בין הסיבות לתופעה: גזירה לא נכונה של הציפורן, נעליים הדוקות מדי, פטרת, מכה ועוד. הבשר גדל אל מעל הציפורן ולעיתים קרובות נוצר בשר פראי, וזיהום. ציפורן חודרנית מובילה לכאבים עזים באצבע.
טיפול רפואי לציפורן חודרנית ניתן על ידי פדיקור ופודיאטריה.
דרכי טיפול.
ניתן לטפל בציפורן חודרנית על ידי הסרה כירורגית של הבשר הפגוע והחלק החודרני בהרדמה מקומית.
ישנן דרכים שונות לנתח ציפורן חודרנית, בהן: ניתוח בעזרת כלי ניתוח סטנדרטים וצריבת השורש על ידי חומצה, או ניתוח בעזרת לייזר דו תחמוצת הפחמן.
הסכנה הכרוכה בחוסר טיפול ממושך בציפורן חודרנית היא התפשטות הזיהום והיווצרות נמק.
טיפול בציפורן חודרנית.