בעודו בסנאט, ברוק היה יקיר התנועה השמרנית אך היה פחות פופולרי במדינת ביתו; אישיותו הייתה מנוכרת לפי אמות המידה של מרבית הפוליטיקאים. כשעמד לבחירה מחדש ב-1976 נחשב ל"פגיע", ומספר אישים בולטים במפלגה הדמוקרטית התמודדו אחד נגד השני בבחירות המקדימות במפלגתם במטרה אחת משותפת: להדיח את ברוק ביום הבחירות הכלליות. השם הבולט והידוע ביותר, לפחות בראשית מערכת הבחירות המקדימות, היה המתמודד לסנאט המשפטן ג'ון ג'יי הוקר. באופן שהפתיע את מרבית התחזיות, הזוכה בבחירות המקדימות היה ג'ים סאסר, שניהל את מסע הבחירות החוזרות של גור ב-1970.
סאסר הצליח לתעל לטובתו את הכעס הציבורי על פרשת ווטרגייט, שתמה רק כשנתיים קודם לכן. עם זאת, אסטרטגיית הקמפיין היעילה ביותר של סאסר הייתה להדגיש כיצד ברוק האמיד, באמצעות שימוש מיומן במערך המסים בידי רואי החשבון, הצליח לשלם פחות מ-2,000 דולר אמריקני כמס הכנסה בשנה הקודמת, סכום הנמוך משמעותית מזה ששילמו תושבים רבים במדינת טנסי, המאופיינת באוכלוסייה צנועה יחסית. סאסר נעזר גם בפופולריות של המועמד הדמוקרטי לנשיאות, ג'ימי קרטר, בקרב אנשי טנסי — מכיוון שקרטר היה צפוי לנצח במדינה זו בהפרש גדול. אף על פי שהתחיל ביתרון של 30 אחוזים בסקרים על סאסר, ברוק איבד את מושבו בסנאט ביחס של 47%–52% בבחירות הכלליות.
לפני שעמד לבחירה מחדש לסנאט, נמנה ברוק בין האישים הפוטנציאליים להחליף את סגן נשיא ארצות הברית נלסון רוקפלר כעמיתו למירוץ של הנשיא ג'רלד פורד בבחירות לנשיאות 1976.
קריירה לאחר הקונגרס.
לאחר תבוסתו בבחירות לסנאט נותר ברוק פעיל בפוליטיקה של ארצות הברית. בשלהי שנות ה-70 התמנה ליושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית, וזכה לשבחים על מנהיגותו בהחייאת המפלגה אחרי פרשת ווטרגייט. הוא סייע להיבחרו של מושל קליפורניה לשעבר רונלד רייגן לנשיאות ארצות הברית ב-1980, ופעל למען השגת רוב רפובליקני בסנאט האמריקאי. הפעיל והסופר השמרני ויליאם בנט, לימים מזכיר החינוך של ארצות הברית, זקף לזכותו של ברוק את שיקום וארגון המפלגה הרפובליקנית יותר מכל מנהיג אחר במפלגה הרפובליקנית בתוקפה לאחר ווטרגייט.
במהלך כהונת ממשל רייגן כיהן ברוק כנציב הסחר של ארצות הברית בטרם מונה למזכיר מחלקת העבודה. בתפקידים אלה מיתן את עמדותיו השמרניות והפך לתומך בהעדפה מתקנת, בחופשת לידה ובתוכניות הסבה לעובדים. ג'ון סייגנטלר, המוציא לאור של העיתון "נאשוויל טנסיאן" (Nashville Tennessean) וחברו של אלברט גור, ציין הרגישות והסובלנות של ברוק לצרכים של מרבית האמריקאים, וציין כי התפתח למזכיר עבודה מעולה.
ב-1988 התפטר ברוק מתפקידו בממשל רייגן כדי לסייע בניהול מסע הבחירות הכושל של בוב דול. לאחר שעזב את הפוליטיקה בסוף שנות השמונים, ברוק הקים את "קבוצת ברוק" שייעצה אסטרטגית לחברות זרות ואמריקאיות כאחד בנוגע למדיניות סחר בינלאומי. בראשית שנות ה-90 הרוויח משרדו כמעט כמיליון דולר אמריקני בסיוע לממשלת מקסיקו בהעברת הסכם הסחר החופשי של צפון אמריקה. ב-1990 ברוק ורעייתו סנדי התיישבו באנאפוליס, בירת מרילנד. כעבור ארבע שנים הכריז ברוק על מועמדותו לסנאט מטעם מדינת מרילנד, אם כי אף מועמד לסנאט מטעם מדינה אחת שכבר כיהן מטעם מדינה שנייה מעולם לא זכה בבחירות מאז החלו הסנאטורים להיבחר בבחירות ישירות במהלך התקופה הפרוגרסיבית. ברוק התמודד נגד הסנאטור המכהן פול סארביינס, בין החברים הליברלים ביותר בקונגרס, והפסיד לו חרף .
נפטר ב-25 במרץ 2021.
מכון המחקר הכל-רוסי &quot;סיגנל&quot;
מכון המחקר הכל-רוסי "סיגנל" (ברוסית: Всероссийский научно-исследовательский институт «Сигнал» ,ВНИИ «Сигнал») הוא ארגון המחקר הגדול ביותר ברוסיה לפיתוח וייצור כוננים מבוקרים ומערכות אספקת חשמל. ממוקם בעיר קוברוב, מחוז ולדימיר.
המכון הוקם באמצע שנות ה-50 כאשר החל לתכנן מייצבי טנקים. ב, פיתח מכון סיגנל אלקטרוניקה והידראוליקה לאוטומציה של מערכות בקרה ומערכות הנחיה של טנקים, כמו גם כלי ניווט ומערעות למיקום גאוגרפי. מרבית מוצרי המכון משמשים לרקטות, כלי שיט צבאיים ומסוקים, וציוד ניווט המשמש בציוד ללחימה יבשתית. "סיגנל" מקדיש תשומת לב רבה לשיפור כוננים הידראוליים מסוגים שונים, ושותפיה הם כ-90 מכוני מחקר רוסיים, לשכות עיצוב ומפעלים לבניית מכונות.
מערכות ההכוונה והייצוב שנוצרו על ידי צוותי המכון, מערכות הניווט והטופוגרפיה ומערכות אוטומטיות לבקרת כיבוי מצוידות בטנקים וכלי רכב צבאיים לחיל הרגלים, מערכות טילים מרובים נגד מטוסים ונגד טנקים, תותחים, רכבי סיור וכיבוי אש, ספינות קרב ומסוקי קרב לחיל הים.
שמעון וינטר
שמעון תאודור וינטר (Simon Theodore Winter, MBE, MB ChB (Leeds), DCH (Eng )) (1989-1916) היה רופא ילדים ישראלי, מנהל מחלקת ילדים בבית חולים רוטשילד בחיפה (היום מרכז רפואי בני ציון), מנהל המחלקה לאם ולילד במשרד הבריאות ויושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל.
ביוגרפיה.
שמעון, סם בפי חבריו, נולד בדבלין, אירלנד בשנת 1916 לגרשון ושרה ויינברג, ילידי ביאליסטוק. הוא גדל בלידס, אנגליה, ואח לימודי הרפואה סיים בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת לידס בשנת 1939. כציוני נלהב ובעל הזדהות יהודית גבוהה היה פעיל בתנועת הבונים (תנועה ציונית מסורתית) וכיהן כיו"ר תא הסטודנטים היהודים באנגליה. בהגיעו לבגרות הוא שינה את שם משפחתו לוינטר ומצד שני, כסימן להזדהות עם "חזון המדינה", הוסיף את השם תיאודור לשמו לזכרו של בנימין זאב "תאודור" הרצל.
בשנת 1940 גויס לחיל האוויר הבריטי (RAF) והוצב בבסיס ליד קיימברידג', בסיס ממנו יצאו מטוסים להפצצה בגרמניה. ביולי 1943 אחד המטוסים שחזר ממשימת הפצצה נחת נחיתת חירום ועלה באש. ד"ר וינטר נכנס למטוס הבוער להציל את הצוות ונכווה קשה בעצמו. על מעשיו הוענק לו תואר אבירות של חבר במסדר האימפריה הבריטית (MBE) על ידי המלך ג'ורג השישי.
לאחר החלמתו בסוף שנת 1943 ובמשך שנתיים שירת כרופא בחיל האוויר הבריטי בעדן ובלוב. שם פגש לראשונה יהודי תימן, חלקם במעברות בהן שהו בזמן שהמתינו לעלייתם ארצה.
משלחת של רופאים ואחיות מארץ ישראל הגיעה להעניק טיפולים ועזרה ובראשה פרופסור ישראל יעקב קליגלר והאחות ציפורה מקוב-פריידמן. תוך זמן קצר התרופות והציוד הרפואי אזלו. שני חברי המשלחת קיבלו יוזמה ונכנסו לחדר האוכל של הבבסיס הבריטי הסמוך בזמן ארוחת הצהריים וצעקו ביידיש "האם יש כאן מישהו יהודי?" תוך שניות שמעון וינטר ניגש אליהם לשאול מה הם רוצים. הוא לקח אותם לארונות הציוד הרפואי וסיפק להם את החומרים הדרושים. ומכאן ואילך הוא התנדב כרופא במעברה בשעות אחר הצהריים לאחר שסיים את עבודתו במחנה הצבא הבריטי. בהמשך שירת שנה נוספת כרופא במחנה הצבא הבריטי בקהיר ובפלשתינה.
בשנת 1946 נישא לשושנה, בתם של צבי אריה ובלומה ורנר מחיפה. הוא החל לעבוד במחלקת הילדים בבית החולים הדסה הר הצופים בירושלים ונשלח על ידי ההגנה ובית החולים לטיפול בחולים ופצועים בבית החולים משגב לדך בעיר העתיקה שהיה במצור.
ד"ר וינטר דאג להסדיר שהבריטים יאשרו את כניסת הצוות הרפואי הדסה לעיר העתיקה. הצוות כלל רופאים, מנתחים ואחיות בחדר המיון.
בשנת 1948 ד"ר חיים שיבא ביקש מד"ר ווינטר להקים שירות רפואי לחיל האוויר הישראלי, מכיוון שהיה הרופא היחיד בישראל עם ניסיון בתחום זה. הוא קבע את כל ההנחיות כולל הנחיות לבדיקת בריאות של טייס. הוא התרכז בדאגה לבריאות הצוות, לביטחונם ולתנאי העבודה שלהם. במשך שנתיים הוא היה חלק מצוותו של אהרן רמז שהקים את חיל האוויר הישראלי.
בשלב זה החליט לחזור לרפואת ילדים. הוא התמחה בלונדון ושם דגש על רפואה מונעת.
כשחזר לארץ החל לעבוד בבית החולים רמב"ם בחיפה ואחר כך הוביל את מחלקת הילדים בבית החולים רוטשילד (היום מרכז רפואי בני ציון) עד פרישתו בשנת 1984. בין שני התפקידים הללו נשלח לטבריה לטפל בעולים בעיר. גישתו לעבודה הייתה לעודד חיסון ולחינוך האוכלוסייה המקומית, על ידי האחיות של טיפת חלב, שהעניקו הדרכה לאמהות שלא היו בקיאות בתנאים בישראל.
ד"ר ווינטר היה בין מקימי בית הספר לרפואה בטכניון הפקולטה לרפואה ע"ש רפפורט. הוא לימד שם וקיבל תואר פרופסור. בשנת 1963 הוציא לאור ספר הדרכה ברפואת ילדים.
רפואה מונעת הייתה אחד העקרונות המנחים אותו לאורך חייו המקצועיים. הרופאים במחלקתו למדו התפתחות ילדים בנוסף ללימוד ערבית כדי לשפר את התקשורת עם מטופליו ומשפחותיהם.
וינטר הקים את המרכז הראשון לייעוץ גנטי בישראל (כיום הוא מכונה מרכז שמעון וינטר לגנטיקה אנושית). הוא ראה בכך דרך למנוע מחלות ולהעניק הדרכה להורים. בנוסף הקים בשנת 1975 את מרכז חנה חושי להתפתחות ילדים לצד המחלקה בבית החולים. הוא חקר את תחום תזונת התינוקות, כולל הוספת ברזל לפורמולות לתינוקות. פרופסור וינטר שימש יושב ראש האיגוד לרפואת ילדים בישראל בין השנים 1969 ל-1972.
כאשר פרש מעבודתו בחיפה, הוא ואשתו עברו לירושלים שם הקדיש את זמנו להקמת המרפאה לילדים עם ספינה ביפידה בבית חולים אלין. במקביל קיבל את תפקיד מנהל יחידת אם וילד במשרד הבריאות עד מותו בשנת 1989.
הותיר אחריו מאות תלמידים וכן שלושה ילדים שנולדו לו ולאשתו שושנה.
חוק סך הלקיחות
חוק סך הלקיחות (באנגלית: Law of total tricks) הוא כלל אצבע להכרזה בברידג'. החוק מגדיר עד לאיזה גובה להכריז במכרז תחרותי. הכלל נכתב במקור על ידי הצרפתי Jean-René Vernes בשנת 1950 ככלל אצבע. על הכלל נכתב באנגלית בשנת 1966. מאוחר יותר הפכו אותו מרטי ברגן ולארי כהן לכלל פופולרי בברידג' בארצות הברית ובעולם כלו. למעשה מדובר בטכניקה להערכת יד.
הגדרה.