אדלר נולד בתל אביב בשכונת יד אליהו. אביו היה עיתונאי הצופה ברוך אדלר ואימו רחל הייתה מפקחת בחינוך הממלכתי-דתי במשרד החינוך. גדל בבית מגורי העיתונאים וילדותו עברה עליו במוסדות בני עקיבא, תנועה בה היה חניך ומדריך. בגיל 18 החל ללמוד בישיבת ההסדר קריית שמונה, שם פגש את הזמר ירמיהו שהפך לחברו ובהמשך שיתף עמו פעולה כזמר באלבום הניגונים האתני "נהרה". בשירותו הצבאי שירת כלוחם חי"ר בחטיבת הצנחנים שם התוודע לרבי נחמן מברסלב שהפך למורה הדרך שלו. לאחר השחרור למד במוסדות ישיבתיים שונים.
אדלר מנגן בגיטרה מנערותו ובגיל 26 הצטברו אצלו מאות לחנים ושירים. אז פגש את המפיק המוזיקלי של אלבומיו, יהודה אשש ואיתו הקליט את שלושת אלבומי החומר המקורי. יחד עם "חבורת נהורא" שהקים הקליט את האלבום הראשון שנקרא בעל השדה. האלבום כולל בעיקר מילים מהמקורות, מפסוקים ומרבי נחמן מברסלב. ארבע שנים לאחר מכן יצא האלבום השני אור נעלם ובו כלולים גם שירים שכתב אדלר. הקו המוזיקלי באלבומים אלה הוא רוק רוחני בטעם של פעם ונגיעה אתנית. באלבום החומר המקורי השלישי אל ומתוך האינסוף כתב את רוב השירים ונגנו איתו נגנים ידועי שם וההפקה בו מוקפדת. בשני האלבומים הראשונים נתקרא "אורי אלדר וחבורת נהורא". לאחריהם חזר לשמו המקורי, אורי אדלר, ונהורא היא חברת ההפקות שלו המפיקה אלבומים ואירועי מוזיקה.
אלבומו האחרון נקרא "נהרה". זהו אלבום ניגונים בעיבודים אתניים, בביצוע ירמיהו ואנסמבל אדלר (אורי אדלר, שלום חסון ויהודה אשש). באלבום 13 רצועות בתמהיל של ניגונים מחצרות חסידיות חסידות סאסוב, חסידות ברדיצ'ב, חסידות חב"ד, חסידות קרעטשניף ואחרות. הניגונים מבוצעים בכלים אתניים, כמו עוד, סאז וג'ומבוש. באלבום שני ניגונים מקוריים של ירמיהו, שבוצעו באלבומיו הקודמים, וזכו לעיבוד מחודש.
בין השנים 2000 - 2002 היה ממייסדיה של הסצנה הליפתאית בכפר העתיק ליפתא השוכן למרגלות ירושלים.
למד משחק בבית הספר לתיאטרון אספקלריא ושיחק במספר הפקות במגזר הדתי, וכן בהצגות ושעות סיפור שנבנו על פי אלבומי סיפורי הילדים אותם הוציא.
למד אימון אישי בבית הספר של אלון גל ומאמן אנשים בשיטת "הדלתות" שפיתח, שיטה עליה כתב טורים בעיתונות האזורית והמגזרית, ונכון ל-2016 עובד על ספר המאמן בשיטה.
החל משנת תשע"ח (2017) לומד כתיבה ותסריטאות בתורת החיים - בית הספר לקולנוע יהודי.
הקים את עמותת "ברוך תהיה" לזכר אביו ברוך אדלר. העמותה מפעילה "בית יהודי נודד" הנודד ברחבי הודו במקומות בהם שוהים מטיילים ישראלים, נותנים להם אווירה יהודית ומעבירים להם סדנאות רוחניות ומוזיקליות.
נשוי עם ארבעה ילדים. מתגורר ביישוב בת עין.
דיסקוגרפיה.
האלבומים יוצאים בהוצאת חברת דברי שיר.
ישועה שמעון חיים עובדיה
הרב ישועה שמעון חיים עובדיה (מכונה ישמ"ח; כ"ז באייר ה'תרל"ב, 4 ביוני 1872 - ו' באלול ה'תשי"ב, 27 באוגוסט 1952) היה רבה של העיר צפרו שבמרוקו ומחבר השו"ת ישמח לבב (הרומז לשמו) וספרים נוספים.
ביוגרפיה.
נולד בעיר צפרו שבמרוקו בשם שמעון חיים עובדיה, לג'מול ולרב מסעוד עובדיה ששימש כשליח ציבור בבית הכנסת של הקהילה היהודית בעיר. למד תורה אצל אביו, ואצל הרבנים אבנר ויוסף אג'ייני. בצעירותו למד בחברותא עם הרב רפאל עמרם מאמאן שהיה מרבני מרוקו.
בשנת ה'תר"ן (1890) נשא את אסתר בתו של מיימון עזראן. לאחר נישואיו התגורר בצפרו והחל ללמוד בישיבת 'וזאת ליהודה' בעיר, שהוקמה ומומנה על ידי הרב משה מרציאנו.
בשנת ה'תרס"א (1901), לאחר פטירת אביו, נתמנה במקומו לשליח ציבור בבית הכנסת של קהילת צפרו. במסגרת תפקידו היה מעביר דרשות מידי שבת בבית הכנסת. בנוסף, הוא שימש גם כגבאי צדקה, ותפקידו היה לטפל בחלוקת כספי הצדקה של הקהילה היהודית. בתקופה זו נטל חלק בפעילות תנועת חובבי ציון וחיבר בין התנועה שבעיר פאס לזו שבעירו צפרו. פעילות זו הופסקה לאחר שהתנועה הציונית הוצאה אל מחוץ לחוק במרוקו.
לאחר שחלה במחלה קשה הוסיפו לו את השם 'ישועה'.
בשנת ה'תרצ"ט (1939) החל לכהן ברבנות העיר צפרו (למעט תקופה קצרה שכיהן ברבנות העיר והעביר את הרבנות לידי רבי אבא אלבז). שימש בתפקידו ארבע שנים עד לפטירתו בשנת תשי"ב. בנו, הרב דוד עובדיה, מונה במקומו לרבה של צפרו.
הלך לעולמו בו' באלול ה'תשי"ב (1952) ונקבר בבית העלמין בצפרו.
חתנו, הרב יעקב בן נון (חותה), כיהן כרבה הראשי הראשון של העיר שדרות, עד לפטירתו.
נכדו (בן בתו) הוא הרב מאיר אלבאז, ראש ישיבת "שבות יהודה".
הרי קלמון
הרי קלמון (בערבית: جبال القلمون) הם רכס הרים המהווה את החלק הצפון-מזרחי של הרי מול הלבנון. הם ממוקמים צפון-מזרחית לבירה הסורית דמשק, לאורך גבול סוריה-לבנון: החל מעמק נהר ברדה בדרום-מערב ועד לעיר היישה בצפון-מערב. גובה השיא של הרכס הוא בסביבות 2,500 מטרים מעל פני הים.
אקלים ותיירות.
האקלים על פסגות ההרים הוא נעים עד קריר מעט בקיץ, והופך לקר במיוחד בחורף עם שלג כבד; כתוצאה ממזג האוויר הייחודי, החקלאות באזור כוללת מטעים של דובדבנים, משמשים, שזיפים, אפרסקים, תפוחים, תאנים וענבים באיכות גבוהה.
בין קפלי הרי קלמון יש עשרות שרידים של מערות ומבנים שנחצבו בסלע, מקדשים, מנזרים, כנסיות ומבנים היסטוריים אחרים, רובם משתייכים לעם הארמי אשר חלק מהכפרים על מורדות ההרים עדיין דוברים את שפתו העתיקה (ארמית) בחיי היומיום שלהם. בנוסף, יש לאורך הרכס מעיינות מים טבעיים ומינרלים. ההרים תופסים חלק חשוב במלחמת האזרחים בסוריה, ומהווים את שדה הלחימה העיקרי בין המורדים הסורים לחזבאללה במהלך זליגת מלחמת האזרחים בסוריה ללבנון.
ערים ויישובים בולטים.
לאורך המורדות של הרי קלמון (בעיקר בצד הסורי) יש עשרות ערים בינוניות לצד מאות כפרים קטנים. בין היישובים הבולטים ניתן למנות את הבאים:
במלחמת האזרחים בסוריה.
בשנה הראשונה של מלחמת האזרחים בסוריה, המורדים הצליחו לכבוש עיירות אסטרטגיות בגבול סוריה-לבנון כמו זבדאני וקוסייר. המורדים ניצלו את הגבול הלבנוני להעברת נשק מהאוכלוסייה שתומכת בהם בלבנון. חזבאללה שהחל לעזור למשטרו של בשאר אל-אסד בתחילה עם יועצים צבאיים ולבסוף עם גדודים שלמים של לוחמים, היה חשוף מעתה לפגיעות מצד המורדים הסורים שתיעבו את הארגון בשל מעורבותו בדיכוי האוכלוסייה הסונית בסוריה.
הרי קלמון בגבול שימשו את המורדים הסורים כאזור מושלם לאספקת נשק מלבנון וכן כבסיס עורפי לפעולות סביב דמשק. המורדים היוו איום הן לצבא הסורי שמחסני התחמושת הענקיים שלו בחומס היו סמוכים מדי לאזור והן עבור חזבאללה בשל קרבת ההרים ליישובי השיעים בבקע' והחשיבות האסטרטגית שלהם. נוסף על כך המורדים תקפו שיירות נשק ולוחמים של חזבאללה שחלפו באזור. מספרם של המורדים הסורים משני צידי הגבול הגיע לכ-10,000 לוחמים מה שחידד את הסכנה הנשקפת מהם בעיני אסד ונסראללה. ב-15 בנובמבר 2013, חיל האוויר הסורי פתח במתקפה אווירית כבדה על מעוזי המורדים משני צידי הגבול כשבמקביל אלפי לוחמי חזבאללה פתחו במתקפה קרקעית משטח לבנון שנמשכה חודשים רבים כדי לכבוש לגמרי או באופן חלקי את הערים הסוריות הסמוכות לגבול לבנון: קרע, יברוד, זבדאני, סאידיאנה, אן-נאבק ועוד. לאחר קרבות ממושכים בכל האזור שערכו למעלה משנה, המורדים הסורים נדחקו בלבנון לאזור קטן באופן יחסי, כאשר חזבאללה השתלט לראשונה בפומבי על שטחים לבנוניים והניף שם את דגלו - כדי למנוע מהמורדים לכבוש אותם בחזרה. הקרבות הרציניים נמשכו עד סוף ינואר 2014 כאשר המורדים מכותרים בשטחה של לבנון ונדחקים מהאזורים שבשליטתם בצד הסורי. למרות הניצחונות של חזבאללה, המאמצים לסלק את הג'יאהדיסטים לחלוטין מהרי קלמון טרם הצליחו. סך האבדות של המורדים עמד על כ-930 לוחמים, בעוד שאבדותיו של חזבאללה אינן ידועות אך יש המעריכים שמודבר בעשרות.
בעוד שארגוני המורדים "המתונים" יחסית כצבא סוריה החופשית וצבא האסלאם מהחזית האסלאמית התבססו באזור כדי לנקום בחזבאללה, ג'בהת א-נוסרה לחמה תדיר גם בצבא לבנון והיא הפכה במהירות לגורם הדומיננטי באזור. הגעתה של תגבורת לוחמים של דאעש בדצמבר 2014, הובילה לגל של עריקות מהצבא הסורי החופשי לדאעש כך שהיא הייתה מהכוחות החזקים בגזרה. ג'בהת א-נוסרה הקימה עם דאעש ברית טקטית עם מטרות משותפות. ב-2 באוגוסט 2014, לאחר שכוחות הביטחון הלבנונים עצרו את מפקד חזית א-נוסרה באזור, כ-700 לוחמים של המדינה האסלאמית וג'בהת א-נוסרה פתחו בהסתערות על העיירה ערסאל על מורדות הרי קלמון שהחלה בתקיפת תחנת המשטרה בעיר ושביית 16 שוטרים. החמושים השתלטו במהירות על שכונות רבות בעיר וצבא לבנון פתח במתקפה חזקה באמצעות חיל האוויר על מעוזיהם שהובילו למותם של 30 לוחמים ג'יהאדיסטים.
פגוש את ג'ון דו
פגוש את ג'ון דו (באנגלית: Meet John Doe) הוא סרט קולנוע אמריקאי משנת 1941 מסוגת דרמה קומית, בבימויו של פרנק קפרה עם גרי קופר וברברה סטנוויק בתפקידים הראשיים.
התסריט נכתב על ידי רוברט ריסקין שכתב מספר תסריטים עבור סרטיו של קפרה. התסריט מבוסס על סיפור של ריצ'רד קורנל ורוברט פרסנל שהיה מועמד לפרס אוסקר על סיפור מקורי. בעת הפקת סרט זה הם הסתכסכו על רקע כספי ונפרדו.
הסרט דן בקשרי הון-שלטון ובהשפעתה החזקה של התקשורת (אז - עיתונות ורדיו) על ההמונים וכוחה ליצור תנועות שורשיות המאיימות על השלטון הקיים.
תקציר העלילה.