סוואראג' נפטרה בעקבות התקף לב בליל 6 באוגוסט 2019. לאחר מותה, בשנת 2020, היא זכתה בפרס השני בגובהו בהודו בתחום יחסי הציבור.
כהונתה כשרת החוץ (2014-2019).
סושמה סוואראג' נכנסה לתפקיד שרת החוץ של ניו דלהי ב-28 במאי 2014. היא נאמה בעצרת הכללית ה-73 של האו"ם ב-2018 ושימשה כשרת החוץ ההודית תחת ראש הממשלה נרנדרה מודי ממאי 2014 עד מאי 2019. היא הייתה אחראית ליישום מדיניות החוץ של נרנדרה מודי והייתה האישה השנייה שכיהנה בתפקיד זה אחרי אינדירה גנדי.
סוואראג' זכתה לביקורת חריפה כאשר דחקה בראש הממשלה מודי להכריז על הבהגווד גיטא כספר הלאומי של הודו.
כשרה לענייני חוץ היא מילאה תפקיד מרכזי בהחזרת גיטה, הנערה ההודית בת ה-23 לקויית השמיעה והדיבור, שנלכדה בפקיסטן במשך 15 שנים.
הישגים וזכיות.
בשנת 1977 הפכה סוואראג' לשרת הקבינט הצעירה ביותר בממשלת הריאנה, בגיל 25. בשנת 1979 הפכה לנשיאת מפלגת ג'נאטה בממשלת הריאנה וזאת בגיל 27 בלבד. סושמה סוואראג' הייתה האישה הראשונה ששימשה כדוברת של מפלגה פוליטית לאומית בהודו, ואף האישה הראשונה ששימשה כשרה ראשית, מזכירה כללית, שרת הקבינט של האיחוד ומנהיגת האופוזיציה.
סושמה סוואראג' התמודדה ב-11 מערכות בחירות בארבעהמדינות.
בפברואר 2016, במהלך ועידת רומא הבינלאומית, סושהמה סוואראג' הצהירה כשרת החוץ ההודית שאנשי קהילת רומא הם הילדים של הודו. הוועידה הסתיימה בהמלצה לממשלת הודו להכיר בקהילת רומא הפרוסה על פני 30 מדינות כחלק מהפזורה ההודית.
ב-19 בפברואר 2019 קיבלה סוואראג' את פרס הצלב הגדול של מסדר המופת האזרחי מאת ממשלת ספרד, כהכרה בתמיכתה של הודו בפינוי אזרחיה מנפאל במהלך רעידת האדמה ב-2015.
חייה האישיים.
ב-13 ביולי 1975 נישאה סושמה שארמה (שם נעוריה) לסוואראג' קאושאל, עורך דין בבית המשפט העליון של הודו. הם נפגשו במהלך פעילות אקטיביסטית משותפת להגנתו של המנהיג הסוציאליסטי ג'ורג' פרננדס. סוואראג' קאושאל, פרקליט בכיר בבית המשפט העליון של הודו ועורך דין פלילי, כיהן גם כמושל מיזורי בין השנים 1990 ל-1993. הוא היה חבר פרלמנט בין השנים 1998 ל-2004.
לבני הזוג יש בת בשם בנסורי, בוגרת אוניברסיטת אוקספורד ועורכת דין.
אחותה של סושמה סוואראג', ונדנה שארמה, היא פרופסור למדעי המדינה במכללה ממשלתית לבנות בהריאנה. אחיה ד"ר גולשן שארמה הוא מטפל באיורוודה.
ב-10 בדצמבר 2016 עברה סושמה סוואראג' השתלת כליה מתורם אנונימי.
ב-6 באוגוסט 2016, בגיל 67, נפטרה סוואראג' כתוצאה מדום לב, לאחר שהוחשה לבית החולים בעקבות התקף לב.
תיבה רוסית
תיבה רוסית (ברוסית: Русский ковчег) הוא סרט דרמה היסטורית ניסיוני משנת 2002 בבימויו של אלכסנדר סוקורוב. הסרט צולם כולו בארמון החורף של מוזיאון ההרמיטאז' הממלכתי, כשהוא משתמש בצילום רציף של 96 דקות במצלמת סטדיקאם.
הסרט הוקרן בפסטיבל קאן 2002.
מספר ללא שם משוטט באזור ארמון החורף בסנקט פטרבורג. המספר מרמז כי הוא מת בתאונה נוראית ורוחו נסחפת בארמון. בכל חדר, הוא נתקל באנשים שונים מתקופות שונות בהיסטוריה בת 300 השנה של העיר. הוא מלווה ב"אירופאי", המרקיז דה קוסטין, תייר צרפתי בן המאה ה-19. הסרט משתמש בקיר הרביעי באופן נרחב, אך שוב ושוב נשבר מחדש. לעיתים המספר ודמויות שונות יוצרות אינטראקציה עם שחקנים אחרים אפילו בזמנים שונים.
הצילומים התקיימו באחר הצהריים של היום הקצר ביותר בשנה, בבוקר ה-23 בדצמבר 2001 במוזיאון ההרמיטאז' בסנקט פטרבורג.
עלילת הסרט.
ביום חורף, קבוצה קטנה של גברים ונשים מגיעים בכרכרה רתומה לסוס לכניסה הצדדית של ארמון החורף, לבושה בסגנון של תחילת המאה ה-19 כדי להשתתף בנשף בחסות הקיסר אלכסנדר הראשון. המספר (שנקודת מבטו היא תמיד בגוף ראשון) פוגש זר נוסף "האירופאי", שמלווה אותו בסיורו בחדרי הארמון. "האירופאי", דיפלומט צרפתי מהמאה ה-19 דיפלומט צרפתי שמתברר בתור המרקיז דה קוסטין, אינו חש אלא בוז לרוסים, דבר שהוא אומר למספר והוא לא מסוגל להעריך את היופי שסביבו. כל חדר בא לידי ביטוי בתקופה שונה של ההיסטוריה הרוסית, אבל התקופות הן לא בסדר כרונולוגי.
המספר עובר בחדר ובו פיוטר הגדול נראה מוטרד בחברת אחד הגנרלים שלו; תצוגה מרהיב של אופרות ומחזות בעידן של יקטרינה הגדולה, קהל מתאסף בפני הצאר ניקולאי. הוא מקבל בפניו משלחת פרסית המציגה בפניו התנצלות רשמית של השאה על מותו של השגריר אלכסנדר גריבוידוב בשנת 1829; חיי המשפחה האידיליים של הצאר ניקולאי השני; את טקס החלפת משמרות הגדודים של המשמר הקיסרי; אנשים מסיירים בארמון בהווה, מלווים במנהל המוזיאון, הלוחש בדבר הצורך לבצע תיקונים בתקופת שלטונו של יוסיף סטלין; תושב לנינגרד מכין לעצמו ארון במהלך המצור על העיר במהלך מלחמת העולם השנייה.
נשף גדול הבא, ובו מושמעת מוזיקה מאת מיכאיל גלינקה, עם משתתפים רבים ותזמורת מלאה בניצוחו של ואלרי גרגייב. קוסטין מספר למספר שהוא שייך כאן, לעולם של שנת 1913 היכן שהכול עדיין יפה ואלגנטי והוא לא רוצה ללכת רחוק יותר. המספר הולך לאחור דרך המסדרון ורואה אנשים רבים בפרקי זמן שונים שיוצאים מהבניין יחד. בעודו צופה בהם, המספר בשקט נפרד מהתהלוכה, עוזב את הבניין דרך דלת צדדית ומשקיף על האוקיינוס האינסופי.
Vegas (קניון)
Vegas קשירסקויה שוסה (ברוסית: Vegas Каширское шоссе) הוא אחד הקניונים הגדולים באירופה הנמצא בצומת של כביש קשירסקיאה וכביש הטבעת של מוסקבה.
"Vegas" הוא מתחם הקמעונאות ובידור עם שטח כולל כולל של 480,000 מ"ר, הכולל 134,731 מ"ר של שטח ייעודי לקמעונאות.
בקניון נמצאת שדרת כוכבים שבה ידוענים כמו: רוברט דה נירו, מילה יובוביץ', קרלוס סנטנה, מובי, גלוריה גיינור, ג'ון קיוזאק, הצנחן המפורסם פליקס באומגרטנר, אנטוניו בנדרס, דונלד טראמפ, בראדלי קופר השאירו את שמם.
גלן רייס הבן
רמות נפתלי במלחמת העצמאות
רמות נפתלי הוא מושב באזור הצפון ליד הגבול בין ישראל ללבנון. במהלך מלחמת העצמאות היה היישוב תחת אש למשך זמן רב, המושב הותקף על ידי צבא ההצלה בתחילת מאי 1948, והוא וסביבתו הקרובה שימשו מוקד לקרבות חשובים נוספים באותה מלחמה.
רקע.
היישוב הוקם בשנת 1945 על ידי פלוגת פועלים חקלאיים, יוצאי פלוגה ד' של הפלמ"ח, בוגרי מקוה ישראל, אשר נקראו 'בני פלד'. אלה נשלחו על ידי המוסדות הלאומיים לשם שמירה על הקרקע והכשרה לעיבוד חקלאי. עם תום מלחמת העולם השנייה עלתה למקום זה קבוצה ראשונה של חיילים משוחררים משני ארגונים, 'וינגייט' ו'המתנדב', אשר התארגנו להתיישבות עוד בטרם התגייסותם לשורות הצבא הבריטי, ואשר התאחדו לארגון אחד. בשנים הראשונות חיו המתיישבים חיי שיתוף הדומים יותר לקיבוץ מאשר למושב.
היישוב קם סביב מצודת רמות נפתלי, שהוקמה יחד עם מצודות ביריה וחוקוק בשנת 1945 כחלק ממערך ההגנה של הבריטים בצפון, ובתיאום עם הסוכנות היהודית.
במלחמת העצמאות.
חודשי המלחמה הראשונים.
כבר בתחילת 1948 סבל המושב, כמו גם היישובים היהודיים שבסביבה, מהתקפות, ובעיקר הותקפו דרכי התחבורה, ולפיכך הוחלט לתגברם בחיילים. כיתת פלמ"ח התמקמה במשלט 'מענית' שמצפון למשק, ועסקה בעיקר באבטחה ובליווי שיירות. ב-27 בפברואר הותקפה כיתת הפלמ"ח שהתאמנה בסביבת רמות נפתלי וחייל אחד נהרג. ב-3 במרץ הותקפו חמישה רועים מן המושב בעת ניסיון לשדוד את עדר הצאן, ובחילופי האש נהרג חבר מושב אחד ושני נפצע קשה. לערבים היו הרוג אחד ומספר פצועים. באמצע אפריל פינו הבריטים את הגליל העליון. הבריטים המתפנים מסרו את משטרת נבי יושע ואת מחנה חיל הספר במלכיה לידי הערבים, ובכך נתקו כמעט את רמות נפתלי (כמו גם משגב עם ומנרה) מיתר יישובי הגליל היהודיים. לאחר דיונים לא קלים, הוחלט בסוף אפריל 1948, לפנות מן היישוב את הילדים והבלתי לוחמים, ואלה פונו ב-22 לחודש ליסוד המעלה (בעת ההפוגה הראשונה הם עברו למכמורת ובהמשך לכפר ויתקין). במושב נמצאו, לאחר פינוי הבלתי לוחמים, כ-25 חברים ועוד כ-25 חיילי חי"ש מגדוד 11 של חטיבת גולני. הנשארים עסקו בהתבצרות ובגידור המקום.
התקפת 'צבא ההצלה'.
בסוף אפריל נצפתה תנועה קדחתנית באופן בלתי רגיל בקרב הערבים בסביבות המושב, בעיקר מצידו הלבנוני של הגבול. מפי מודיע ערבי נודע לחברי המושב כי מתוכננת התקפה על המקום. כיוון שכך, שמונה לוחמים תפסו את ג'בל אל-בילאווי, הר החולש על רמות נפתלי מדרום. כתה מחיילי התגבורת תפסה את משלט 'מענית'.