תחרות ריצה היא הצורה הבסיסית ביותר של מרוץ, ואליה מצטרפים מרוצים ברכיבה על בעלי חיים ובנסיעה בכלי רכב. מרוץ מתבצע בדרך כלל בשלב אחד, שבו עוברים המתחרים את מלוא המסלול הנדרש מהם, אך יש גם מרוצים המחולקים לשלבים אחדים (למשל מרוץ קטעים).
תחילתו של המרוץ היא בהזנקה: מתן אות למשתתפים להתחיל במרוץ. המרוץ נמשך מרגע ההזנקה ועד לחציית קו הגמר.
מרוצים נבדלים זה מזה במאפיינים אחדים:
תיאורים של מרוצים הופיעו כבר ביוון העתיקה.
בית הספר הריאלי העברי בחיפה
מחוזות לבנון
מחוזות לבנון (בערבית: محافظات لبنان) הם המחוזות האדמיניסטרטיביים המרכיבים את המדינה. לבנון מחולקת לשמונה מחוזות ראשיים או פריפריות לבנון (בערבית: محافظة – מוחאפזה; תעתיק מדויק – מחאפט'ה), ואלה מחולקים ל-26 נפות (בערבית: قضاء – קדאא; תעתיק מדויק – קצ'אא').
מחוזות.
להלן רשימה של מחוזות לבנון, נכון ל-2017:
לבנון בתקופת הערבים והממלוכים
עד לכיבוש הערבי היה האזור בו שוכנת היום לבנון נתון לשליטתם של מעצמות עתיקות שונות כמו פרס, רומא, ולבסוף - ביזנטיון. האימפריה הביזנטית החלשה אפשרה לאימפריה הערבית להתפשט לכיוון לבנון, ולשוט בה לאורך מספר שושלות שלטוניות. כוחות אירופיים, ממלוכים ואחרים ניסו להוציא את לבנון מידי הערבים, אך בסופו של דבר היו אלה העות'מאנים שהשתלטו עליה.
הכיבוש הערבי (634-‎636).
תומכיו של הנביא מחמד, מייסד האסלאם, יצאו למסע לביסוס דתם ושלטונם במזרח אגן הים התיכון מבסיסם שבחצי האי ערב. נחישותם לכבוש ארצות נוספות נבעה מצורך כלכלי כמו גם מאמונה דתית, בעקבות קריאתו של יורשו של מחמד, הח'ליף אבו בכר, למלחמת קודש (ג'יהאד) כנגד הלא-מוסלמים. אבו בכר חילק את כוחותיו לשלושה - האחד לכיוון ארץ ישראל, השני לכיוון דמשק, והשלישי לכיוון נהר הירדן. תחת פיקודו של המצביא ח'אלד בן אל-וליד הביס הצבא הערבי את כוחותיו של הרקליוס קיסר ביזנטיון בשנת 636 בקרב ירמוך בצפון מערב ירדן של ימינו.
בית אומיה (660-‎750).
לאחר קרב ירמוך מינה הח'ליף עמר את מעאוויה, מייסד שושלת בית אומיה, לשליט סוריה, שכללה גם את אזור לבנון של ימינו. מעאוויה הציב כוחות על חופי לבנון, ובעזרתם של בוני הספינות הלבנונים הקים צי שתפקידו היה להדוף התקפות ביזנטיות מן הים. הוא גם הצליח להפסיק את פשיטות יושבי ההרים, שלחמו לצד הביזנטים. כדי לבסס את שלטונו בחצי האי ערב ובאזור עראק הגיע מעאוויה להסכם עם הקיסר הביזנטי קונסטנטינוס הרביעי בשנת 667, לפיו יקבל הקיסר תשלום שנתי ובתמורה לכך יורה לשבטים בעלי בריתו להפסיק את התנגדותם לשלטון הערבי. במהלך תקופה זו התיישבו כמה מהשבטים הערבים לאורך אזורי החוף של סוריה ולבנון.
בית עבאס (750-‎1258).
העבאסים, צאצאיו של אבו עבאס החליפו בשלטון את בית אומיה בשנת 750. הם ראו בסוריה ובלבנון אזורי כיבוש, וקשיחותם לתושבי האזור הובילו למספר התקוממויות, בכללן התקוממות כושלת של אנשי ההר הלבנונים בשנת 759. בסוף המאה העשירית הכריז אמיר צור על עצמאות מהשלטון העבאסי, ואף החל לטבוע מטבעות נפרדים עם דמותו ושמו. שלטונו היה קצר מועד, והאזור נכבש על ידי הפאטמים - שושלת ערבית מוסלמית עצמאית ממצרים.
השפעת השלטון הערבי.
לשלטון הערבי של האומיים והעבאסים הייתה השפעה עמוקה על כל אזור מזרח הים התיכון, ובמידה רבה ניתן לראות בו את הבסיס להרכב החברה הלבנונית. במהלך תקופה זו הפכה לבנון למקום מקלט למגוון עדות אתניות ודתיות, המרכיבות גם כיום את המדינה הלבנונית המודרנית. בין כתות אלה ניתן למנות את אבותיהם של המארונים המודרניים. כדי להימנע מחיכוכים עם כתות נוצריות אחרות העדיפו חסידים אלה של מארון הקדוש לעבור ממקום מושבם באזור נהר העאסי ולהתיישב מחד בעמק קדישה, שבצפון הרי הלבנון, כ-25 ק"מ דרומית מזרחית לטריפולי.
קבוצה נוצרית נוספת שמצאה מקלט בלבנון הייתה המלכיתים, שחיו בצפון ובמרכז לבנון. בהשפעת התאולוגיה הנוצרית יוונית של קונסטנטינופול הם קיבלו על עצמם את הצווים מעוררי המחלוקת של ועידת כלקדון, המועצה הכנסייתית הרביעית שנערכה בשנת 451. בתקופה מאוחרת יותר התפצלה עדה זו, בהשפעת פעילות מיסיונרית של הכנסייה הקתולית, וחלק ממאמיניה התכחשו לצווים אלה, ונודעו מאז כיוונים-קתולים, היות ששפת התפילה שלהם נותרה יוונית. היוונים הקתולים נותרו להתגורר בעיקר באזור הבקאע.
במהלך התקופה הערבית קבוצה דתית נוספת הפכה את לבנון למקום מושבה. לאחר שהח'ליף הפאטמי אל-חאכם באמר אללה הכריז על עצמו כהתגלמות אלוהים, אחד מחסידיו, דרזי, עזב את מצרים והתיישב בדרום לבנון, שם המשיך להטיף את עקרונותיו. תומכיו נודעו מאז בשם "דרוזים", ולצד הנוצרים והמסלמים הם העדה השלישית המרכיבה גם כיום את הפסיפס הדתי של לבנון.
השליטים הערבים גילו סובלנות כלפי הנוצרים והיהודים, שהיו צריכים לשלם מס מיוחד ופטורים משירות צבאי. מאוחר יותר, תחת השלטון העות'מאני, מנהג זה התפתח לכדי מינהל נפרד לקהילות הלא-מוסלמיות, שנקראו "מילתים".
תחת שלטונם של העבאסים זכו הפילוסופיה, הספרות והמדעים לתשונת לב רבה, בייחוד בעת שלטונם של הארון א-רשיד ושל בנו אל-מאמון. ללבנון הייתה תרומה משמעותית לרנסאנס התרבותי הזה, בין היתר בזכות הרופא רשיד אלדין, המחוקק אלעוואזי, והפילוסוף קוסטא אבן לוקא. גם כלכלת לבנון זכתה לתנופה אדירה, בזכות נמלי צור וטריפולי ששינעו סחורות כמו טקסטיל, קרמיקה וזכוכית. מוצרים לבנונים נחשבו למבוקשים לא רק בארצות ערב אלא בכל אגן הים התיכון.
מסעי הצלב (1095-‎1291).
מסעי הצלב היו סדרה של מספר מסעות צבאיים במטרה לשחרר את המקומות הקדושים לנצרות בארץ ישראל מידי הכובשים הערבים, שהחלו לאחר הריסת כנסיית הקבר הקדוש בידי הח'ליף אל-חאכם. מסע הצלב הראשון הוכרז על ידי האפיפיור אורבנוס השני בשנת 1095 בוועידת קלרמונט בצרפת. לאחר כיבוש ירושלים הצלבנים הפנו את תשומת לבם לחוף הלבנוני. טריפולי נכבשה ב-1109, ביירות וצידון ב-1110, וצור גילתה התנגדות עיקשת עד שנפלה לידיהם בתום מצור ארוך ב-1124. אף שלא הצליחו לבסס בה נוכחות רציפה, הצלבנים הטביעו את חותמם על לבנון, ועד היום ניתן למצוא ברחבי המדינה שרידי מבצרים, מצודות, כנסיות ומגדלים לאורך החוף ובראשי גבעות והרים.
הקשרים שפיתחו הצלבנים עם המארונים של לבנון היו בין החזקים שנוצרו ביניהם לבין תושבי המזרח התיכון. בתקופה זו התאחדו המרונים עם הכס הקדוש, איחוד ששרד עד לשנות השמונים של המאה העשרים. צרפת, שהייתה המשתתפת העיקרית במסעות הצלב, החלה לבסס בתקופה זו את האינטרס שלה באזור ובקרב תושביו.
המאה ה-13 התאפיינה בעימותים קשים בלבנון ובסוריה - לצד הצלבנים שהגיעו מאירופה ניתן למנות גם את המונגולים, שהגיעו מערבות מרכז אסיה, ואת הממלוכים שהגיעו ממצרים. במאבקים הקשים שביניהם על השליטה באזור, היו אלה הממלוכים שיצאו כשידם על העליונה.
הממלוכים (1282-‎1516).
הממלוכים היו שילוב של עבדים טורקים מהאזור שממזרח לים הכספי, ועבדים קווקזים מהרי הקווקז שבין הים השחור לים הכספי. הם הובאו למצרים על ידי הסולטאנים האיובים כדי לשמש כשומרי ראש. אחד מעבדים אלה רצח את הסלטאן האיובי אלאשרף מוסא בשנת 1252 וייסד את הסלטאנות הממלוכית, ששלטה במצרים ובסוריה במשך למעלה ממאתיים שנה.
מיינארד ג'יימס קינן
מיינארד ג'יימס קינן (אנגלית: Maynard James Keenan; נולד ב־17 באפריל 1964 בשם ג'יימס הרברט קינן) הוא זמר רוק אלטרנטיבי ומתקדם ונודע בתור הסולן של להקות טול (1990 עד היום) וא פרפקט סירקל (1999 עד 2006). ידוע גם בתור יוצר הפרויקט פוסיפר (2003 עד היום).
ביוגרפיה.
קינן נולד למשפחה בפטיסטית בעיר רוונה באוהיו שבארצות הברית. הוא הצטרף לצבא בשנת 1982. עד אותה השנה הוא גר במספר רב של מקומות ביניהם אוהיו, מישיגן, ניו ג'רזי, ניו יורק, אוקלהומה, קנזס וטקסס. הוא למד בבית ספר הגבוה ווסט פוינט אקאדמי פרפסקול משנת 1983 עד 1984, למרות זאת, הוא עזב את הצבא בסופו של דבר כדי ללמוד אמנות בקנדל קולג' אוף ארט אנד דיזיין בגראנד ראפידס, מישיגן, מה שהביא אותו לקבל את העבודה בלוס אנג'לס "עיצובי מרחבים" עבור חנויות לחיות מחמד. לפני שנותיו עם טול, קינן שר עם צ'ילדרן אוף דה אנכרוניסטיק דיינסטי, וניגן בס עם טקסאנז.
בשנות השמונים קינן עבר ללוס אנג'לס, ככל הנראה בשביל העבודה שהציעו לו בעיצוב פנים. הוא הקים את טול יחד עם הגיטריסט אדם ג'ונס והבסיסט פול דאמור (שלימים הוחלף על ידי ג'סטין צ'נסלור). ההרכב לא הושלם עד ששכנו של קינן, המתופף דני קארי הסכים להצטרף.
הם השיקו את המיני-אלבום הראשון שלהם אופיאט (Opiate) ב־1992 ויצאו לסיבוב הופעות עם פישבון ורייג' אגיינסט דה מאשין. זמן קצר לאחר מכן, ב־1993 הם הוציאו את אלבומם המלא הראשון אנדרטאו (Undertow) שהיה הצלחה גדולה. שירתו וכתיבתו של קינן הייתה מלודית, פראית וחדורת חרדה. למרות זאת, ככל שעבר הזמן, מילות השירים שלו התפתחו בהדרגה והפכו רוחניות, מתמקדות לא רק בכעסים אלא גם בהטבות החיוביות של התעלות מעליהם. הנרי רולינס, סולן בלאק פלאג ורולינס בנד, השתתף באנדרטאו בזכות היכרותו עם קינן, שהיה שותפו להרמת משקולות באותו הזמן.
קינן השתמש בקולו כדי לקדם נושאים שעניינו אותו, אחד הם היה קונצרט צדקה עבור הקרן אותה ייסדה טורי איימוס (RAINN (The Rape, Abuse, Incest National Network ב־23 בינואר 1997 במדיסון סקוור גארדן שבניו יורק.