הסולם altered מתאים לאקורדים דומיננטיים המכילים ♯11 ו-♭13. הדרגה הראשונה, הדרגה שלישית המז'ורית (כרביעית מוקטנת) והדרגה השביעית הדומיננטית שומרות על הצבע הדומיננטי של הסולם.
הסולם יכול להיות מובן גם כמודוס על הדרגה השביעית של סולם מינור מלודי עולה, כפי שהודגם לעיל.
סולם זה נקרא גם "סופר לוקרי", מכיוון שהוא זהה למודוס הלוקרי מלבד הדרגה הרביעית המונמכת, אם כי הוא נחשב בדרך כלל כבעל צבע מז'ורי.
שם נוסף לסולם הוא "מוקטן - טונים שלמים" מכיוון שהטטרקורד הראשון שלו דומה לסולם המוקטן (ק, ג) בעוד הטטרקורד השני שלו שייך לסולם הטונים השלמים.
אנדריי קרלוב
אנדריי גנאדייביץ' קרלוב (ברוסית: Андрей Геннадьевич Карлов; 4 בפברואר 1954 – 19 בדצמבר 2016) היה דיפלומט רוסי שכיהן כשגריר רוסיה בטורקיה משנת 2013 ועד לרציחתו באנקרה בשנת 2016. לאחר מותו עוטר בעיטור גיבור הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה.
קרלוב סיים את לימודיו ביחסים כלכליים בינלאומיים במכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים של משרד החוץ הרוסי בשנת 1976 והחל לעבוד במשרד החוץ כדיפלומט. בשנת 1992 סיים את לימודיו באקדמיה הדיפלומטית של משרד החוץ. קרלוב הוצב בשגרירות ברית המועצות בקוריאה הצפונית בתפקידים שונים בין השנים 1979–1984 ובין השנים 1986–1991. בין השנים 1992–1997 הוצב בשגרירות רוסיה בקוריאה הדרומית.
ביולי 2001 מונה לשגריר רוסיה בקוריאה הצפונית, תפקיד שמילא עד דצמבר 2006. בשנת 2007 שב למוסקבה ומונה לסגן מנהל מחלקת הייעוץ במשרד החוץ עד 2009, אז מונה למנהל המחלקה. ביולי 2013 מונה לשגריר רוסיה בטורקיה.
היה דובר רוסית, אנגלית וקוריאנית.
משפחתו.
אנדריי קרלוב נולד לגנאדי קרלוב (שנפטר ב-1968) ומריה אלכסנדרובנה. אביו עבד כדיפלומט בשירות החוץ הסובייטי באפריקה.
קרלוב נישא למריה אלכסנדרובנה בעת שירותו בפיונגיאנג, קוריאה הצפונית. בנו, גנאדי אנדרייביץ', למד בפקולטה ליחסים בינלאומיים ובפקולטה לעיתונות בינלאומית במכון המוסקבאי ליחסים בינלאומיים, ומכהן כיום כמזכיר הקונסוליה הרוסית בקוריאה הצפונית.
הרצח.
ב-19 בדצמבר 2016, בשעה 19:30, קרלוב נורה בגבו על ידי שוטר טורקי לבוש חליפה שלא היה בתפקיד. הוא פונה לבית החולים ומת שם מפצעיו. הירי התרחש לאחר שקרלוב סיים את נאומו בתערוכת צילום בשם "רוסיה בעיני הטורקים: מקלינינגרד לקמצ'טקה" במרכז לאמנות מודרנית באנקרה.
המתנקש היה מבלוט מרט אלטינטאש בן ה-22, קצין ביחידה לפיזור הפגנות של משטרת אנקרה ובוגר בית הספר לשוטרים של איזמיר. המתנקש נורה למוות לאחר מכן על ידי כוח של משטרת אנקרה.
ההתנקשות תועדה בווידאו בו נראה המתנקש צועק מיד לאחר ההתנקשות בערבית ובטורקית: "אללה אכבר, אללה אכבר. אל תשכחו את חלב, אל תשכחו את סוריה". הוא צעק אל האנשים שהיו מאחורי המצלמה בעודו מכוון אליהם אקדח: "אם האנשים שלנו לא יהיו מוגנים, אתם לא תהיה מוגנים. אל תתקרבו, אל תתקרבו! רק המוות יוציא אותי מכאן. כל מי שיש לו חלק באכזריות הזאת ישלם." ברקע האירוע, בימים שקדמו להתנקשות נערכו הפגנות רבות בטורקיה נגד המעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.
סוכנות הידיעות הרוסית ספוטניק דיווחה כי ג'בהת פתח א-שאם (ג'בהת א-נוסרה לשעבר) קיבלה אחריות, אולם יש דיווחים סותרים אם הארגון אכן עומד מאחורי ההתנקשות.
שר החוץ הטורקי, מבלוט צ'בושאולו (Mevlüt Çavuşoğlu), הודיע כי הרחוב שבו נמצאת השגרירות הרוסית באנקרה ייקרא על שמו של קרלוב בעקבות האירוע.
אנדריי קרלוב הוא השגריר הרוסי הרביעי שמת בעת מילוי תפקידו מאז רצח אלכסנדר גריבוידוב בשנת 1829 בטהראן. לפני קרלוב נרצח פיוטר וויוקוב, השגריר הסובייטי בוורשה, פולין, שנורה למוות בשנת 1927, ונציגהּ הדיפלומטי של ברית המועצות בכנס לוזאן, וצלאב וורובסקי, שנרצח בלוזאן במאי 1923.
הלוויה.
ב-20 בדצמבר נערך טקס האשכבה של קרלוב בנמל התעופה אסנבוג שבאנקרה בו השתתפו ראש עיריית אנקרה מליך גקצ'ק, שר הפנים הטורקי סולימאן סויילו וסגן ראש ממשלת טורקיה טורגול טיורקש. באותו יום גופתו הובאה למוסקבה ובטקס נוסף שנערך בנמל התעופה ונוקובו במוסקבה השתתפו שר החוץ הרוסי סרגיי לברוב ומקבילו הטורקי מבלוט צ'אבושוגלו.
ב-22 בדצמבר נערך טקס ההלוויה שבו השתתפו נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, ראש ממשלת רוסיה דמיטרי מדבדב ובכירי ממשל נוספים. הוא נקבר בבית העלמין של חימקי במחוז מוסקבה.
חנקני הקוקייה
חנקני הקוקייה (שם מדעי: Campephagidae) היא משפחה של ציפורי שיר הקרובה לחנקניים וקרוביהם וגם לזהבניים.
אלו הם עופות בינוניים החיים ברחבי אפריקה, אסיה ואוסטרליה. הם קרובי החנקניים, אך מראם מזכיר דווקא את הקוקיות שאינן שייכות למשפחה זו. הם בעלי נוצות צבעוניות או שחורות-לבנות וראשיהם בדרך כלל כהים עם מקורים נוקשים. גודלם משתנה מ-16–35 סנטימטרים ומשקלם מ-6 עד 150 גרם. זנבותיהם ארוכים וגופם מעט מוארך.
הם חיים ביערות פתוחים או בשיחים וחורשים. מין אחד מצוי אפילו באזורים יבשים באוסטרליה. הם מצויים על ענפי העצים וצדים חרקים - בעיקר זחלים שעירים, פירות, זרעים ואף חולייתנים קטנים.
חלק ממינים אלה הם מונוגמיים וחיים בקבוצות קטנות. אחרים חיים בלהקות רעשניות.
הסקה בייסיאנית
הסקה בייסיאנית (אנגלית: Bayesian inference, על שמו של תומאס בייס) היא שיטת הסקה סטטיסטית המבוססת על נוסחת בייס. הנוסחה משמשת לעדכון ההסתברות לקיום הנחה על ידי הוספת מידע נוסף. שיטה זו חשובה בסטטיסטיקה, במיוחד במקרים של מידע המתעדכן באופן דינמי. שיטה זו מצאה שימוש נרחב במדע, הנדסה, רפואה ודין. שיטה זו מוצגת לפעמים כשיטה מתחרה להסקה שכיחותנית.
חוק בייס.
נוסחת בייס מסיקה הסתברות פוסטריורית בהינתן הסתברות פריורית ופונקציית נראות שנתונים על ידי המודל הסטטיסטי. ההסתברות נתונה על ידי הנוסחה:
כאשר:
הסבר אינטואיטיבי.
במקרה והראיה סותרת את ההשערה, אז ההשערה שגויה. ומצד שני, אם ההשערה לא סבירה אפריורי (כלומר ללא מידע על הראיה), אז ניתן לפסול השערה זו גם אם כעיקרון הראיה תומכת בה.
לדוגמה, אדם מנסה לנחש את מין הילוד על סמך צבעה של העריסה העומדת מול דלת חדרו. הצבע יכול לתמוך בהשערה זו או אחרת של הצופה. אך המצאות של מלונה במקום עריסת תינוק משאירה את ההסתברות הפוסטריאורית לכך שהילוד הוא כלב נמוכה מאוד. למרות הראיה (הימצאות מלונה), ההסתברות האפוסטריורית לכך שלמשפחה נולד כלב נשארת נמוכה מאוד, מכיוון שידוע שההסתברות האפריורית ללידת כלב על ידי אדם היא נמוכה מאוד.
כך, הנקודה החשובה בהסקה בייסיאנית שהיא מאפשרת להחשיב ראיות חדשות, תוך כדי הסתמכות על אמונות וידע קודם, תוך שימוש בחוק בייס. זאת לעומת הסקה שכיחותנית, המסיקה מסקנות על סמך ראיות, ללא שימוש בידע קודם.
נוסף על כך, חוק בייס יכול לשמש באופן איטרטיבי. כלומר, לאחר קבלת ראיה, ההסתברות האפוסטריורית יכולה לשמש כהסתברות אפריורית לחקירת הראיה הבאה. ולאחר קבלת ראיה חדשה ההסתברות האפוסטריורית תשמש לאיטרציה הבאה. שיטה זו נקראת לפעמים "עדכון בייסיאני" (Bayesian updating).
הסקת בייס
אנדרי קרלוב
אויגן ויידמן
אויגן ויידמן (5 בפברואר 1908 – 17 ביוני 1939) היה פושע גרמני שהוצא להורג בגיליוטינה בצרפת, הייתה זו ההוצאה להורג הפומבית האחרונה שבוצעה במדינה. הוצאות להורג באמצעות גיליוטינה נמשכו במדינה אך לא בפני קהל צופים, עד להוצאתו להורג של חמידה ג'נדובי ב-10 בספטמבר 1977.
ביוגרפיה.
ויידמן נולד בפרנקפורט על המיין, גרמניה, שם למד את לימודיו היסודיים, למשפחת אנשי עסקים שעשו את הונם בתחום הייצוא. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה נשלח לגור עם סבו וסבתו ובתקופה זו החלה לגנוב חפצים. בשנות העשרים שלו ריצה עונש מאסר של 5 שנים בבית כלא בעיר זארבריקן בגין פריצה.
במהלך מאסרו פגש שני אסירים שלימים יהיו "הוריו" לפשע, רוג'ר מיליון וג'ין בלנק. לאחר שחרורם מן הכלא, החליטו לפעול יחד ולחטוף תיירים המבקרים בצרפת ולגנוב את כספם. למטרה זו הם השכירו וילה בסיינט-קלאוד ליד פריס.
חטיפות.
חטיפתם הראשונה הסתיימה בכישלון מאחר שקורבנם נאבק היטב וגרם להם לשחררו. ביולי 1937, הם ניסו לבצע חטיפה נוספת, הקורבן הייתה רקדנית בת 22 מניו יורק, ג'ין דה קובן, שויידמן בדיוק הכיר, והיא באה לבקר את דודתה אידה סקהיים בפריס. היא הוקסמה ממראהו החיצוני של ויידמן וכתבה לחברתה: "פגשתי גרמני מקסים ואינטליגנט בשם זיגפריד. אני הולכת לבקר אותו מחר בוילה באזור יפייפה ליד אחוזה מפורסמת שנפוליאון נתן לז'וזפין". במהלך פגישתם הם עישנו ו"זיגפריד" נתן לה כוס חלב. היא הצטלמה עמו במצלמתה החדשה (התשלילים נמצאו לאחר מכן ליד גופתה ובפיתוחם ראו את הרוצח שלה). ויידמן חנק אותה וקבר אותה בגן הוילה. בבגדיה היו 300 פרנקים ו-430 דולרים בצ'קים, אותם הקבוצה שלחה למשרתת של מיליון, קולט טריקוט. דודתה קיבלה מכתב כופר ובו דרישה של 500 דולרים כדי שתוכל לראות את אחייניתה. אחיה של ג'ין הגיע לפריס והציע פרס של 10,000 פרנק מכספי אביו לכל המוסר מידע על היעלמותה.