החל מ-1991 ענבי הייתה אחת ממנחי הגרלת הלוטו של מפעל הפיס. ההגרלה שודרה לאורך כל השנים בשידור ישיר - בערוץ הראשון עד לסוף 2007, לאחר מכן בערוץ 10 ובמהלך שנת 2017, עבר שידורה לזכיינית "רשת", כך שתחילה היה זה בערוץ 2 ואחר כך, ב"רשת 13". ב-13 בינואר 2022 סיימה ענבי את התפקיד כשהגישה את ההגרלה בפעם האחרונה.
לאורך השנים השתתפה גם בדיבוב של סדרות וסרטי אנימציה רבים ואף שרה את שירי הפתיחה שלהם, והם: "הרפתקאות עיר הדובשונים" שבו שרה את שיר הפתיחה, "דני שובבני" (את אמו של דני, והחברים של דני) ואף שרה את שיר הפתיחה ביחד עם עמי מנדלמן, "הצ'יפמאנקס" (את אלווין) ואף שרה את שיר הפתיחה ביחד עם יסמין גמליאל ועדי בנטוב, "גן החברים", "הקוסם מארץ עוץ" (את הקוסמת גלינדה בגרסה השנייה), "גאיה גל וגילי" (את גל), "מסיפורי אבא בונה" (את הבת) ,"להציץ ולגלות" (את אורי),"באג בראש" (החתולה), "בחווה שלנו" ו"באדג'י המסוק הקטן" שבו שרה את שיר הפתיחה ביחד עם שרון כהן.
ב-2017 יצא לאור התקליטור "ילאדינו: שירי ילדות ישראלית בתרגום ללאדינו" שבו שרה ענבי עם חני נחמיאס ומקהלת "ילדי בית ספר למוסיקה" שישה שירי ילדים עבריים שתורגמו ללאדינו בידי פרופ' שמואל רפאל.
חיים אישיים.
ענבי, המתגוררת בהרצליה, נשואה ליורם שאולי, ואם לשלוש בנות. בתה, שני שאולי, השתתפה בתוכנית "גריז" בערוץ 2 ומשחקת בתיאטרון הקאמרי.
תנועה מחזורית
במכניקה, תנועה מחזורית היא תנועה שבה מיקומו של גוף ביחס לראשית הוא פונקציה מחזורית של הזמן. משמע, מדי זמן קבוע הנקרא זמן המחזור, הגוף חוזר לאותה נקודה במסלול תנועתו. במובנים מתמטיים, תכונת המחזוריות מוגדרת כך:
formula_1
כאשר formula_2 הוא וקטור העתק החלקיק ביחס לראשית הצירים בכל זמן t, והגודל T הוא זמן המחזור. זמן המחזור מגדיר את הגודל הנקרא תדירות התנועה.
דוגמאות נפוצות לתנועה מחזורית הן מתנד הרמוני, תנועה מעגלית קצובה ומטוטלת פיזיקלית.
כל תנועה המקיימת תנאי זה היא תנועה מחזורית במרחב, המקיימת מספר תכונות המשותפות לכל סוגי התנועה המחזורית.
תכונות של תנועה מחזורית.
בכל תנועה מחזורית, כל הגדלים שהם נגזרות המיקום לפי הזמן (כמו המהירות והתאוצה) הם בעצמם מחזוריים, ובאותו זמן מחזור T של המיקום formula_2.
formula_4
formula_5
תנועה מחזורית מאופיינת בתדר f=1/T, ולכן התמרת פורייה שלה תתן גרף עם עוצמה גבוהה בתדר זה.
ההעתק הכולל של הגוף במהלך מחזור שלם הוא אפס, אבל הדרך שהגוף עובר מדי מחזור אינה אפס. עובדה זו מאפשרת ביצוע עבודה על ידי גוף הנע בתנועה מחזורית, עובדה המנוצלת בכל סוג של מנוע או מכונה הפועלת במעגל סגור, וחוזרת למצבה בסיום הפעולה. דוגמה טיפוסית לכך היא הבוכנה במנוע בערה פנימית, הנעה תנועה מחזורית תחת כוח מאלץ של לחץ הגז בצילינדר, ואת תנועתה ניתן לתרגם לעבודה.
תנועות מחזוריות בטבע.
בטבע קיים מספר רב של דוגמאות לתנועות מחזוריות
תנועה כמעט-מחזורית.
במקרים רבים בעולם הטבע, גופים מבצעים תנועה שיכלה להיות מחזורית (על מסילה או תחת כוח מחזיר) אך בתוספת כוח מרסן כגון חיכוך וללא כוח מאלץ חיצוני. במקרים כאלו, גופים יבצעו תנועה שהיא איננה מחזורית, כלומר תנועה שאורך המסלול שלה ידעך לאפס בזמן ארוך מספיק, ולא מקיימת את התנאי המתמטי של תנועה מחזורית.
עם זאת, במידה שזמן הריסון (הזמן בו משרעת התנודה יורדת ל 0.67 מערכה המקורי) גדול בהרבה ביחס לזמן המחזור T, השינוי היחסי באורך המסלול בין מחזורים עוקבים יהיה קטן, וניתן להתייחס לתנועה כזו כמחזורית כל עוד מסתכלים למשך פרקי זמן הקטנים משמעותית מזמן הריסון.
מקרה נפוץ אחר של תנועה כמעט-מחזורית הוא תנועה מחזורית תחת הפרעות אקראיות וחלשות. דוגמה טובה לכך היא תנועתו של כדור הארץ סביב השמש- כל שנה ההפרעה הכבידתית שיוצרים גופים אחרים במערכת השמש גורמת לסטיות קטנות במסלול כדור הארץ, ובהתאם לסטיות קטנות באורך השנה. עם זאת, מאחר שמדובר בהפרעה אקראיות וחלשות, ניתן לומר שכדור הארץ מבצע תנועה מחזורית עם זמן מחזור של 365 ימים פלוס מינוס כמה שניות, כאשר אי הוודאות נובעת גם מההפרעה האקראית הזו.
עמנואל שברייה
עמנואל שַבְּרִיֶיה (בצרפתית: Emmanuel Alexis Chabrier; 18 בינואר 1841 - 13 בספטמבר 1894), מלחין צרפתי מהתקופה הרומנטית.
חייו.
עמנואל שברייה נולד באמבר בחבל אוברן במרכז צרפת. הוא החל את לימודי המוזיקה בגיל שש. יצירותיו המוקדמות ביותר ששרדו בכתב יד הן יצירות לפסנתר משנת 1849. הוריו עברו עמו לפריז כשהיה בן 11. הוא למד בליצאום סן לואי והמשיך לבית ספר למשפטים, שאותו סיים בשנת 1861. בשנים 1861-1880 עבד במשרד הפנים הצרפתי. עם זאת, לא ויתר על אהבתו למוזיקה ובשנות ה-60' הלחין מספר רב של יצירות קטנות לפסנתר. אחת מיצירותיו מתקופה זו ,!!Le Scalp!, עובדה בהמשך ל-Marche des Cipayes. בשנים אלה החל להתעניין בוגנר והעתיק את הפרטיטורה התזמורתית של טנהויזר. בשנת 1862 הצטרף אל חברי אסכולת הפארנאס הפריזאית, שכמה מהם שיתפו עמו פעולה ביצירתו. עניינו בשירה הוליד ידידות רבת-שנים עם פול ורלן, שתרם לברית לשתי אופרטות מוקדמות, ששברייה לא השלים.
שברייה המשיך בעבודתו במשרד הפנים הצרפתי בשנים של מלחמת צרפת–פרוסיה והקומונה הפריזאית, 1870-71, ועבר עם המשרד מטור לבורדו ומשם לוורסאי. בשנת 1873 נשא לאישה את מרי אליס דז'אן. לזוג נולדו שלושה ילדים, שאחד מהם מת בילדותו.
יצירתו.
שברייה נודע אומנם בעיקר בשתיים מיצירותיו התזמורתיות, "אספנייה", רפסודיה לתזמורת, ו"מארש שמח" (Joyeuse Marche), אך הוא הניח אחריו גם אוסף נכבד של אופרות (בהן "הכוכב" L'étoile, שהפופולריות שלה גדלה והולכת), שירים ומוזיקה לפסנתר. איכותן של יצירות מעטות אלה גבוהה ושברייה נהנה מהערכתם של מלחינים שונים ונבדלים, כמו דביסי, ראוול, ריכרד שטראוס, סאטי, פלורנט שמיט, סטרווינסקי וחבורת המלחינים, שנודעה בשם קבוצת השישה. סטרווינסקי הזכיר את "אספניה" בבלט שלו פטרושקה, ראוול כתב, שהתיבות הראשונות של Le roi malgré lui שינו את מהלך ההרמוניה בצרפת. פולנק כתב ביוגרפיה של שברייה, וריכרד שטראוס ניצח על ההפקה הבימתית הראשונה של האופרה Briséïs, שכתיבתה לא הושלמה. המלחין היהודי-צרפתי אמיל ולדטויפל כתב יצירה בשם "אספניה" על פי נושאים מ"אספניה" של שברייה, מיצירותיו הבודדות של ולדטויפל שהזמן לא השכיחן.
שברייה התרועע גם עם אחדים מבכירי הסופרים והציירים של תקופתו. בעיקר התיידד עם הציירים מונה ואדואר מאנה, ואסף ציורים אימפרסיוניסטים לפני שהאימפרסיוניזם נכנס לאופנה. כמה ציורים מן האוסף האישי שלו מוצגים עכשיו בכמה מחשובי המוזיאונים לאמנות בעולם.
שברייה כפסנתרן.
יש כמה תיאורים של שברייה כפסנתרן מתקופה זו; כעבור שנים רבות כתב וינסנט ד'אינדי: "אף כי זרועותיו היו וקצרות מדי, אצבעותיו עבות מדי וכל מנהגו מגושם משהו, הוא הצליח להשיג דרגת עידון ושליטה במבע, שמעטים מאוד הפסנתרנים - פרט לליסט ואנטון רובינשטיין - שהגיעו אל מעבר לה".
אשתו של רנואר, ידידו של שברייה, כתבה "שברייה בא יום אחד וניגן לי את הרפסודיה שלו לתזמורת, "אספניה". נגינתו נשמעה כמו התפרצות של סופת הוריקן. הוא הלם והלם במקלדת. הרחוב היה מלא אנשים, וכולם האזינו, מוקסמים. כששברייה הגיע לאקורדים המשתברים האחרונים נדרתי ביני לביני, שלעולם לא אגע שוב בפסנתר... חוץ מזה, שברייה קרע כמה מיתרים בפסנתר והוציא אותו מכלל פעולה." אלפרד ברונו ציין, כי "הוא [שברייה] ניגן בפסנתר כפי שלא ניגן עוד איש לפניו, או ינגן אי פעם..."
בשנות ה-70' החל שברייה יצירות אחדות לבימה. הראשונה שבהן שהושלמה הייתה "הכוכב", שהגיעה ל-48 הופעות מצליחות ב"תיאטרון הקומי הפריזאי"
(Bouffes-Parisiens) בשנת 1877 והציגה לראווה את מגעו הקל, הביטחון העצמי שלו כמוזיקאי ושנינותו הקומית.
מלחין במשרה מלאה.
ידידיו של שברייה מן האוונגארד האמנותי בפריז היו המלחינים גבריאל פורה, ארנסט שוסון ווינסנט ד'אינדי, הציירים אנרי פנטין-לאטור, אדגר דגה ואדואר מאנה, שבערביות "ימי חמישי" שלו היה שברייה מבקר קבוע.
וסופרים כגון אמיל זולא, אלפונס דודה, ז'אן מוריאה, ז'אן רישפין, וילייה דה ל'איל-אדם וסטפאן מלארמה). בנסיעה למינכן עם המלחין אנרי דיפארק ב-1879, גילה שברייה את יצירת המופת של וגנר, טריסטן ואיזולדה. מאורע זה האיר את עיניו לעובדה, שאהבתו האמיתית נתונה להלחנה ובשנת 1880 פרש ממשרד הפנים והתמסר לכתיבת מוזיקה. בה בשנה חיבר את המחזור לפסנתר "קטעים ציוריים" (Pièces pittoresques); ה"אידיליה" מתוך מחזור זה השפיעה מאוד על פרנסיס פולנק.
שברייה השתקע בפרטיטורות של וגנר והגיש עזרה רבת-ערך לשארל למורו בהכנת ביצועים קונצרטיים ליצירות רב-האמן הגרמני בפריז. הוא נסע ללונדון (1882) ולבריסל (1883) לשמוע את מחזור הטבעת. עם זאת, עוצמת אישיותו המוזיקלית של שברייה וה"צרפתיות" המהותית של מזגו ורגישותו לא אפשרו לו להתנסות במשהו מעבר לנהלים הטכניים השטחיים יותר של וגנר, והוא לא הגיע לכלל מעורבות בתאוריות האסתטיות והפילוסופיות.
ב-1882 יצא שברייה לביקור בספרד, שהיניב את יצירתו המפורסמת ביותר, "אספניה" מ-1883, מזיגה של שירים פופולריים ששמע עם פרי דמיונו. לדעת חברו דיפארק, יצירה תזמורתית זו הציגה סגנון אינדיבידואלי, שבא לכאורה משום מקום; מלחינים אחרים בני זמנם גילו יחס פטרוני יותר.