לטענתה, אשרור התיקון עשוי היה להוביל לנישואים חד מיניים, הפלות, גיוס חובה לנשים לצבא ארצות הברית, חדרי שירותים משותפים לגברים ונשים וביטול חוקי העבודה שמונעים מנשים לעבוד במקומות מסוכנים. מתוך החשש שהתיקון יוביל ל"התדרדרות ערכית" שלאפלי פעלה לביטול התיקון.
שלאפלי ארגנה אופוזיציה תחת הכותרת "עצרו את השינוי בחוקה" (Stop ERA). התנועה חיברה פונדמנטליסטים, אוונגליסטים, קתולים, מורמונים ויהודים אורתודוקסים. ניסיונה של שלאפלי בארגון פעילות פוליטית סייע לה לארגן את התנועה בזמן קצר. "הפסיקו לקחת לנו את הזכויות" הייתה סיסמת הקמפיין שלה.
התיקון לשוויון זכויות לא עבר, גם אם בתחילה אושרר ב-35 מדינות, אך חמש מדינות, ביטלו את תמיכתן. לשלאפלי היה מקום מרכזי במהלכים שהביאו למניעת אשרור התיקון. חוקרת מדע המדינה, ג'יין. ג'יי מנסברידג' טוענת: "אנשים רבים שעקבו אחרי המאבק לאשרור התיקון האמינו, בצדק לדעתי, שהתיקון היה מאושרר ב-1975 או 1976, אלמלא המאמץ המוקדם והיעיל של פיליס שלאפלי לארגן את היריבים הפוטנציאליים" ב-1982 לא אושררה ההצעה לתיקון החוקה.
הצלחת המאבק שהובילה לביטול התיקון חיזק את התנועה לאיסור הפלות מלאכותיות ולחיזוק ערכי המשפחה המסורתיים. היא התנגדה להסדרת מעמדם של מהגרים לא חוקיים, אקטיביזם שיפוטי ושימוש בפתקי הצבעה בבחירות בשפות נוספות.
שלאפלי כתבה יותר מ-20 ספרים ופרסמה את העלון שנשא את שמה במשך ארבעה עשורים. היא הייתה אורחת קבועה בתוכניות רדיו וטלוויזיה. שלאפלי נפטרה מסרטן בגיל 92.
ג'וליה פרמנטו
ג'וליה פרמנטו (נולדה ב-1984) הוא שם העט של ג'וליה צייזלר, סופרת ישראלית וד״ר לספרות אמריקאית, זוכת פרס שרת התרבות לסופרים בראשית דרכם לשנת 2016. ספרה "כפר סבא 2000" זכה בתחרות מועדון קריאה של Time Out תל אביב בשיתוף עיריית תל אביב-יפו לשנת 2018.
ביוגרפיה.
נולדה וגדלה בכפר סבא, בוגרת מגמת קולנוע בתיכון ע"ש יצחק רבין.
למדה במסלול תסריטאות בבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה בירושלים. בעלת תואר ראשון בספרות כללית וצרפתית, ותואר שני בספרות כללית מאוניברסיטת תל אביב. בעבודת הדוקטור שלה מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו, התמקדה במטאפורת הבשר בספרות יהודית- אמריקאית. בין השנים 2008–2010 כתבה את הטור "קורבן אופנה" באתר ynet.
"ספארי", הרומן הראשון שלה אשר כתבה בגיל 24, עורר סערה תקשורתית. "ספארי" נכתב בעברית דיבורית המתנערת באופן מופגן משפה גבוהה המזוהה עם 'ספרותיות', והציג גיבורות מסוג שאינו מוכר בנוף הספרותי המקומי: חסרות רסן, נטולות עכבות, זועמות ואפלות. סיפור פרי עטה התפרסם בקובץ הסיפורים "תל אביב נואר" בעריכת אתגר קרת ואסף גברון אשר יצא לאור בו-בזמן בעברית ובאנגלית.
סיפורים קצרים פרי עטה התפרסמו באנגלית, בגרמנית ובפולנית.
ב-2017 יצא לאור ספרה השני, "כפר סבא 2000" בעריכת ליה פן. הרומן נכתב בהשראת פרשת הרצח של הנער אסף שטיירמן בחורשת יער אוסישקין בכפר סבא בשנת 1996.
הרומן זיכה אותה בפרס שרת התרבות בתחומי היצירה הספרותית, מנימוקי השופטים לזכייתה בפרס:
פרמנטו כותבת למדור הדעות בעיתון "הארץ". בשנת 2018 ערכה את ספר הסיפורים הקצרים של המשורר רועי חסן. בשנת 2021 ערכה יחד עם אוריאל קון את האנתולוגיה ״סקס. 26 סיפורים עברים עכשוויים״ אשר יצא לאור בהוצאת תשע נשמות.
ינס סקאו
טבח צפצאף
טבח צפצאף (או ספסף) אירע ב-29 באוקטובר 1948, כאשר צה"ל כבש את הכפר הפלסטיני צפצאף שבגליל העליון (עליו נבנה המושב כפר חושן). על הכפר הגנו חיילים מגדוד ירמוך השני של צבא ההצלה.
צפצאף היה הכפר הראשון שנכבש במבצע חירם, שמטרתו, על פי צה"ל, הייתה "טיהור הגליל המרכזי והשמדת כוח האויב אשר בו". הכפר הותקף על ידי שתי מחלקות של מכוניות משוריינות, וטנק מחטיבה 7.
ראיות לטבח שבו 52–64 כפריים נהרגו על ידי צה"ל מגיעות ממספר מקורות ממשלתיים ישראליים ומעדויות בעל פה של ערבים. מן הראיות עולה כי 52 גברים נכבלו, נורו למוות ונקברו בבור. מספר נשים נאנסו, בהן נערה בת 14, ואולי אף נהרגו. לפחות שני בירורים פנימיים בוצעו במהלך 9–1948 על ידי צה"ל, אבל הדו"חות שלהם נשארו חסויים. ההיסטוריון בני מוריס מעריך שבטבח נהרגו בידי חיילי חטיבה 7 "בין חמישים לשבעים אזרחים ושבויים".
הטענות לטבח.
מקורות ישראליים.
היומנים של יוסף נחמני, קצין בכיר ב"הגנה", שהיה גם המנהל של הקרן הקיימת במזרח הגליל מ-1935 עד 1965, מהווים מקור מפתח. נחמני ביקר בצפצאף או בסביבה ב-6 בנובמבר, מלווה בשר הישראלי לענייני מיעוטים בכור-שלום שטרית. שניהם תודרכו על ידי עמנואל פרידמן, נציג של המשרד לענייני מיעוטים, שדיבר על "מעשיהם האכזריים של החיילים שלנו." יומנו של נחמני פורסם על ידי ממשלת ישראל בראשית שנות ה-80. היומן פורסם בעבר, אבל הקטעים שהזכירו את הטבח הושמטו בפרסומים אלו.
ב-6 בנובמבר 1948 נחמני כתב: "בצפצאף, אחרי שנכנסו (החיילים) לכפר ואנשיו הרימו דגל לבן, אספו את הגברים והנשים לחוד, קשרו את הידיים לחמישים ששים פלחים וירו בהם, המיתו אותם וקברו אותם בבור אחד. וגם אנסו כמה מנשי הכפר. על יד החורשה הוא (פרידמן) ראה כמה נשים הרוגות וביניהן אישה כשהיא מחזיקה בזרועותיה ילד הרוג. בעלבון ובפרדיה קיבלו (התושבים) את החיילים בדגלים לבנים ובארוחות שמנות... (החיילים) פתחו באש (על אנשי הכפר) ואחרי שנהרגו כשלושים איש התחילו להוביל את השאר ברגל למירון".
ישראל גלילי דיווח על הטבח בפגישה של מפ"ם. על פי הערות של הפגישה שנלקחו על ידי אהרון כהן, גלילי דיווח כי בצפצאף "52 גברים נקשרו בחבל. שולשלו לבור וירו בהם. 10 נהרגו. נשים בקשו רחמים. 3 מקרי אונס (...) ילדה בת 14 נאנסה. עוד ארבעה נהרגו". בתגובה לדיווח, אליעזר באואר (בארי), מעוזריו של שר העבודה מרדכי בנטוב, הגדיר את מעשי ההתעללות של חיילי צה"ל בגליל כ"מעשים נאציים".
מקורות ערביים.
הפרטים במקורות הישראליים נתמכים על ידי עדותם של ערבים שמסרו את סיפורם להיסטוריונים. על פי נפז נזאל, שראיין ניצולים במחנה הפליטים עין אל חילווה ב-1973, העדים דיברו על ארבעה מקרי אונס ורצח של כ-70 גברים. התושבים אמרו שכאשר החלה ההתקפה על הכפר, הלוחמים מצבא ההצלה התכוננו להגן עליו, אבל הופתעו על ידי התקפה משלוש חזיתות. אחד מהלוחמים הערביים טען מאוחר יותר: "אנחנו לא ציפינו להתקפה משלוש חזיתות. כאשר אף אחד מהצבאות הערביים לא הצטרפו ללחימה, נסוגנו, יחד עם מתנדבי צבא ההצלה ללבנון. השארנו מאחור את רוב תושבי הכפר, רבים מתים או פצועים."
אלו שנותרו מאחור טענו כי חיילים ישראליים נכנסו לכפר בזריחה והורו לכפריים להסתדר בשורה בנקודה מסוימת בחלקו הצפוני של הכפר. כפרי אחד אמר לנזאל: "בזמן שהסתדרנו בשורה כמה חיילים יהודים הורו לארבע בנות ללוות אותם להביא מים לחיילים. במקום זאת, הם לקחו אותם אל הבתים הריקים שלנו ואנסו אותן. כשבעים מאנשינו נורו למוות בעיניים מכוסות, אחד אחרי השני, מול עינינו. החיילים לקחו את הגופות שלהם וזרקו אותם על הבטון שמעל מעיין הכפר וכיסו אותם בחול." ימים לאחר מכן, חיילים ישראלים ביקרו בכפר וסיפרו לתושבים שכדי שיוכלו להישאר בבתיהם הם יאלצו לשכוח את מה שקרה. למרות זאת, הם החלו לעזוב בחסות הלילה אל עבר לבנון, ארבעה בכל פעם, עד שצפצאף התרוקנה מתושבים.
מנהל חשבונות האבטחה
מנהל חשבונות האבטחה (אנגלית: Security Account Manager או SAM) הוא קובץ במערכות הפעלה מבית מיקרוסופט מגרסת Windows XP והלאה בו נשמרים נתוני האבטחה של המשתמשים והקבוצות.
SAM משמש לאימות זהות בעת התחברות משתמשים מקומיים ומרוחקים אל המערכת ומשתמש באמצעי הצפנה כדי למנוע ממשתמשים לא מאומתים לגשת אל המערכת.
בקובץ זה נשמרים פרטי המשתמש (שם משתמש וסיסמה) בתוך תבנית Hash. הקובץ לא ניתן לפתיחה באמצעות פעולות Windows פשוטות מכיוון שהוא משמש את התהליכים הפנימיים של המערכת ושגיאה בו עלולה לגרום לבעיות אבטחה חמורות, אך עם זאת ניתן לקריאה בעזרת תוכניות מסוימות ונמצא בנתיב הבא: codice_1
נתוני האבטחה של SAM נמצאים במפתח הרישום codice_2 לא ניתן לראות את תוכן הרישום של מפתח זה כיוון שהוא מכיל מידע והרשאות משתמשים.
בניסיון לשפר את אבטחת הקובץ כנגד התקפות ופיצוח המידע שנמצא בו, הציגה מיקרוסופט את הכלי SYSKEY. כאשר אפשרות זו פעילה ערכי ה-Hash של כל החשבונות המקומיים המאוחסנים ב-SAM מוצפנים באמצעות מפתח.
כל עוד מערכת ההפעלה פועלת, לא ניתן להעביר או להעתיק את קובץ ה-SAM אל מיקום אחר כיוון שזה עלול לגרום לקריסת המערכת.
לאחר שמערכת ההפעלה מתחילה לעבוד מופעלת נעילת קובצי מערכת שתפעל עד לסגירת מערכת ההפעלה או עד להופעת מסך שגיאה כחול.
באמצעות Pwdump ניתן לגשת אל עותק הנתונים השמור בזיכרון ולקבל את הסיסמאות שנמצאות בקובץ ה-SAM.
בעיות אבטחה.
במערכות ההפעלה Windows NT 3.51, Windows NT 4.0, Windows 2000, התגלתה פגיעות, כאשר קובץ ה-SAM נמחק מהכונן הקשיח יכל תוקף או כל משתמש אחר להתחבר אל המערכת ללא סיסמה.
במערכת ההפעלה Windows XP הפגיעות תוקנה וכאשר קובץ ה-SAM היה חסר מערכת ההפעלה הציגה שגיאה וכיבתה את המחשב, התיקון שהוציאה מיקרוסופט נחשב לפתרון חלקי מכיוון שניתן היה לטעון קובץ חליפי עם פרטים אחרים בעזרת מערכת הפעלה וירטואלית ובכך לעקוף את תנאי ה-SAM של המשתמש, להחליף סיסמה ולהתחבר אל המחשב עם סיסמה חדשה.
ויקיפדיה הסרבית
ויקיפדיה הסרבית היא הגרסה בסרבית של ויקיפדיה. היא הוקמה ב-16 בפברואר 2003, ונכון ל- ב ישנם בה ערכים ו- משתמשים פעילים.