השחרת פנים (באנגלית: Blackface) היא סוג של איפור תיאטרלי בו נעשה שימוש כדי לייצג קריקטורה של אדם שחור, בעיקר על ידי שחקנים שאינם שחורים. השחרת פנים צברה פופולריות בארצות הברית במהלך המאה ה-19 ותרמה להפצתם של סטריאוטיפים גזעניים. עד אמצע המאה הפכו מופעי בידור הכוללים השחרת פנים לסוג אמנות אמריקאי מובהק. מופעים אלה תרגמו עבודות פורמליות כגון אופרה למונחים פופולריים עבור הקהל הרחב. בתחילת המאה ה-20 הפכה השחרת פנים לסוגה משל עצמה. במאה ה-21, במהלך המאבק נגד חוקי ג'ים קרואו, האקט של השחרת פנים הפסיק להיות מקובל בארצות הברית, ומאז נחשב לאקט של דה-הומניזציה, גזענות ופגיעה באנשים שחורים. לעומת זאת במדינות אחרות שימוש בסגנון איפור זה עדיין נמשך.
היסטוריה.
השחרת פנים, אשר החלה בערך ב-1830, היוותה מסורת בתיאטרון האמריקאי במשך כ-100 שנים. מהר מאוד הפכה השחרת פנים לפופולרית במקומות אחרים, ובמיוחד בבריטניה, בה המסורת נמשכה זמן רב יותר מבארצות הברית. השימוש בהשחרת פנים, בבריטניה ובארצות הברית, נעשה בעיקר במסגרת הופעות בידור של מינסטרלים, אך היה קיים לפניהן, ונמשך גם אחריהן.
בתחילה, שחקנים לבנים נהגו להשחיר את פניהם באמצעות שעם שרוף, ומאוחר יותר השתמשו באיפור או משחה להברקת נעליים. בנוסף, השחקנים ניפחו את השפתיים שלהם בצורה מוגזמת, ולעיתים קרובות חבשו פאות צמר, כפפות, מעילים מזונבים או בגדים מרופטים. מאוחר יותר, גם אמנים שחורים השתמשו בהשחרת פנים בהופעותיהם.
הסטריאוטיפים המגולמים בדמויות משחירי הפנים היוו דרך לצייר את האדם השחור באור שלילי, ללעוג לו ולגלם אותו כאנס, גנב, פושע ופרא אדם מבחינה תרבותית ומוסרית, בארצות הברית דבר זה היווה גורם משמעותי בהצדקת המשך האפליה, גזענות ודימויים סטריאוטיפים לשחורים. צבע עור שחור בבני אדם גורר בורות, חוסר שיקול דעת, הנאה מכאב ומרות האדם הלבן. חוקי ג'ים קרואו נקראו על דמות נלעגת מוכרת שהשחירה את פנייה.
השחרת פנים בישראל.
בניגוד לארצות הברית ובריטניה, בישראל השחרת הפנים היא פחות נפוצה. השחרת פנים הגיעה לישראל בתחילת שנות השלושים של המאה ה-20. שחקנים יהודים בהוליווד לבשו איפור שחור בסרטים שונים (כגון אל ג'ולסון בסרט זמר הג'אז) ומאז נעשתה השחרת הפנים נפוצה גם במקומות חינוכיים ובגנים בישראל, ובחג הפורים בתחפושות למיניהן.
גם בהצגות בהבימה הייתה תופעה של השחרת פנים כחלק ממופעים בתיאטרון. בתחילת שנות החמישים עלו מחזות זמר ומחזות שכללו שחקנים שהשחירו את פניהם כחלק מהאיפור התיאטרלי, כדוגמת זעקי ארץ אהובה (1949) וספינת השעשועים (1951). התופעה נעצרה בליהוק שחקנים ממוצא ערבי בשנות השבעים. כששחקנים אלו הגיעו לתיאטרון, הם לא צבעו את פניהם.
בישראל יש תופעות של השחרת פנים במדיה ובתוכניות סאטירה שונות. לדוגמה, בארץ נהדרת הדמויות של ברהנו טגניה, ברק אובמה, אופרה וינפרי ועדן אלנה מגולמות על ידי שחקנים שאינם שחורים. בנוסף, בסדרת המערכונים "החוף של כושי" השחקן מריאנו אידלמן מגלם את דמותו של אדוארד, מהגר עבודה סודאני העובד בחוף. דוגמה אחרת במדיה אחרת היא בסרטון היוטיוב מינימור של טיילור ובן זיני, מוצג בן זיני, שצבע את עורו, כעובד ממוצא אפריקאי בבית מלון באילת.
ז'ורז'ה מנדש
ז'ורז'ה פאולו אגושטיניו מנדש (בפורטוגזית: Jorge Paulo Agostinho Mendes, נולד ב-7 בינואר 1966 בליסבון, פורטוגל) הוא סוכן שחקני ומאמני כדורגל פורטוגלי. הקים ומנהל את סוכנות גסטיפיוט (באנגלית: GestiFute), המייצגת כדורגלנים ומאמני כדורגל בכירים רבים. בין לקוחותיו נמצאים כריסטיאנו רונאלדו, אנחל די מריה, דויד דה חאה וז'וזה מוריניו.
ב-2018 פורסם בפורבס כי סך הכסף בחוזים שעליהם חתומים לקוחותיו מגיע לכמיליארד דולרים. רוב הכדורגלנים הפורטוגלים הבכירים מיוצגים אצל מנדש, וחברתו הרוויחה כמאה מיליון יורו מעמלות. הוא הסוכן המוביל בעולם בתחומו.
מנדש הוא זוכה פרס סוכן השנה של ה-GSA (Global Soccer Awards) תשע פעמים - שש פעמים רצופות, בין 2010 ל-2015, ועוד שלוש רצופות בין 2017 ל-2019.
קריירה.
מנדש התחיל לשחק כדורגל מקצועני בפורטוגל, אך פרש בשנות העשרים המוקדמות לחייו עקב דחייה מצד מספר מועדונים פורטוגלים. לאחר מכן עבד בעבודות מזדמנות, עד שהקים בר-מועדון לילה בקמיניה. בשנת 1996 התחיל לעבוד כסוכן שחקנים. העסקה הבין-לאומית הגדולה הראשונה שרקם הייתה עסקת העברתו של הוגו ויאנה מספורטינג ליסבון לניוקאסל יונייטד תמורת 12 מיליון אירו.
מנדש נהג להסתובב בליגות כדורגל צעירות בפורטוגל ולאתר כישרונות עולים, וכך גייס למצבת לקוחותיו כוכבים ככריסטיאנו רונאלדו וריקארדו קווארסמה.
מנדש תיווך ב- את עסקת העברתו של ז'וזה מוריניו מפורטו לצ'לסי, על אף שלמוריניו היה סוכן אחר באותו זמן. הסוכן הישראלי פיני זהבי תיווך בעסקה מצד צ'לסי. עסקה זו ביססה את מעמדו כ"סופר סוכן" בכדורגל האירופי.
במסגרת עבודתו הוא שומר על קשרים קרובים עם הבעלים. ישנן קבוצות, בהן מלבד ייעוץ בנוגע להעברות שחקנים שהוא מספק להן, הוא משמש כיועץ מיוחד לבעליהן - ביניהן מונקו ובעליה דמיטרי ריבולובלב, וולנסיה ובעליה פיטר לים. הוא מעורב גם בקניית ומכירת קבוצות ובמציאת משקיעים וספונסרים. בפרסומים עיתונאיים שונים כונה מנדש "האיש החזק בכדורגל".
בדצמבר 2016 נקשר שמו בפרשיית העלמת מס נרחבת שנחשה על ידי משטרת ספרד, הכוללת רשת של מקלטי מס לכאורה באירלנד, איי הבתולה הבריטיים ושווייץ, בהם הלבין כספים של השחקנים המיוצגים על ידו, ביניהם כריסטיאנו רונאלדו.
מ-2016 מעורב מנדש במועדון הכדורגל וולבס, מרבית השחקנים והצוות המקצועי הם ממיוצגיו והוא אף מחזיק משרדים במועדון. הקבוצה עלתה לפרמייר ליג. בדיווחים רשמיים הוא נחשב כיועץ לבעלים בלבד מאחר שעל פי התאחדות הכדורגל האנגלית ישנו איסור על התערבות או ניהול של קבוצת כדורגל על ידי סוכן שחקנים. אך דיווחים עיתונאים מציינים כי הוא שולט לחלוטין בקבוצה ואף מהלך לא נעשה ללא אישורו.
איש כסית
מוזיאון לארכאולוגיה ירדן
היפוגונדיזם
היפוגונדיזם (בלועזית: Hypogonadism) היא תסמונת המתארת ירידה בתפקוד בלוטות המין - באשכים של זכרים או בשחלות של נקבות - שתוצאתה היא ביוסינתזה הורמונלית מופחתת. התופעה משפיעה על מגוון תפקודים פיזיים, הכוללים ירידה בחשק המיני, דיכאון, השמנה, עייפות, ירידה במסת העצם והשריר, ואי-פוריות. אצל זכרים, הטסטוסטרון מופרש מהאשכים ומבלוטות יותרת הכליה ומסייע לעלייה בצפיפות העצם, לבניית מסת שריר ועקב כך גם לצמצום רקמות השומן בגוף. הורמון זה גם אחראי על סימני המין המשניים הגבריים: שיער הפנים והחזה, יצירת תאי זרע והדחף המיני. בתחום ההתנהגותי, רמות גבוהות מדי של הורמון זה מובילות לאגרסיביות ותחרותיות, ואילו רמות נמוכות מדי עלולות לגרום לירידה במצב הרוח, עייפות ופגיעה בזיכרון. בדיקות רמות טסטוסטרון מעידות כי כ-20% מכלל הגברים שגילם עולה על 55, סובלים מרמות נמוכות של טסטוסטרון. בדיקה של רמת ההורמון השמיש ביולוגית, מעידה כי מחצית מכלל הגברים מעל 55 שנים סובלים מהתופעה
תסמינים.
חוסר בטסטוסטרון מתבטא בתסמינים רבים, ביניהם פגיעה בתפקוד המיני, ירידה במסת השריר, עלייה במשקל, מצב רוח ירוד עד כדי דיכאון, ועוד. סימפטומים עיקריים:
התסמונת המטבולית: קבוצה של גורמי סיכון למחלות לב וכלי דם המופיעים יחד, ביניהם סוכרת, השמנה בטנית, יתר לחץ דם, ועלייה ברמת השומנים בדם.
חשק מיני נמוך: תסמין עיקרי של היפוגונדיזם הוא ירידה בחשק המיני, לצד ירידה בכמות הזקפות העצמוניות, ירידה בפעילות המינית וליבידו נמוך. ההערכה המקובלת בקרב רופאים מומחים במיניות היא שעל כל 15 גברים שמתלוננים על בעיות זקפה, יש גבר אחד שמתלונן על בעיות בחשק המיני. הטיפול להחזרת התפקוד והחשק המיני נעשה באמצעות מתן ההורמונים החסרים, באמצעות תכשירים להזרקה נבידו, תכשירים להשתלה תת-עורית, ומדבקות באזור שק האשכים.
אין-אונות: גברים הסובלים מאין-אונות מתקשים להגיע לזקפה, כאשר הפרעה בזקפה יכולה להיגרם מרמה נמוכה מדי של טסטוסטרון בגוף. טיפול הורמונלי במתן טסטוסטרון נבידו המיועד לטיפול גם באין-אונות, יביא את הטסטוסטרון לרמה תקינה ויסייע לשיפור הזקפה. לעיתים ניתן לשלב טיפול הורמונלי יחד עם התרופות לזקפה (ויאגרה, סיאליס ולויטרה בטבלייה מסיסה - ורדנפיל) אם התרופות לבדן לא מועילות.
היפוגונדיזם ותסמונת מטבולית.
חסר בטסטוסטרון קשור להופעת התסמונת המטבולית והוא משפיע עליה לרעה. מחקרים הראו שטיפול בטסטוסטרון מסייע בשיפור התסמינים. מחקר שפורסם ב-2012 במגזין Obesity, מראה כי טיפול בטסטוסטרון במשך חמש שנים הוביל להפחתת משקל משמעותית וירידה ניכרת בהיקף המותניים בגברים שסבלו מחוסר בטסטוסטרון. החולים שהשתתפו במחקר היו 255 גברים שפנו לאורולוג כדי לטפל בבעיות בתפקוד המיני. הם הופנו לקבלת טיפול בזריקות טסטוסטרון הניתנות אחת לשלושה חודשים (Nebido). לצד השיפור בסימפטומים של בעיית חוסר בטסטוסטרון, נמצא גם כי החולים ירדו במשקל - תופעה שלא הייתה צפויה באופן כל כך משמעותי או מכוונת כחלק משאלת המחקר המרכזית.
היפוגונדיזם וסוכרת.