בשנת 1976 סיים דן את התואר M.Sc בטכניון. בשנים 1976–1978 למד טכניקות ואמנות הדפס בסדנה בהדרכתה של אמנית התחריט ריטה פרניו. בין 1978 ל-1979 העמיק את התנסותו בתחריט בסדנה בהדרכתה של האמנית שרה קסטיין. במקביל בין 1976 ל-1979 התנסה בציור ותחריט אצל האמנית גתית הראל.
ב-1982 קבל תואר Ph.D ביוניברסיטי קולג' לונדון [UCL] על עיבוד תמונות בשדה "האינטליגנציה המלאכותית" ובאותו הזמן השתלם גם בסדנאות ולימודי חוץ באמנות פלסטית. ב-1993 היה בשנת שבתון באוניברסיטת סטנפורד בארצות הברית ובמקביל עסק גם ברישום ב-PAC-Pacific Art Center.
בין השנים 1994 לשנת 1999 היה בין שאר התפקידים, המנהל המדעי והאוצר הראשי של המוזיאון הלאומי למדע (כיום המדעטק).
בשנת 1996, הצטרף לצוות המעריכים המקצועיים בלשכת המדען הראשי במשרד המשרד הכלכלה והתעשייה שם עבד בלשכת המדען הראשי, כבודק מקצועי עד לפרישתו בשנת 2011 (לאחרונה שונה השם ל'רשות החדשנות", במשרד המסחר והתעשייה, כיום משרד הכלכלה).
בין שנת 1986 לשנת 2002 היה דר' לביא דירקטור בחברת המוזיאונים של חיפה. בין שנת 1997 לשנת 2005 היה מרצה חוץ בחוג למוזיאולוגיה באוניברסיטת חיפה.
לביא חבר באגודת הציירים והפסלים בישראל, וחבר באיגוד האמנים הפלסטיים בישראל.
על נושאי ודרכי יצירתו.
לביא נולד בחיפה וגר בה רוב חייו, יצירותיו מראות את העיר ובעיקר את האנשים שגדלו בה יחד אתו בילדותו ואת השינויים החלים בנופה לעת התבגרותו. כמי ששילב כל חייו את הלימודים המדעיים עם לימודי האמנות, גם באמנותו ניכרים סימנים של הנושאים אותם חקר. סימני חלונות או מלבנים גאומטריים כמו במחשב, סימנים ואותות דיגיטליים, מופיעים בחלק מיצירותיו.
אחת היצירות היותר מורכבות של דן היא הטריפטיכון "אחד במאי" שד"ר גליה בר אור כתבה עליו במאמר "תהלוכת אחד במאי בחיפה האדומה 1949" שטריפטיך נקשר בתולדות האמנות לציורים שבהם אמונה ואמנות הן שתי פנים זו של זו וכי מבנה הטריפטיך מצביע עוד לפני פיענוח מפורט שמקום וזמן נקשרים כאן ליחידה אחת, תמונה בעבר מציתה תמונת הווה.
מבקרת האמנות אנג'לה לוין, כתבה במדור האמנות בג'רוזלם פוסט על שתי תערוכות שהוצגו ב-1993 במקביל בבית האמנים בחיפה, אחת מהן "חלונות" של דן לביא (כותרת המאמר יוניברסיטי קולג' לונדון מתייחסת לתערוכה שאינה רק של דן(. המבקרת לוין כותבת ש"מדעי המחשב 'מארגנים' את יצירותיו של לביא, הכותרות שלהן, הנוכחות של אזורים ממוסגרים דמויי 'חלונות המידע' שעל צג המחשב והתגודדות של סמלים, מספרים וטבלאות צבעים שמאגפים דיוקנאות משפחתיות קטנות ומחקרים של עירום או צמחים".
דר' אירית מילר, היסטוריונית לאמנות, אוצרת ומרצה בכירה בקורס למוזיאולוגיה באוניברסיטת חיפה, כתבה בספר "מדמות להפשטה ובחזרה" מאמר מקיף, ובהקדמה היא מצינת "לביא בחר בדרך אמנותית מורכבת, שבה מתקיימים זה לצד זה עולמות מקבילים – עולמות מקוטעים, המתחברים ומתפצלים. עבודתו האמנותית קשורה לחוויותיו האישיות והפרטיות ובד בבד לפעילותו בשדה המחקר המדעי והפיתוח הטכנולוגי". היא מסיימת את הקטע ב"במשך כל שנות פעילותו עוסק לביא באינטנסיביות ברישום המשקף את התבוננותו החקרנית על דמות האדם, בלימוד ובתרגול של מבנה הגוף, תנועה ומבע והשלכתם על המצע הדו-ממדי".
במבוא לתערוכה "ארבעה פרקים" כתבה האוצרת מרים ברוק-כהן על אופן היצירה של דן לביא "במשך השנים הוזמנתי מדי פעם לסטודיו שלו להציץ ביצירותיו, ראיתי ושמעתי כיצד הוא עובד קשה ומחפש בתוך נפשו, כדי שציוריו יביעו בדיוק את מה שהוא חש. לא פעם פגשתי ציור שהפעים אותי בכל מובן, אך לתדהמתי דן לא היה מרוצה, הוא כיסה אותו בצבע והתחיל מחדש, לעיתים הוא 'רק' שינה את גודל הקנבס. רק כעת לאחר שנים רבות כל כך, הרגיש הצייר שהיצירות מוכנות להיראות בציבור. אמן צריך המון אומץ, ידע אמנותי ויושר פנימי, ליצור שוב ושוב את אותה היצירה עד שהוא חש שאכן היצירה מושלמת. התערוכה 'ארבעה פרקים' מחולקת לארבעה נושאים שונים שמעסיקים את הצייר, אך המתבונן הדקדקני ימצא 'רמזים-סמלים' ייחודיים לדן שבים וצצים ביצירות שונות בכל אחד מארבעת הפרקים".
The Atlantic
סולטאני ברוניי
הסולטאן של ברוניי הוא ראש המדינה של ברוניי ומכהן גם בתפקידו כראש ממשלת ברוניי. מאז עצמאותם מהממלכה המאוחדת בשנת 1984, רק סולטאן אחד שלט, אם כי שושלת המלוכה התחילה בסביבות המאה ה-14.
סולטאנים.
סולטאני ברוניי משנת 1368:
צוער (מעמד)
יחסי איטליה–גאורגיה
יחסי איטליה–גאורגיה הם יחסי החוץ בין גאורגיה לאיטליה. שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ב-11 במאי 1992. שתי המדינות חברות מלאות במועצת אירופה.
מלחמת גאורגיה–רוסיה.
במהלך מלחמת דרום אוסטיה 2008, שר החוץ האיטלקי פרנקו פראטיני אמר כי "איננו יכולים ליצור קואליציה נגד רוסיה באירופה, ובנקודה זו אנו קרובים לעמדתו של פוטין" הוא הדגיש גם כי ראש הממשלה סילביו ברלוסקוני היה בן בריתו של ראש הממשלה ולדימיר פוטין מרוסיה. ב-8 באוגוסט פרסמה ממשלת איטליה הודעה שדיווחה כי "בתיאום הדוק עם האיחוד האירופי ושותפותיה האטלנטיות, ממשלת איטליה עוקבת אחר מצב המשבר שהתפתח בדרום אוסטיה בדאגה כבדה" וכי "איטליה קוראת לכל הצדדים להביא לסיום מיידי לאלימות ולהגעה להפסקה מתמשכת של פעולות האיבה. איטליה מעודדת בתוקף את חידוש המשא ומתן לפתרון פוליטי לבעיה בכבוד הראוי לריבונותה ולשלמותה הטריטוריאלית". מאוחר יותר, ב-10 באוגוסט, לאחר מגעים עם שר החוץ האמריקני, שר החוץ הצרפתי ושר החוץ הפיני, חזר שר החוץ האיטלקי על הזמנה זו. בראיון שנערך ב-11 באוגוסט לעיתון לה סטמפה דיווח משרד החוץ האיטלקי על מעורבותו הישירה של סילביו ברלוסקוני, ראש ממשלת איטליה: "סרקוזי התקשר לפוטין בתפקידו כנשיא האיחוד האירופי וכעבור עשר דקות הוא התקשר גם לברלוסקוני. 'סילביו, אתה מדבר גם עם ולדימיר', אמר, 'הסביר שאנחנו לא אנטי-רוסים וכולנו רוצים שמוסקבה תהיה קרובה לאיחוד האירופי'. בשיחתו עם ברלוסקוני חזר פוטין על עמדתו: שלרוסיה הייתה כל הזכות להתערב בגאורגיה, והפנה את התייחסותו לפריסתם של כוחות איטלקיים בסופו של דבר: "אם, לאחר פגישותיו בטביליסי ובמוסקבה, מגיש קובנר הצעה במועצת שרי החוץ האירופית ביום רביעי, והיא מאושרת, ניקח אותה בחשבון. יש הרבה 'אם', ובכל מקרה נצטרך לחלק מחדש את כוחותינו הסופיים על ידי פריסה מחדש ממשימות בינלאומיות אחרות. לעומת זאת, הסיוע ההומניטרי לדרום אוסטיה יהיה מוכן מעכשיו".
אוכלי-כל
אגדת לבו
אגדת לַבּוּ, היא אגדה עתיקת יומין שככל הנראה מקורה מהתקופה הבבלית הקדומה. ייתכן שהסיפור נכתב באזור נהר דיאלא בעיר אשנונה, שכן גרסה מאוחרת של הסיפור מציגה את האל תִשְׁפַּךּ כגיבור הראשי, והאל תִשְׁפַּךּ החליף את האל השומרי נינזו כאל הראשי של בני אשנונה בתקופה הבבלית הקדומה. ייתכן שאגדה זו הייתה מקור של המיתוס אנומה אליש, שם לַבּוּ, "לביא", היה האב טיפוס של תיאמת וסיפור מלחמת אל הסער בים.
תקציר האגדה.
אגדת לַבּוּ נמצאה בעותק מקוטע מאוד מספריית אשורבניפל, והלוח שבור במקומות רבים. אגדת לבו עוסקת בסיפורו של מפלצת, כנראה נחש-אריה, מפלצת באורך חמישים בֶּרוּ ("bēru", כ-11 ק"מ).
לפי גרסה אחת, הים, תָּמתּוּ ("tāmtu"), הוליד את הנחש ואנליל עיצב את צורתו - . יש חוקרים שהסבירו שאנליל עיצב את המפלצת כדי למחוק את האנושות שרעשה והפריעה לו, כמתואר באתרחסיס.
בהמשך נכתב כי האלים נחרדו - . ואף שאלו מי יהרוג את המפלצת - . האלים מציעים שהאל תִשְׁפַּךּ ילך להילחם במפלצת, אך הוא מתנגד. לבסוף, לאחר רצף שורות חסרות, אל שלא מוזכר שמו (אך כנראה מדובר באל תִשְׁפַּךּ) מקבל עצה מאל אחר, מחולל סערה והורג את לַבּוּ.
יש הטוענים שהטקסט נכתב באשנונה ונועד לרומם את תִשְׁפַּךּ ולהסביר מדוע הוא המלך ולא נינזו (האל הראשי של אשנונה לפני תִשְׁפַּךּ).
אגדת לַבּוּ נקראת גם אולי "אגדת כַּלבּוּ (כלב)", בהתאם לקריאת התו הראשון בשם המפלצת. בתחילה המפלצת מתוארת באמצעות הסימן muš שפירושו "נחש", אך בהמשך היא נקראת KAL-bu. לרוב "KAL" נהגה כlab, אך ניתן לקרוא את השם גם "כַּלבּוּ", "רִיבּוּ" "או תַּנבּוּ". הקריאה כlab השתרשה במחקר ולפיכך האגדה נקראת כיום "אגדת לַבּוּ".
הדמוקרטים של רייגן
הדמוקרטים של רייגן הוא מונח שמתאר דמוקרטים מתונים יותר ובעלי דעות שמרניות בנושאי ביטחון לאומי והגירה, מקור והשימוש העיקרי שנעשה במושג היא הכינוי לדמוקרטים אמריקאים לבנים, עובדי צווארון כחול שגרים במרבית המקרים במדינות חגורת החלודה ובקליפורניה, אך על אף היותם מצביעי המפלגה הדמוקרטית באופן מסורתי, כינוי זה דבק במצביעים שבעבר הצביעו רק או בעיקר למפלגה הדמוקרטית אך "ערקו" למפלגה הרפובליקנית והצביעו למועמד הרפובליקני, רונלד רייגן במהלך מערכות הבחירות שנערכו ב-1980 וב-מערכת הבחירות של 1984.
במרבית המקרים סיבת ההצבעה לרייגן הייתה שבעבר המצביעים אשר תמכו במפלגה הדמוקרטית בשל מדיניותה החברתית עברו להצביע למפלגה הרפובליקנית בשל השמרנות החברתית שלהם שהייתה האלטרנטיבה לליברליות החברתית של הדמוקרטים.
היסטוריה.
במהלך הבחירות שנערכו ב-1980, מספר גבוה של מצביעים בארצות הברית שהתפכחו מהמצוקה הכלכלית שהתקיימה בשנות השבעים בזמן כהונתו המועמד הדמוקרטי, ג'ימי קרטר), תמכו ברונלד רייגן, מושל קליפורניה לשעבר אשר בתחילת דרכו היה דמוקרטי אך עבר "מהפך" ולאט לאט הפך לרפובליקני, דרכו ואופיו האופטימי של רייגן זיקפה לזכותו מערך רחב של מצביעים באופן שנחשב חסר תקדים (רייגן אף התעלה על הניצחון הסוחף של הגנרל הרפובליקני דווייט אייזנהאואר בבחירות לנשיאות ארצות הברית 1956).