תצוגה.
אוסף המוזיאון כולל ממצאים רבים מאתרים ארכאולוגים בבחריין, אותם אסף מאז פתיחתו, והם מכסים 5000 שנות היסטוריה. במוזיאון 3 אולמות המוקדשים לארכאולוגיה ולתרבות העתיקה של דילמון, שני אולמות המוקדשים לתרבות ולאורח החיים בבחריין בתקופה הקדם-תעשייתית, ותצוגה מיוחדת מוקדשת לאבן דוראנד, אבן מבזלת באורך 80-70 ס"מ המתוארכת לתקופת הכשית בבל. התצוגה כוללת גם אתר קבורה עתיק אשר הועבר ממקומו במדבר ונבנה מחדש במוזיאון. במוזיאון קיימת גם תצוגה המתארת סצנה מתוך עלילות גילגמש, אשר מתייחסת אל דילמון כאל גן עדן.
ב-1993 נפתח אולם נוסף הכולל תצוגה של נושאים בידיעת הטבע המתמקד בסביבה ובטבע של בחריין. התצוגה כוללת דגימות מהפאונה החי והצומח של בחריין. אולמות אחרים במוזיאון מציגים כתבי יד ישנים של הקוראן, הערות על אסטרונומיה ומסמכים היסטוריים.
המבנים כוללים תשעה אולמות תצוגה גדולים, אולם הדרכה, חנות מתנות וקפטריה. במבנה שוכנים גם חדרי ההנהלה, מעבדות ומחסנים.
דראפט ההרחבה של שנת 1988 ב-NBA
דראפט ההרחבה של שנת 1988 בליגת ה-NBA היה דראפט ההרחבה השמיני בתולדות הליגה. הדראפט התקיים ב-23 ביוני 1988 בעקבות הצטרפותן הצפויה של 2 קבוצות חדשות לליגה בעונת 1988/89: מיאמי היט ושרלוט הורנטס.
תהליך הבחירה.
דראפט הרחבה הוא הליך המאפשר לקבוצות חדשות לבחור שחקנים מתוך הסגל של קבוצות קיימות, למעט שחקנים שהקבוצה בוחרת "להגן" עליהם. בדראפט הנוכחי כל קבוצה יכלה להגן על שמונה שחקנים מתוך סגל הקבוצה. לפני ביצוע הדראפט נערכה הטלת מטבע על מנת לקבוע את סדר הבחירה של הקבוצות בדראפט ההרחבה ובדראפט הרגיל. מיאמי קיבלה את זכות הבחירה הראשונה בדראפט ההרחבה ואת הזכות לבחור 12 שחקנים. שרלוט קיבלה את הזכות לבחור 11 שחקנים בדראפט ההרחבה וקיבלה אפשרות בחירה גבוהה יותר בדראפט 1988.
בבחירה הראשונה שלה לקחה מיאמי את ארביד קרמר, שהשתייך לדאלאס מאבריקס מאז דראפט ההרחבה של שנת 1980 ב-NBA, אך מעולם לא שיחק בשורותיה. הבחירה באה בעקבות עסקה בין הקבוצות במסגרתה התחייבה מיאמי לבחור בשחקן בתמורה לבחירת סיבוב ראשון בדראפט. מתוך 12 השחקנים שבחרה הקבוצה רק 4 שיחקו בשורותיה במהלך עונת הבכורה. רק שחקן אחד שיחק בקבוצה למעלה מ-3 עונות (ג'ון סנדוולד).
בבחירה הראשונה שלה לקחה שרלוט את דל קרי מקליבלנד קאבלירס, בנוסף אליו בחרה הקבוצה בשלושה שחקנים שנבחרו בסיבוב הראשון בדראפט: מגסי בוגס, מייקל ברוקס וברנרד תומפסון. מתוך 11 השחקנים שבחרה הקבוצה בדראפט ההרחבה 6 שחקנים שיחקו בעונת הבכורה של הקבוצה בליגה. רק 2 שחקנים שיחקו בקבוצה למעלה מ-3 עונות: קרי ובוגס. קרי שיחק בקבוצה במשך 10 עונות והוא מלך הסלים של המועדון והשחקן עם מספר המשחקים הגבוה ביותר בתולדות המועדון. בוגס, השחקן הנמוך בתולדות הליגה, שיחק בקבוצה במשך 9 עונות ומוביל את המועדון באסיסטים.
עסקאות.
עסקאות מוקדמות.
מיאמי היט ביצעה עסקאות לפני קיום דראפט ההרחבה עם מספר קבוצות:
עסקאות לאחר ביצוע הדראפט.
לאחר ביצוע הדראפט ביצעו הקבוצות את העסקאות הבאות:
חדף נודד
חדף נודד (שם מדעי: "Sorex vagrans", באנגלית: vagrant shrew או wandering shrew) הוא מין של חדף בגודל בינוני השוכן בצפון מערב אמריקה הצפונית. במשך זמן מה שויכו גם חדף הררי ("Sorex monticolus") וחדף אוריזבה ארך-זנב ("Sorex orizabae") למין זה.
תפוצה ובית גידול.
החדף הנודד שוכן באזורים פתוחים ומיוערים במערב קנדה ובמערב ארצות הברית מערבית לקו פרשת המים של יבשת אמריקה הצפונית. בקנדה הוא מצוי בדרום קולומביה הבריטית, כולל האי ונקובר והרחק מזרחה עד לקצה הדרום מערבי של אלברטה. בארצות הברית הוא מצוי במרבית שטחן של המדינות וושינגטון, אורגון ואיידהו, כמו גם הרחק דרומה במרכז קליפורניה, בצפון ובמרכז נבדה, צפון יוטה, ומערב מונטנה וויומינג.
בית הגידול המועדף על החדף הנודד הוא אחו וכרי דשא לחים, שבין טונדרה אלפינית לאדמת ביצה, והוא שוכן לעיתים קרובות סמוך לנהרות או למקורות מים אחרים. לעיתים הוא שוכן ביערות מחטניים פתוחים, אבל רק לעיתים רחוקות ביער סבוך. מכיוון שהחדפים משתמשים לעיתים קרובות בגזעי עצים שנפלו כמחסה, הם מעדיפים אזורים שבהם יש כמות בינונית של שאריות של עצים מתים, והם מעדיפים אזורים שבהם הקרקע חומצית יותר ממיני חדפים מקומיים אחרים. תת-מין אחד שוכן בביצות מלוחות בלבד.
קיימים שלושה תת-מינים מוכרים:
מאובנים מהפליסטוקן ששויכו למין נתגלו בארקנסו, ניו מקסיקו וטקסס. עם זאת, קשה להבחין במאובנים כאלו ברמת המין וייתכן מאוד כי הם מייצגים חדפים קרובים כדוגמת החדף ההררי או חדף פסיפי.
תיאור.
אורכו של החדף כ-10 סנטימטרים, כולל זנב באורך 4 סנטימטרים, ומשקלו בין 4 ל-8 גרם, כאשר הזכרים בדרך כלל גדולים יותר וכבדים יותר מהנקבות.
צבע הפרווה של החדף הוא חום אדמדם כשבטנו לבנה או אפורה, אם כי באוכלוסיות השוכנות בחוף הגוון כהה יותר והוא כמעט שחור בחלקו העליון של הגוף. לחדפים זנב ארוך שלעיתים חלקו התחתון בהיר יותר, בייחוד אצל קטינים. אף שהחדף הנודד דומה בצורתו לחדפים אחרים השוכנים באותו אזור, ניתן להבדיל בינו לבין חדף הררי בכך שהוא קטן יותר וזנבו קצר יותר, ובכך שיש לו פחות כריות אחיזה ברגליו הקדמיות. הוא שונה מחדף טרוברידג' ("Sorex trowbridgii") באמצעות בחינה של הפרטים הקטנים של צורת הגולגולת, אף שאמצעי זיהוי נוסף אצל הבוגרים הוא גון בהיר יותר של החלק התחתון של הזנב של חדף טרוברידג'.
במהלך החורף משתנה צבע הפרווה לחום כהה. נשל הסתיו מתרחש בין ספטמבר לאוקטובר, ומתחיל בחלק האחורי ונע קדימה, ואז, בנפרד, על החרטום, כשהנשל נע אחורה. התזמון של נשל האביב שונה בין פרטים, כך שניתן לצפות במשך כמה חודשים במהלך האביב ולעיתים אפילו בתחילת הקיץ בפרטים עם כסות החורף יחד עם פרטים בכסות הקיץ באותה אוכלוסייה.
תזונה והתנהגות.
החדף ניזון בעיקר משלשולים, עכבישים, חרקים וחסרי חוליות אחרים, אם כי הוא אוכל גם צמחים. בשל קצב המטבוליזם הגבוה שלהם, דווח כי הם צורכים כל יום מזון במשקל מעל ל-160% ממשקל גופם. הטורפים העיקריים של החדף הם עופות דורסים ואפילו שונר מצוי.
החדפים פעילים במהלך כל היממה, בדרך כלל במשך חמש עד עשר דקות כל פעם לפני שהם נחים. עם זאת הם משחרים לטרף במשך זמן רב יותר כל פעם בלילה מאשר במהלך היום. החדף נוהג להתבודד מלבד תקופת הרבייה באביב, כשהוא מגן על טריטוריה של כ-1,000 מטרים רבועים כשהוא משמיע קולות צווחה ומסתער על פולשים, אם כי קרבות אמתיים נדירים. במהלך האביב גדל שטח הטריטוריה, בייחוד אצל הזכרים.
במהלך מרבית השנה בונים החדפים קנים רדודים דמויי קערה שקוטרם עד 8 סנטימטרים מצמחייה ושערות של בעלי חיים. בחורף הם מכסים את הקנים בכיפה ויוצרים מחסה. גם הנקבות בונות קנים מכוסים דומים במהלך תקופת הרבייה, שבהם הם מגדלים את צאצאיהם. קנים אלו גדולים יותר מהקנים של החורף, ויכולים להגיע לקוטר של 24 סנטימטרים ועד עומק של 6 סנטימטרים. חדפים נודדים משתמשים לעיתים באיכון בעזרת קול על מנת להתמצא במקומות בלתי מוכרים, אף שככל הנראה אינם יכולים להשתמש ביכולת זו על מנת לאתר טרף. לעיתים קרובות הם משתמשים בשבילים שפילסו נברנים.
החדף אינו נכנס לתרדמת חורף ואף לא למצב של נמנום ומטבוליזם מואט (torpor).
רבייה.
עונת הרבייה של חדף הנודד נמשכת בין אפריל ויוני, אם כי המלטות יכולות להתרחש מקודם יותר עד פברואר ומאוחר יותר עד ספטמבר. תקופת ההיריון נמשכת עשרים יום. נקבות החדפים ממליטות עד שלושה שגרים בשנה. כל שגר יכול להכיל משניים ועד שמונה ולדות. הוולדות נולדים עיוורים וחסרי שער כשמשקלם בעת הלידה פחות מחצי גרם. הם גדלים במהירות במהלך השבועות הראשונים לחייהם, כשהם מצמיחים פרווה אחרי שבועיים מהלידה, פותחים את עיניהם אחרי שלושה שבועות אחרי הלידה ונגמלים בין היום ה-16 ליום ה-25 לאחר הלידה.
משך חייו הממוצע של החדף הנודד מוערך במעט מעל לחצי שנה. עם זאת, הוא יכול לחיות תקופה ארוכה הרבה יותר, אם כי חדפים מעטים שורדים מעבר ל-17 חודשים, ועוד פחות שורדים חורף שני ומגיעים לגיל שנתיים.
צ'רצ'יל (קנדה)
צ'רצ'יל (באנגלית: Churchill, שפות אינואיטיות: Kuugjuaq) היא עיירה בצפון מזרח פרובינציית מניטובה שבקנדה. צ'רצ'יל שוכנת בשפה המערבית של מפרץ הדסון. העיירה נמצאת כ-110 קילומטרים מגבול פרובינציית מניטובה וטריטוריית נונאווט. העיירה מפורסמת בדובי הקוטב הנמצאים בסביבתה, ואף מכונה "בירת דובי הקוטב של העולם". נכון ל-2011, בצ'רצ'יל מתגוררים 813 תושבים.
היסטוריה.
הפעילות האנושית בצ'רצ'יל החלה לערך בשנת 1000 לספירה, כששבטים אינואיטיים הגיעו לאזור העיר מפנים היבשה. שבטים אינואיטיים אחרים הגיעו לאזור העיר כ-500 שנים אחר כך, מהארכיפלג הארקטי הקנדי.
בשנת 1619, משלחת בראשות מגלה הארצות הדני-נורווגי ינס מונק הגיעה לאזור העיר בשתי ספינות. רק 3 מתוך 64 חברי הצוות שרדו את החורף ושבו לדנמרק-נורווגיה.
בשנת 1717 חברת מפרץ הדסון הקימה את יישוב הקבע הראשון באזור - מוצב נהר צ'רצ'יל שנקרא על שם ג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו. המוצב נבנה כמה קילומטרים במעלה נהר צ'רצ'יל ממיקומה של העיר כיום, ומטרתו העיקרית הייתה שליטה על סחר הפרוות באמריקה הצפונית. המקום הפך לצומת דרכים חשוב בסחר הפרוות, אליו הגיעו פרוות מכל רחבי קנדה של היום.