במשחקי הפלייאוף גברה הלייקרס על שיקגו בולס בתום של ארבעה משחקים ועל מילווקי באקס בתום שישה משחקים. בסדרת הגמר פגשה הקבוצה את ניו יורק ניקס בשנית. וסט החטיא את מרבית זריקותיו בשני המשחקים הפותחים בסדרה, אך הלייקרס הצליחה להשוות ל-1:1 את התוצאה. במשחק השלישי קלע 21 נקודות וסייע לקבוצתו לעלות ליתרון בסדרה. וסט ניצח יחד עם הלייקרס גם בשני המשחקים הבאים, כשהוא קולע 23 נקודות במשחק החמישי, וזכה באליפות הראשונה בקריירה שלו. לאורך השנים טען וסט שהציג בעצמו יכולת חלשה באותה סדרה, עליה הצליחה קבוצתו להתגבר וניצחה. במהלך הסדרה הגיע וסט אל למעלה מ-4,000 נקודות בפלייאוף לאורך הקריירה, ובכך שבר שיא בתולדות ה-NBA.
במהלך העונה הבאה, , איבד וסט את מקומו כקלעי הבכיר בקבוצתו לטובת גודריץ', וקלע 22.8 נקודות בלבד בממוצע למשחק. הלייקרס ניצחה 60 משחקים בעונה הסדירה והעפילה פעם נוספת לסדרת הגמר מול הניקס. במשחק הראשון, על אף הרחקתו של וסט שלוש דקות לפני תום הקרב הצמוד (מאחר שעבר את מכסת העבירות המותרת), ניצחה הלייקרס בתוצאה 112:115. אף-על-פי-כן, הניקס ניצחה בשני המשחקים הבאים, בעוד שווסט מתח שתי רצועות בברכו. הוא נעדר מהמשחק הרביעי בסדרה, ובלעדיו הלייקרס לא היוותה יריב ראוי והובסה. הוא חזר לשחק פצוע במשחק החמישי והפגין נחישות רבה, אך לא מנע את הפסדה של קבוצתו ונכנע בסדרת גמר בפעם התשיעית.
בעונת , כשהוא משחק ללא צ'מברלין שפרש, חווה צניחה חדה ביכולתו. כשהוא בן 36, סבל וסט מפציעה במפשעה וסיים את העונה לאחר 31 משחקים בלבד, וגם ממוצעיו הסטטיסטיים ירדו משמעותית. למרות זאת עדיין נחשב לגארד מהשורה הראשונה בליגה, והופיע במשחק האולסטאר בפעם ה-14 בקריירה. בהיעדרו הלייקרס ניצחה 47 משחקים בלבד בעונה הסדירה, והוא שותף לדקות ספורות בסיבוב הפלייאוף הראשון, בו הפסידה הקבוצה למילווקי. לאחר ההדחה הודיע וסט על פרישתו ממשחק לאור מחלוקות עם בעלי הקבוצה בנוגע לחידוש חוזהו. וסט סיים את הקריירה כקלעי המוביל של הלייקרס בכל הזמנים עם 25,192 נקודות בסך הכל, ממוצע של 27 למשחק. ב-1979 הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל.
קריירה כמאמן וכמנהל.
בעונת מונה וסט למאמנה של הלייקרס. הקבוצה בהדרכתו התבססה בעיקר סביב הסנטר כרים עבדול-ג'באר, יריבו משכבר הימים בעת ששיחק במילווקי באקס. כבר בעונתו הראשונה כמאמן הצליח וסט להצעיד את הלייקרס למקום הראשון בליגה בעונה הסדירה, עם 53 ניצחונות מול 29 הפסדים, אך הקבוצה הודחה על ידי פורטלנד טרייל בלייזרס בגמר המערב. ב-1979 סיים את תפקידו כמאמן והפך לסקאוט מטעם המועדון, בטרם מונה לתפקיד הג'נרל מנג'ר בעונת 1982/1983. בתפקידו זה בנה וסט, יחד עם המאמן פט ריילי, קבוצה גדולה של הלייקרס שנודעה בסגנון המשחק הייחודי שלה, וזכתה בחמש אליפויות (1980, 1982, 1985, 1987 ו-1988).
לאחר ירידה ניכרת בהישגיה של הלייקרס בתחילת שנות התשעים, בנה וסט את הקבוצה מחדש סביב שחקנים כמו ולאדה דיבאץ וניק ואן אקסל. הקבוצה ניצחה 48 משחקים בעונת והעפילה לחצי גמר המערב, והוא קיבל את תואר מנהל השנה בליגה. לקראת סיום העשור העביר וסט את דיבאץ' בתמורה לצירופו של קובי בראיינט, החתים את שאקיל אוניל כשחקן חופשי וב-1999 מינה לתפקיד המאמן את פיל ג'קסון, שזכה קודם לכן בשש אליפויות עם שיקגו בולס. מהלכים אלו הובילו לבניית שושלת מצליחה נוספת בלייקרס, שזכתה בשלוש אליפויות רצופות בין 2000 ל-2002.
ב-2002 מונה וסט לג'נרל מנג'ר של ממפיס גריזליס. הוא הסביר את החלטתו בכך שרצה לחפש אתגר חדש, ולנסות להביא לגדולה מועדון שלא זכה להצלחה משמעותית קודם לכן. הקבוצה הייתה בנקודת שפל ועמדה על סף מכירה, אך הצליחה להתייצב לאחר הגעתו. תוך התבססות על שחקנים כפאו גאסול, ג'יימס פוזי וג'ייסון ויליאמס, ותחת המאמן הובי בראון שמונה על ידי וסט, העפילה ממפיס לראשונה בתולדותיה למשחקי הפלייאוף ב-2004. באותה עונה הוא זכה בפרס מנהל השנה בפעם השנייה בקריירה. גם בשנתיים הבאות העפילה הקבוצה לפלייאוף, אך בכל המקרים הודחה כבר בסיבוב הראשון ללא אף ניצחון. ב-2007 פרש וסט מתפקידו.
סגנון משחק ומורשת.
וסט היה גארד מגוון במיוחד במשחקו. הוא שיחק הן בעמדת הרכז, הודות לכישורי ההחזקה בכדור וניהול המשחק, והן בעמדת הקלע הודות ליכולת הקליעה העילאית שלו מהטווחים השונים. הוא התפרסם בסגנון הזריקה ("ג'אמפ שוט") הייחודי שלו ובסלים הרבים שקלע ברגעי ההכרעה בסיומם של משחקים, דבר שהקנה לו את הכינוי "מיסטר קלאץ'" שהפך למזוהה איתו. וסט הצטיין בצורה יוצאת דופן גם במשחק ההגנה: הוא נודע בשמירה האישית החזקה שהפעיל על שחקני ההתקפה היריבים, ביכולת חטיפת הכדורים המרשימה ובכמות החסימות הגבוהה שהעמיד ביחס לשחקן בתפקידו. העובדה שפתח את הקריירה כפורוורד תרמה לגיוון במשחקו של וסט, והוא היה מסוגל להתמודד עם שחקנים גבוהים ממנו הודות לזריזותו וליכולתו לקחת ריבאונדים.
בשל הישגיו הרבים נחשב וסט לאחד מגדולי הגארדים בתולדות הכדורסל. הצטיינותו הגדולה בשלבי ההכרעה מתבטאת בכך שהוא מדורג שלישי בכל הזמנים בממוצע הנקודות במשחקי הפלייאוף - 29.1 למשחק. הישגיו עם לוס אנג'לס לייקרס השפיעו רבות על עיצוב דמותה של הקבוצה, וב-1983 נתלה באולם המועדון מספר חולצתו, 44, כך שאף שחקן לא ילבש את החולצה עם מספר זה. הוא אף הוכנס להיכל התהילה של הכדורסל בשנת 1979. גם כמנהל נודעה לו השפעה רבה על הלייקרס, מאחר שתרם לבניית הקבוצות המצליחות של שנות השמונים וראשית שנות האלפיים.
כהוקרה ליכולתו, צלליתו של וסט מכדרר מוצגת על הלוגו הרשמי של ה-NBA. אחת מהדרכים המובילות לאולם הספורט של אוניברסיטת מערב וירג'יניה נקראה בשנת 2000 על שמו של וסט. ב-2005 תלתה האוניברסיטה את מספר חולצתו, וב-2007 חנכה פסל ברונזה בדמותו ליד האולם. כעבור שנתיים הוקם פסל דומה ליד סטייפלס סנטר, האולם המודרני של הלייקרס.
Air Transat
פרמהקלצ'ר
הטכני
פיני בדש
פיני בדש (נולד ב־29 באוגוסט 1952) הוא ראש מועצת עומר משנת 1990, חבר הכנסת מטעם מפלגת צומת בכנסת ה־13 ומטעם ליכוד-גשר-צומת בכנסת ה־14.
ביוגרפיה.
בדש נולד ב־1952 במושב גילת. נשוי ואב לשלושה. התגייס לצבא ב־1970. בשנת 1974 סיים את שירותו הסדיר בצה"ל כקצין לוחם בצנחנים בדרגת סגן ובשירות מילואים פעיל הגיע לדרגת תת-אלוף. ב־1979 סיים לימודי תואר ראשון B.Sc בהנדסת מכונות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב, ב־2001 סיים (בהצטיינות יתרה) לימודי תואר שני M.A במנהל ומדיניות ציבורית באוניברסיטת בן-גוריון בנגב. ב־1990 החל לכהן כראש מועצת עומר.
לקראת הבחירות לכנסת ה-13 הצטרף למפלגת צומת, ובבחירות מקדימות לרשימת המפלגה, שנערכו באפריל 1992, נבחר למקום השלישי. המפלגה זכתה ב-8 מנדטים והוא החל לכהן במקביל להיותו ראש מועצה כחבר הכנסת מטעמה.
במסגרת תפקידו בכנסת עמד בראש ועדת המשנה לרשויות המקומיות, שהוקמה ליד ועדת הכספים ב-1996. בנוסף עמד בראש קבוצת אנשי ציבור וראשי רשויות מקומיות בנגב, שפעלו למען הקמת שדה תעופה בינלאומי נוסף בנבטים.
בדש נבחר שוב כראש מועצת עומר בבחירות לרשויות המקומיות בנובמבר 1998, ונאלץ להתפטר מהכנסת בעקבות קבלת חוק איסור כפל תפקידים שקבע כי מעתה ואילך לא ניתן לכהן כראש ראשות וכחבר הכנסת במקביל.
בסוף שנות ה-90 יזם בדש תוכנית להרחבת תחום היישוב עומר צפונה, לשטח בו גרו תושבים בדואים משבט תראבין. לצורך מימוש ההרחבה יזם תוכנית לפינוי השבט מהאדמות עליהן הוא יושב. בספטמבר 2003 התקבלה החלטת ממשלת ישראל ליעד שטח מדרום לעיר רהט, כדי שישמש להקמת יישוב חדש לשבט, תראבין א-צאנע. הקמת היישוב החדש החלה בשנת 2005 ומקביל החל בפינוי התושבים הבדואים, חלקם עזב מרצון לאחר שקיבלו פיצוי כספי ומגרש ביישוב החדש, אך חלק סירב להתפנות ופתח במאבק. ב-2009 החל פעולות פינוי בכוח של היישוב. במרץ 2009 הוצת מטוסו הפרטי במנחת שדה תימן על ידי בדואי מהשבט, על רקע המאבק נגד הפינוי. ב-2012 התפנו המשפחות האחרונות אל היישוב החדש ועל השטח הוקמה שכונה חדשה.
בספטמבר 2006 קרה לכל חברות התקליטים, חברות ההפקה וראשי הרשויות בארץ להחרים את הסמר ג'קו אייזנברג, זוכה "כוכב נולד 4". לאחר שאייזנברג הצהיר כי לא רק שלא התגייס, אלא הוא גם סולד מצה"ל. באוגוסט 2007 קרה להחרים את כל משתתפי "כוכב נולד" שלא שירתו בצה"ל. ביוני 2011 קרא להחרים את אוניברסיטת בן-גוריון בנגב בטענה שהאוניברסיטה מעסיקה מרצים שמסיתים נגד מדינת ישראל.
בספטמבר 2014 נחקר במשרדי יחידת להב 433 בלוד בחשד שניצל לרעה את מעמדו תוך פגיעה בפרטיותו של מועמד מתחרה בבחירות המקומיות ב-2013. על פי החשד, בדש חשף מידע פרטי של אחד המועמדים שהתמודד מולו בבחירות, לכאורה במטרה להכפישו ולהדוף אותו ממסע הבחירות. בדש חשוד שהשתמש במאגרי המידע של העירייה, משם דלה מידע הנוגע למצבו הכלכלי. בינואר 2015 המליצה המשטרה להעמיד את בדש לדין.
בדש פועל בתפקידים ציבוריים נוספים בהתנדבות: חבר בהנהלת השלטון המקומי ויו"ר פורום הרשויות הקטנות, יו"ר רשות ניקוז ונחלים שקמה בשור, יו"ר מדרשת שדה בוקר, יו"ר ועד מנהל של המכללה הטכנולוגית באר שבע, חבר הנהלת עמותת "אשר רוח בו" המהווה בסיס למכינה קדם צבאית לנוער בסיכון, חבר הות"ל' חבר ועדה מחוזית לתכנון ובניה מחוז דרום, חבר הנהלה ויו"ר אגודת ידידי תיאטרון באר שבע, חבר ועד מנהל של מוזיאון חיל האוויר. בין היתר מחזיק בדש ברישיון טיס אזרחי. עקב פועלו הרב ומאבקו לפיתוח הנגב זכה בדש לכינוי "השריף". הוא מכהן בוועד המייעץ של תנועת "הביטחוניסטים".
תחנת רכבת השלום
פול פאריי