מרגריט נשארה בחצר המלוכה של אחיה, המלך אנרי השלישי, והייתה למעשה כאסירה בביתה שלה. לבסוף הורשתה לנסוע לבעלה בנווארה ובשלוש השנים הבאות חיו מלכי נווארה חיים שערורייתיים בארמון נראק, במהלכם רבו לעיתים קרובות והחזיקו מאהבים ומאהבות. אחד ממאהביה הראשונים של מרגריט היה אהובה הקודם, דוכס גיז. אולם חצר המלוכה של נווארה לא הייתה רק במה לפרשיות אהבים רבות, אלא שימשה גם כמוקד תרבותי חשוב של התקופה. מרגריט הקיפה את עצמה בסופרים ומשוררים גדולים כתאודור אגריפה ד'אובינייה ומישל דה מונטן, שאתו ניהלה שיחות רבות. היא ביקשה ממנו להסביר לה את ספרו של רמון סבונד "תאולוגיה טבעית" שאותו תרגם לצרפתית. אף כי הוא אינו נוקט בשמה, דה מונטן מזכיר זאת במסה הארוכה "סנגוריה על רמון סבונד" (ספר 2, פרק 12) וכותב: "היות שאנשים רבים עסוקים בקריאת ספרו של רמון סבונד, ובמיוחד הגבירות שאנו חייבים להן עזרה, הצעתי להן את עזרתי בהציגי שני טיעונים המסבירים יצירה זו."
בשנת 1582 שבה מרגריט לחצרו של אחיה, אך אנרי השלישי, שהיה מזועזע מהתנהגותה המתירנית של אחותו (שבאותה תקופה נכנסה להריון מאחד ממאהביה), גירש אותה מפריז. גירושה המשפיל של אחות המלך מחצר המלוכה עורר הדים בכל אירופה, במיוחד לאחר שבעלה סירב לקבל אותה בחזרה לחצר המלוכה של נווארה. לאחר שמונה חודשי משא ומתן בין מלך צרפת למלך נווארה הורשתה מרגריט לשוב לבעלה, שלא גילה בה עניין רב.
בשנת 1585 ארגנה מרגריט הפיכה צבאית כנגד אחיה ובעזרת הליגה הקתולית כבשה את העיר אז'ן, אותה קיבלה כנדוניה עם נישואיה. לאחר מצור שנמשך מספר חודשים מרדו תושבי העיר נגד מרגריט והיא נאלצה להימלט לטירת קארלה. בשנת 1586 תפסו אותה חייליו של אחיה והיא הושמה במעצר ב, שם בילתה את 18 השנים הבאות.
מלכת צרפת.
בעודה אסירה, בשנת 1589 מת המלך אנרי השלישי ללא יורשים ואנרי מלך נווארה הפך למלך צרפת מתוקף נישואיו למרגריט. למרות שנולדו לו כבר מספר ילדים לא חוקיים ממאהבותיו הרבות, ביניהם שלושה ממאהבתו המפורסמת גבריאל ד'אסטרה, אנרי שאף לבסס את שלטונו על ידי כך שיינשא מחדש ויביא לעולם יורש חוקי. החל משנת 1592 נערך משא ומתן בין אנרי למרגריט כדי להביא לביטול חוקי של נישואיהם, אך המלכה לא הסכימה שאנרי יינשא לגבריאל, שלא הייתה בת למשפחת אצולה. לאחר מותה של גבריאל בשנת 1599, ולאחר שהובטח למרגריט כי היא תוכל להמשיך להחזיק בתואר מלכת צרפת, בוטלו רשמית נישואיהם של מלך ומלכת צרפת מסיבת היותם עקרים. שנה לאחר מכן נישא אנרי למארי דה מדיצ'י, שילדה לו שישה ילדים.
מותה.
בשנת 1605 שוחררה לבסוף מרגריט משבייה, שבה לפריז וערכה קבלות פנים מפוארות לאנשי רוח צרפתים, ובהם סופרים, משוררים, מלומדים ואמנים. היא שמרה על יחסים טובים עם המלכה החדשה, מארי דה מדיצ'י והייתה אף קרובה מאוד ליורש העצר, לימים המלך לואי השלושה עשר, לו הורישה את כל רכושה.
המלכה מרגריט נפטרה ב-27 במאי 1615 ונקברה בקבר המלכותי של בית ולואה בבזיליקת סן-דני.
43 שנים לאחר מותה של מרגריט התפרסמו זכרונותיה בספר, אותו כתבה בשבי באוסון. הספר זעזע את הקהל הצרפתי שגילה על מזימותיה ועל מאהביה הרבים של המלכה.
Limp Bizkit
מקסי רודריגס
מקסימיליאנו רובן רודריגס (ספרדית: Maximiliano Rubén Rodríguez; נולד ב-2 בינואר 1981 ברוסאריו, ארגנטינה) הוא כדורגלן עבר ארגנטינאי ששיחק בעמדת הקיצוני. רודריגס שיחק כקשר באגפים ונחשב בעבר לאחד השחקנים החשובים של אתלטיקו מדריד, ואף כיהן כקפטן שלה במשך שנתיים.
קריירת מועדונים.
רודריגס החל את הקריירה שלו בניואל'ס אולד בויס, מועדון כדורגל ארגנטינאי המתמחה בייצוא שחקנים מוכשרים לאירופה. אחרי שנה אחת בלבד בקבוצה הוא הושאל בקיץ 2001 על ידי ריאל אוביידו הספרדית. המעבר המהיר לאירופה התברר כטעות ורודריגס חזר לניואל'ס לשנה נוספת.
ב-2002 רכשה אותו אספניול הספרדית בשורותיה הפך רודריגס לאחד השחקנים הטובים בספרד, עונת השיא שלו בקבוצה הייתה האחרונה בקבוצה () במהלכה כבש 15 שערי ליגה. בקיץ 2005 הוא הועבר לידי אתלטיקו מדריד תמורת סכום של 12 מיליון יורו, רודריגס המשיך להצטיין והפך במהרה לאחד מעמודי התווך של הקבוצה ממדריד. בעונת עזר לקבוצה לסיים במקום הרביעי ובכך להעפיל למוקדמות ליגת האלופות.
בינואר 2010 נרכש על ידי ליברפול האנגלית בשל ירידה בזמן המשחק שלו באתלטיקו מדריד ורצונה העז של ליברפול לחיזוק.
ב-13 ביולי 2012 חזר רודריגס למועדון נעוריו, ניואלס אולד בויס הארגנטינאית.
נבחרת ארגנטינה.
רודריגס היה שותף לזכייתה של נבחרת הנוער של ארגנטינה באליפות העולם ב-2001.
הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הנבחרת הבוגרת ביוני 2003 במשחק הידידות של ארגנטינה מול יפן. הוא היה בסגל ארגנטינה לגביע הקונפדרציות שנערך ב-2005 בגרמניה ולמונדיאל 2006. הוא היה אחד ממצטייני הנבחרת הארגנטינאית במהלך המונדיאל וכבש 3 שערים, צמד מול סרביה ושער מרהיב מול מקסיקו בהארכה, שער אשר העלה את ארגנטינה לרבע הגמר.
תא אוקריוטי
שחטר דונצק
אפקט דומינו
קתדרלת בורז'
קתדרלת סנט אטיין דה בורז' (בצרפתית: Cathédrale Saint-Étienne de Bourges) היא קתדרלה קתולית בעיר בורז' שבצרפת, הבנויה בסגנון גותי. בשנת 1992 נכנסה הקתדרלה לרשימת אתרי מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה.
בניית הקתדרלה החלה ב-1195 בעקבות החלטתם של הארכיבישוף אנרי דה סילי (Henri de Sully) ומועצת הקנוניציה להקים קתדרלה בסגנון גותי. הקתדרלה נבנתה על חפיר גאלו-רומי. ב-1199 ירש את דה סילי הארכיבישוף גיום דה דנז'ון (Guillaume de Dangeon) והוא קבע את התוכנית האיקונוגרפית ככזו שתיאבק נגד הכפירה בנצרות. בעקבות מותו זרמו תרומות רבות לבניין הקתדרלה. ב-1214 הושלם בית המקהלה ובשנים 1224–1250 הושלמה הספינה הראשית. החזית המערבית הושלמה ב-1270. ב-1506 קרס המגדל הצפוני, אך הוא נבנה מחדש בסגנון גותי שהיה הרמוני עם החזית המערבית בת חמשת השערים.
המבנה.
אדריכלות.
הקתדרלה בנויה בשילוב של סגנון גותי מוקדם וסגנון גותי בשל. הקירוי הוא באמצעות קמרונות בני 6 צלעות האופייניים לגותיקה המוקדמת ואילו באגפים באמצעות קמרונות בני 4 צלעות. הקתדרלה מחולקת ל-5 אגפים: ספינה ראשית בגובה 37 מטר ואורך פנימי של 117 מטר, שני אגפים פנימיים בגובה 21.3 מטר ושני אגפים חיצוניים בגובה 9.3 מטר. האגפים נתמכו על ידי תמיכות דואות כפולות קומה אך גם בקירות עבים, שכן הבנאים חששו ששיטת התמיכות הדואות, שהייתה אז חדשה יחסית, לא תצליח לתמוך במבנה הגבוה. מבנה האגפים בעלי הגבהים השונים, עם התמיכות הדואות הכפולות, העניקו לקתדרלה מראה דמוי פירמידה. בקתדרלה זו אין בית רוחב וזאת כדי להשיג אחידות בחלל. עקב מבנה 5 האגפים יש שתי אמבולטוריות סביב האפסיס. הקתדרלה עצמה מוקפת בגנים מטופחים.
החזית המערבית היא בת 5 שערים, שער לכל אגף. הדגש בעיצוב החזית היה על פשטות ואחידות הרמונית של המבנה. המגדל הדרומי, שידוע כמגדל החירש בגלל העדר פעמונים, כמעט קרס ולכן הוצב עמוד תומך ענק בצד הדרומי שלו. המגדל הגדול בחזית הוא העתק של המגדל הנמצא בלובר, וזהו סמל לכוחה של המלוכה.
חלונות ויטראז'.
כמעט כל חלונות הויטראז' סביב האמבולטריות (למעט אלה בקפלות האקסיאליות) הם מתוכנית הזיגוג המקורית מסביבות 1215. האיקונוגרפיה ברבים מחלונות אלה היא בלתי רגילה: האיקונוגרפיה משתמשת בטיפולוגיות של סיפורים מהתנ"ך כפריפיגורציות (הקדמות המרמזות על העתיד) לאירועים בחייו של ישו; האיקונוגרפיה מציגה גם ציורים סמליים כגון שקנאי המנקר את חזהו כדי להאכיל את גוזליו בדמו שלו, לביאה המלקקת את גורה המעוות, כדי להעביר מסרים תאולוגיים מורכבים. חלונות אחרים מציגים את ישו ויום הדין האחרון, את מריה, אם ישו ואת סטפנוס הקדוש מוקפים בוויטראז'ים של גילדת הסוחרים, משל השומרוני הטוב, הבן הפזרן, סיפור Dives and Lazarus והאפוקליפסה. לצידם חלונות ובהם תיאור שנים-עשר השליחים וקדושים נוצריים. בסוף המאה ה-14 נתרם החלון " Le Grand Housteau" בידי הדוכס ג'ון מברי (Duke John of Berry) שגימר את החזית המערבית.
פיסול.
הפסלים על החזית, של המלאך מיכאל ושל הקמים לתחייה, מחייכים כלפי הטימפנון של יום הדין האחרון, סמל לכך שהם מקדמים בברכה את שיפוטו של ישו. הבעות החיוך שלהם באו כנראה בעקבות פסל המלאך המחייך בקתדרלת נוטרדאם דה ריימס. לצד הדמויות השמיימיות ישנו תיאור חי של הגהנום, מלא בשדים ובחוטאים המתבשלים בקדרה רותחת.
השערים הצידיים מציגים פיסול רומנסקי מסביבות 1160.
יצירות נוספות.
בחדר תשמישי הקדושה של בית מועצת הקתדרלה (Chapter House) התגלה ציור קיר. כמו כן, בקפלה של דה ברי ישנו פרסקו של צליבת ישו על רקע הים ושל הקימה לתחייה של ישו. הפרסקו מתוארך ל-1475.
כמו כן ישנו שעון אסטרונומי ועליו ציורים של גלגל המזלות מאת ז'אן ד'אורליאן (Jean d'Orleans). המנגנון המקורי, שיוצר על ידי ז'אן פיזורי (Jean Fusoris) ב-1424, שמור היטב, אך חלקים אחרים שניזוקו בשריפה שוחזרו והוצבו מחדש ב-1994.
קינג קרימסון
אררט ירוואן
מועדון הכדורגל אררט ירוואן, שנוסד בשנת 1935, הוא אחד ממועדוני הכדורגל הנחשבים ביותר בארמניה. קבוצת הכדורגל ממוקמת בעיר ירוואן, בירת ארמניה.
לקבוצה אליפות ארמניה אחת ועוד אליפות אחת בברית המועצות, ארבעה גביעים ארמניים ושני גביעים סובייטיים.
היסטוריה.
המועדון נוסד בשנת 1935 ושמו היה "ספרטק ירוואן" בין השנים 1935–1937 ו-1954–1962 וכונה "דינמו ירוואן" בין השנים 1938–1953. בשנת 1963 כונה המועדון "אררט ירוואן" ונשאר בשם זה עד היום.