התקופה הגזענית בה קולמן פעלה השפיעה על ההזדמנויות שלה. בעוד טייסות לבנות כמו אמיליה ארהארט קיבלו קמפיינים פרסומיים ונהנו מחסויות, קולמן לא זכתה להצעות כאלו. בנוסף, טייסות לבנות היו מקורבות לקהילת התעופה והצליחו באמצעותם הקשרים הללו לזכות בעבודות ובהזדמנויות עסקיות שונות. לא פעם נאלצה קולמן לבטל את השתתפותה במופע רק משום שלא הצליחה לשאול או לשכור מטוס מבעליו.
בהמשך דרכה קיבלה קולמן הצעה לשחק בסרט באורך מלא שנקרא 'Shadow and Sunshine'. היא הסכימה להצעה בתקווה שהחשיפה הפומבית תעזור לה לקדם את הקריירה שלה ולפתוח בית ספר לתעופה, אולם לאחר שקראה את התסריט וגילתה כי באחת הסצנות היא אמורה להופיע בבגדים מרופטים, עם מקל הליכה ועם תיק על גבה – היא סירבה להשתתף בסרט. דוריס ריץ' כתבה כי לקולמן לא הייתה שום כוונה לגלם את התפקיד הסטריאוטיפי של האדם השחור כפי שהוא נראה לאדם הלבן.
מותה.
ב-30 באפריל 1926, בהיותה בת 34, שהתה קולמן בג'קסונוויל, פלורידה, ארצות הברית. היא רכשה מטוס Curtiss JN-4 בדאלאס. ויליאם וילס, המכונאי ואיש יחסי הציבור שלה, הטיס את המטוס מדאלאס לג'קסונוויל, אולם נאלץ בדרך לבצע שתי נחיתות חירום עקב תקלות במטוס. חבריה ובני משפחתה של קולמן חששו שהמטוס אינו בטיחותי והפצירו בקולמן להימנע מלטוס בו. חרף הפצרותיהם, יצאה קולמן לטיסת תרגול, בה ישב וילס מאחורי ההגה. מטרת הטיסה הייתה לבחון פעלול צניחה, שקולמן רצתה לבצע בטיסות ראווה. במהלך הטיסה לא הייתה חגורה קולמן בחגורת בטיחות, על מנת שתוכל לאתר מקום מתאים לצניחה. כ-10 דקות לאחר תחילת הטיסה, החל המטוס לצלול. קולמן הבלתי-חגורה נפלה מהמטוס מגובה של 610 מטר, ונהרגה מיד עם פגיעתה בקרקע. וילס איבד את השליטה במטוס, ונהרג גם הוא לכשהתרסק. אלפי בני אדם הגיעו לטקס האשכבה של קולמן, ועמדו בתור כדי לחלוף מול ארונה שבכנסייה.
עקב מותה בטרם עת, לא הגשימה קולמן את חלומה לפתוח בית ספר לתעופה, אולם הישגיה החלוציים היוו מקור השראה וגאווה לדורות של גברים ונשים אפרו-אמריקאים. ויליאם פוואל כתב עליה בשנת 1934: "בזכות בסי קולמן, התגברנו על חסמים גרועים יותר מחסמים גזעיים – התגברנו על החסמים בתוכנו, והעזנו לחלום".
ג'יימס בנינג , הטייס האפרו-אמריקאי הראשון שקיבל רישיון טיס ממחלקת המסחר של ארצות הברית, ציין את קולמן כמקור השראה עבורו.
מדנים
מדנים (בערבית: مدنية) הם קבוצה מעמדית של ערבים - ברבם בני דת האסלאם, אך גם ערבים נוצרים, המתגוררים בערי הלבנט והיו היסטורית למעמד המשכיל והעשיר יותר. בני המעמד העירוני המשכילים מזוהים גם כבעלי המבטא הרהוט בערבית - "המבטא המדני". לעיתים קרובות המדנים המוסלמים היו בעלי האדמות, אשר עובדו בידי הפלאחים מחוץ לערים.
באופן מסורתי הערבים מדנים מחולקים למשפחות, אשר לרב נחשבים למעמדות עשירים יותר ומשכילים יותר לעומת הערבים הפלאחים והבדואים, על אף שבמהלך המאה ה-20 גם אלה היגרו בהמוניהם לערים.
מדנים בישראל.
בשנת 1961, היוו בישראל העירוניים 60% מהערבים הנוצרים, 17% מהערבים המוסלמים ורק 9% מהדרוזים. עם השנים גדל מאוד היחס של תושבי הערים בקרב הערבים בישראל ובמדינות הערביות עקב תהליכי הגירה של הפלאחים והבדואים אל העיר וכן עקב אורבניזציה של כפרים שגדלו לידי גודל של ערים קטנות. בשנת 1983, היחס של העירוניים היה 58.6% מהערבים הנוצרים, 25.4% מהמוסלמים ורק 5.6% מהדרוזים.
מקור השם.
בערבית המדנים נקראים מדניה ("مدنية"). השם נגזר מהמילה הערבית מדני (مدني), שפירושה עירוני.
המדנים לרב מכנים את עצמם פשוט כערבים (عَرَب).
לעיתים השתמשו ומשתמשים בכינוי "מדניה" גם כהתייחסות לקבוצות לא ערביות-מוסלמיות של עירוניים, למשל היהודים, האשורים ואחרים במזרח התיכון.
אודי סגל
רז שגיא
רז שגיא (נולד ב-1964) הוא קצין צה"ל במילואים בדרגת אלוף-משנה. מחברם של ספרי עיון ומאמרים בנושאי צבא וביטחון.
ביוגרפיה.
שגיא נולד לדליה ולצבי בקיבוץ ניר יצחק וגדל בקיבוץ עד גיל שש. לאחר מכן עבר עם אביו לתל אביב ובגיל 14 עברו השניים למצפה רמון. למד שלוש שנים בבית הספר לקציני ים עכו ושנה אחת בתיכון רגיל. באוגוסט 1983 התגייס לצה"ל, את מסלול הכשרתו כלוחם עבר ביחידת מורן. לאחר סיום קורס צלפים ביקש לעבור לחטיבת גבעתי והשלים קורס מ"כים חי"ר וקורס קציני חי"ר. עם סיום הקורס שימש כמפקד מחלקת סיור בגדוד רותם, קצין מבצעים גדודי, מפקד פלוגת מסלול (נוב' 87) ומפקד הפלוגה המסייעת של גדוד רותם ולקח חלק בפעילות המבצעית כנגד הטרור הפלסטיני ברצועת עזה ובלחימה בדרום לבנון. שגיא שימש כסמג"ד גדוד צבר וכמפקד סיירת גבעתי. ב-1989, עמד למשפט לאחר שירה בצעיר פלסטיני שידה אבנים על הכוח. הצעיר נפצע ולאחר מכן נפטר מפצעיו לאחר שהפלסטינים סירבו להעביר את הצעיר לטיפול. הוא קיבל עבודות שירות ולאחר מספר שבועות קיבל חנינה וקודם בדרגה ולתפקיד סמג"ד.
בשנת 1999 מונה למפקד גדוד יחידת מודיעין מטרות ופיקד עליו בתעסוקה מבצעית בגבול רמת הגולן ובלבנון. בהמשך שימש כסגן מפקד עוצבת חירם. לאחר מכן הועלה לדרגת אל"ם ומונה לראש מטה אוגדה. בהמשך שימש במגוון תפקידי מטה ופיקוד ופרש מצה"ל בדרגת אל"ם, לאחר 23 שנות שרות. לאחר שחרורו בשנת 2006 חיבר מספר ספרי עיון בנושאי צבא וביטחון. ספרו "להיות מג"ד" זכה בפרס מולדובן לספרות ביטחונית בשנת 2013 (מטעם אוניברסיטת אריאל בשומרון). הספר הוא אוטוביוגרפיה המתארת את מאבקו של שגיא להתמנות לתפקיד וביקורת עצמית על מהלך ביצועו. הספר "נלחמות בצה"ל" הוא מחקר רב שנים בנושא שילוב נשים לתפקידי לחימה בצה"ל.
לאחר שפרש מצה"ל ניהל במשך שבע שנים את קבוצת התכנון ובקרת היישום בחברת LOGIC במגוון פרויקטים רחבי היקף בתחום האבטחה בחו"ל. שנה וחצי היה מנכ"ל החברה לפיתוח בית אריה בע"מ. שגיא הוא בוגר תואר ראשון ותואר שני במדעי הרוח באוניברסיטה העברית בירושלים ובוגר קורס דירקטורים ונושאי משרה בחברות, בבית הספר למנהלים של האוניברסיטה הפתוחה. משנת 2006 משמש כיו"ר "הפורום לחוסן צה"ל", עמותה אשר נאבקת בתופעת הסרבנות, תמיכה בשירות נשים בכלל התפקידים שיתרמו לצה"ל, מבלי לפגוע בהן ו/או בצרכים המבצעיים ובהשבת אתוס הגבורה.
שגיא נשוי ואב לשלושה. משנת 2014 הוא יו"ר ועד שכונת נווה אפק בראש העין, בה הוא מתגורר. בשנים 2015-2016 שימש כמנכ"ל החברה לפיתוח בית אריה ומ-2017 הוא מנכ"ל היישוב אבני חפץ. במרץ 2018 הכריז על מועמדותו לראשות עיריית ראש העין, והוא עומד בראש רשימה עצמאית שנקראת "התחדשות", שהתמודדה למועצת העיר בבחירות לרשויות המקומיות שהתקיימו ב-30 באוקטובר 2018. שגיא הגיע למקום השני, ועלה לסיבוב נוסף מול ראש העיר המכהן שלום בן-משה, אך הפסיד לבן-משה בהפרש של כ-4 אחוזים.
שרה בן-עמי סולודר
עלמה אסתר שרה בן-עמי סולודר (1883–1957) הייתה הרופאה הראשונה במושבות הגליל העליון (1911–1919) בתקופה העות'מאנית, חלוצה במיגור המלריה.
ביוגרפיה.
בן-עמי נולדה בז'נבה שבשווייץ לקלרה והעסקן הציוני חיים מרדכי בן-עמי (רבינוביץ), אחות לירמיהו, למיכה ולתמר. בשנת 1886 עברה המשפחה לאודסה, שם סיימה בן-עמי תיכון רוסי. נוסף ללימודיה התיכוניים, למדה בקונסרבטוריום כולל לימוד נגינה על פסנתר. למדה רפואה במונפלייה, סיימה את לימודיה בהצטיינות. בשנת 1911 עלתה בגפה לארץ ישראל. עד שנת 1919 עבדה ופעלה בגליל העליון. עסקה במיגור המלריה במושבות עמק הירדן והגליל העליון. השתקעה ביסוד המעלה, לאחר שדודה הלל יפה התמנה למנהל עבודות התברואה ביסוד המעלה ובמשמר הירדן, בנוסף לניהולו את המשימה למיגור מחלת המלריה בזכרון יעקב ובסביבותיה, ומינה את בן-עמי לאחראית רפואית ביסוד המעלה ובמשמר-הירדן. בן-עמי עסקה מלבד לעבודתה הרפואית קלינית גם ברפואה מונעת, הדברת הביצות בהם שרצו יתושי האנופלס, וחלוקת כינין לאוכלוסייה. ביחד עם דודה הד"ר הלל יפה ארגנה הרצאות לאוכלוסייה בנושא מגור המלריה. בן עמי הייתה רוכבת על סוס בין המושבות, וטיפלה ביהודים וערבים כאחד.
בנוסף למלריה, טיפלה בחולים שנדבקו בכולרה, בדיזנטריה, בגרענת ובגזזת, ואף חלתה במלריה.
באוגוסט 1918 הגיעה לארץ ישראל "היחידה הרפואית ציונית אמריקאית" של "הדסה" שהגישה עזרה רפואית לשיקום היישוב, רופאי היחידה תפשו את מקומות העבודה של רופאי היישוב הוותיקים, ובן-עמי עקרה לירושלים עם בעלה המורה והסופר אברהם סולודר ועם שני בניה.
בשנת 1919 החלה לעסוק במחקר למיגור המלריה במכון פסטר (ירושלים) ע"ש לואי פסטר, אותו הקים הד"ר אריה בהם בירושלים.
בשנת 1932, נפטר בפתאומיות בעלה אברהם שניהל בית ספר לבנים בארצות הברית. בשנת 1934 עקרה עם ילדיה לתל אביב.
בשנת 1939 עברה לקיבוץ גשר בעקבות בנה. עבדה במרפאת הקיבוץ, ובמלחמת העצמאות טיפלה בפצועים.
נפטרה בשנת 1957, ונקברה בבית העלמין בקיבוץ גשר.
משפחתה.
ילדיה:
זרימה דחיסה חד-ממדית
זרימה חד־ממדית (באנגלית: One-dimensional flow או 1-D Compressible flow) היא זרימה דחיסה המתייחסת לזרימת גז דרך תעלה או צינור שבה ההנחה היא שפרמטרי הזרימה משתנים משמעותית רק לאורך ציר תנועה אחד, ציר אורך הצינור.
בניתוח זרימה חד־ממדית נלקחות כמה הנחות בחשבון:
נחירי לאבאל – נחירים עם מבנה מתכנס\מתרחב.
כאשר מהירות הזורם מאיצה מהתחום התת־קולי לתחום העל־קולי, הפיזיקה של התנהגות זורם בדיפיוזר ונחיר משתנה. בשימוש בחוקי הזרימה ותרמו דינמיקה, הקשר הבא פותח לטובת ניתוח זרימה בצינור (שילוב של משוואת שימור המסה עם משוואת שימור המומנטום): formula_1