המכינה הבית ספרית בבית הספר הוקמה בשנת הלימודים תשע"ד, ביוזמת תומר אושרי, מנהל בית הספר, וגור גלעת ראש המכינה. אושרי, אשר ניהל במשך 5 שנים את המכינה הקדם צבאית, "מכינת הנגב" בשדה בוקר, החל תהליך של בניית הפרויקט יחד עם גור, הרכז החברתי של בית הספר. ביחד עם מורים נוספים בבית הספר הם הקימו את המכינה כשילוב של עקרונות מהמכינות הקדם צבאיות עם עקרונות החינוך הפורמלי בבית הספר.
הרעיון הוא להבנות בסיס ללימוד והכרת זהותם האישית של התלמידים בשכבת יב', הכרת החברה הישראלית לגווניה, חינוך למנהיגות חברתית ותרומה לקהילה.
רציונל.
הלימודים בתיכון מתקיימים במתכונת בית-ספרית רגילה ומלאה בשכבות י' ו- יא', כשברקע פעילות חינוכית- חברתית היוצרת תשתית להבניית "המכינה הבית ספרית" בשכבת יב'. מתחילת שנת יב', תלמידי השכבה מקיימים שיעורי הכנה ולימוד כיתתיים לקראת המכינה. כל לומדת לעומק נושא לבחירתה, לשם העברת הנושא לשאר הכיתות ובניית הנושא בתוך המסע המסכם של המכינה.
קונין (פירושונים)
וילם השלישי, מלך הולנד
וילם השלישי, מלך הולנד (ובשמו המלא: וילם אלכסנדר פאול פרדריק לודווייק, בהולנדית: Willem Alexander Paul Frederik Lodewijk); 19 בפברואר 1817 - 23 בנובמבר 1890) היה מלך הולנד בין השנים 1849–1890.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
וילם נולד ב-19 בפברואר 1817 בבריסל, שהשתייכה לממלכה המאוחדת של ארצות השפלה, כבנם הבכור של וילם, נסיך אורנז' ואנה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. בשנת 1827, קיבל וילם דרגת כבוד של קולונל בצבא ההולנדי המלכותי, ובשנת 1830 הצטרף לרגימנט הגרנדירים. בשנת 1834 הוא מונה למפקד כבוד של רגימנט הגרנדירים ה-5 (קייב), בצבא הרוסי הקיסרי.
ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם בשטוטגרט עם בת דודתו סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה. הנישואים לא היו מוצלחים, והתאפיינו במאבקים בין שניהם על ילדיהם. סופיה הייתה אינטלקטואלית ליברלית, ושנאה כל דבר הנוטה לדיקטטורה, בעוד וילם היה יותר שמרני, ואהב מאוד את הצבא. בנוסף, וילם היה נתון לגחמות, והיה יכול יום אחד להשתולל בביתו, ולמחרת להיות מאוד אדיב ומנומס.
וילם התנגד לשינויי החוקה של אביו ושל יוהאן רודולף תורבקה, שהפכו את הולנד למונרכיה קונסטיטוציונית, עקב החשש ממרידות ברוח אביב העמים. וילם ראה בכך מגבלה על המלוכה, והעדיף למשול כעריץ נאור, כמו סבו וילם הראשון, מלך הולנד. וילם אף רצה לוותר על זכותו לכס המלוכה לטובת בנו הבכור וילם, נסיך אורנז', אולם אמו שכנעה אותו לא לעשות זאת, וטענה שעל פי החוקה ההולנדית לא ניתן לוותר על כס השלטון.
שלטונו.
ב-17 במרץ 1849 מת אביו וילם השני, מלך הולנד, ווילם עלה לשלטון במקומו.
בשנת 1856 ביטל וילם את החוקה בלוקסמבורג, והנהיג בה חוקה ריאקציונרית חדשה. בשנת 1867 ניסתה צרפת לספח את לוקסמבורג, מה שהביא למתיחות בינה לבין פרוסיה, וכמעט גרם למלחמה. לבסוף נחתם בלונדון הסכם בינלאומי, שהשאיר את לוקסמבורג באוניה פרסונלית עם הולנד, וקבע כי על לוקסמבורג להיות מדינה נייטרלית.
במהלך שלטונו, נהיה וילם יותר ויותר פופולרי בקרב העם, על אף גחמותיו המרובות.
וילם היה אדם בעל שיעור קומה ועם קול חזק. הוא היה יכול להיות עדין ואדיב, ולפתע להתפרץ ואף לנהוג באלימות, ובשל כך פחדו ממנו רוב אנשי החצר, שטענו שבמידה מסוימת היה וילם בלתי שפוי.
בשנת 1877 מתה אשתו של וילם סופיה, נסיכת וירטמברג. זמן קצר לאחר מותה הודיע וילם על כוונתו להתחתן עם אלאונור ד'אמבר - זמרת אופרה צרפתית, אולם בעקבות התנגדות הממשלה והעם נאלץ לבטל את תוכניתו. לאחר מכן ניסה וילם לחזר אחר כמה נסיכות (ביניהן תירה, נסיכת דנמרק), ולבסוף התחתן ב-7 בינואר 1879 עם אמה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, שהייתה צעירה ממנו ב-41 שנים.
נישואיו של וילם לאמה השפיעו עליו לטובה, והוא הפסיק להפריע לניהול התקין של הממשלה.
בשנת 1887 חלה וילם במחלת כליות קשה, ובשנת 1888 הפך למטורף, ובעקבות כך מונתה אשתו לעוצרת במקומו.
ב-23 בנובמבר 1890 מת וילם בארמון הט לו, אפלדורן, ובתו וילהלמינה עלתה לשלטון במקומו בהולנד, תוך שאמה משמשת כעוצרת עד הגיעה לבגרות. אמנם בלוקסמבורג שנהג בה החוק הסאלי לא יכלה וילהלמינה לעלות לשלטון, ובשל כך עלה לשלטון אדולף, דוכס נסאו, ובוטלה האוניה פרסונלית עם הולנד.
משפחתו.
ב-18 ביוני 1839 התחתן וילם עם סופיה, נסיכת וירטמברג, בתם של וילהלם הראשון, מלך וירטמברג ויקטרינה פבלובנה, הנסיכה הגדולה של רוסיה, ממנה היו לו 3 ילדים:
ב-7 בינואר 1879 התחתן וילם עם אמה, נסיכת ולדק ופירמונט, בתם של גאורג ויקטור, נסיך ולדק ופירמונט והלנה, נסיכת נסאו, ממנה נולדה לו בת אחת:
הנסיך היינריך, דוכס מקלנבורג-שוורין
Passengers
המכינה הבית ספרית
המסכה (קומיקס)
המסכה (פירושונים)
United States Department of State
שלום סלובס
שלום סלובס (20 בנובמבר 1909 - 1 באפריל 2006) היה כירורג פלסטי, וכירורג פה ולסת, מייסדה ומנהלה הראשון של היחידה לכירורגית פה ולסת בבית החולים הדסה (תל אביב), והמרכז הרפואי ת"א ע"ש סוראסקי, ניצול מטבח יער קאטין.
קורות חיים.
שלום זאב סלובס, נולד ב-1909 בגראייבו, עיר קטנה בפרובינציית פודלסיה בפולין שליד גבול פרוסיה המזרחית, למשה דב ומלכה (לבית יזרסקי). אביו היה רופא שיניים, אחיו: אברהם יהודה, ואחיותיו: שושנה (רוזה) ודינה. בבית הילדים קיבלו חינוך ציוני. האב קנה חווה על מנת שהילדים ילמדו חקלאות כהכנה לעליה לארץ ישראל. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה עברה המשפחה לווילנה. האם מלכה למדה וסיימה רפואת שיניים כדי לעזור לאב שהקים "בית ספר לרפואת שיניים".
סלובס, בוגר הגימנסיה העברית תרבות בווילנה, סיים את לימודיו בפקולטה לרפואה בווילנה ב- 1934 והתמחה בכירורגיה. בתום השתלמות בווילנה נתקבל כאסיסטנט במחלקה לניתוחי פנים ולסת של בית החולים האוניברסיטאי בווילנה.
במלחמת העולם השנייה האב משה דב כנראה נלקח למחנה עבודה Klooga שבאסטוניה Estonia ושם נרצח. האם מלכה הייתה ב- Todes Marsch, וכנראה נרצחה שם.
סלובס היה בין השרידים הבודדים שנותרו בחיים לאחר רצח הקצינים ביער קאטין. אף על פי שהיה יהודי, קצין ורופא הוא טיפל באותה המסירות בקצינים הרוסיים - כמו בחולים הפולניים. הקצינים הרוסיים היו זקוקים לו ולא מילאו את ההוראות של המשטר במוסקבה.
לאחר התקפת גרמניה הנאצית על ברית המועצות יצא מרוסיה עם צבא אנדרס. כרופא צבאי ניהל את המחלקות הכירורגיות לניתוחי פנים ולסת בבתי החולים של צבא בעלות הברית בפרס, בעיראק ובארץ ישראל. בשל פעולותיו אלה בקווי החזית באיטליה זכה באותות הצטיינות.
לאחר סיום המלחמה בשנת 1946 עלה ארצה, פגש את אחיו אברהם יהודה שעלה לארץ ישראל בשנת 1930 וסיים את לימודיו בטכניון בהנדסת בניין וארכיטקטורה.
משנת 1947 היה חבר בה.ר.ע. (הסתדרות רופאים עברית).
במלחמת העצמאות שימש יועץ ומנתח פנים ולסת של צה"ל. לאחר קום המדינה יצא בהמלצת צה"ל להשתלמות באירופה ובארצות הברית, פרסם מאמרים מקצועיים ונתקבל לארגון הכירורגים הפלסטיקאיים בבריטניה.
סלובס היה מומחה בכירורגיה פלסטית ומקסילו-פציאלית.
בשנת 1953 התחתן עם רופאת העיניים ד"ר מרים סלובס. בנם היחיד אלכסנדר משה שהיה סטודנט לרפואה נהרג בתאונת דרכים בגיל 28, בשנת 1983.
בשובו ייסד את היחידה לניתוחי פה ולסת בבית החולים הדסה תל אביב. סלובס ניהל במשך למעלה מעשרים וחמש שנים את היחידה הכירורגית לניתוחי פנים ולסת בהדסה תל אביב ובהמשך עם פתיחת בית החולים איכילוב ב- 1961 עבר לנהל את היחידה לניתוחי פה ולסת, ואת מרפאת מעקב נפגעי פנים ולסת.
כחבר באיגוד הכירורגים הפלסטיים בישראל הוזמן להרצות בכינוסים מדעיים וב- בית ספר לרפואה של אוניברסיטת תל אביב, ניהל השתלמות לרופאי קופת חולים ולמדריכי מגן דוד אדום. אחרי מלחמת ששת הימים פרסם ספר על הטיפול בנפגעי פנים ולסת ואחרי מלחמת יום הכיפורים ניהל את המחלקה לשבויים מצריים פצועים באחד מבתי החולים בארץ.
בתחום הציבורי פעל שנים רבות כחבר וועד המרכזי של ההסתדרות הרפואית בישראל, כראש מחלקת הארגון והביטוחים שלה וכיועץ ופוסק רפואי של משרד הביטחון והמוסד לביטוח לאומי.
סלובס היה חבר באיגוד הכירורגים, ואיגוד הכירורגים הפלסטים בישראל.
בין מטופליו: מנחם בגין, אותו הכיר בצבא אנדרס.
סלובס נפטר ב- 2006 בגיל 96. נקבר בבית העלמין הדרום (בת ים).
WeWork
WeWork היא חברה ציבורית אמריקאית, שבשליטת סופטבנק, המספקת שירותים של משרדים וחללי עבודה גמישים ליזמים, לסטארטאפים ולעסקים בכל גודל וכל סוג, כולל חברות אנטרפרייז ותאגידים, אשר מהוות מעל 50 אחוז מלקוחות WeWork. החברה נוסדה בשנת 2010 ומשרדיה ממוקמים בניו יורק שבארצות הברית. נכון ל-2021 לחברה ישנם 774 מתחמים להשכרה ב-38 מדינות. ישנם 13 מתחמים ברחבי ישראל בערים: תל אביב, רמת גן, פתח תקווה, חיפה, ירושלים, באר שבע והרצליה.
היסטוריה.
במאי 2008, אדם נוימן ומיגל מקלבי הקימו את GreenDesk, "שטח עבודה שיתופי ירוק" בברוקלין. בשנת 2010, נוימן ומקלבי מכרו את העסק והקימו את הסניף הראשון של WeWork בשכונת סוהו שבניו יורק. רבקה נוימן בת זוגו של אדם נוימן, שימשה כמנהלת מותג ומנהלת האימפקט הראשית של החברה. רבקה נוימן פיקחה על תוכנית החינוך "WeGrow", שהקימה החברה.
עם המשקיעים בחברה נמנים ג'יי פי מורגן צ'ייס, גולדמן זקס ועוד.
ב-9 במרץ 2016 הכריזה החברה על גיוס 430 מיליון דולר, עם הערכת שווי של כ-16 מיליארד דולר.