ב-26 בספטמבר 2014 החלה כמהנדס טיסה של החללית המאוישת סויוז TMA-14M. באותו יום, 5 שעות 46 דקות לאחר השיגור והעגינה המוצלחת של החללית עם תחנת החלל הבינלאומית, כמהנדסת טיסה והפכה לאישה הרוסית הרביעית (תוך ספירת הקוסמונאוטיות הסובייטיות), לאחר הפסקה בת שבע-עשרה שנה בחלל והיא הייתה הראשונה הרוסייה לשהות בתחנת החלל הבינלאומית. ב-12 במרץ 2015, כחלק מצוות החללית סויוז TMA-14M, היא חזרה בבטחה. רכב הנחיתה של חללית סויוז נשא אותה יחד עם הקוסמונאוט של רוסקוסמוס אלכסנדר סמוקוטיאייב והאסטרונאוט של נאס"א בארי וילמור נחת בשעה 05:14 בקזחסטן, 147 ק"מ דרומית-מזרחית לז'קזגאן. משך שהייתה בחלל היה 167 יום.
אחרי פרישתה מטיסות חלל.
בפברואר 2016 זכתה סרובה בתואר גיבורת הפדרציה הרוסית ובתואר כבוד "טייסת-קוסמונאוטית של הפדרציה הרוסית". טקס חלוקת הפרס הרשמי התקיים ב-10 במרץ 2016 באולם יקטרינה בקרמלין.
באפריל 2016 הגישה אלנה סרובה בקשה להשתתף בפריימריז של "רוסיה המאוחדת" לדומה והייתה ברשימת המועמדים המפלגתיים באזור מוסקבה. היא השתתפה בפריימריז הן ברשימת המפלגות והן בבחירות מטעם מחוז הבחירה קולומנה מספר 119 . בעקבות תוצאות הבחירות מ-22 במאי, זכתה ביותר מ-80% מהקולות למועמדות מטעם מחוז קולומנה.
ב-27 ביוני 2016, המפלגה פרסמה את רשימת המועמדים מטעמה לבחירות בדומה, אך היא לא נכללה ברשימה הפדרלית ונאלצה להסתמך על תוצאות הבחירות במחוזות הבחירה, ברם בבחירות ב-18 בספטמבר 2016 סרובה קיבלה 50.84% מהקולות במחוז קולומנה, עם 38.64% אחוזי הצבעה.
ב-23 בספטמבר 2016 עזבה את עבודתה בתוכנית החלל עם בחירתה לדומה, הבית התחתון של הפרלמנט הרוסי.
חברת פרלמנט.
כאשר חולקו הוועדות בדומה השביעית באוקטובר 2016, סרובה קיבל את תפקיד המשנה ליו"ר ועדת הדומה הממלכתית לאקולוגיה והגנת הסביבה. בראש הוועדה עמד סגן ולדימיר בורמטוב.
כשנאמה ב-8 ביולי 2019 בישיבת המליאה של האספה הפרלמנטרית של הארגון לביטחון ושיתוף פעולה באירופה, היא קבעה כי "מכיוון תחנת החלל הבינלאומית בעין בלתי מזוינת [לה ולאסטרונאוטים אחרים] היה סיכוי לראות כיצד פצצות ופגזים התפוצצו בשטח דונבאס לוהנסק. והם טסו ממיקומם של הכוחות המזוינים של אוקראינה. ובאותה עת מתו שם אנשים לא חמושים." על פי הצהרתו של הקוסמונאוט יורי בטורין, אין זה סביר להבחין במבצעים צבאיים כאלה ללא אמצעי תצפית מיוחדים מכיוון תחנת החלל הבינלאומית, מאחר שגובה הטיסה של תחנת החלל מעל פני האדמה הוא יותר מ-400 ק"מ.
פעילות חקיקתית.
משנת 2016 עד 2019, במהלך עבודתה בפרלמנט, היא כתבה 13 יוזמות חקיקה ותיקונים לטיוטת חוקים פדרליים.
חיים אישיים.
היא נשואה לקוסמונאוט מארק סרוב, לשניים בת: ילנה מרקובנה סרובה (נולדה ב-23 בינואר 2003).
האיגרת ללאודיקים
פאוסטו מאסנאדה
פאוסטו מאסנאדה (באיטלקית: Fausto Masnada; נולד ב-6 בנובמבר 1993) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת דקונינק קוויק-סטפ.
ביוגרפיה.
מאסנאדה נולד בברגמו.
אנדרוני–ג'יאקטולי (2017–2019).
ב-2016, רכב מאסנאדה בקבוצת למפרה בתור סטאז'ר, אך לא הצליח להשיג חוזה קבוע בקבוצה. בעקבות כך, חתם ב-2017 בקבוצת "אנדרוני–ג'יאקטולי" האיטלקית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה סיים שלישי ב, 24 שניות אחרי דייגו אוליסי המנצח.
את 2018 פתח מאסנאדה בארגנטינה, כשסיים במקום ה-11 בוואלטה אה סאן חואן. הוא סיים שישי במרוץ קופי אה ברטלי ושלישי בג'ירו דל'אפנינו, לאחר שהפסיד לג'וליו צ'יקונה המנצח ואמארו אנטונש בספרינט הסיום. במאי, מאסנאדה ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כשנבחר לג'ירו ד'איטליה, הוא לא התבלט במרוץ וסיים במקום ה-26, שהיה הראשון מתוך בני קבוצתו. הוא סיים תשיעי בטור של הונגריה וניצח את קטגוריית ההרים בטור של סלובניה. לקראת סוף העונה, הוא ניצח את הטור של האיינאן בסין, לאחר שגם ניצח את הקטע השמיני במרוץ.
ב-2019, סיים שלישי בג'ירו די סיציליה וניצח את קטגוריית ההרים במרוץ. מאסנאדה התחרה ב שהיווה עבורו הכנה לקראת הג'ירו ד'איטליה, ובלט מאוד במרוץ לאחר שניצח 2 קטעים מתוך חמישה וסיים במקום החמישי, 1:13 אחרי פאוול סיבאקוב. לאחר מכן סיים שני בג'ירו דל'אפנינו, כשבן קבוצתו מאטיה קטאנאו מקדים אותו. בג'ירו ד'איטליה, בקטע השישי, מאסנאדה היה חלק מקבוצת בריחה גדולה ששרדה עד הסיום, בשלב מסוים התנתקו מהקבוצה הוא וולריו קונטי ועברו לקדמת המרוץ, בסיום גבר מאסנאדה על קונטי וניצח את הקטע. בנוסף לכך מאסנאדה סיים שלישי בקטע ה-16, אחרי ג'וליו צ'יקונה ויאן הירט, ורביעי בקטע ה-17. הוא סיים שני בקטגוריית ההרים, אחרי ג'וליו צ'יקונה. מאסנאדה סיים רביעי בקטגוריית הנקודות. הוא סיים את המרוץ במקום ה-20, שהיה הראשון מתוך בני קבוצתו. מאסנאדה גם זכה בקטגוריית הרוכב האגרסיבי ביותר של המרוץ. לאחר תום הג'ירו, הוא סיים שביעי בטור של סלובניה ושמיני בקופה אגוסטוני.
CCC (אופניים).
ב-2020, עבר מאסנאדה לקבוצת CCC הפולנית.
דקונינק קוויק-סטפ (2020–).
ב-19 באוגוסט 2020 פרסמה קבוצת דקונינק קוויק-סטפ הבלגית שמאסנאדה חתם אצלה עד סוף עונת 2021 ויתחיל לרכוב אצלה החל מעונת 2020, זאת בשל סגירתה הצפויה של קבוצת CCC.
גוזן (מחנות ריכוז)
גוּזֶן (בגרמנית: Gusen) היה מערך של שלושה מחנות ריכוז, שתחילתו כשלוחה הראשונה של מחנה מאוטהאוזן באוסטריה.
היסטוריה.
מחנה גוזן I הוקם כארבעה ק"מ וחצי ממערב למאוטהאוזן, בקרבת העיירה סט. גיאורגן על נהר גוזן . גוזן התחיל לפעול ב-9 במרץ 1940. בשנתיים הראשונות לקיומו התנהל בו רישום נפרד לאסיריו, ורק אחר כך אוחד מספור האסירים בגוזן עם מחנה מאוטהאוזן. ממאי 1940 ועד סוף אותה שנה הגיעו למחנה כ-5,000 אסירים פולנים והועסקו במחצבות ובבית-המלאכה לייצור לבנים שבמקום. עד סוף אותה שנה מתו 1,507 מהם ונרשמו בספר הנספים הנפרד של המחנה. נוסף להם הוצאו להורג בירייה כ-240 קצינים וסטודנטים פולנים, לפי רשימות שמיות בפקודת הגסטפו בפולין. מפקד המחנה היה האופטשטורמפיהרר ס"ס קארל חמיילבסקי . במחנה היו 30 צריפים ושני מבני אבן. תחילה היו שישה צריפי בית-חולים, ובחורף 1943–1944 צורפו אליהם עוד ארבעה צריפים. בשנת 1943 חוברו קווי מסילות ברזל מיוחדות למחצבות ולמפעלי חברות מסרשמיט ושטייר שפעלו במחנה, ובהם הועסקו אסירים רבים בייצור חלקי מטוסים ומכונות ירייה.
ב-9 במרץ 1944 הוקם בקרבת מקום עוד מחנה, גוזן II. היו בו כ-10,000 אסירים. בדצמבר 1944 הוקם מחנה קטן אחר, גוזן III, ובו 262 אסירים. בגוזן II הועסקו האסירים בחפירת מנהרות תת-קרקעיות לאולמות למפעלי חימוש. מנהרה אחת באורך שבעה ק"מ, ברוחב שמונה מטרים ובגובה 15 מטרים הושלמה, ובה התחילה חברת שטייר בייצור מיסבים כדוריים. שאר המנהרות לא הושלמו עד גמר המלחמה.
המחנות שוחררו ב-5 במאי 1945 על ידי צבא ארצות הברית.
תנאי החיים.
תנאי החיים של האסירים במחנות גוזן היו קשים מאוד. קצב העבודה המהיר הושג על ידי סגל שהיה ברובו הגדול מורכב מפושעים פליליים, והם רצחו בלי הבחנה את האסירים המוחלשים. מאוקטובר 1941 ועד מאי 1942 בלבד נרשמו 2,151 שבויים סובייטים בספר המתים של המחנה, וזאת נוסף לנספים בני לאומים אחרים.
צריף 30 היה מקום מאסף של חולים שיש לרוצחם בזריקות פנול. בצריף 31 נרצחו אסירים מוחלשים בידי "זקן הצריף" (Blockälteste) במהלומות מקל. מדי פעם נשלחו קבוצות אסירים למבצר הרטהיים , ושם נרצחו בתא הגזים שבמקום.
נתונים סטטיסטיים.
בסך הכול נכלאו במחנות גוזן 67,677 אסירים, מהם נרשמו 31,535 ברשימות המתים. למספר הזה יש להוסיף לפי הערכה זהירה כ-2,500 מתים, בעיקר יהודים, שלא נרשמו בספרי המחנה, ועוד 2,630 שנשלחו ממחנות גוזן למבצר הרטהיים ושם נרצחו.
לקראת השחרור, מצבם של כ-2,000 אסירים היה ירוד מאוד, והם מתו סמוך לשחרור.
משפטו של המפקד.
אחרי המלחמה הועמד מפקד מחנות גוזן עד 1942, קארל חמיילבסקי, למשפט בעיר אנסבך ונידון למאסר עולם.
גנאדי פדאלקה
קולונל חיל האוויר הרוסי גנאדי איוואנוביץ' פדאלקה (ברוסית: Генна́дий Ива́нович Па́далка; נולד ב-21 ביוני 1958, קרסנודאר) הוא קוסמונאוט רוסי, גיבור הפדרציה הרוסית, המחזיק בשיא עולמי מבחינת משך השהייה הכולל בחלל - 878 ימים.
ביוגרפיה.
הוא סיים את לימודיו בבית הספר לתעופה צבאית גבוהה בעיר ייסק בשנת 1979. בזמנו הפנוי הוא נהנה מתיאטרון, מצניחה וצלילה. נשוי, אב לשלוש בנות: הבכורה כלכלנית, האמצעית עורכת דין, הצעירה מפעילה בלוג וידאו.
באפריל 2017 החליט גנאדי פדלקה לעזוב את יחידת הקוסמונאוטים. לאחר העזיבה פרסם גנאדי פדלקה מכתב פתוח ובו ביקר את ראש מרכז גגארין להכשרת קוסמונאוטים, יורי לונצ'קוב, וקרא לפטר אותו.
טיסות.
סויוז TM-28.
גנאדי פדאלקה עשה את טיסתו הראשונה כמפקד סויוז TM-28 עם סרגיי אבדייב ויורי בטורין, ששוגרה ב-13 באוגוסט 1998. מ-15 באוגוסט 1998 ועד 27 בפברואר 1999 - שהה בתחנת החלל מיר. עם איוון בלה חזר לכדור הארץ בחללית סויוז TM-28 ב-28 בפברואר 1999. משך שהייתו הראשונה בחלל היה 198 יום 16 שעות 31 דקות.
סויוז TMA-4 / ISS-9.
ב-21 בפברואר 2002 מונה פדלאקה למפקד משלחת 9 לתחנת החלל הבינלאומית. בנובמבר 2003 הצוות הורכב מחדש. בפברואר 2004 הוחלט להחזיר את פדאלקה (רוסקוסמוס) ואדוארד פינק (נאס"א) לצוות הראשי, כמו גם את אנדרה קויפרס (ESA), חבר תוכנית המשלחת EP-6. במהלך המשימה הם ביצעו ארבע פעילויות חוץ-רכביות. מ-19 באפריל עד 24 באוקטובר 2004 מפקד סויוז TMA-4 שהה בחלל 187 יום 13 שעות 22 דקות.
סויוז TMA-14 / ISS-19, ISS-20.