סטניסלב קוביצקי (בפולנית: Stanisław Kubicki; 7 בנובמבר 1889–1942) היה צייר, גרפיקאי, משורר ועיתונאי פולני, מייצג את מגמת האקספרסיוניזם באמנות חזותית ובספרות.
קורות חיים.
הוא היה ילדם השישי של המהנדס ויטאליס ושל אשתו הגרמנייה מריה סטארק, צאצאית של האדריכל קוביקי (1758–1833).
בשנת 1908 הוא למד ארכיטקטורה, פילולוגיה, בוטניקה וזואולוגיה באוניברסיטאות בברלין. עם זאת, הוא לא השלים שום תחום.
הוא ניהל קשרים עם המעגלים החברתיים סביב כתבי העת "Die Aktion" ו- "Der Sturm", בהם פרסם את עבודות האמנות הראשונות שלו. בתקופה זו התחתן עם מרגרטה שוסטר. העבודות שלאחר מכן החלו בשנת 1911 באקדמיה של קונסטה שהופרעו על ידי מלחמת העולם הראשונה. הוא שולב בצבא הגרמני ונשלח לפולין.
בשנת 1918 חזר לברלין, שם הקים את הקבוצה "פרוגרסיב" בשנת 1922 והציג את עבודותיו בדיסלדורף, אמסטרדם, שיקגו ומוסקבה. עד 1933 הוא שיתף פעולה עם המגזין "a-z". באותה תקופה הוא התרחק מאקספרסיוניזם לעבר קוביזם וקונסטרוקטיביזם. באותה שנה הוא הקים את הקבוצה האמנותית האנרכיסטית "Die Kommune". כפי שציינה לידיה גלוצ'ובסקה - חוקרת עבודתו של האמן - עמדותיו הפוליטיות של קוביקי היו רחוקות מהצהרות של המפלגה הקומוניסטית, והיו יותר ניסיון ליישב רעיונות אמנותיים עם האנרכו-סינדיקליזם של הסביבה בה נתקל האמן.
בפוזנן פגש את יז'י הולביץ', שרק ייסד (בשנת 1917) את כתב העת "זדרוי". מעל דפיו פרסם קוביצקי את חיתוכי העץ, שיריו, תרגומי הטקסטים וההצהרות הפוליטיות שלו. יחד עם העורך הראשי של כתב העת ואשתו הוא ייסד את קבוצת האקספרסיוניזם "Bunt". הוא השתתף בכל תערוכות הקבוצה הזו: בברלין (יוני 1918), דיסלדורף, פוזנן, קרקוב ובלבוב (1919–1920).
הוא ניהל מגעים עם הדאדאיסטים הברלינאים ובפולין הוא ידוע בעיקר כמעצב גרפי ואיש רוח של קבוצת האקספרסיוניזם של פוזנן באנט, אך הוא היה גם צייר מצטיין. ציוריו, שירתו ועבודות אחרות, כמו גם חיבורים על פילוסופיית הטבע בולטים מול ההישגים האמנותיים של השלב הראשון של האוונגרד הקלאסי במרכז אירופה.
יחד עם אשתו מרגרט, גרפיקאית, ציירת ומשוררת, משנת 1916 הוא ניהל מגעים עם המו"ל של כתב העת האוונגרדי בברלין Die Aktion והגלריה באותו השם. בסביבות 1917 הם יזמו תערוכה ופרסום של אקספרסיוניסטים פולנים וגרמנים. קוביצקי, היה אחד משבעת האמנים מפולין והנציג היחיד של קבוצת באנט 1919/1920, שהציג את עבודותיו בגלריה האוונגרדית המפורסמת ביותר "דר שטורם" ובמקביל פרסם את הגרפיקה שלו במגזין של הרווארט וולדן.
בשנים 1919–1922 כתב שירים וטקסטים ברוח הבינלאומיות האוונגרדית, הן בפולנית והן בגרמנית.
בשנים 1935–1938, באחוזת מייצ'לסקי ליד פוזנן, הוא יצר את עבודת האדריכלות היחידה שלו (וגם את עבודתו המוזמנת היחידה), אנדרטה לכבוד יוזף פילסודסקי
בשנת 1933 עבר מברלין לפוזנן. לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוא ניסה לעזוב לספרד שנקרעה במלחמת אזרחים. הוא נטש את הציור לטובת שירה וספרות. במהלך הכיבוש הגרמני הוא היה מעורב בתנועת ההתנגדות הפולנית, כשליח לשגרירות מנצ'וריה בברלין.
הוא מת בנסיבות מסתוריות, כנראה בידי הגסטפו. מקום הקבורה אינו ידוע.
מאק קוסמטיקס
מאק קוסמטיקס, בעלת הלוגו M · A · C, היא יצרנית קוסמטיקה קנדית שהוקמה בטורונטו בשנת 1984 על ידי פרנק טוסקאן ופרנק אנג'לו. מטה החברה נמצא בניו יורק לאחר שהפכה לחברת בת של חברות אסתי לאודר ב-1996. MAC ראשי תיבות של "Make-up Art Cosmetics".
מוצרי החברה נועדו במקור לאנשי מקצוע בתחום האיפור, אך נמכרים ישירות לצרכנים ברחבי העולם. פרנק טוסקאן הצהיר כי "תחילה ייצר איפור עבור דוגמניות, אך אחר כך הדוגמניות רצו את האיפור הזה לאחיותיהן, חברותיהן וכדומה".
בשנות ה-90 היו למותג יותר ממאה חנויות ברחבי העולם, ורווח של 200 מיליון פרנק. פיתוח המותג בעולם, פתיחת נקודות מכירה חדשות והתאמת קווי המוצרים המותאמים לכל יבשת, הותירו מעט זמן למייסדים ליצור מוצרים חדשים. בשנת 1994, חברות אסתי לאודר השתלטו על 51% ממניות MAC Cosmetics והחלו לנהל את הקצה העסקי בעוד ששני המייסדים שמרו על שליטה יצירתית. בשנת 1997, המייסד השותף, פרנק אנג'לו נפטר מדום לב במהלך ניתוח בגיל 49. באותה תקופה היו למאק הכנסות של 250 מיליון דולר, שהוכפלו כעבור עשר שנים. אסתי לאודר בע"מ השלימה את הרכישה בשנת 1998, ופרנק טוסקן החליט למכור את יתר המניות שלו זמן קצר לאחר מכן לפני שעזב את החברה בסוף אותה שנה.
מאק נבחרה לאחת משלושת מותגי האיפור העולמיים הראשונים, עם מחזור שנתי של למעלה ממיליארד דולר, ו-500 חנויות עצמאיות, עם למעלה משלושים חנויות בצרפת. כל החנויות מנוהלות על ידי מאפרים מקצועיים. מאק הוא מותג איפור רשמי, המשמש ליצירת איפור לשחקני קולנוע. המוצרים הפופולריים ביותר של המותג הם STUDIO FIX FLUID ושפתון רובי וו. ממאי 2017 מאק מאפשרת רכישה מקוונת.
קרן מאק AIDS.
הקרן לאיידס של מאק הוקמה בשנת 1994 כדי לתמוך גברים, נשים וילדים עם HIV/איידס ברחבי העולם. לפי מאק קוסמטיקה, הקרן גייסה 400 מיליון דולר באמצעות מכירה של שפתון מאק ויוה גלאם. קו המוצרים ויוה גלאם הפך עם השנים רב מכר של המותג. מאק שיתפה פעולה עם סלבריטאים רבים בקו ויוה גלאם, במהדורה מוגבלת. כל שנה מאק בוחרת את הפרזנטור החדש עבור ויוה גלאם. הראשונה הייתה מלכת הדראג רופול ב-1994. שפתון רופול ויוה גלאם היה המוצר הראשון של מאק קוסמטיקה שהיה זמין לקניה עבור צרכנים פרטיים.
שיתופי פעולה.
מאק שיתפה פעולה עם מספר ידוענים לאורך השנים, כולל:
MAC קוסמטיקה
רוני גת
רוני גת (נולד ב-1954) הוא כלכלן, יזם ואיש עסקים ישראלי, מנכ"ל יפאורה-תבורי.
ביוגרפיה.
גת נולד בקיבוץ גשר הזיו. לאחר סיום לימודיו האקדמיים, עבד ככלכלן בקבוצת אייזנברג של שאול אייזנברג שהפך לימים לחברו הקרוב. הוא התקדם בחברה עד לתפקיד מנהל הכספים ובשנות ה-80, מונה לדירקטור באתא.
ב-1990, פרש מהחברה לישראל, יחד עם ידידו שלמה רודב (השניים כונו "נערי אייזנברג"). לאחר הפרישה, ייעצו השניים לחברות שונות בנושא השקעות, מיזוגים ורכישות. בין השאר עסקו בפרויקט הטיית מי נהר הירדן שבו הוקמה טורבינה להפקת חשמל בכפר הנשיא. אייזנברג החזיק בשליטת בחברת יפאורה דרך החברה לישראל (לפני שנמכרה למשפחת עופר).
ב-1991 הקים עם רודב את חברת ההשקעות טורל קראון (ישראל). באותה השנה נרכשו 70% ממניות החברה על ידי חברת קראון קופריישן היפנית. רודב וגת המשיכו להחזיק ב-30 אחוזי הבעלות הנותרים עד שבשנת 1997 רכשו בחזרה את הבעלות בחברה. החברה משקיעה בנדל"ן ופרויקטים לאיכות הסביבה ובאמצעות חברת הבת ווסט מנג'מנט שהקימה מכון לטיהור מים בירושלים.
בשנת 1992 רכש גת, יחד עם שותפו שלמה רודב את השליטה ביפאורה.
גת ורודב החזיקו בשליטה ביפאורה-תבורי באופן ישיר ועקיף דרך שרשור אחזקות ובהן שותפות בחברות מריז השקעות, קירור והספקה והחברה לספנות.
נכון ל-2020 גת ורודב מחזיקים ב-70 אחוז מבעלות החברה דרך קרור אחזקות. ביתר האחוזים מחזיק המיליארד לן בלווטניק דרך החברה הייעודית כלל תעשיות.
ב-1992 מונה גת ליו"ר הדירקטוריון של חברת יפאורה שהפכה לחברה השנייה בגודלה בישראל בתחום המשקאות הקלים. בתקופת כהונתו הוקמו מותגי תפוזינה ו-RC קולה והוא גם היה שותף בהקמת מותג המים המינרליים עין גדי. החברה מחזיקה גם במותג הצ'יפס הקפוא תפוגן.
גת משמש כמנכ"ל יפאורה-תבורי. הוא כיהן או עדיין מכהן כדירקטור במספר רב של חברות ישראליות ובהן חברות בת של טורל כחברת ספנות והפסקה, מריז אחזקות ותפוגן. גת מכהן גם כדירקטור בצים.
חיים אישיים.
גת נשוי לאיריס, פסיכולוגיה קלינית ואב לשניים. מתגורר בתל אביב.
יוזף אולשקייביץ'
יוזף אולשקייביץ (בפולנית: Józef Oleszkiewicz; בערך 1777 - 5 באוקטובר 1830) היה צייר פולני-ליטאי, שנודע בעיקר בזכות דיוקנאותיו והתנהגותו האקסצנטרית.
ביוגרפיה.
אולשקייביץ' הגיע ממשפחת אצילים מרוששת, אביו היה מוזיקאי. בסיוע ידיד משפחה הוא הפך לסטודנט באוניברסיטת וילנה בשנת 1797. הוא למד אנטומיה ופיזיולוגיה אך עבר לרישום וציור, למד שיעורים אצל פרנצישק סמוגלביץ' ויאן רוסטם. הוא גם העתיק ציורים בבתיהם של אנשים אמידים שהכירו את משפחתו. בשנת 1801 הוא משך את תשומת ליבו של הרוזן אלכסנדר צ'ודקייביץ' (1776–1838), מחזאי, כימאי (ולימים) גנרל, שהיה גם פטרון של האמנויות. צ'ודייקביץ' סיפק לו את הכספים הדרושים ללימודים בצרפת.
בשנת 1803 נסע לפריז ונרשם לאקול דה ביו-ארטס, שם למד אצל ז'אן-סימון ברטלמי וז'אק-לואי דויד. הוא חזר לווילנה בשנת 1806 וזכה להצלחה רבה עם כמה ציורים היסטוריים בתערוכה שם בשנת 1809.
לאחר שלא קיבל תואר באוניברסיטה, נסע לסנט פטרסבורג. ציורו של "צארינה מריה פיאודורובנה דואגת לעניים" זיכה אותו בתואר "אקדמאי" מהאקדמיה הקיסרית לאמנויות בשנת 1812. אולשקייביץ' הפך במהרה לצייר פורטרטים מבוקש מאוד, אך הוא יצר גם יצירות היסטוריות, דתיות ואלגוריות.
הוא היה בונה חופשי בולט, שהפך בסופו של דבר לחלק מההיררכיה העליונה בלשכות בסנט פטרסבורג ובווילנה, עד שהוצאו מחוץ לחוק בשנת 1822. תחומי העניין שלו התרחבו גם בתיאוסופיה, במיסטיקה ובטבע.
הוא היה צמחוני ותמך בזכויות בעלי חיים. הוא התגורר בבית מלא חתולים, והעניק את מרבית הכנסתו הגדולה לעניים. לאחר שניבא מתי יהיה השיטפון הגרוע ביותר בהיסטוריה של סנט פטרסבורג, בשנת 1824, הוא זכה למוניטין של נביא, אם כי שיטפונות שם לא היו נדירים.