במשחקה השני במילאנו הפסידה מכבי בתוצאה 91-77, אך בשני משחקיה הביתיים בהיכל הספורט יד אליהו ניצחה 75-63 ו-86-66 והעפילה לפיינל פור במילאנו.
נס מילאנו השני.
לפיינל פור במילאנו העפילה מכבי לאחר שגברה במפתיע על אולימפיה מילאנו בסדרת רבע הגמר. מכבי נחשבה לפי רוב הפרשנויות כבעלת סיכויים נמוכים מאוד לזכות בגביע, כשבחצי הגמר היא מתמודדת מול צסק"א מוסקבה העשירה שהביסה אותה פעמיים במפגשיהם בבית שמינית הגמר. במשחק הראשון אף הובסה מכבי ב-35 נקודות, במה שהיה הפסדה הגבוה ביותר מאז 1976.
משחק חצי הגמר נערך במילאנו ביום שישי, ה-16 במאי. בפתיחת המשחק התנדנדה התוצאה בין הקבוצות, אך במהלך הרבעים השני והשלישי פתחו הרוסים פער שהגיע לשיאו עם יתרון 15 נקודות, 55-40, דקה לתום הרבע השלישי.
במהלך הרבע הרביעי והאחרון נגסה מכבי בפער והצליחה לצמקו עד לפיגור 2 נקודות, אך לא הצליחה לעלות ליתרון. 19 שניות לתום המשחק קלע האמריקני סוני וימס סל שהעלה את הרוסים ליתרון 4 נקודות, 67-63. מאמן מכבי דייוויד בלאט נטל פסק זמן ובחזרה ממנו קלע דייוויד בלו שלשה לזכות מכבי, שצימקה את הפער לכדי נקודה אחת בלבד, 13 שניות לתום המשחק. המאמן האיטלקי אטורה מסינה נטל פסק זמן, שבחזרה ממנו התמהמהו שחקני מכבי בביצוע עברה שתעצור את השעון, אך ויקטור חריאפה איבד את הכדור לבלו שמסר כדור מהיר לטייריס רייס. רייס קלע סל 5 שניות לסיום המשחק והעלה את מכבי ליתרון 68-67, שהיה ליתרון הראשון שלה במשחק מאז דקת הפתיחה. לרוסים הייתה עוד הזדמנות לנצח את המשחק, אך סוני וימס החטיא זריקה מחוץ לקשת השלוש עם שריקת הסיום.
מכבי העפילה לגמר היורוליג בו ניצחה את ריאל מדריד בתוצאה 98-86, בתום הארכה.
MCI סנטר
קלוד, נסיכת צרפת
קלוד, נסיכת צרפת (בצרפתית: Claude de France; 13 באוקטובר 1499 - 20 ביולי 1524), הייתה בתו של לואי השנים עשר, מלך צרפת ואשתו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
קלוד נולדה ב-13 באוקטובר 1499 ברומוראנטין-לאתנה, ללואי השנים עשר, מלך צרפת ולאן מברטאן, בתם של פרנסואה השני, דוכס ברטאן ומרגריט מפואה. מכיוון שלהוריה לא היו בנים, הייתה קלוד אמורה לרשת לאחר מותם את דוכסות ברטאן.
בשנת 1501 חתם אביה על חוזה עם בית הבסבורג, וסוכם בו שקלוד תתחתן עם קרל מאוסטריה, ובשנת 1504 סוכם באמנת בלואה שהזוג יירש את דוכסות ברטאן, ובנוסף ישלוט בדוכסות בורגונדיה, דוכסות מילאנו וברפובליקה של ג'נובה. בשנת 1505 ביטל אביה את ההסכם, והחליט להשיאה לפרנסואה, רוזן אנגולם. ב-9 בינואר 1514 מתה אמה אן מברטאן, וקלוד ירשה את דוכסות ברטאן, וב-18 במאי אותה שנה התחתנה קלוד עם פרנסואה, רוזן אנגולם.
ב-1 בינואר 1515 מת אביה לואי השנים עשר, מלך צרפת, ובעלה עלה לשלטון במקומו כפרנסואה הראשון, מלך צרפת, ודוכסות ברטאן נשארה מאוחדת עם הכתר הצרפתי. קלוד לא שלטה בנחלתה, ולא התעסקה בעיקר בפוליטיקה בחצר המלוכה, אלא השקיעה את זמנה בעיקר בענייני הדת. קלוד הייתה מסוכסכת עם חמותה לואיזה, נסיכת סבויה וגיסתה מרגריט מנווארה, שנאבקו עמה על השליטה בחצר המלוכה.
אחת מבנות לווייתה של קלוד הייתה אן בולין, ששימשה כמתורגמנית של קלוד כשהיו אצלה מבקרים אנגליים. בשנת 1522 חזרה אן בולין לאנגליה, ובשנת 1533 התחתנה עם הנרי השמיני, מלך אנגליה והפכה למלכת אנגליה.
קלוד הייתה אשה לא יפה, וסבלה מצליעה ומפזילה בעינה השמאלית, והייתה נמוכה ושמנמונת. ב-20 ביולי 1524 מתה קלוד בשאטו דה בלואה, והיא בת 24 שנים.
משפחתה.
ב-18 במאי 1514 התחתנה קלוד עם פרנסואה הראשון, מלך צרפת, שממנו היו לה 7 ילדים:
ארצות התן
ארצות התן הוא ספרו הראשון של עמוס עוז, שיצא בהוצאת מסדה בשנת 1965, וכולל סיפורים, שחלקם התפרסמו כבר בכתבי העת השונים. הסיפורים נסובים ברובם על חברי קיבוץ, אך שונים בגישתם הצורנית והתוכנית משאר גיבורי הקיבוץ הספרותיים שנידונו בעשורים הקודמים.
רשימת הסיפורים בספר.
1. ארצות התן
2. נוודים וצפע
3. דרך הרוח
4. קודם זמנו
5. מנזר השתקנים
6. אש זרה
7. כל הנהרות
8. תיקון העולם
9. אבן חלולה
10. על האדמה הרעה הזאת
תנים ויצרים אפלים.
שם הספר נגזר משמו של הסיפור הראשון שבאסופה: "ארצות התן", אך לא זו הסיבה היחידה לכותר הספר; התנים נוכחים כמעט בכל אחד מהסיפורים, ותיאורם, התנהגותם ויללותיהם מסמרות השיער הנשמעות היטב בלילה, משדרות ביתר שאת את היצרים והתשוקות האפלות, שהאדם כולא בתוכו. המספר כאילו מצביע על המימד החייתי שבאדם, החבוי בתוכם של אנשים, שבהם הקורא נפגש מדי יום ביומו, מבלי לנחש מה מתרחש בנפשם פנימה.
וכך מתאר המספר את נפילתו של תן צעיר במלכודת:
דרך התיאור של עוז בספרו הראשון שונה מדרכי התיאור הריאליים שלו בספריו הבאים, שם הוא לא מרבה בסמלים ומבנים מטפוריים, בעוד שכאן הוא משתדל לדבר על מציאות חדשה של קיבוץ, מציאות של התמוטטות הערכים שהיו בדור הפלמ"ח. ומציאות חדשה כאילו נזקקת למבנים תמטיים שונים, כמו למשל המבנה הפארודי, שמעמיד באור מגוחך את הערכים של הדור הקודם, או מטפורות ותיאורים שמשדרים מאבק, אלימות ואימה.
המאבקים הנרמזים במטפורות הפזורות בסיפורים הם בין עונות השנה, בין הרוח לשרב, בין העולם הפראי לעולם התרבות, בין הקיבוץ לתנים, בין החי לדומם. החברה הקיבוצית מספקת פלטפורמה למאבקים וארוטיקה, לעיתים דחוקה, ולעיתים מתפרצת, כאשר התרבותי והפראי שולטים בה לסירוגין, הדחייה נלחמת במשיכה והאהבה נדחקת מול המוות.
התחושה הכללית ששוררת בכלל הסיפורים איננה אופטימית. הם לא רק משדרים התפרצויות של אימה ויצרים שונים, אלא מסתיימים, בדרך כלל, בחוסר תקווה ותוחלת, יאוש וחידלון.
התקבלות הספר.
תשומת הלב של הביקורת הופנתה מיידית לספרו הראשון של עמוס עוז. "מאורע שאין למעט בחשיבותו" כינה את הופעת הספר יהודה פרידלנדר, וציין את כשרונותיו האפיים של המחבר וסגנונו. מכיוון שרוב הסיפורים דנים באנשים מהקיבוץ, הביע פרידלנדר את חששו, שעוז יהיה סופר של נושא אחד, אך ספריו הבאים הפיגו את חששו.
גרשון שקד התרשם מהניגוד הקסום לדבריו בין העולם האפל והאירציונלי שמקיף את האדם מכל צד ועבר, כשהוא עצמו שייך לחברה אנושית מסודרת שבה אנשים חיים בשלווה מדומה חיים מלאי אידיאלים. התנים מייללים בייצריות גועשת ומאיימת על חיי הקיבוץ השלווים והמסודרים, למראית עין.
משבח א.ב. יפה את הספר, ומזכיר את מיכה יוסף ברדיצ'בסקי כמי שהיווה מקור השראה מרוחק למלחמות הגורל והייצרים אצל הגיבורים.
ת. גולובסקי התייחס לספר ברגשות מעורבים; כישרונו של עוז בולט אמנם, הסכים גולובסקי, אך הוא טרם מצא את התמהיל הנכון בין הספרות המודרנית והספרות הריאלית וכחלק מגישתו המודרנית עיוות עד כיעור את הדמויות ואת העלילה.
גבריאל מוקד מכביר בשבחו של המספר עמוס עוז וכושר התיאור שלו. גם הוא מזכיר את ברדיצ'בסקי, ומוסיף את יוסף חיים ברנר כמקורות השראה של הסופר בראשית דרכו.
סיון שיקנאג'י
סיון שיקנאג'י (נולדה ב-8 באוגוסט 1983) היא סופרת, משוררת ותסריטאית ישראלית.
ביוגרפיה.
שיקנאג'י נולדה וגדלה באילת, התגוררה באנגליה, וכשחזרה לישראל, למדה לתואר ראשון ותעודת הוראה עם התמחות בספרות באוניברסיטה הפתוחה. במקביל למדה במסלול כתיבה במנשר לאמנות בתל אביב. שיקנאג'י נשואה ואם לשתי בנות. בשנים האחרונות היא מתגוררת ברמת גן.
בין השנים 2010–2015 כתבה ופרסמה במגוון מגזינים, כתבי עת ועיתונים ביניהם: הארץ, ynet, טיים אאוט תל אביב, הצריף, מיתוס ועוד. בשנת 2013 נפטרה אימה בעקבות סיבוך בניתוח לב וכעבור שנתיים הוציאה שיקנאג'י ספר שירים שעוסק בתהליך השיקום הכושל של האם, בהתמודדות עם המוות, היתמות ובלידת בתה הבכורה. כתב היד זכה בציון לשבח בתחרות השירה ע"ש פסח מילין ושיקנאג'י זכתה בפרס שרת התרבות למשוררים בראשית דרכם. את הספר ערך המשורר והמתרגם ערן צלגוב והוא ראה אור בהוצאת פרדס.
מנימוקי השופטות: “מחזור שירים הנוגע באומץ, ברגישות ובדיוק נוקב בפרידה מהאם על ערש דווי. שירתה של סיון שיקנאג’י נוגעת בממדי זמן רבים: ממוקמת בהווה של המחלה והמוות, נעה אל העבר והילדות ואל שאלת האימהות שלה ואל העתיד. היכולת להעמיד מחזור שירים שלם הנסב כולו סביב נושא אחד מצטרפת לכמה מן הקבצים היותר חזקים של משוררים בוגרים בנושא שירת האבל מחד ובשירה אל האם מאידך.”
בשנים האחרונות קוראת שיקנאג'י משיריה בחלק מערבי ערס פואטיקה. החל משנת 2015 היא משמשת כמרצה במכללת מנשר לאמנות בקורסים מעשיים של שירה ופרוזה.
בשנת 2018 זכתה במקום הראשון בתחרות הסיפור הקצרצר עם סיפורה "אנרגיה קינטית", מבין 1,885 טקסטים שנשלחו. התחרות נערכה על ידי EACWP - European Association of Creative Writing Programmes, והפרס הוענק לה בבריסל.
בשנת 2019 יצא לאור ספרה 88 אשר זיכה אותה בפרס הקרן על שם יוסף קמפוס.
קלוד, דוכסית ברטאן
קלוד מצרפת
ביאטריש מפורטוגל, דוכסית סבויה
ביאטריש מפורטוגל, דוכסית סבויה (פורטוגזית: Beatriz de Portugal, Duquesa de Saboia; 31 בדצמבר 1504 - 8 בינואר 1538), הייתה בתו של מנואל הראשון, מלך פורטוגל ואשתו של קרלו השלישי, דוכס סבויה.
ביוגרפיה.
ביאטריש נולדה ב-31 בדצמבר 1504 בליסבון, למנואל הראשון, מלך פורטוגל ולמריה מאראגון, מלכת פורטוגל, בתם של פרננדו השני, מלך אראגון ואיזבלה הראשונה, מלכת קסטיליה.