ספרו החמישי "סודות הראי"ה" העוסק ביסודות הקבלה של הרב קוק נמצא בעריכה ויצא ב 2022.
פט רוברטס
צ'ארלס פטריק רוברטס (באנגלית: Charles Patrick Roberts; נולד ב-20 באפריל 1936) הוא פוליטיקאי אמריקאי, איש המפלגה הרפובליקנית, שכיהן בסנאט של ארצות הברית מטעם מדינת קנזס מ-1997 ועד 2021. במשך ארבע עשרה שנים היה הסנאטור הזוטר של קנזס, ומאז ינואר 2011 הוא הסנאטור הבכיר שלה. בשנים 2003–2007 כיהן רוברטס כיושב ראש ועדת המודיעין של הסנאט.
רוברטס הוא יליד טופיקה ובוגר אוניברסיטת המדינה של קנזס. הוא שירת כקפטן בחיל הנחתים של ארצות הברית ועבד ככתב לפני שנכנס לפוליטיקה בשלהי שנות ה-60 של המאה ה-20. הוא נבחר לבית הנבחרים של ארצות הברית ב-1980 בהחליפו את נציג מחוז הקונגרס הראשון של קנזס, קית' סבליוס, שעבורו עבד. הוא כיהן שמונה תקופות כהונה בבית הנבחרים, ובאחת מהן אף כיהן כיושב ראש ועדת החקלאות של הבית.
רוברטס נבחר לסנאט ב-1996, והוא עודנו מכהן כסנאטור גם בהווה (2020) בתקופת כהונתו הרביעית. בוועדת המודיעין של הסנאט היה רוברטס אחראי לחקירת המחדלים המודיעיניים לפני הפלישה האמריקאית לעיראק ב-2003. כיום הוא הוותיק מבין כל נציגי מדינת קנזס בקונגרס של ארצות הברית.
ביוגרפיה.
רוברטס נולד בטופיקה, בירת קנזס, לרות ב. (לבית פטריק) וצ'ארלס וזלי רוברטס. אביו כיהן כיושב ראש הוועדה הרפובליקנית הלאומית במשך ארבעה חודשים בודדים ב-1953 תחת הנשיא דוויט אייזנהאואר. הסבא רבא של רוברטס, ג'. וו. רוברטס ייסד את העיתון "אוסקלוסה אינדפנדנט" (Oskaloosa Independent), העיתון השני בוותקו בקנזס.
לימודיו התיכוניים של רוברטס הגיעו לידי גמר ב-1954 לאחר שש שנות לימוד בבית הספר התיכון הולטון שבהולטון, קנזס. לאחר מכן היה בוגר בעיתונאות מאוניברסיטת המדינה של קנזס ב-1958, ובמהלך לימודיו הגבוהים היה חבר באחוות פי קאפא אלפא. בשנים 1958–1962 שירת רוברטס כקצין בחיל הנחתים של ארצות הברית, והשתחרר בדרגת קפטן. רוברטס היה עיתונאי ועורך של עיתונים אחדים שבסיסם באריזונה בשנים 1962–1967. ב-1967 הצטרף לסגל של הסנאטור פרנק קרלסון הרפובליקני. ב-1969 הוא נתמנה למזכירו של חבר בית הנקונגרס קית' סבליוס, נציג מחוז הקונגרס הראשון של קנזס בבית הנבחרים.
כאשר סבליוס הודיע על פרישתו, זכה רוברטס ברוב קולות במועמדות הרפובליקנית לבית הנבחרים מעם מחוז הקונגרס הראשון של קנזס, אשר היה משויך למפלגה הרפובליקנית באופן מוחלט. הוא נבחר מחדש שבע פעמים ללא קושי רציני, ומעולם לא קיבל פחות מ-60% מהקולות; ב-1988 אף התמודד לבית הנבחרים כששאר המפלגות לא הציבו מועמד משלהן. בשנים 1995–1997 היה יושב ראש ועדת החקלאות של בית הנבחרים. לאחר שהסנאטורית הרפובליקנית ננסי קאסבאום סירבה להתמוד בפעם הרביעית לסנאט, התמודד רוברטס על מקומה. הוא ניצח בקלות את בפריימריז הרפובליקני, בהביסו שלושה מועמדים אחרים עם 78% מהקולות. בבחירות הכלליות, התמודד נגד גזברית המדינה הדמוקרטית סאלי תומפסון. גם אותה כאמור ניצח בבחירות הכלליות כשהוא זוכה ב-62% מהקולות.
מאז היבחרו בפעם הראשונה לסנאט ב-1996, נבחר מחדש ב-2002, 2008 וב-2014. במהלך מערכת הבחירות האחרונה שלו עד כה לסנאט נמתחה על רוברטס ביקורת רבה על כך שלכאורה הזניח את הבוחרים בקנזס; בכירים רבים במפלגה הרפובליקנית, בהם שרה פיילין, ג'ב בוש, פול רייאן ומיט רומני נחלצו לעזרתו וקידמו את מסע בחירתו. על אף היותו היותו החבר הוותיק ביותר במשלחת קנזס לקונגרס האמריקני, רוברטס בילה את 14 שנות הקריירה הראשונות שלו כסנאטור זוטר, כיוון שסם בראונבק נכנס לתפקידו ביום הבחירות עצמו ב-1996 על מנת לאייש את שארית כהונתו של הסנאטור בוב דול. עם זאת, לאחר שבראונבק ויתר על כיסאו בסנאט כדי להתמודד לתפקיד מושל קנזס, נהפך רוברטס לסנאטור הבכיר מטעם קנזס.
בינואר 2019 הודיע כי אין בכוונות להתמודד מחדש לסנאט לקראת בחירות 2020.
כביש 716
כביש 716 הוא כביש אורך בצפון ישראל העובר בעמק יזרעאל, מזרחית לעפולה. אורכו 13 ק"מ והוא מחבר בין צומת יששכר (במפגש עם כביש 71) לצומת נאעורה (במפגש עם כביש 65).
תוואי הכביש.
הכביש מתחיל בצומת יששכר במפגש עם כביש 71 ליד עין חרוד. הוא ממשיך לכיוון הר תבור והוא חולף ליד נאעורה וטמרה ומגיע בסוף לכביש 65 בצומת נאעורה.
צמתים לאורך הכביש.
הטבלה הבאה מציגה את הצמתים שלאורך הכביש מדרום לצפון.
דודג' אומני 024
דודג' אומני 024 (באנגלית: Dodge Omni 024) היא מכונית קופה בתצורת 3 דלתות הצ'בק, אשר יוצרה על ידי חטיבת דודג' בקונצרן הרכב קרייזלר האמריקאי בין השנים 1979–1982.
המרכז הרפואי לבריאות הנפש - מזרע
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (1817–1886)
מריה תרזה, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה (בגרמנית: Maria Theresia von Österreich-Este; 14 ביולי 1817 – 25 במרץ 1886), הייתה בתו של פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ואשתו של אנרי, רוזן שאמבור.
ביוגרפיה.
מריה תרזה נולדה ב-14 ביולי 1817 במודנה, לפרנץ הרביעי, דוכס מודנה ולמריה ביאטריצ'ה, נסיכת סבויה בתם של ויטוריו אמנואלה הראשון, מלך סרדיניה ומריה תרזה מאוסטריה-אסטה, מלכת סרדיניה.
ב-16 בנובמבר 1846 התחתנה מריה תרזה עם אנרי, רוזן שאמבור, נכדו של שארל העשירי, מלך צרפת, אך לא נולדו לה ילדים ממנו.
לאחר מותו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים שהודח במהפכת אביב העמים בשנת 1848, נותרו שני טוענים לכתר "מלך צרפת". בעלה "אנרי החמישי", ונכדו של לואי פיליפ, פיליפ, רוזן פריז. לאחר נפילת הקיסרות השנייה בשנת 1870 הציעה האספה הלאומית את הכתר לאנרי, ומכיוון שהוא היה חסר ילדים, סוכם בין המלוכנים כי כתרו יעבור לאחר מותו אל רוזן פריז, נציג בית אורליאן, וכך תיפתר המחלוקת בין שני בתי המלוכה המתחרים. אך להפתעת המלוכנים סירב אנרי לקבל את המלוכה אלא אם כן תזנח צרפת את דגל הטריקולור, ותחליפו בדגלה של צרפת שלפני המהפכה. תנאי זה לא התקבל על דעת האספה הלאומית, וסוכם על הקמת הרפובליקה הצרפתית השלישית כרפובליקה זמנית עד למותו של אנרי, שאז יוכל הרוזן מפריז לקבל את המלוכה, מבלי להעלות תנאים מסוג זה. אך לאחר מותו בשנת 1883, הייתה כבר הרפובליקה מבוססת, והעם סירב להחליפה במלוכה.
בשנת 1883 מת אנרי במעונו שבפרוהסדורף ללא ילדים, וכל נחלותיו עברו לאחיינו רוברטו הראשון, דוכס פארמה. לאחר מותו מריה תרזה ומיעוט מתומכיו הכירו בחואן, רוזן מונטיסון כטוען לכתר של ממלכת צרפת וכראש בית בורבון, וב-25 במרץ 1886 מתה מריה תרזה בגרץ.
אדלגונדה, נסיכת בוואריה
אדלגונדה, נסיכת בוואריה (בגרמנית: Adelgunde von Bayern; 19 במרץ 1823 – 28 באוקטובר 1914), הייתה בתו של לודוויג הראשון, מלך בוואריה, ואשתו של פרנץ החמישי, דוכס מודנה.
ביוגרפיה.
אדלגונדה נולדה ב-19 במרץ 1823 בווירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה, ללודוויג הראשון מלך בוואריה ולתרזה, נסיכת סקסוניה-הילדבורגהאוזן, והייתה אחותם הצעירה של מקסימיליאן השני, מלך בוואריה ואותון, מלך יוון.
ב-30 במרץ 1842 התחתנה אדלגונדה עם פרנץ, ארכידוכס אוסטריה-מודנה, אולם נולדה להם רק בת אחת בשנת 1848 - אנה ביאטריקס, ארכידוכסית אוסטריה-אסטה, והיא מתה בגיל שנה.
בשנת 1846 מת חמיה פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ובעלה פרנץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1847 מתה מארי לואיז, דוכסית פארמה, ופרנץ ירש ממנה את אזור גואסטלה. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848, נאלצו פרנץ ואדלגונדה לברוח מהדוכסות, והם חזרו אליה רק שנה לאחר מכן בסיוע אוסטרי.
בשנת 1859 פלשו צבאות צרפת וסרדיניה לדוכסות, כחלק ממלחמת אוסטריה-סרדיניה, ופרנץ ואדלגונדה ברחו בעקבות זאת לווינה. ב-18 במרץ 1860 הודיע ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה, על צירוף דוכסות מודנה לממלכת סרדיניה, כחלק מאיחוד איטליה.
לאחר הדחתם מהשלטון חיו הזוג בעיקר באוסטריה, אולם מדי פעם היו שוהים באחוזתם בבוואריה. בשנת 1875 מת פרנץ בווינה, והוריש את תאריו ונחלותיו לדודנו פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה. אדלגונדה המשיכה לחיות שנים רבות לאחר מותו, וב-28 באוקטובר 1914 מתה במינכן בגיל 91.
יחסי איטליה–הממלכה המאוחדת
יחסי איטליה–הממלכה המאוחדת הם יחסי החוץ בין הרפובליקה האיטלקית והממלכה המאוחדת.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין בריטניה ואיטליה קדמו הן לאיחוד בריטניה והן לאיחוד איטליה, אשר החלה בחילופי דיפלומטים בין מדינת האפיפיור וממלכת אנגליה. היחסים הדרדרו במהלך מאבק האינווסטיטורה  בין המלכים ויליאם השני וג'ון, לבין הארכיבישופים של קנטרברי אנסלם ולנגטון. הסכסוך הסתיים לאחר נידויו של ג'ון, ושבועת האמונים שלו לאפיפיורות. מאוחר יותר, היו לממלכת בריטניה הגדולה, אשר הפכה בשנת 1801 לממלכה המאוחדת של בריטניה הגדולה ואירלנד, שגרירים במדינות שונות בחצי האי האיטלקי, כולל בממלכת נאפולי ובסרדיניה.
הממשלה הבריטית נתנה תמיכה מוסרית ומדינית ל-"Risorgimento" (איחוד איטליה)..