סאקס עסק גם בהיסטוריה של המדע, והוא מרבה לצטט בספריו מתוך כתביהם של חוקרים שקדמו לזמנו, אשר הצטיינו לדבריו ביכולת כתיבה, בעומק מחשבה ובידע מדעי מקיף, לעומת המדענים בני זמנו שנוטים להתמחות ממוקדת. כתבי הנוירולוג אדוארד ליווינג בן המאה ה-19 היוו עבורו השראה לעסוק בכתיבה על נויורולוגיה לציבור הרחב.
בין ספריו:
עברי גיטליס
עברי גיטליס (22 באוגוסט 1922 – 24 בדצמבר 2020) היה כנר ישראלי-צרפתי, מהידועים במחצית השנייה של המאה ה-20–ראשית המאה ה-21.
קורות חיים.
גיטליס נולד בחיפה בשם יצחק-מאיר גיטליס, להורים יוצאי רוסיה. לאחר שברוניסלב הוברמן שמע את נגינתו הוא נסע בהמלצתו ללמוד בקונסרבטואר של פריז. בין מוריו היו קרל פלש, ז'יל בושרי, ג'ורג'ה אנסקו וז'אק טיבו.
ב-1940 הצליח ביחד עם אימו להימלט בספינה מצרפת הכבושה לאנגליה. בתקופה שהיה חשש שהגרמנים יפלשו לאנגליה הוצע לו להחליף את שמו לשם פחות מצלצל כיהודי והוא בחר בשם "עברי" כדי להישאר עם שם ישראלי-עברי.
גיטליס ניגן עם היוקרתיות בתזמורות העולם, ורבות מהקלטותיו נחשבות לקלאסיקה. החל מסוף שנות השישים ועד למותו הוא התגורר בפריז. ניגן על כינור סטרדיוואריוס "Chant du Cygne" מ-1737 ו-גוארנרי "Ysaye", וכן על סטרדיוואריוס מ-1713.
בשנת 1968 השתתף בפרויקט Dirty Mac של ג'ון לנון. בשנת 1971 כתב ברונו מאדרנה את "יצירה לעברי" למענו. בשנת 1975 שיחק גיטליס בסרט סיפורה של אדל ה. של הבמאי הנודע פרנסואה טריפו. גיטליס שיחק בסרט מהפנט, ואף פונה במהלך הסרט לעוזרת שלו בעברית.
בשנת 1988 התמנה גיטליס לשגריר רצון וטוב מטעם אונסק"ו. מטרתו המוצהרת הייתה "תמיכה בחינוך ותרבות של שלום וסובלנות".
בשנת 2009 יצא בצרפת סרט על חייו "Ivry Gitlis, a Violinist beyond the Limits".
בשנת 2012 היה אורח כבוד בקורס הקיץ של קשת אילון.
נפטר ב-24 בדצמבר 2020 בפריז.
בטא לקטמאז
בטא לקטמאז (Beta-lactamase), המכונה גם פניצילינאז (Penicillinase), הוא אנזים המיוצר על ידי חיידקים מסוימים (לדוגמה: "Staphylococcus aureus"), הן גראם-חיוביים והן גראם-שליליים.חיידקים גראם-חיוביים המפרישים בטא לקטמאז מפרישים את האנזים אל מחוץ לתא בעוד שבחיידקים גראם-שליליים האנזים מופרש לחלל הפריפלזמי,(ולכן ריכוזו גבוה יותר בהשוואה לגראם-שליליים) לרוב בתגובה להמצאות אנטיביוטיקה והוא המקנה להם את עמידות כנגד אנטיביוטיקה המכילה טבעת בטא-לקטם (לדוגמה: פניצילין, אמוקסיצילין וצפלוספורין).
את האנזים מקודד בדרך כלל גן הנמצא בטרנספוזון או פלסמיד.
האנזים גורם להידרוליזה של טבעת הלקטם - הוא גורם לפתיחת הטבעת ולסיפוח של מולקולת מים אל מולקולת האנטיביוטיקה. במספר סוגים של בטא לקטמאז משמש אטום אבץ כאתר הפעיל של האנזים.
MRSA (ראשי תיבות באנגלית של Methicillin-resistant "Staphylococcus aureus"; בעברית: סטפילוקוקוס זהוב עמיד למתיצילין) הם חיידקי "Staphylococcus aureus" בעלי עמידות נרחבת כנגד אנטיביוטיקה. MRSA אינו מהווה גורם סיכון משמעותי באוכלוסייה רגילה, אך הוא גורם זיהום נפוץ בבתי חולים, ועמידותו בפני מרבית סוגי האנטיביוטיקה הופכת אותו לאיום משמעותי על מאושפזים (בייחוד מאושפזים בעלי מערכת חיסון מדוכאת), שעשויים להידבק בו במהלך אשפוז בבית חולים (זיהום נוזוקומי).
חיידקים אלו מייצרים את האנזים בטא לקטמאז וכן יש להם חלבונים קושרי פניצילין בעלי אפיניות מופחתת לאנטיביוטיקה. תכונות אלה מקנות להם עמידות כנגד סוגים רבים של אנטיביוטיקה. החיידקים עמידים לכל סוגי הפניצילין והצפלוספורין, תרופות הבחירה המיועדות לטיפול בזיהומים שנגרמים על ידם.
MRSA רגישים לאנטיביוטיקות הבאות: ואנקומיצין, פוסידין ולינזוליד. חיידקי MRSA אינם אלימים יותר מ-"S. aureus" רגישים למתיצילין (MSSA), אולם התגלו כבר מקרים של MRSA עמיד בפני ואנקומיצין.
בשנת 2012 דיווח צוות חוקרים מאוניברסיטת קליפורניה בסן דייגו על גילוי תרכובת אנטיביוטית חדשה, מקבוצת המקרולידים (Macrolide), שנקראת Anthracimycin. תרכובת זו נמצאה יעילה מאוד בהשמדת חיידקי MRSA (כמו גם חיידקי "Bacillus anthracis"). אפשרות אחרת להתמודדות עם זיהומי MRSA היא באמצעות סוג בקטריופאג' התוקף באופן טבעי את החיידק.
חולי סיסטיק פיברוזיס המטופלים במינים שונים של אנטיביוטיקה מועדים לתקיפה של MRSA. על פי הערכה שניתנה בארצות הברית בשנת 2005, מתים במדינה זו בין 800 ל-955 אנשים בשנה מזיהומים שיוצרים חיידקים אלו. על פי פרסומים עדכניים יותר (2007) נראה כי חיידקים אלו יצאו מבתי החולים והם מתפתחים גם במקומות צפופים המאופיינים בהיגיינה בעייתית, כגון בגני ילדים, בתי ספר ומחנות צבאיים. החיידק תוקף ביתר שאת אנשים בעלי מערכת חיסונית חלשה. לפי הערכות חדשות, בארצות הברית מת אדם בכל 30 דקות כתוצאה מחיידקים אלו, העמידים כאמור בפני אנטיביוטיקה. הערכות המוות השנתיות בארצות הברית עומדות על כ-35,000 אנשים שמתים מהחיידק מדי שנה. גורמים רפואיים בארצות הברית משווים את הסכנה הטמונה בחיידקים אלו כגדולה מזו של נגיף ה-HIV. הערכות עולמיות חדשות מדברות על עד כ-53 מיליון בני אדם ברחבי העולם המהווים נשאים של החיידק, אשר התפרצותו אצל בני אדם מאופיינת בעיקר בזיהומי עור קשים.
מקובל לחלק זיהומי MRSA לזיהומים הנרכשים בבתי חולים (HA-MRSA), אשר נוטים לגרום לדלקת ריאות ולמחלות חריפות, ולזיהומים הנרכשים בקהילה (CA-MRSA) אשר גורמים בדרך כלל לזיהומים שטחיים בעור.
זנים מסוימים של CA-MRSA מייצרים את הטוקסין PVL ההורס לויקוציטים, גורם נקרוזה ובכך מהווה גורם וירולנטיות משמעותי, אשר הופך חיידקים אלו ל"אלימים" במיוחד.
גן יפני
גנים יפניים (קנג'י: 日本庭園), במסורת של יפן, עשויים להימצא בבתים פרטיים, בפארקים שכונתיים או עירוניים, במקדשים בודהיסטיים או במקדשי שינטו ובנקודות ציון היסטוריות כדוגמת מצודות עתיקות. רבים מהגנים היפניים המפורסמים ביותר במערב וביפן עצמה, הם גני זן. מסורתם של מומחי התה הניבה גנים יפניים מעודנים בסגנון פשוט וכפרי.
גנים יפניים טיפוסיים מכילים, באופן ממשי או סמלי, אחדים מהאלמנטים הבאים:
גנים יפניים עשויים להיות באחד מהסגנונות הבאים:
מקדשי זן רבים מאופיינים בגן בסגנון 'נוף יבש' (枯山水). אין בהם מים, אך לרוב הם מעוררים תחושה של מים באמצעות שימוש בחלוקי אבן ובחצץ או בחול מגורפים בקפידה. אופייניים לסגנון הנוף היבש, סלעים שנבחרו בשל צורתם ותבניתם המיוחדת, אזוב ושיחים נמוכים. מפורסם במיוחד הגן במקדש Ryōan-ji בקיוטו.
גם גנים אחרים משתמשים בסלעים דומים לקישוט. חלקם מובאים מחלקיה הרחוקים של יפן. בנוסף, חזרן וצמחים קרובים, ירוקי-עד כולל אורן שחור יפני ועצים נשירים כמו מייפל צומחים מעל שטיח של שרך ואזוב. בחלק מהגנים מותקנים קישוטים המשלבים אקוסטיקה טבעית ושימושיות כגון הסוּיקינקוּצוּ.
Shakkei (借景), "נוף מושאל", הוא טכניקה שבה משתמשים גננים יפנים כדי לשוות לגן קטן, מראה מרווח יותר. באמצעות שתילה מחושבת של שיחים שיחסמו את המראה של מבנים סמוכים, הם מעודדים את הצופה להביט לעבר ההרים ולחשוב עליהם כעל חלק מהגן.
גז ואן-דר-ולס
קהילות אנרכיסטיות
מאז ומתמיד הייתה התנועה האנרכיסטית מעורבת במגוון רב של מאבקי עובדים, מאבקים חברתיים ומאבקים לשחרור עצמי. בעוד שישנו רק מספר מועט של דוגמאות לחברות אנרכיסטיות גדולות, שנוצרו כתוצאה ממהפכות אנרכיסטיות - ישנו מספר רב של דוגמאות לחברות שנוצרו על פי ערכים אנרכיסטים, ללא תנועות אנרכיסטיות גדולות. למעשה, בשנים האחרונות, ההתפשטות של ערכים אנטי-סמכותניים הובילה ליצירת תנועות חברתיות רבות שחותרות לאידיאל האנרכיסטי. ככל שיותר אנשים במגוון קהילות מחליטים לארגן את קהילותיהם תחת העקרונות של ניהול עצמי, עזרה הדדית, שיתוף פעולה ודמוקרטיה ישירה - יותר מערכות אנרכיסטיות ואנטי-סמכותניות צצות אל פני השטח.
דוגמאות היסטוריות לחברות שאורגנו בהצלחה על פי עקרונות אנרכיסטים.
במאות האחרונות התרחשו מקרים רבים של התמוטטות מדינות - לעיתים כתוצאה ממלחמה ולעיתים כתוצאה של קריסה פנימית ומלחמת אזרחים. בחלק מהמקרים, התמוטטות המדינה מלווה בפרעות, מהומות, בזיזה ואפילו הקמה של דיקטטורה צבאית. על אף שחברות שכאלו מתוארות בדרך כלל כ"אנרכיה", הן לא מאורגנות על פי עקרונות אנרכיסטים.
אולם, ישנם מקרים בהם חברה מתארגנת מרצון ובדרכי שלום, ללא ממשלה או צורה אחרת של כוח ריכוזי, על פי הפילוסופיה האנרכיסטית. ישנן כמה דוגמאות לחברות כאלו, בדרך כלל חברות בסדר גודל קטן או קצרות טווח (בין אם כתוצאה של קריסה עצמית או השמדה על ידי כוחות חיצוניים) - והן נחשבות לחברות אנרכיסטיות מוצלחות במובן זה.
ליברטטיה (שנות ה-70 ועד שנות ה-90 של המאה ה-17).
ליברטטיה הייתה מושבה חופשית אגדית, שנוסדה על ידי פיראטים, תחת הנהגתו של קפטן מיסון בסוף המאה ה-17. נאמר שמיקומה של המושבה היה בדרום מדגסקר ושהיא התקיימה במשך 25 שנים. המוטו של המושבה היה "למען אלוהים וחירות", וצבע דגלה היה לבן, בניגוד לדגל המסורתי של הפיראטים. המושבה הייתה שוויונית ונוצרית, ופתחה במאבקים נגד מדינות ומחוקקים, התקיפה את ספינותיהם, ושיחררה אסירים ועבדים. הם קראו לעצמם "ליברי" וניתן לזהותם היום כאנרכו-קומוניסטים. ישנם היסטוריונים הטוענים כי המושבה היא מתיחה ספרותית, ומעולם לא נוסדה מושבה שכזו בפועל.
אוטופיה (1847 עד שנות ה-60 של המאה ה-19).