בתיאטרון שיחק באקן ב-2005 בתפקיד מרקוציו ב"רומיאו ויוליה" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. ב-2008 הופיע במחזה "The Man Who Had All the Luck" מאת ארתור מילר בתיאטרון דונמאר. המחזה הוצג במשך שישה שבועות בלונדון ואחרי כן בסיבוב הופעות בבריטניה. באקן זכה בפרס התיאטרון של "מנצ'סטר איבנינג ניוז" לשחקן הטוב ביותר על תפקיד זה. בעונת 2011 / 2012 חזר להופיע בתיאטרון דונמאר בתפקיד בולינגברוק במחזה "ריצ'רד השני" מאת שייקספיר.
בטלוויזיה הופיע באקן לראשונה ב-2006 בתפקיד הכומר סט. ג'ון ריברס במיני-סדרה "ג'יין אייר", עיבוד לרומן באותו שם מאת שרלוט ברונטה, ובתפקיד סקוט פוסטר בדרמה הפוליטית "Party Animals". ב-2007 שיחק בתפקיד ג'ם הרן בסדרה זוכת הפרסים "קרנפורד" בה כיכבו ג'ודי דנץ', אימלדה סטונטון ואיילין אטקינס. עוד ב-2007 גילם את המורה שון נואלס בסדרה "The Whistleblowers" לצדם של ריצ'רד קויל ואינדירה וארמה. ב-2008 השתתף בפרק בעונה הרביעית של הסדרה "בונז" בתפקיד ד"ר איאן וקסלר.
ב-2008 וב-2009 כיכב באקן בסדרת הדרמה של ITV1 בשם "המתנקש" בתפקיד הראשי של ג'ון מרסר, מתנקש שכיר שמטרתו לפגוע באלה שהצליחו לחמוק מהחוק. העונה הראשונה של הסדרה זכתה בפרס "Royal Television Society" לסדרה הטובה ביותר.
ב-2009 גילם באקן את פישוויק בסרט הביוגרפי על ג'ון לנון "נער משום מקום" בכיכובה של קריסטין סקוט-תומאס ובבימויו של סם טיילור-ווד.
בסדרת הטלוויזיה של ה-BBC "המשפט של גארו" כיכב באקן בתפקיד הראשי בדמות ויליאם גארו. העונה הראשונה של הסדרה שודרה ב-BBC One החל מ-1 בנובמבר 2009, ובהמשך הופקו ושודרו שתי עונות נוספות.
בדצמבר 2009 הופיע באקן בדמות הנגר ג'ם הרן בסרט ספיישל לחג המולד של הסדרה "קרנפורד".
ב-2010 שיחק באקן בתפקיד העיתונאי בילי מרשל בסרט הטלוויזיה "Abroad", המבוסס על חוויותיה של הסופרת לאה מקלרן . הסרט שודר ברשת CBC TV בקנדה ב-14 במרץ 2010.
ב-6 ב-7 בינואר 2011 הופיע בעיבוד הטלוויזיוני לתקרית לאקוניה ששודרה ב-BBC.
ב-2013 כיכב באקן בדרמה זוכת הפרסים של ITV "ברודצ'רץ'" בתפקיד מארק לטימר, אביו של הילד שנרצח דני לטימר. על תפקיד זה זכה ב-2013 בפרס ה"פגיון" לשחקן המשנה הטוב ביותר בטקס "Crime Thriller Awards". בעקבות הצלחת הסדרה "ברודצ'רץ'" הוזמנו באקן וג'ודי ויטאקר שכיכבה לצדו להעניק פרס באפט"א בטקס שנערך במאי 2013. עוד באותה שנה שיחק בסרט "Having You" ששודר לראשונה בערוץ Sky Movies. זוהי קומדיה בסגנון חמוץ מתוק על אודות מחויבות ולקיחת אחריות. באקן שיחק בתפקיד ג'ק, הדמות הראשית, לצדן של רומולה גראי ושל אנה פריל.
ב-2013 השתתף באקן בסרט העצמאי "Still Life" בהופעת קמע לצדו של אדי מארסן. אחרי כן הפיק וכיכב בסרט קצר בשם "1946" המבוסס על חייו של השחקן ההוליוודי ג'יימס סטיוארט.
ביולי 2014 כיכב באקן לצדה של מגי ג'ילנהול במותחן הפוליטי "The Honourable Woman" שכתב וביים הוגו בליק . הסדרה שודרה ב-BBC2 בבריטניה ובערוץ סאנדנס בארצות הברית. באוקטובר 2014 כיכב במיני-סדרה "השריפה הגדולה" בדמות תומאס פרינר , האופה מסמטת פודינג.
בנוסף להופעותיו בתיאטרון, בטלוויזיה ובקולנוע, משתתף באקן גם בתסכיתי רדיו ובהקלטות ספרי שמע. הוא הופיע בדרמה הרדיופונית "Dickens Confidential" ב-BBC, ובעיבוד של המחזה "תרז ראקין", ושל הרומן "גטסבי הגדול". עוד ברדיו ה-BBC היה קריין של פרוזה ושל שירה בתוכנית "Words and Music: Law and Order" ובתוכנית "Ave Maria". כמו כן הקליט ספרי שמע והשתתף כקריין בפרסומות.
חיים אישיים.
ב-8 בספטמבר 2012 התחתן באקן עם חברתו מאז 2007 השחקנית איימי נוטל.
ריצ'רד בקמן
דאנקן הולדיין
דאנקן הולדיין (באנגלית: Duncan Haldane; נולד ב-14 בספטמבר 1951) הוא פיזיקאי בריטי, פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית, חוקר במכון פרימטר לפיזיקה תאורטית וזוכה פרס נובל לפיזיקה ב-2016.
ביוגרפיה.
הולדיין למד בלונדון ואחר כך באוניברסיטת קיימברידג', שם קיבל את תואר הדוקטור שלו בשנת 1978.
בשנת 2012 קיבל את פרס דיראק.
הולדיין זכה בפרס נובל לפיזיקה ב-2016, יחד עם דייוויד ג'יימס ת'אולס וג'ון מייקל קוסטרליץ, על גילויים תאורטיים של מעברי פאזה טופולוגיים בחומר מעובה (ת'אולס קיבל מחצית מסכום הזכייה, ושני האחרים קיבלו רבע מהסכום כל אחד).
חי כיום בפרינסטון, ניו ג'רזי, ארצות הברית.
מלכה חובב
וידנפלד
ווידנפלד
וויידענפעלד
דנקן הולדיין
מייקל קוסטרליץ
DJI (חברה)
דא-ג'יאנג חידושים מדע וטכנולוגיה, או בשמה השיווקי DJI (בסינית: 大疆创新科技有限公司
) היא חברת טכנולוגיה סינית שנוסדה ב-2006 על ידי פרנק ואנג. החברה מבוססת בשנזן, גואנגדונג, מייצרת ומשווקת כלי טיס בלתי מאוישים (כטב"מ) עבור צילום ווידאוגרפיה אוויריים, מייצבים (גימבאל), פלטפורמות טיסה, מצלמות, מערכות הנעה, מייצבי מצלמות ובקרי טיסה.
על פי "האקונומיסט כבר ב-2015", החברה הייתה בחזית תעשיית הכטב"מים האזרחית.
לחברה מספר סדרות של רחפנים, החל מרחפנים זולים במחיר לכל כיס ועד לרחפנים מקצועיים ויקרים המשמשים בצילום מקצועי ובתעשיית הקולנוע.
היסטוריה.
שווי החברה הוערך בספטמבר 2016 בכ-10 מיליארד דולר. בנוסף, שלטה החברה בכ־70% משוק הרחפנים.
ב-2018 העריך פורבס את שוויה בכ 15 מיליארד דולר.
אפולינריוס מלאודיקאה
אַפּוֹלִינָרִיוֹס מלַאוֹדִיקֶאָה, שכונה הצעיר (יוונית: Απολινάριος Λαοδικείας, לטינית: Apollinaris Laodiceus, אפולינריס; 315? – 392) היה בישוף בכנסייה המוקדמת, תאולוג והוגה. אבי ההשקפה הכריסטולוגית שנקראה "אפולינריזם" על שמו, ודגלה בכך שהלוגוס-האל הבן מילא כליל את נשמתו ותודעתו של ישו, בעוד אנושיותו הייתה בבשרו בלבד. האפולינריזם הוכרז כמינות על ידי האורתודוקסיה הנוצרית.
אפולינריוס נולד בלאודיקאה (לטקיה) לאביו שאף הוא נשא שם זה. האב היה כומר וכותב נוצרי חשוב, שהגן בעזוז על עמדות ועידת ניקאה נגד המינים האריאנים. אפולינריוס המשיך בדרכו והצטרף לכנסייה ככומר. בערך ב-332 היו הוא ואביו מעורבים בשערורייה ראשונה; שניהם היו מסורים לספרות הקלאסית, ונכחו באירוע שההרטוריקן עובד האלילים אפיפנס הקריא בו המנון שבח לדיוניסוס. מאחר שלא מחו או עזבו, נודו על ידי בישוף לאודיקאה תאודוטס. ב-346 קידם אפולינריוס הצעיר בביתו את אתנסיוס הקדוש, שהיה חברו הטוב, כשזה שב מאחת מגלויותיו אליה גורש עקב התנצחותו הקנאית עם האריאנים. הבישוף החדש בלאודיקאה, גאורגיוס, היה אריאני בעצמו ומיהר לנדות אותו שוב. המוניטין שלו כאורתודוקס התחזק. סביב 360 התמנה הוא עצמו לבישוף המקומי.
לאחר שיוליאנוס הכופר אסר על הנוצרים ללמד את הקלאסיקות היווניות ב-362, במאמץ להרחיק תומכים מעליהם, הבן והאב שיתפו פעולה בתרגום כתבי הקודש ליוונית בסגנון שירי שהיה אמור לספק תחליף הולם. הם העבירו את החומש למשקל הקסמטרי, תרגמו את ספר מלכים לפואמה בעשרים-וארבעה חלקים, ועוד. הצו בוטל על ידי ולנטיניאנוס הראשון וחיבוריהם לא שרדו. אפולינריוס הצעיר נודע כסופר פורה גם בתחומי האפולוגטיקה וכבקיא גדול בלשון העברית. ידוע שכתב ספרים רבים אחרים, בעיקר מתקפות על האריאנים ועל כופרים שונים, אם כי גם מאלו לא נותר כמעט זכר. מתנגדיו האשימו אותו לאחר מותו בכך שייחס לעצמו כתבים שחוברו על ידי גרגוריוס תאומטורגוס ואבות כנסייה אחרים, אם כי אמיתות הטענות מסופקת.
כנאמן להצהרת האמונה של ניקאה מ-325 וכמתנגד עז לאריאנים, החל אפולינריוס להיות מוטרד מהיבטים מסוימים שלה ששיחקו בעיניו לידי הטועים והמינים בתחום הכריסטולוגיה. בהשקפתו היה קרוב לאסכולת אלכסנדריה, שהדגישה את האופן בו האלוהי נוכח בעולם באופן בלתי-אמצעי באמצעות ישו ואת אחדות שני טבעיו, הגשמי והמרומם. הוא נחרד במיוחד מרעיונותיו של מרקלוס מאנקירה (שדעותיו נטו לכיוון שהתוותה אסכולת אנטיוכיה היריבה, ומבחינה מסוימת הקדים את נסטוריוס); הלה הצהיר כי מאחר שהאל האב והאל הבן בשילוש הקדוש חולקים מהות אחת, האל הבן היה אימננטי בתוך האב והתגשם בנפרד רק מתחילת הבריאה. עם הגאולה וכשתושלם מלאכתו, האלוהי שבישו ייסוג חזרה לקיום משותף ובלתי-נפרד כחלק מן האב, ואין לדעת מה יקרה עם האנושי, שהיה מלא ושלם בפני עצמו. אפולינריוס ראה בכך חלוקה מסוכנת באישיותו של בן האלוהים לשני טבעים נפרדים העומדים בזכות עצמם, "שני מושיעים". לפיכך, החל לפתח את האפולינריזם שנקרא על שמו: הלוגוס והמרכיב האלוהי תפסו בגופו של ישו את מקום הנשמה והתודעה האנושיות, שכלל לא היו לו מתוקף ייחודו. למרות שהוכרז ככופר בדיעבד, חלק מדגשיו על אחדות הטבעים עובדו והיוו לבסוף תרומה לנוסחת הפשרה של כלקדון, שעודנה מקובלת כיום על רוב מוחלט של הכנסיות.
דעותיו של אפולינריוס הציתו מחלוקת לראשונה ב-375. אחד מתלמידיו, ויטאליס, נפגש עם בישוף רומי דמסוס הראשון והבהיר לו את שיטת מורו. דמסוס השיב בתחילה שאפולינריוס ניצב בתוך האורתודוקסיה, אך לאחר מכן החל להסס. באותה שנה הוקיע את "כל הטוענים שהלוגוס מילא את תפקיד הנשמה האנושית בתוך ישו"; ב-377 גינה רשמית את הבישוף מלאודיקאה בוועידה ברומא. אבות הכנסייה הקפדוקיים – גרגוריוס מנזיאנזוס, בזיליוס הגדול וגרגוריוס מניסה – כולם הצטרפו למערכה נגדו. המכה הקשה ביותר הונחתה עליו בוועידת קונסטנטינופול הראשונה ב-381, כשהאפולינריזם הוכרז כמינות גמורה על ידי מאה וחמישים בישופים מכל קצוות האימפריה.
אפולינריוס מת כפי הנראה ב-392. חלק מתלמידיו הוסיפו להורות את שיטתו הכריסטולוגית; הקהילה האפולינרית באנטיוכיה חזרה לאורתודוקסיה ב-425.
גלות יכניה
ג'בל בארוכ