בשנת 2000 החליטה קסטרו להתרחב מאופנת נשים בלבד לתחום אופנת הגברים, והוקמה רשת קסטרו מן (Castro-Men). החנות הראשונה נפתחה בקניון עזריאלי. בתוך שלוש שנים נפתחו 38 חנויות של רשת הגברים ורשת הנשים כללה 47 חנויות ברחבי ישראל. בשנת 2003 נפתחה חנות הדגל של קסטרו בלב תל אביב "CASTRO TLV". מתחם קסטרו תל אביב נמצא בקניון דיזנגוף סנטר, והוא כולל כ-1,050 מ"ר המתפרסים על פני שלוש קומות, ובמרכזם קומת הילדים.
בשנת 2004 החלה החברה להתרחב לשוק הבינלאומי ופתחה חנויות בקלן, גרמניה. בהמשך התרחבה גם לערים נוספות בשווייץ, אוקראינה, לטביה, רוסיה, קזחסטן, רומניה, ותאילנד. ב-28 בפברואר 2011 הודיעה החברה שתסגור את כל פעילותה הבינלאומית, עקב הפסדים.
בשנת 2005 החלה החברה למכור פרוות. בעקבות חרם צרכנים (עליו חתמו למעלה מ-17,000 איש) ומחאות ציבוריות, פרסמה החברה התנצלות. עם זאת, מכירת הפרוות לא הופסקה עד גמר המלאי.
בשנת 2007 ניהלו מספר עובדים בחברה מאבק על זכותם להתאגד ולהקים ועד עובדים שיקדם את זכויותיהם, לטענתם חרף התנגדות הנהלת החברה.
בשנת 2011 קסטרו יצרה קולקציית חולצות טי אשר בעיצובה נטלו חלק אמני גרפיטי. בשנת 2013 קסטרו יצרה קולקציה בשיתוף פעולה ובהשראת עברי לידר. הקולקציה מכילה פריטים לגברים בלבד (Castro-Men). באות השנה החליטה החברה להתרחב מאופנת נשים וגברים לתחום אופנת הילדים, והוקמה רשת קסטרו ילדים.
בשנת 2014 פתחה קסטרו את חנות האונליין של המותג. הפריטים באתר ניתנים כיום לרכישה בישראל וגם בחו"ל.
באוגוסט 2016 רכשה החברה כרבע מקבוצת הודיס הכוללת את הרשתות הודיס, קרולינה למקה, אורבניקה, טופ טן ואקססוריז תמורת 100 מיליון שקלים. בעקבות הרכישה צפוי מחזור המכירות של החברות לעמוד על 1.45 מיליארד שקל. ביוני 2018 השלימה קסטרו רכישת 100% מקבוצת הודיס. בדוחות 2018 דיווחה החברה על הפרשה חד פעמית של 60 מיליון ש"ח עקב הפחתה של נכסים בלתי מוחשיים.
באוגוסט 2021 השיקה החברה חברת הבת "קסטרו HOME", רשת לעיצוב הבית ולה 15 סניפים.
פיננסים והנהלה.
החל משנת 1992 נסחרת החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב.
החברה נשלטת על ידי משפחות קסטרו ורוטר, שהחזיקו יחד 73.35% ממניות החברה. בעקבות רכישת קבוצת הודיס בעסקת חילופי מניות ירד חלקן של משפחות קסטרו ורוטר ל-45%. החברה (ביחד עם חברות הבת) מעסיקה 2,448 עובדים. בראש החברה עומדים ב-15 השנים האחרונות אתי וגבי רוטר, המכהנים כמנכ"לים משותפים. גבי רוטר אחראי על השיווק והאסטרטגיה של החברה בעוד אתי רוטר אחראית על העיצוב והמסחר.
אורות פניקס
חשיבת יחד
חשיבת יחד או חשיבה קבוצתית היא אחת מצורותיה של קונפורמיות וביסודה היא מייצגת צורת חשיבה אשר מטרתה היא צמצום מחלוקות וחיכוכים בין חברי הקבוצה ללא בחינה מספקת של רעיונות חדשים או רעיונות נוגדי קונצנזוס. חשיבת יחד עלולה לגרום לקבוצה לקבל החלטות פזיזות ונטולות היגיון, ללא קול אופוזיציה אשר מוקרב למען הקונצנזוס או "שלום בית". לרוב, משמש המונח "חשיבת יחד" כביקורת על צעדים אשר קבוצה נקטה, נכשלה ובדיעבד היעדר אופוזיציה פנימית היה בעוכריה.
מקור המונח.
המונח נטבע על ידי הסוציולוג והעיתונאי ויליאם ה. וייט ב-1952 במגזין הכלכלי פורצ'ן:
הפסיכולוג אירווינג ג'אניס, אשר ביצע מחקרים רבים בנושא, הגדיר את המונח בספרו "קורבנות חשיבת היחד" בצורה מעט שונה:
קווים כלליים לחשיבת יחד.
אירווינג ג'אניס, בספרו "Victims of Groupthink" מונה את הסיבות, תסמינים ואמצעי מניעה לחשיבת יחד:
Tachyglossus aculeatus
קיפודן אוסטרלי
ברברה טוכמאן
מעגל כוח
מעגל כוח הוא משחק ילדים, לרוב משתתפת בו קבוצה גדולה של שחקנים. משחק זה מבוסס על כוחם של השחקנים, שאותו הם מפעילים על מנת לפסול שחקנים אחרים.
עזרי המשחק.
למשחק נדרש אביזר גדול כלשהו כגון כסא, פח גדול וכדומה.
חוקי המשחק.
על מנת לשחק, יש צורך במרחב גדול, וחפץ גדול.
משחק זה דורש מאמץ, ומומלץ שהחפץ שיהיה במרכז הרחבה לא יהיה עשוי ממתכת, כדי שהשחקנים לא יפגעו.
רוג'ר סנטר
רוג'רס
קברט (סרט)
קברט (באנגלית: Cabaret) הוא סרט מוזיקלי משנת 1972, אשר ביים בוב פוסי, ומככבים בו לייזה מינלי, מייקל יורק, וג'ואל גריי. עלילת הסרט מתרחשת ברפובליקת ויימאר בשנת 1931, מעט לפני עליית הנאצים לשלטון.
עלילתו של הסרט מבוססת על המחזמר קברט משנת 1966 מאת ג'ון קאנדר ופרד אב, שהתבסס בתורו על הנובלה "פרידה מברלין", שהתפרסמה בספר סיפורי ברלין מאת כריסטופר אישרווד. הוא מצולם ברובו בתאורה חשוכה, שמשווה לו תחושה של פילם נואר, וזאת אף על פי שצולם בצבע.
הסרט זכה בשמונה פרסי אוסקר (אחרי מועמדות ל-10 אוסקרים). ב-2006 הוכתר הסרט כחמישי ברשימת מחזות-הזמר הטובים של ארצות הברית.
עלילת הסרט.
סאלי בולס היא זמרת במועדון הלילה "הקיט-קט", אמריקנית בשנות ה-30 המוקדמות לחייה ובתו של שגריר. במועדון נערכים מופעי קברט גרמני. בריאן רוברטס, בריטי שעבר לגרמניה, גר בדירה שכורה לצד סאלי בולס. בריאן מנסה להתקיים ממתן שיעורי אנגלית ומתרגום ספר פורנוגרפי לאנגלית. ניסיונות הפיתוי של סאלי לא צולחים, והיא חושדת שבריאן הומו. לבסוף היא מצליחה והם הופכים להיות בני זוג. בריאן מתערה בגרמניה ולומד להכיר אנשים שונים במסגרת שיעורי האנגלית שהוא מעביר.
בו-בזמן מתחילה עלייתם של הנאצים לשלטון, ומגיע מקסמיליאן פון-הוינה, ברון עשיר, שכובש הן את סאלי והן את בריאן. הם מבלים איתו הרבה, ובריאן לא מביע חיבה יתרה כלפי מקסמיליאן על פני השטח. לקראת הסוף מתוודה סאלי בתוקפנות כי היא מנהלת רומן עם מקס, ובאותה נימה מתריס כלפיה בריאן "גם אני". בסופו של דבר מאבד הברון עניין בשניהם ונוטש אותם לנפשם בברלין.
עלילת הסרט כולה מועברת תוך הקבלה אל בימת המועדון בו סאלי עובדת, ובו מוצגים האירועים שבעלילה, אך מוצגים בהקצנה וחושפים את מה שמוסתר, לכאורה, במציאות. כמו שהסרט נפתח כך הוא מסתיים עם תזמורת מועדון הלילה. אך אם בתחילת הסרט מדובר על תזמורת בעלת הופעה נוצצת בסוף הסרט כאשר השלטון הנאצי מתבסס בברלין התזמורת כבר נראית עלובה למדי.
התרבות
גרף פונקציה
אנגלינה גולי
אנגלינה ג'ולי
שורש של פונקציה
צלב הגפן
צלב הגפן (בגאורגית: ჯვარი ვაზისა; ג'בארי ואזיסה), הידוע גם בשם הצלב הגאורגי או צלב נינו הקדושה, הוא הסמל הראשי של הכנסייה האורתודוקסית הגאורגית, שמקורו מתוארך למאה הרביעית, עת הפכה הנצרות לדת הרשמית של ממלכת איבריה.
הסמל הוא בצורת צלב נוצרי כאשר זרועותיו שמוטים קמעה. המקורות המסורתיים מייחסים את יצירתו לנינו הקדושה, האישה מקפדוקיה שניצרה את ממלכת איבריה (הממלכה העתיקה של כארתלי מקביל בערך לשטח גאורגיה של ימינו) בתחילת המאה הרביעית. האגדה מספרת כי צלב הגפן ניתן לה על ידי מרים הבתולה. לפי גרסה אחרת היא חישלה אותו בעצמה בדרכה למצחתה, והגנה עליו על ידי כך ששזרה אותו בשערה. נינו הביאה את הצלב עמה במשימתה המיסיונרית בגאורגיה. המייצג המוכר ביותר של הצלב, עם הזרועות השמוטות שלו, לא הופיע עד לתחילת העת החדשה.
על פי המקורות המסורתיים נשמר הצלב בקתדרלת סווטיצחובלי שבמצחתה עד שנת 541. בתקופת הפלישה הפרסית נלקח הצלב לארמניה ונשאר שם עד שהמלך דוד הבנאי כבש את העיר הארמנית אני (Անի) מידי המוסלמים בשנת 1124, והביא את הצלב למצחתה. המלך וחטנג השלישי (1303-1307) נצר את הצלב במעטפה מיוחדת, המעוטרת בציורים של חיי נינו הקדושה. במאות ה-17-ה-18, כאשר גאורגיה הייתה נתונה לסדרת פלישות פרסיות ועות'מאניות, נלקח הצלב למקום בטוח. בתחילה לכנסיית גרגטי (כנסיית השילוש הקדוש), ולאחר מכן למנזר אננורי שבאזור ההררי של גאורגיה, ובסופו של דבר למוסקבה. בשנת 1801 העניק אותו הנסיך הגאורגי הגולה, גיאורגי בגרטיון לצאר הרוסי, אלכסנדר הראשון, שהחזירו לגאורגיה בשנת 1802, לאחר סיפוחה של האחרונה לאימפריה הרוסית. מאז מוצג הצלב בקתדרלת סיוני שבטביליסי גאורגיה.
הערות שוליים.
הצלב הגאורגי
צלב נינו הקדושה
הצלב הגרוזי
הצלב הגרוזיני
צלב גיאורגי הקדוש
מונוקורד
המונוקורד הוא כלי נגינה קדום אשר שימושו העיקרי היה מדידת גובה צליל.
מקור השם ביוונית ומשמעותו היא מיתר אחד. יש המיחסים את בניית הכלי לפיתגורס וידוע כי הוא נעזר בו לביצוע ניסויים לפני כ-2,500 שנה.
מבנה הכלי.
את המונוקורד ניתן להגדיר כמיתר בודד אשר מתוח מעל לתיבת תהודה. המיתר נשען על גשר המסוגל להחליק לאורכו ובצורה זו לשנות את אורכו האפקטיבי של המיתר. על תיבת התהודה מופיעות שנתות אורך המסייעות בחישוב גובה הצליל.
השימוש בכלי.
המונוקורד שימש לקביעת היחס המתמטי בין אורך המיתר לתדירות אותה הוא מפיק (ובהתאם גובה הצליל).
לדוגמה, אם נחלק את אורכו של מיתר לשניים, בכל אחד משני צדי הגשר הצף נקבל צליל הגבוה באוקטבה מן הצליל המקורי. לפיכך, על מנת להפיק צליל במרווח של אוקטבה, יש לחלק את המיתר ביחס של 2:1.
בצורה זו שימש הכלי במשך אלפי שנים עד להופעת מכשירי מדידה מדויקים יותר.
סטימצקי
סטימצקי היא הרשת הגדולה בישראל של חנויות ספרים. צבי סטימצקי פתח את החנות הראשונה בשנת 1920 ברחוב הרצל 6 בתל אביב. החנות מכרה ספרים ומגזינים מחו"ל ובני המשפחה שרה סטימצקי והבת אולה (אלישבע) שירתו את לקוחות החנות שהיו עולים מאירופה ואנשי הצבא הבריטי. בשנת 1925 פתח אחיו למחצה של צבי יחזקאל סטימצקי את חנותו שגדלה לרשת והייתה בבעלות משפחתו עד שנת 2006. מאז 2014 נמצאת הרשת בבעלות קבוצת רוכשים בראשות ג. יפית.