נייטינגייל האמינה כי שיעורי התמותה הגבוהים נגרמו על ידי תנאי תברואה ירודים, ובפרט תזונה גרועה ועייפות של החיילים. רק לאחר שובה לאנגליה הצליחה, בעזרת הראיות שהביאה, לשכנע בכך את הגורמים האחראיים. בעקבות ניסיונה בצבא, גם בהמשך עבודתה המקצועית שמה נייטינגייל דגש על תנאי התברואה בהם נמצאו מטופליה. לאחר המלחמה הצליחה להוריד את אחוזי התמותה בבתי החולים הצבאיים (יחסית לתקופות אחרות בהן הצבא לא נלחם) והטיפה לתנאי תברואה הולמים יותר במבנה בתי החולים.
השיבה הביתה.
נייטינגייל הפכה לגיבורה לאומית וחזרה לאנגליה ב-7 באוגוסט 1857. היא עזבה את בית הוריה ועברה לגור במלון ברלינגטון בפיקדילי. נייטינגייל חלתה, הסתגרה בחדרה שבמלון ומיעטה לקבל אורחים.
בתקופה זו נענתה נייטינגייל לבקשתה של המלכה ויקטוריה ומלאה תפקיד מרכזי בייסודה של הוועדה המלכותית לבריאות הצבא שבראשה עמד סידני הרברט. אף על פי שלא הורשתה להשתתף בוועדה עצמה, בשל היותה אשה, היא זו שכתבה את הדוח שהוציאה הוועדה, שכלל נתונים סטטיסטיים מפורטים ואף הייתה שותפה ביישום מסקנותיו. הדוח הביא לארגון מחדש של כל המערך הרפואי הצבאי ולייסודו של בית ספר צבאי ללימודי רפואה.
ביסוס מקצוע הסיעוד ואחרית ימיה.
ההערכה הציבורית לעבודתה הובילה, עוד בזמן שהותה בטורקיה, ב-29 בנובמבר 1855, להקמת "קרן נייטינגייל להכשרת אחיות" אליה הגיעו תרומות רבות. סידני הרברט היה מזכיר הקרן לשם כבוד והדוכס מקיימברידג' היה היושב ראש שלה.
על פי מכתבים ששלחה בשנת 1856 ניתן לראות כי הפנתה מטופלים לטיפולים רפואיים זולים יותר שניתנו במדינות אחרות, נוהל חדשני, שלא היה קיים בזמנה.
ב-9 ביולי 1860 חנכה בית ספר להכשרת אחיות שנבנה מהכסף שהצטבר בקרן. בית הספר נקרא על שמה. המחזור הראשון של אחיות סיים את לימודיו בבית הספר ב-16 במאי והחל לעבוד במרפאה שבדיור הציבורי בליברפול.
נייטינגייל כתבה את הספר "רשימות על טיפול בחולים" שהתפרסם ב-1860. לספר זה ניתנה חשיבות גדולה ביותר בתוכנית הלימודים בבית הספר שהקימה ובבתי ספר אחרים שהוקמו בעקבותיו. הספר נמכר בכמויות גדולות גם לציבור הרחב וקנה לו שם כמבוא בסיסי לסיעוד. נייטינגייל הקדישה את שארית חייה לקידום מקצוע הסיעוד, לשיכלולו ולהפיכתו למקצוע המוכר היום.
בימי מחלתה עסקה נייטינגייל גם בכתיבה חלוצית בתחום תכנון בתי חולים. עבודתה ועמדותיה הופצו במהירות באנגליה וברחבי העולם.
עבודתה שימשה כהשראה לממשלת ארצות הברית במלחמת האזרחים האמריקנית ולאחיות שהתנדבו לטפל בפצועים. הממשלה התייעצה אתה באשר לארגון מערך הרפואה בשטח אך לבסוף גישתה נתקלה בהתנגדות מצד הגורמים האחראיים.
בשנת 1869 הקימה את הקולג' לרפואה לנשים בשיתוף עם אליזבת בלקוול. האחיות שהוכשרו בבתי הספר לאחיות על פי השיטה של נייטינגייל הפכו לחלק חשוב ומשמעותי בבתי חולים רבים.
ב-1883 קיבלה נייטינגייל את אות הצלב האדום המלכותי מידי המלכה ויקטוריה. ב-1907 הייתה לאשה הראשונה שקיבלה את אות מסדר ההצטיינות (Order of Merit). ב-1908 הכריזה עליה העיר לונדון כאזרחית של כבוד (Freedom of the City).
משנת 1896 הייתה נייטינגייל מרותקת למיטת חוליה. היא מתה ממחלתה (כנראה תסמונת העייפות הכרונית) ב-13 באוגוסט 1910. למרות האפשרות לקבור אותה קבורה מכובדת במנזר וסטמינסטר, קרוביה סירבו לקבור אותה שם והיא קבורה בכנסיית סנט מרגרט, באיסט וולוו, אנגליה.
תרומתה לסטטיסטיקה.
מגיל צעיר הצטיינה פלורנס נייטינגייל במקצוע המתמטיקה שלימד אותה אביה. היא גילתה עניין מיוחד בסטטיסטיקה, תחום התמחותו של אביה. בעזרת הסטטיסטיקה ערכה נייטינגייל מחקרים בתחום האפידמיולוגיה שהתפתח באותה תקופה. היא עשתה שימוש נרחב בסטטיסטיקה באיסוף, ניתוח והצגת הנתונים הן בתחום שירותי הרפואה הממשלתיים והן בתחום הטיפול הרפואי עצמו.
תרומתה העיקרית של נייטינגייל למקצוע הייתה פיתוחם של אמצעים גרפיים להצגת נתונים סטטיסטיים, שהיו מובנים הן למומחים בתחום והן לאנשים בלי ידע מוקדם בסטטיסטיקה, ביניהם גם רבים ממקבלי ההחלטות. בשנת 1858 התקבלה לחברה הסטטיסטית המלכותית והייתה האשה הראשונה החברה באגודה זו. בשנת 1874 הייתה לחברה של כבוד באיגוד האמריקאי לסטטיסטיקה.
מורשת והנצחה.
פלורנס נייטינגייל מוכרת כיום כחלוצת מקצוע הסיעוד המודרני. דמותה שימשה ומשמשת מודל לחיקוי לאחיות ברחבי העולם, מופת בחמלה שלה כלפי החולים, במחויבות לטיפול בהם ובחתירה לארגון יעיל יותר של בתי החולים. יום האחיות הבינלאומי מצוין מדי שנה בתאריך לידתה.
בית הספר לסיעוד שהקימה פועל גם היום. הוקם "מוזיאון פלורנס נייטינגייל" בלונדון וכן הוקם מוזיאון נוסף לכבודה בבית הוריה. כמה כנסיות מהכנסייה האנגליקנית מנציחות את זכרה בסעודה.
ארבעה בתי חולים באיסטנבול נקראים על שמה.
הפוליקליניקה האוניברסיטאית אגוסטינו ג'מלי ברומא, בית החולים האוניברסיטאי הראשון באיטליה, מנציח את זכרה של נייטינגייל בשמו של מחשב אלחוטי שפותח כדי לסייע לעבודת האחיות.
מכתבים רבים שכתבה נייטינגייל, פורסמו ברחבי העולם וציטוטים מדבריה מעוררים השראה גם כיום. כך למשל, במכתב לאחיות שבבית החולים סנט תומאס (6 במאי 1881, לונדון) כתבה:
המכתב נמצא במתחם קסרקטין סקוטארי באיסטנבול בו טיפלה בחולים.
סרט המספר את סיפור חייה צולם באנגליה בשנת 1985.
דמותה מופיעה בעונה השלישית של הסדרה "ויקטוריה".
האסטרואיד 3122 פלורנס קרוי על שמה.
היא הייתה ידידתה של הנסיכה לואיזה מפרוסיה.
קלאץ'
מארק בלוך
אסכולת ה&quot;אנאל&quot;
ברוס טים
ברוס טים (באנגלית: Bruce Timm; נולד ב-8 בפברואר 1961) הוא אנימטור, מפיק ואמן קומיקס אמריקאי. הוא ידוע בעיקר בזכות סדרות האנימציה של האחים וורנר על גיבורי העל של DC קומיקס, ביניהן באטמן - הסדרה המצוירת וליגת הצדק (סדרה מצוירת).
אנימציה.
התחלת הקריירה של טים הייתה מגוונת: הוא התחיל בחברת Filmation, כשעבד על הסדרות Blackstar, פלאש גורדון ו-The Lone Ranger. הוא עבד עבור חברות נוספות, בהן Don Bluth Productions, וניסה אף להתקבל לעבודה במארוול קומיקס וDC קומיקס, אך ללא הצלחה. ב-1989 הצטרף טים לחטיבת האנימציה של האחים וורנר.
אצל האחים וורנר, עבד טים בהתחלה על עלילות טייני טון. ברם, עבודתו הידועה ביותר, שבזכותה זכה לפרסום, הן סדרות האנימציה המבוססות על גיבורי העל של DC קומיקס. טים היה אחד מהיוצרים והמפיקים של באטמן - הסדרה המצוירת, שעלתה לשידור ב-1992 והפכה להצלחה אדירה הן בקרב המבקרים והן בקרב המעריצים. משם המשיך להפקת סופרמן - הסדרה המצוירת (עלתה לשידור ב-1996), סדרת ההמשך "ההרפתקאות החדשות של באטמן" (1997) ו (1999), הסרט באטמן הדור הבא שובו של הג'וקר וסדרת הטלוויזיה ליגת הצדק (2001) שהמשיכה לעונות 3 ו-4 תחת השם ליגת הצדק ללא גבולות. טים הוא גם המפיק של הסדרה המצוירת הטיטאנים.
למרות שבדרך כלל טים איננו עובד כשחקן, הוא דובב חלק מהדמויות בסדרות האנימציה שבהן היה מעורב. דיבובים אלה כוללים את בעל חנות הצעצועים בפרק "Beware the Gray Ghost" ב"באטמן - הסדרה המצוירת" ואת מנהיג כנופיית הג'וקרז בסדרה "באטמן: הדור הבא".
קומיקס.
למרות שטים ידוע בעיקר בזכות עבודתו באנימציה, טים עוסק גם בקומיקס, תחום שהוא אחד מאהבותיו הגדולות. הוא היה מעורב בקומיקס "Batman Adventures" שמתבסס על הסדרה המצוירת ועבד גם על האוונג'רס ו-"Vampirella". בנוסף, הוא גם צייר פופולרי של שערים ותמונות פוזה.
ב-1994, זכו ברוס טים ופול דיני בפרס אייזנר עבור הסיפור הטוב ביותר על היצירה "Batman Adventures: Mad Love". הוא זכה באותו פרס גם בשנה שאחריה עבור "Batman Adventures Holiday Special".
טים הוא גם אחד מהיוצרים של הדמות הארלי קווין, המבוססת על עיצובו של פול דיני.
מריבת רועי אברהם ורועי לוט
סיפור מריבת רועי אברהם ורועי לוט הוא סיפור בספר בראשית, בפרשת לך לך, שמתאר את היפרדות אברהם מלוט בעקבות מריבה בין רועיהם. הריב הסתיים בדרכי שלום, ואברהם וויתר ללוט על כברת ארץ השייכת לו. לאחר הפרידה, הבטיח ה' לאברהם על הארץ.
תיאור הסיפור במקרא.
על פי , לוט ואברהם נפרדו זה מזה בעקבות מריבה בין הרועים. בתחילת הסיפור מתואר לוט כאיש עשיר מאוד, כמו שאברהם היה אחרי עלייתו ממצרים. לא מפרש בכתוב על מה הייתה המריבה בין רועי לוט ורועי אברהם, אך מסופר שבעקבות אותה מריבה הציע אברהם ללוט להיפרד כדי למנוע את המריבה, ונתן ללוט לבחור ראשון את השטח שלו:
לוט קיבל עליו את הצעת הסכם השלום, לחלוקת השטח, ובחר בככר הירדן (אזור סדום). הסיפור מסתיים בישיבתם הנפרדת של אברם ולוט:
הבטחת הארץ לאברהם.
לאחר הפרידה בין אברהם ללוט, אמר ה' לאברהם לצפות לכל הכיונים על מנת לראות מה הוא וזרעו הולכים לקבל, וציווהו . במגילת בראשית מופיע תיאור מסלול הליכתו של אברהם סביב כל הארץ, ולאחריו, התיישב אברהם באלוני ממרא בחברון, והקים שם מזבח לה'.
פרשנות חז"ל לסיפור.
כבר בסיפור המקראי לוט אינו מוצג באור חיובי – אברהם הוא יוזם הפתרון, והמוותר על חבלי הארץ, ולוט בוחר לשבת דווקא בסדום, שעליה הכתוב מספר .
פירוש רש"י, מדרשי האגדה.
רש"י פירש את המריבה בין הרועים בעקבות מדרש בראשית רבה כמריבה על טוהר המידות:
מדרש זה בא להסביר את סוף : , וכן גם את המשך הפסוקים שבהם מובטחת ארץ כנען לאברם. מדרש נוסף שמביא רש"י בנושא מחדד את גישת חז"ל לגבי עקרונותיו המוסריים של אברם מול לוט: