קרוב לוודאי שבמקור שמו את חברות DOB בחזית המצעד מסיבות לוגיסטיות, אך הן נשארו שם כסמל של גאווה להט"בית, התנגדות, שחרור והעצמה. כל סניף בארגון שומר על צביונו העצמאי, על פי מסורת ה-DIY והמסורת הפמיניסטית, והארגון על חלקיו נחקר כתופעה חברתית שהיא "צורה מורכבת ורב-שכבתית של ... התנגדות תרבותית אשר מעלה את המודעות לאי-צדק חברתי ואשר משפיע על משמעויות חברתיות באופן דיסקורסיבי גם בחיי היומיום מחוץ לפסטיבלים."
כמו שקורה גם עם דראג קווינס, DOB סופגות לעיתים ביקורת על כך שהן אינן מציגות תדמית "מקובלת" יותר של תרבות להט"בית, אך תומכות המועדון רואות אותן כסמלים גלויים של גאווה להט"בית, אשר מסרבות להשתלב ולהתאים עצמן לתפקידי המגדר של המיינסטרים, ושיתרה מכן, הן מזכירות את הבוצ'ות ומלכות הדראג שהיו בין מובילות מהומות סטונוול, האירוע המרכזי אשר השיק את התנועה המודרנית לזכויות להט"ב.
עוד סוג של ביקורת שנשמעה היא לגבי השימוש במילה "דייק" בשמן. היסטורית, המילה שימשה כמילת גנאי ללסביות. אך DOB נלחמו לרשום את השם כסימן מסחרי בארצות הברית, לאחר מאבק משפטי שהוכיח שהמילה, על כל צורותיה, עברה ניכוס מחדש (בדומה למילה "קוויר"), ושהיא משמשת באופן שונה מהמילה "לסבית" ככינוי חיבה, כמילת העצמה, ואף כזהות. בדומה למועדוני אופנועים אמריקאים מסורתיים, שהם בסימן גברי, גם DOB קוראות תיגר על נורמות של מעמד הביניים, והן מראות, בדרך דוגמה, שנשים יכולות להיות גם "גבריות", ולפעול באופן שונה מהציפיות החברתיות לגבי מה אישה יכולה וצריכה לעשות וכיצד היא צריכה להיראות.
היסטוריה.
ההופעה הרשמית הראשונה של דייקס און בייקס הייתה ב-1976 במצעד הגאווה בסן פרנסיסקו. הרוכבות הוצבו בתחילת המצעד, כדי שלא יצטרכו להיאבק להתאים את קצב הנסיעה שלהן לקצב ההליכה של הצועדים. במהלך השנים, במסגרת מצעדי הגאווה, הקבוצה רוכבת בגוש עם עוד פעילות ופעילים ממגדרים וזהויות שונות, כולל הומואים, ביסקסואליות, טרנסג'נריות או אלה שמזדהים בזהויות ג'נדרבנדינג אחרים (כמו femme, androgyne, boi).
מייסדת המועדון, סוני וולף, הייתה אמורה להיות הגרנד מרשל בצעדה של סן פרנסיסקו ב-2018. אך באפריל 2018 יצאה ההודעה על מותה הפתאומי. חברותיה הקרובות יכבדו את מורשתה במצעד כשיישאו את גוף האופנוע המקורי עליו רכבה במהלך צעדת החניכה של DOB ב-1976.
בעולם.
DOB מובילות מצעדים כמו מצעדי הגאווה, אירועים בינלאומיים כמו המשחקים הגאים וכן פסטיבלים ומחאות. מצעד הדייקיות הפך לאירוע גאווה פופולרי בפריסה ארצית אותו מובילות דייקס און בייקס לעיתים קרובות. מצעדי הדייקיות שומרות על אופי לא מסחרי, בניגוד למצעדי הגאווה העירוניים הגדולים אשר קורים יותר ויותר תחת חסות עירונית ותאגידית, וכלולות באירוע לסביות, ביסקסואליות, ונשים טרנסג'נדריות. דייקס און בייקס הובילו צעדות ברחבי העולם החל מסן פרנסיסקו ועד מלבורן, פריז, לונדון, טוקיו, טורונטו, ונקובר, סידני, ציריך, תל אביב, ויוון.
הקרב המשפטי לרישום שם המועדון.
בדרך כלל משרד הפטנטים וסימני המסחר של ארצות הברית (PTO) לא רושם סימנים מסחריים הכוללים מונח שנחשב פוגעני כלפי קבוצה. ולכן, ב-20 בפברואר 2004, סירב PTO לרשום את שם המועדות "דייקס און בייקס", עם ההסבר כי האדם הסביר יזהה את המילה "דייק" כפוגענית כלפי קהילות להט"ב.
DOB ערערו על ההחלטה, בנימוק שהמילה אינה פוגענית כשהיא בשימוש עצמי, ושהיא אכן נוכסה מחדש על ידי לסביות בשילובים מרובים כתיאור, ואפילו כזהות. ב-13 בנובמבר 2006, הוכרע העניין לטובתן של DOB, וב-2005, PTO לבסוף רשמו את השם "Dykes on Bikes" כסימן מסחרי.
ב-2007, המועדון זכה בתביעה מצד עורך דין בשם מייקל מקדרמוט, שתבע לאחר אישור ה-PTO בטענה שהשם הוא פוגעני כלפי גברים, ושהוא "שערורייתי ובלתי מוסרי". בית המשפט קבע כי אין לגברים בסיס להיפגע על ידי המונח. מקדרמוט הצהיר על התנגדותו לכל קבוצה המקושרת למצעד הדייקיות, אותו הוא כינה "פרעות השנאה הבלתי חוקיות השנתיות" בטענה שהוא וכל הגברים סופגים פגיעות פליליות והפרות זכויות אזרחיות, שכן המילה "דייק" מזוהה עם "שנאה אובססיבית ועמוקה של גברים והמין הזכרי."
בתרבות הפופולרית.
ביוני 2014, סניף סן פרנסיסקו של DOB הופיע בסדרת הטלוויזיה Sense8 כשהן משתתפות במצעד הדייקיות.
קב הישר
יערון צהוב-צוואר
יערון צהוב-צוואר (שם מדעי: Apodemus flavicollis) הוא מין מכרסם ממשפחת העכבריים. הוא קרוב מאוד למין יערון קטן, ובעבר נחשב לתת-מין, אך הופרד ממנו בשנת 1984.
מכרסם זה חי בטבע בעיקר בדרום אירופה אך התפשט לאורך אירופה עד למזרח אירופה (עד הרי אורל), לסקנדינביה ולבריטניה. הוא נפוץ גם במספר אזורים במזרח התיכון לרבות בישראל.
אורכו של היערון 89–133 מ"מ ומשקלו 28–45 גרם. הוא דומה ליערון הקטן, אך בעל פרווה צהובה לאורך צווארו והוא בעל אוזניים גדולות יותר וזנב ארוך יותר. צבעו חום-אפור והבטן והרגליים לבנים. הזנב ורדרד וחסר פרווה.
התנהגות.
היערון חי לאורך יערות נשירים, בעיקר לאורך קצה היער, אך באזורים הרריים הוא מצוי גם בפנים היער. כמו כן הוא מצוי בבתות ושיחיות ובמטעים וגנים עירוניים. היערון מעדיף לחיות בין עצים גדולים כמו אלון ולוז וגם עצי אלנוס.
היערון פעיל במשך כל השנה כולל בחורפים ולעיתים קבוצות יערונים יצטופפו יחדיו כדי לשמור על החום. הוא מאחסן את מזונותיו בחורים ובמאורות בעצים ובקרקע. היערון הוא אוכל-כול הניזון בעיקר מאגוזים אותם הוא מפצח עם שיניו החזקות. בנוסף הוא ניזון מניצנים, פירות, זרעי צמחים וחסרי חוליות קטנים. היערון יוצא לאכול בלילה.
הוא עצמו יכול להיטרף בידי מגוון טורפים לרבות ינשופיים, שועלים וסמוריים. היערון מתגונן בעזרת שמיעתו הטובה שעוזרת לו לנתר ממקום הסכנה ברגע.
הלכות מלחמה
הלכות מלחמה הוא התחום ההלכתי שעוסק בהתנהגות הראויה בשעת מלחמה, בהלכות ייחודיות לצבא, החל במי מחויב לצאת למלחמה, איך להתנהג עם העיר הנכבשת, וכלה בדינים מיוחדים לחיילי הצבא והתנהגותם במלחמה.
בשל אובדן העצמאות היהודית לאחר חורבן בית שני, התמעט העיסוק בהלכות הצבא, ובשל כך היקף הדיונים ההלכתיים בשאלות הצבא הוא מצומצם ביותר, ואף אין מסכת על כך במשנה. גם בתלמוד הדיונים מצומצמים, ומפוזרים במקומות שונים. כך, למשל, לומדת הגמרא בחולין שהותר לבני ישראל בשעת כיבוש הארץ לאכול אפילו קדלי חזיר.
ההלכה הקדומה ביותר הידועה לנו בספרות בית שני היא האיסור או ההיתר למלחמה בשבת. בשל העניין שעורר הנושא, אנו מוצאים מקורות רבים שדנים בו – הן מקורות יהודיים והן מקורות חוץ-יהודיים.
הקדמה.
בתורה מנויות מספר מצוות ייחודיות לתחום הצבאי. רובן מרוכזות בפרשות שופטים וכי תצא, כחלק מנאום המצוות לקראת הכניסה לארץ:
מלחמות הנביאים.
בחלק ממלחמות נביאי ישראל מתוארת הקפדה על קיום מצוות התורה. על יהושע מסופר שהקפיד על איסור הלנת תלוי: .
חלק מדיני המלחמה נלמדים ממלחמות המקרא. על דוד מסופר שנזף באנשים שהציעו לחלק את השלל באופן בלתי שוויוני בין החיילים בחזית לבין הנשארים מאחור: .
סוגי מלחמה.
מלחמת מצווה.
מלחמת מצווה היא מלחמה שהסיבה שקדמה ליציאתה אינה מחמת ממון וכדומה.
הרמב"ם פוסק שמלך יכול להחליט לצאת למלחמת מצווה ואינו צריך לבקש אישור מבית הדין הגדול בניגוד למלחמת רשות. במלחמת מצווה אין פטור לאף אחד אלא כולם מחויבים.
בניגוד למלחמת הרשות שפטרו 'מי שבנה בית ולא חנכו', 'נטע כרם ולא חיללו', או 'אירש אישה ולא נשאה' וכן מי שהוא 'ירא ורך הלבב'. הדבר נלמד מהמשנה והתוספתא: "הכל יוצאין אפילו חתן מחדרו וכלה מחופתה". ואף נשים מחויבות במלחמת מצווה, ואפילו כלה מחופתה. לעניין חיוב תלמידי חכמים במלחמת מצווה נחלקו בפוסקים.
מלחמת רשות.
מלחמת רשות, היא מלחמה שמטרתה הרחבת תחומה של המדינה מעבר לגבולות ארץ ישראל, מטעמים פוליטיים-תדמיתיים או כלכליים. התורה מצווה לחוס על חייו של כל אדם במלחמת רשות המוכן להיכנע ולחיות תחת כיבוש ישראל. בניגוד למלחמת מצווה, במלחמת רשות חייבים ראשי העם לקבל מהסנהדרין את הרשות לצאת למלחמה. מלחמות דוד המלך מובאות בתלמוד כאבטיפוס למלחמות רשות.
פרטי הדינים.
קריאה לשלום.
לפני כל מצור ותחילת מלחמה בין במלחמת רשות ובין במלחמת מצווה, יש חובה לקרוא לשלום לאויב, ורק במקרה שהוא מסרב להשלים יוצאים למלחמה. במלחמת רשות צריך להתחיל את המצור לפחות שלשה ימים לפני שבת בעוד שבמלחמת מצווה מותר להתחיל מצור אפילו בשבת.
מצור על העיר.
בספרי מובאת מחלוקת לגבי ההיתר להקיף עיר מכל צדדיה ללא אפשרות מילוט, דיון שנדרש על מלחמת מדין. תנא קמא מתיר לעשות זאת, ואילו רבי נתן אוסר. בין הרמב"ן לרמב"ם קיימת מחלוקת לטעם האיסור: האם מדובר במצווה מטעמים מוסריים, או שמדובר בטקטיקה צבאית שנועדה להביא לניצחון.
בל תשחית.
התורה אסרה לקצוץ את האילונות שסביב לעיר המוצרת, אף שעל ידי זה יקל עליהם לכובשה, איסור זה יידוע בשם איסור בל תשחית, כלשון הפסוק לא תשחית את עצה. העובר וקוצץ עץ פרי עובר על איסור לא תעשה ולוקה עליו. איסור זה אינו רק במצור, אלא כל המשחית אילן עובר באיסור זה.
אמנם אילנות סרק מותר להשחיתם אפילו אם אינו צריך לו, וכן אילנות מאכל שהזקינו ומגדלים פירות מועטים, מותר לקוצצם.
דרך המצור.
חז"ל בתלמוד קיבלו שכאשר צרים על עיר, אין להקיפה מארבע רוחותיה, רק יש להשאיר צד אחד פתוח, שכל מי שרוצה לברוח יוכל לברוח. הלכה זו נסמכת על מה שנאמר "ויצבאו על מדין כאשר צוה ה' את משה" מפי השמועה למדו שאת הדבר הזה ה' צווה את משה.
הלכות שהקלו בשעת מלחמה.