שאיבת מי השפיר נעשית בעזרת מחט ארוכה. הרופא בוחן את הבטן עם מכשיר האולטרה סאונד וקובע היכן יהיה כדאי להחדיר את המחט. המיקום הנבחר יהיה רחוק מהשליה, ומספיק רחוק מהעובר כך שגם במקרה של תזוזה עוברית, העובר לא יתקרב למחט. המחט השואבת מוחדרת בדרך כלל בקיר בטן האם ולעיתים דרך קצה הנרתיק, תוך כדי מעקב בבדיקת אולטרה סאונד. את אזור הדקירה מחטאים בהקפדה יתרה, על מנת להקטין את הסיכונים לזיהום. כ-20 עד 30 סמ"ק מנוזל מי השפיר נשאבים, כמות המתחדשת אחרי כ-3 שעות ואינה גורמת לפגיעה בעובר. על הנוזל שנשאב מתבצעת בדיקה גנטית וכן בדיקות לחומרים אחרים במי השפיר, זאת כדי לגלות בעיות בריאותיות בעובר. בדיקת מי שפיר אינה יכולה לגלות את כל המומים המולדים. הדקירה עצמה כואבת מעט, כמו בדיקת דם רגילה.
לאחר ההליך על האישה לנוח בין 24–48 שעות. יש רופאים הממליצים על מנוחה מוחלטת (לא לקום מהמיטה) ויש כאלה שפשוט ממליצים להישאר בבית, ולא להתאמץ. פעילות גופנית מאומצת אסורה לכמה ימים, כמו גם קיום יחסי מין.
בדיקת מי השפיר.
את תאי העובר שנמצאים במי השפיר מגדלים במעבדה ובודקים במספר שיטות:
בדיקות חלופיות.
בשנים האחרונות פותחה בדיקה חדשה שיכולה לאתר על ידי בדיקת דם תסמונת דאון ותסמונות עובריות נוספות. NIPT - בדיקת DNA עוברי היא בדיקת DNA עוברי לא פולשנית (10 מ"ל מדם האם נחוצים לבדיקה). גם בדיקת דם זו היא בדיקת סקר, הנותנת תוצאות סטטיסטיות. הבדיקה מבוצעת החל מהשבוע ה-9 להריון, והתוצאות מתקבלות בתוך שבועיים מיום הבדיקה. בעזרת הבדיקה ניתן לשלול טריזומיה ולשלול את קיומה של תסמונת דאון ללא הצורך בדיקור מי שפיר, וללא הסכנות הקשורות בבדיקת מי שפיר. הבדיקה אינה מסכנת את האם והעובר ויכולה לגלות כ-13 תסמונות. אחוז הדיוק של הבדיקה משתנה בהתאם לתסמונת שבודקים. תסמונת דאון, מתגלה בדיוק של 99%, לעומת טרימזומיה בגנים 13 או 18 בעלי דיוק של 80% בלבד. במקרים מסוימים יש גם תוצאות המצביעות על כך שיש בעיה גנטית, אבל העובר בריא.
ההחלטה והסיכונים.
בישראל נהוג לבצע את בדיקת מי השפיר מעל לגיל 35, או כאשר יש בעיות בבדיקות המקדימות. מעל גיל 35 הסיכויים לבעיות גנטיות בעובר עולות, ולכן קיימת המלצה גורפת לעשות את הבדיקה. במקרים כאלה הבדיקה היא במימון משרד הבריאות. במקרה של נשים הצעירות מ-35, ימליצו הרופאים על בדיקה כאשר בבדיקות הסקר השונות תתקבל תוצאה של סיכון גבוה יותר מ-1:380.
כל אישה רשאית לבקש לבצע בדיקה זו. בגלל היותה בדיקה פולשנית ולא נטולת סיכונים, ההחלטה בנוגע לביצוע הבדיקה היא מההחלטות היותר מורכבות בזמן הריון. מצד אחד, הסיכויים לעובר עם בעיה גנטית (אפילו בקרב אלו שנמצאו עם בעיות בבדיקות המקדימות) הם לא סיכויים גבוהים, אך האפשרות ללדת ילד חולה היא אפשרות שמרתיעה נשים רבות.
הסיכונים בבדיקת מי שפיר לתסחיף מי שפיר וסיבוכים אחרים בהיריון הם נמוכים יחסית. מחקרים עדכניים מראים כי כ-0.06% ממקרי ההיריון (1 מכל 1,600) מסתיימים בהפלה עקב בדיקת מי שפיר. (בשנות ה-70 של המאה ה-20 הוערך סיכון זה ב-0.5%, כלומר 1 מ-200.)
תוצאות.
יתרונה הגדול של הבדיקה היא בתוצאות החד משמעיות שלה. בניגוד לכל הבדיקות הקודמות, לא מדובר בהערכה של סיכויים, ובסטטיסטיקה, אלא בתוצאה מוחשית.
בבדיקת הצ'יפ הגנטי נבדקים הכרומוזומים ברמת דיוק גבוהה בהרבה מהקריוטיפ הרגיל. הדבר מהווה יתרון גדול, ושולל את מרב התסמונות הגנטיות הניתנות לאבחון, אבל אותה רמת דיוק גם יכולה להביא לתוצאות לא ברורות. תוצאות אפשריות לבדיקה יכולות להיות: בדיקה תקינה, בעיה גנטית מוכרת, מקטעים שמעלים את הסיכוי לבעיות התפתחות, אך לא קובעים אותם חד משמעית, ומקטעי גנים, שלא יודעים עדיין מה הם עושים. בישראל נשים שבוחרות לעבור צ'יפ גנטי נדרשות לעדכן את הרופאים איזה סוג תוצאות הן רוצות לקבל.
מאטי ואנהאנן
מאטי ואנהאנן (בפינית: Matti Vanhanen, ; נולד ב–4 בנובמבר 1955) הוא פוליטיקאי פיני, ראש ממשלת פינלנד בשנים 2003–2010, לשעבר יו"ר מפלגת המרכז בפינלנד, ונשיא המועצה האירופית במחצית השנייה של שנת 2006.
חייו.
ואנהאנן נולד ביובסקולה שבפינלנד, בנם של האקדמאי טאטו ואנהאנן ואנני טיהונאן. הוא רכש ידע אקדמי בתחום מדע המדינה במסגרת תואר במדעי החברה אותו קיבל ב-1989. בשנים 1980–1983 היה ראש ליגת הצעירים במפלגת המרכז. לאחר מכן שימש חבר מועצת העיר אספו, בין השנים 1981–1984. החל מ–1985 ועד 1988 עבד כעיתונאי במקומון "קהסאנומאט", ולאחר מכן כעורך בפועל עד שנת 1991.
בשנה זו נבחר ואנהאנן לכהן כחבר בפרלמנט הפיני. כחבר הפרלמנט עסק בנושאי איכות הסביבה: הוא התנגד להקמת תחנת כוח גרעינית ב–1992, ובאותה העת שימש כחבר בהנהלת חברת החשמל "פורטום". הוא כיהן כחבר הוועדה לאיכות הסביבה בין 1991 ל–1995 והיה סגן יושב ראש סיעת מפלגת המרכז בפרלמנט בין 1994 ל–2000, ולאחר מכן ממלא מקום יושב ראש המפלגה עד 2003.
כמשקיף באיחוד האירופי היה ואנהאנן חבר בוועדת החוקה, שם ביקר את יושב ראש הוועדה, גיסארד דה אסטינג, כשתלטן. ואנהאנן התפטר מהוועדה ב–2003, אז מונה לשר ההגנה בממשלתה של אנלי יטנמקי. אחרי התפטרותה הוא מונה לראש הממשלה.
החל מ–2020 ואנהאנן מכהן כשר האוצר של פינלנד
כפוליטיקאי משתייך ואנהאנן לזרם הליברלי של מפלגת המרכז המקורית, יחד עם שני שרים נוספים ממחוז אוסימה. ממשלתו קיצצה בהכנסות המסים מ–35.5 אחוזים ל–33.5 אחוזים, וואנהאנן שב וטען כי הוא מעוניין להמשיך בקיצוץ המיסים.
כמועמד מפלגת המרכז רץ ואנהאנן נגד הנשיאה המכהנת, טריה הלונן, אך הפסיד לאחר שהגיע למקום השלישי עם 18.6% תמיכה בלבד. בסיבוב השני תמך במועמד סאולי ניסטו כנגד שותפתו לקואליציה, הלונן.
ואנהאנן הכריז כי הוא מתנזר ממשקאות חריפים, באומרו שהוא לא אוהב את טעם האלכוהול. הוא נישא למריה ב-1985 ולזוג שני ילדים. עם זאת, הם התגרשו ב–2005
ים אזוב
ים אָזוֹב (רוסית: Азо́вское мо́ре) הוא ים רדוד המהווה שלוחה צפונית של הים השחור ומחובר אליו במצר קרץ' (Керч). הוא תחום ממזרח על ידי חצי האי טאמאן (רוסיה), ממערב על ידי חצי האי קרים, ומצפון על ידי אוקראינה.
ים אזוב נוצר עם עליית המפלס של הים השחור בכמאה מטרים. על קרקעית הים התגלו שרידים של התיישבות נאוליתית באזורים המוצפים בימינו במים. על פי תאוריית המבול של הים השחור, עליית פני הים השחור התרחשה בפתאומיות בסביבות שנת 5600 לפני הספירה, ומאורע זה קשור לאגדות עם המספרות על אירוע מסוג המבול. בימי קדם היה ים אזוב ידוע בשם אגם מאוטן או ים מאוטן.
הסברה העממית המקובלת היא שמקורו של השם הנוכחי של הים לקוח משמו של נסיך בשם אזום או אסוף, שנהרג בזמן שהגן על עיר באזור זה בשנת 1067 לספירה. רוב המלומדים סוברים כי שם הים לקוח משמה של העיר אזוב או מהמילה אזק, שפירושה "נמוך" בטורקית, לאור מיקומה.
אורכו המרבי של ים אזוב הוא 340 קילומטר, רוחבו המרבי 135 קילומטר ושטחו 37,555 קילומטר רבוע. הנהרות העיקריים הנשפכים לים אזוב הם הנהר דון והנהר קובן. בשל נפח הזרימה של נהרות אלה, רמת המליחות בים נמוכה יחסית ובמקומות מסוימים המים כמעט מתוקים. הנהרות אף מביאים אל הים כמות סחף גדולה.
ים אזוב הוא הים הרדוד בעולם, עם עומק מים ממוצע של 13 מטר בלבד. עומקו המרבי של הים הוא 15.3 מטר. במקומות שבהם סחף הנהרות רב, כגון במפרץ טגנרוג, עומקו הממוצע של הים מגיע לפחות ממטר. הזרם הבולט בים הוא סיבובי, בניגוד לכיוון השעון. רמת הגאות בים משתנה, אולם יכולה להגיע לחמישה מטרים. בחורף קופאים חלקים נכבדים מפני הים.
הנמלים העיקרים בים אזוב הם טגנרוג, מריאופול, רוסטוב על הדון וייסק.
כלי שיט העוברים בתעלת הוולגה-דון המחברת בין נהר הדון לוולגה, יכולים להגיע עד לים אזוב דרך שפך נהר הדון. בים אזוב קיימים אתרי קידוח לגז טבעי ולנפט.
תוכניות סובייטיות שאפתניות לחיבור הים הכספי לים אזוב באמצעות פרויקט תעלת אירואסיה המכונה לעיתים "תעלת מניץ'", נדונו במרץ רב משנת 1932, אך העבודה מעולם לא הושלמה. בתחילת המאה ה-21 נחשבת התוכנית לבלתי כדאית מבחינה כלכלית, אם כי הנושא חוזר ועולה מדי פעם.
בעבר הייתה בים אזוב דגה עשירה: למעלה מ-80 מיני דגים זוהו בו וכן כ-300 מיני חסרי חוליות. במאה ה-20 פחת עושר הדגה עקב הדיג ורמות הזיהום הגוברות.
ניאו גותי
מוסטנג (סוס)
מוסטנג (באנגלית mustang) הם סוסי פרא החיים במערב ארצות הברית.
היסטוריה.
סוסי המוסטנג הובאו לאמריקה במאה ה-16 על ידי הכובשים הספרדים. מוצאם מחצי האי האיברי והם תערובת של סוסים ברברים (מאזורי הברברים בצפון אפריקה), ערביים ואנדלוסיים. סוסי הפרא של היום, מוצאם בסוסים מבויתים אלה, שהביאו עימם הכובשים.
הילידים יושבי הארץ לא ראו סוס מימיהם, עד בוא הספרדים. הם דימו את הרוכבים ליצורים אלוהיים. הספרדים אסרו על הילידים לרכוב על סוסים או לרכוש אותם כדי למנוע מהם להשתמש בהם נגדם, אולם הילידים אימצו במהרה את הסוסים כאמצעי התעבורה העיקרי שלהם, שילבו את הסוסים במיתולוגיה שלהם ופיתחו תרבות של לוחמים רכובים.
עם השנים התערבבו הסוסים הספרדים עם סוסים שברחו, או שוחררו על ידי מתיישבי ארצות הברית, בעיקר בתקופת ההתפשטות הגדולה מערבה של המאה ה-19. מספרם של סוסי הפרא בצפון אמריקה הגיע למיליונים רבים והם ניצודו ונלכדו למטרות מגוונות, עד שב-1959 אסרה על כך חקיקה למען שימור הטבע.
מקור המילה "מוסטנג" במילה הספרדית-מקסיקנית "mestengo", או במקור הספרדי "mesteño", שפירושה בקר מבוית שברח מבעליו והיה לפרא.
הארגון הצבאי הלאומי
ספירת זרע