בתיאטרון השתתף ניקולס במחזות אחדים בתפקיד נער בגיל העשרה, בהם בדמות אלאדין במחזה "Aladdin - Genie of the Ring" בתיאטרון סנטרל בצ'אטהם (ב-1996 ו-1997), ובדמות בילי פישר בהפקה של המחזה "Billy Liar" בתיאטרון בוש בשפרד'ס בוש (ב-1998).
בשנים 1998 ו-1999 שיחק ניקולס בתפקיד סמל בילוש טרי סידנהאם בסדרת המשטרה "City Central". עוד השתתף בהפקה לחג הפסחא של ה-BBC בשם "The Passion". הופעת הבכורה שלו בווסט אנד היה בשנת 2000 בתפקיד אדמונד טיירון במחזה "מסע ארוך אל תוך הלילה" מאת יוג'ין או'ניל בתיאטרון ליריק. עוד באותה שנה הופיע במחזה "Mrs Steinberg and the Byker Boy" בתיאטרון בוש.
תפקידים נוספים של ניקולס הם בסרט "לו רק" ובתפקיד קמע בסרט "". ב-1999 הופיע בתפקיד קטן בסרט הקצר "Love Story" של ניק לאב.
ב-2007 שיחק בתפקיד טרי בדרמה "Clapham Junction" של ערוץ 4. עוד ב-2007 הופיע בתפקיד קונור גרוף בפרק "Billy Goat" בסדרה "אגדות" של ה-BBC.
ב-2008 גילם ניקולס את רוברט פילדינג בסדרה "Harley Street" לצדה של סוראן ג'ונס. הוא השתתף בסדרה "וידוייה הסודיים של זונת צמרת" בתפקיד הארי קיגן לצדה של בילי פייפר. ניקולס גילם את יהודה איש קריות בסדרה "The Passion" של ה-BBC והופיע במיני-סדרה "A Thing Called Love".
ב-2012 הופיע ניקולס בסרט "Life Just Is" לצדה של ג'יין וייזנר.
הוא הופיע בתפקיד סיימון מרשל בסדרת הדרמה "הולבי סיטי" ממאי עד יולי 2012, ושיחק בתפקיד קאל בקט במותחן "הפחד" של ערוץ 4. ניקולס גילם את סמל בילוש סם קיישי בסדרה "" עד סוף העונה השביעית ב-2013.
חיים אישיים.
ב-2008 התחתן ניקולס עם חברתו שנטל בראון בהמפסטד שבצפון לונדון.
ניקולס הוא אוהד של מועדון הכדורגל בולטון וונדררס. התחביבים שלו כוללים סקייטבורדינג, קיקבוקס, כדורסל וגלישת גלים בניוקוויי שבמחוז קורנוול.
פול ניקולס
סמ&quot;ט א'
סמ&quot;ט ב'
שלומי בינדר
שלומי בינדר (נולד בפברואר 1975) הוא קצין בצה"ל בדרגת תת-אלוף. שימש מפקד עוצבת הגליל, מפקד חטיבת גולני, מפקד סיירת מטכ"ל ומפקד יחידת אגוז.
ביוגרפיה.
בינדר נולד וגדל בחיפה. למד בתיכון ליאו בק בעיר מגוריו. היה חניך בתנועת הצופים. לאחר שנת שירות ברמת הגולן, התגייס לצה"ל בנובמבר 1993, והתנדב לסיירת מטכ"ל. לאחר טירונות צנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם ביחידה, ויצא לקורס קציני חי"ר. בסיום הקורס שב ליחידה ומונה למפקד צוות, והשתתף בלחימה בדרום לבנון. בשנת 1999 נפצע באורח קשה מפיצוץ מטען במהלך תרגיל. לאחר מספר חודשי החלמה חזר לשירות ביחידה. בהמשך שירת כמפקד פלגה, והוביל מספר מבצעים במהלך מלחמת לבנון השנייה. לאחר מכן מונה לסגן מפקד היחידה. בשנת 2010 הועלה לדרגת סא"ל ומונה למפקד יחידת אגוז, ושימש בתפקיד עד 15 ביולי 2012. לאחר מכן שירת בתפקיד מטה במטכ"ל בין השנים 2012–2013.
ב-21 במאי 2013 מונה למפקד סיירת מטכ"ל וב-23 במאי הועלה לדרגת אל"ם. הוא הוביל את היחידה בין היתר במבצע צוק איתן. על האופן בו פעלה הסיירת בפיקודו במבצע הוענק לה צל"ש הרמטכ"ל. בתפקיד זה שירת עד 16 במרץ 2016. בסיום תפקידו הוענק לסיירת צל"ש רמטכ"ל נוסף על המבצעים שנעשו בתקופת פיקודו. ב-4 בספטמבר 2016 מונה למפקד חטיבת גולני, ושימש בתפקיד עד 24 במאי 2018. בסיום תפקידו יצא לשנת לימודים בוושינגטון. ב-5 באוגוסט 2019 הועלה לדרגת תא"ל וב-12 באוגוסט נכנס לתפקידו כמפקד עוצבת הגליל, בתפקיד זה שירת עד 26 באפריל 2022.
ב-12 ביולי 2021 הוחלט על מינויו לראש חטיבת המבצעים באמ"ץ הבא.
חיים אישיים.
בינדר מתגורר במושב מעלה גמלא שברמת הגולן, נשוי ליעל ואב לשלושה.
ספייס איקס
קייפ קנאוורל
קייפ קנוורל
פליקס קרליבך
הרב יהושע פליקס פלק קרליבך (בגרמנית: Felix Falk Carlebach; 15 באפריל 1911 – 23 בינואר 2008) היה רב גרמני־בריטי, בן ל.
ביוגרפיה.
קרליבך נולד לבנקאי שמשון קרליבך (1875–1942) ולאשתו רזי (Resi) לבית גראופה (Graupe). אביו שמשון היה בנם של הרב שלמה קרליבך, רבה של ליבק, ושל אסתר , משוררת ובתו של הרב אלכסנדר זוסמן אדלר, רבה של ליבק לפני הרב קרליבך. בין אחיו של אביו הרבנים עמנואל, אפרים, יוסף צבי והרטוויג נפתלי. אחיו הצעיר של פליקס קרליבך, אפרים, היה לאחר מכן רב במונטריאול שבקנדה. מלבדו היו לקרליבך שני אחים, שלמה ואסתר, על שם סבו וסבתו של קרליבך.
למד בגימנסיה כללית בליבק. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1929 למד בקלן תאולוגיה בסמינר היהודי למורים, ומוזיקה בבית הספר הגבוה למוזיקה . מ־1934 ועד הגירתו ב־1939 לימד מוזיקה ב"תיכון היהודי" (Höhere Israelitische Schule) שהקים דודו, הרב אפרים קרליבך, בלייפציג. הוא היה סגן מנהל בית הספר, ולאחר עלייתו של דודו לארץ ישראל בתחילת שנת 1936 היה למנהלו.
ב־6 בדצמבר 1941, במהלך מלחמת העולם השנייה, נשלחו הוריו שמשון ורזי, יחד עם דודו הרב יוסף צבי קרליבך, רבה של המבורג ואשתו שרלוטה לבית פרויס, וילדיהם הצעירים שלמה (פטר), רות, נעמי ושרה, למחנה הריכוז יונגפרנהוף שליד ריגה שבלטביה. ב־26 במרץ 1942 נרצחו ביער ביקרניקי הסמוך, לאחר שבאותו חודש חוסל המחנה. רק בן דודו הצעיר של פליקס, שלמה , שרד, והיה לימים משגיח רוחני בישיבת רבנו חיים ברלין בניו יורק.
ב־1936 נשא לאישה את באבט לבית כהן, שלימדה באותה תקופה גם היא ב"תיכון היהודי" בלייפציג, ונולדו להם שלוש בנות, יהודית, שולמית ונעמי.
הרב פליקס קרליבך ואשתו באבט היגרו בשנת 1939, טרם הגירוש למחנות בשואה, בעזרתו של הרב יוסף צבי הרץ, הרב הראשי לאנגליה, לבריטניה. למרות היותו נצר למשפחת רבנים מפורסמת, בגרמניה לא שימש מעולם כרב. רק באנגליה החל לשמש כרב, וגם זאת מכורח השעה. רבים מרבני בריטניה שימשו רבנים צבאיים, והיה צורך בבעלי משרות רבניות בקהילות השונות ברחבי בריטניה. לפיכך החל בשנת הגירתו לשמש כרב בבית הכנסת המאוחד פאלמרס גרין וסאות'גייט (Palmers Green and Southgate United Synagoge) בלונדון, תפקיד בו שימש עד 1947 כמחליפו של רב צבאי. בשנת 1954 קיבל תואר שני מאוניברסיטת מנצ'סטר, ומ־1947 ועד פרישתו בשנת 1984 שימש רב בית הכנסת סאות' מנצ'סטר (South Manchester Synagogue) במנצ'סטר.
ב־1985 ביקר בעיר מולדתו ליבק בפעם הראשונה מאז עזב אותה, טרם מלחמת העולם השנייה, בשנת 1939. עיתונאי הליבקר נאכריכטן אלברט שרייבר , שכתב על יהודי ליבק, ביקר בעקבות זאת את קרליבך במנצ'סטר. לאחר ששרייבר חזר לגרמניה ודיווח על ביקורו במנצ'סטר נקשרו יחסי ידידות בינו לבין הרב. במהלך ביקורו בליבק ביקר בגימנסיה שבה למד בעיר, קאטארינאום (Katharineum), ופגש את חבריו ללימודים, אותם לא פגש מאז 1939.
בשנת 1987 העניקה לו עיריית ליבק אזרחות כבוד של העיר, שאותה קיבל בטקס שהתרחש ב־17 בספטמבר 1987 בבניין העירייה של ליבק. בכך היה לאזרח הכבוד ה־19 של העיר.
ב־2001, ליום הולדתו התשעים, שלחה עיריית ליבק משלחת לפוגשו במנצ'סטר. בראש המשלחת עמד ראש העיר לשעבר של ליבק, רוברט קיפל , והיא מסרה לקרליבך ברכות מהעיר ומהכנסייה הלותרנית של העיר. קרליבך לא ביקר בעצמו בעיר מולדתו בשל גילו המתקדם.
ב־2002 הסתיים שיפוץ בבית הכנסת שקרליבך עמד בראשו, סאות' מנצ'סטר, וקהילת בית הכנסת כיבדה את הרב קרליבך בשלט בכניסה לבניין, שנחשף באפריל 2003 על ידי יורש העצר הבריטי, הנסיך צ'ארלס. כמו כן נטע עץ לכבודו של הרב. תזמורת האלה כיבדה מדי שנה את קרליבך בקונצרט חגיגי לכבודו, שאת התוכנית שלה בחר הוא.
היה חבר בחבר הנאמנים של מכון אפרים קרליבך, שנוסד בשנת 1992 בלייפציג.
ניקולה זרינסקי
אל-כפרה
אלכפרה
ברנגלה, מלכת קסטיליה
ברנגלה (בקסטיליאנית: Berenguela; 1 בינואר 1180 - 8 בנובמבר 1246), הייתה מלכת קסטיליה בשנת 1217.
ביוגרפיה.
ברנגלה נולדה ב-1 בינואר 1180 לאלפונסו השמיני, מלך קסטיליה ואלינור מאנגליה, מלכת קסטיליה, בתם של הנרי השני, מלך אנגליה ואלינור, דוכסית אקוויטניה.
בשנת 1187 סיכם אביה אלפונסו השמיני עם פרידריך הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה על נישואי ילדיהם קונרד השני, דוכס שוואביה עם ברנגלה, אולם לבסוף הנישואים לא נערכו. אלפונסו נלחם במשך תקופה ארוכה בבן דודו אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ובשנת 1197 השיא את ברנגלה לאלפונסו התשיעי, על מנת לסיים את הסכסוך, אולם בשנת 1204 ביטל האפיפיור אינוקנטיוס השלישי את הנישואים הללו.
ב-5 באוקטובר 1214 מת אלפונסו השמיני, מלך קסטיליה, ובנו אנריקה הראשון, מלך קסטיליה עלה לשלטון במקומו. מכיוון שאנריקה היה צעיר שלטה ברנגלה כעוצרת בשמו. ב-6 ביוני 1217 נהרג אנריקה הראשון, מלך קסטיליה, וברנגלה עלתה לשלטון במקומו, אך ב-31 באוגוסט באותה שנה מסרה את השלטון לבנה פרננדו השלישי, מלך קסטיליה. על אף הסתלקותה מכיסא המלוכה, המשיכה ברנגלה לסייע לבנה, ואף חיתנה אותו עם אליזבת הוהנשטאופן, בתו של פיליפ משוואביה, מלך גרמניה. לאחר מות אלפונסו התשיעי, מלך לאון, דאגה ברנגלה להבטיח את הירושה לבנה, ולא לבנותיו של אלפונסו מאשתו הראשונה. בזמן שפרננדו השלישי יצא למערכות כנגד המוסלמים, שימשה ברנגלה כעוצרת הממלכה בשמו.
ב-8 בנובמבר 1246 מתה ברנגלה בבורגוס, בעת שחזרה לביתה לאחר פגישתה האחרונה עם בנה.
משפחתה.
בשנת 1197 התחתנה ברנגלה עם אלפונסו התשיעי, מלך לאון, ממנו נולדו לה 5 ילדים:
אפונסו
קונסטנס מסיציליה
אפונסו הרביעי, מלך פורטוגל
אפונסו הרביעי, כונה גם האמיץ (בפורטוגזית: Afonso IV; 8 בפברואר 1291 - 28 במאי 1357) היה מלך פורטוגל בין השנים 1325–1357.
ביוגרפיה.