לונב טען כי חלק מהמטמונים הנסתרים עלולים להכיל נשק גרעיני טקטי המכונה RA-115 "פצצות מזוודות". פצצות כאלה היו מוכנות לארגון התנקשות בחיי מנהיגי ארצות הברית במקרה של מלחמה, לדבריו. לונב מצהיר כי הוא חיפש באופן אישי מקומות מסתור למטוסי נשק באזור עמק שננדואה וכי "קל באופן מפתיע להבריח נשק גרעיני לארצות הברית, אם מעבר לגבול מקסיקו או באמצעות טיל תובלה קטן שיכול להסתנן מבלי להתגלות אם משוגר ממטוס רוסי.
חבר הקונגרס האמריקני קורט וולדון תמך בטענותיו של לונב אך ציין כי לונב "הגזים בדברים" על פי ה-FBI. נערכו חיפושים בשטחים שזיהה לונב, שהודה כי מעולם לא הטמין כלי נשק בארצות הברית. "אך גורמי אכיפת החוק מעולם לא מצאו מטמון נשק כזה, עם או בלי נשק גרעיני נייד."
הרעלת נהר פוטומאק.
לדברי לונב, תרחיש אפשרי במקרה של מלחמה היה הרעלת נהר פוטומאק בנשק כימי או ביולוגי, "מכוון לתושבי וושינגטון הבירה" הוא גם טען כי "סביר להניח" כי סוכני גה-אר-או הציבו "רעל" אספקה ליד היובלים למאגרים גדולים."
טענות אלה אושרו על ידי קצין שירות הביון הרוסי לשעבר, קוזמינוב, שהיה אחראי על הובלת פתוגנים מרחבי העולם לתוכנית סובייטית של נשק ביולוגי בשנות השמונים ובראשית שנות התשעים. הוא תיאר מגוון פעולות לוחמה ביולוגיות שיבוצעו בהוראת נשיא רוסיה במקרה של פעולות איבה, כולל הרעלת אספקת מי שתייה ציבורית ומפעלי עיבוד מזון.
ראו גם.
גנריך ליושקוב, העריק הבכיר ביותר מהנ.ק.ו.ד.
השמדת צוענים במלחמת העולם השנייה
סטרומאטה
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90
קרל-הנס לונגרסהאוזן
קרל-הנס לונגרסהאוזן (בגרמנית: Carl Hans Lungershausen; 20 ביולי 1896 – 27 בדצמבר 1975) היה גנרל בצבא הגרמני שפיקד על כוחות שריון במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
לונגרסהאוזן נולד ב-20 ביולי 1896 בדרמשטאדט, ועם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 התגייס לצבא הקיסרות הגרמנית והצטרף לרגימנט הדרגונים ה-14, עמו לחם במלחמת העולם הראשונה. על פעולותיו בקרבות הוענק לו עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה ושנייה וצלב הכבוד של מלחמת העולם 1914/1918.
לאחר המלחמה נותר לונגרסהאוזן ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-1 באוקטובר 1936 הוא מונה למפקד הגדוד ה-1 ברגימנט הפרשים ה-8, וב-1 בפברואר 1939 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט.
מלחמת העולם השנייה.
לונגרסהאוזן לחם עם גדודו במהלך הפלישה לפולין והמערכה על צרפת, וב-1 בנובמבר 1940 הוא הועלה לדרגת אוברסט. ב-1 ביוני 1941 הוא מונה למפקד רגימנט הפאנצרגרנדיר ה-7, שהיה חלק מדיוויזיית הפאנצר ה-7, ולחם עמו במהלך מבצע ברברוסה. ב-1 באפריל 1942 הוא מונה למפקד חטיבת הפאנצרגרנדיר ה-7, וב-1 באוקטובר אותה שנה הועלה לדרגת אוברסט. ב-13 ביולי 1942 הוא מונה למפקד הדיוויזיה הקלה ה-90, וב-10 באוגוסט הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-164. ב-1 באוקטובר הוא הועלה לדרגת גנרל מיור, ובסוף אותו חודש לחם עם הדיוויזיה בקרב אל עלמיין השני. לאחר מכן לחם עם הדיוויזיה במערך המערכה בתוניסיה, וב-23 במאי 1943 הוא מונה למפקד דיוויזיית סרדיניה, וב-6 ביולי 1943 שונה שמה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-90. ביולי 1944 הוא מונה למפקח על היחידות האיטלקיות של הוורמאכט שפעלו ב"OB Südwest" תחת פיקודו של אלברט קסלרינג עד ה-1 במרץ 1945.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה הוא חזר להתגורר בדרמשטאדט, עד מותו ב-27 בדצמבר 1975.
קדיש (סרט, 2019)
קדיש (ברוסית: Кадиш) הוא סרט קולנוע רוסי משנת 2019 בבימויו של קונסטנטין פם. כמו סרטו הקודם של קונסטנטין, גם סרט זה מוקדש לזכר קרבנות השואה.
עלילה.
עדותו של אסיר לשעבר במחנה הריכוז מתעמתת והופכת את חייהם של שני צעירים מעולמות שונים סביבם ושופכת אור על ההיסטוריה הטרגית של משפחתם.
הפקה.
הסרט צולם בהפקה משותפת רוסית-בלארוסית. הצילומים נערכו במוסקבה, ניו יורק, פראג, ברסט, מינסק והסתיימו בישראל.
הסרט נוצר בתמיכתו הכספית של משרד התרבות של רוסיה, כמו גם פילנתרופים פרטיים.
פרסים.
הסרט הוקרן בבכורה כחלק מתוכנית התחרות של פסטיבל סרטי ECG הראשון בלונדון ביוני 2019, שם הסרט זכה בגראן פרי. הסרט גם התמודד על פרס גלובוס הזהב בקטגוריית "הסרט הזר הטוב ביותר". קונסטנטין פם נכנס גם לרשימה הארוכה של פרס נשר הזהב של האקדמיה הלאומית לקולנוע של רוסיה לשנת 2019 בקטגוריית "הבמאי הטוב ביותר". הסרט "קדיש" גם נבחן גם על ידי ועדת האוסקר בבלארוס, אך לא נבחר.
מגפת הקורונה בארמניה
מגפת הקורונה, בה חלו רבים במחלת נגיף הקורונה בארמניה, התפשטה אל המדינה בתחילת מרץ 2020.
רקע.
ב-12 בינואר 2020 אישר ארגון הבריאות העולמי (WHO) כי נגיף הקורונה החדש הוא הגורם למחלת נשימה בקרב אנשים בעיר ווהאן, מחוז חוביי, סין, אשר דווח בפני ארגון הבריאות העולמי ב-31 בדצמבר 2019.
יחס ההרוגים במקרה של מגפת הקורונה היה נמוך בהרבה ממגפת ה-SARS שהתפרצה בשנת 2003 בסין, אך ההדבקה מאדם לאדם היא גדולה ומשמעותית המשפיע בצורה מכרעת על מספר מקרי מוות באופן משמעותי.
התפשטות המגפה.
ב-1 במרץ הודיעה ארמניה על מקרה ראשון של הדבקה בנגיף הקורונה בשטחה. מדובר בגבר בן 29 אשר חזר למדינה לאחר ביקור באיראן. הגבר אובחן חיובי לנגיף הקורונה לאחר שחש ברע והלך לבדיקה אצל רופא.
ב-13 במרץ הודיע ראש ממשלת ארמניה, ניקול פשיניאן על סגירת כל בתי הספר ברחבי המדינה עד 23 במרץ.
ב-16 במרץ הכריזה ממשלת ארמניה על מצב חירום לאומי שנמשך עד 14 באפריל כדי למנוע התפשטות נגיף הקורונה. אמצעי החירום כללו סגירת כל מוסדות החינוך, סגירת הגבולות עם גאורגיה ואיראן, איסור התכנסויות עם למעלה מ-20 איש ודחיית משאל העם החוקתי הארמני של שנת 2020 .
ב-21 במרץ משרד המפקדים של ארמניה הורה לסגור מרכזי סחר, ברים, מועדוני לילה, אולמות קולנוע, מועדוני ריקודים, בתי קזינו וחנויות ספרים, החל מ-22 במרץ. בנוסף על כך, הודיעה ארמניה כי תסגור הקניונים והחנויות מלבד חנויות מכולת עד 14 באפריל.
ב-24 במרץ הודיעה ארמניה על סגירת כל בתי הקפה והמסעדות ברחבי המדינה, וכי יפעלו רק שירותי משלוחים.
ב-25 במרץ הודיעה ממשלת ארמניה על סגר כללי בפריסה ארצית למשך שבעה ימים עקב התפרצות נגיף הקורונה. כל העסקים שאינם חיוניים נסגרו. האזרחים נקראו להישאר בבתיהם ולצאת רק במקרים חיוניים ביותר. מי שיוצא החוצה חייב להיות בעל דרכון וטופס מילוי מיוחד שמציין מטרת היציאה, זמן היציאה וזמן החזרה הצפוי.
ב-26 במרץ הודיעה ארמניה על מקרה מוות ראשון בשטחה כתוצאה מהידבקות בנגיף הקורונה. הקורבן, הוא גבר בן 72 אשר סבל ממחלות רקע קודומות.
ב-3 באפריל דווח כי הבנק העולמי יעניק חבילת סיוע כלכלי לארמניה בסך 3 מיליון דולר כדי לתת מענה לצרכים הדחופים של המדינה לציוד ואספקה הדרושים לטיפול נמרץ של אנשים עם נגיף הקורונה.
ב-7 באפריל הודיעה ארמניה כי היא אוסרת על כניסת כלל האזרחים הזרים לשטחה עקב התפרצות נגיף הקורונה.
ב-9 באפריל דווח כי האיחוד האירופי צפוי להעניק לארמניה חבילת סיוע כלכלי בסך 92 מיליון אירו כדי לסייע להתמודד עם התפשטות נגיף הקורונה.
ב - 14 במאי, מצב החירום של המדינה הוארך עד 13 ביוני. עם זאת, גני ילדים, מרכזי קניות וחדרי כושר נפתחו מחדש והתחבורה הציבורית התחדשה החל מה 18 במאי.
ב-1 ביוני, ראש ממשלת ארמניה ניקול פשיניאן ומשפחתו אובחנו כחולה בקורונה. ב-30 במאי נרשמה בארמניה העלייה היומית הגדולה ביותר במספר החולים – 460, אך פשיניאן הדגיש כי הוא אינו שוקל להטיל סגר על המדינה, אלא הממשלה תמשיך לעודד שמירה על ריחוק חברתי והיגיינה מוגברת, זאת בהתאם להמלצות רשויות הבריאות. מספר החולים הכולל בארמניה עמד עד כה על מעל 9,000 ו-131 מתים.
ב-4 בספטמבר 2020 דווח על 177 חולים חדשים וממשלת ארמניה הודיעה ב-11 בספטמבר על הארכת מצב החירום במדינה עד 11 בינואר 2021ו השארת גבולות המדינה סגורים, זאת לאחר שתוקף מצב החירום הוארך 5 פעמים עד להחלת תיקונים לחוק שאפשרו הטלת סגר במדינה, במסגרתה נאסר על קיום אירועים ציבוריים, שבהם לא יותר מ-600 איש ובתי הספר ומערכות החינוך נותרו סגורים.
במהלך חודש ספטמבר החלה התפרצות מחודשת, ומספר החולים עלה למאות ביום, מספר גבוה יחסית לאוכלוסייה הקטנה של ארמניה, 2.9 מיליון תושבים. עליית מדרגה נוספת נרשמה בחודש אוקטובר, והמספר עלה למעל 1,000 ביום ואף מעל 2,000, ואחוז הבדיקות החיוביות מעל 30%, דבר המעיד על התפשטות רחבה בהרבה.
ישראל מאיה
ישראל מאיה (נולד ב-25 בדצמבר 1964) הוא כדורגלן עבר ישראלי ששיחק בעמדות הקשר ומגן שמאלי.
קריירת משחק.
מאיה היה בעל שליטה טובה בכדור, שיחק גם כקשר אחורי וגם כמגן שמאלי. התחיל בגיל 10 במחלקת הנוער של שמשון תל אביב. בגיל 17 העלה אותו המאמן יצחק שניאור לקבוצת הבוגרים. בגיל 19 שחרר אותו שניאור משמשון בטענה של חוסר רצינות באימונים. מאיה הצטרף לקבוצת הפועל יהוד בליגה הלאומית למשך לעונה אחת. לאחר מכן החליט להפסיק לשחק ונסע לארצות הברית במטרה לעבוד ולגור עם אחיו. מאיה חזר לישראל בשנת 1985 בעקבות מחלת אימו. לאחר מכן שב לארצות הברית ואימו חלתה שוב ונפטרה כעבור חודש וחצי. בעונת 1986–1987 שב לישראל וחזר לשחק כדורגל בקבוצת הפועל לוד אצל המאמן צבי רוזן. בעונת 1987–1988 הגיע לבית"ר תל אביב, שם שיחק במשך שתי עונות במהלכן הייתה לו תקרית אלימה עם השוער אריה חביב.