העובדה שהאיחוד נעשה על ידי הצטרפות של מדינות מזרח גרמניה ולא של הרפובליקה הדמוקרטית הגרמנית כיחידה שלמה, הביאה לרגשות התמרמרות במזרח ולראייה של תהליך האיחוד כ"סיפוח" או "כיבוש".
בארוטראומה
בארוטראומה (Barotrauma) היא נזק פיזי לרקמות הגוף כתוצאה מהפרש לחצים של האוויר בתוך הגוף והאוויר (או מים) מחוץ לגוף.
בארוטראומה מתרחשת כאשר חללי האוויר בתוך גוף מגיבים לשינויים בלחצים המשתנים בסביבה, מקרים כאלו יכולים להתרחש, למשל, כאשר צוללים (בצלילת סקובה או בצלילה חופשית) או בעלייה וירידה בגובה בזמן טיסה.
חוק בויל אומר שנפח הגז נמצא ביחס הפוך ללחץ הפועל עליו. בטמפרטורה קבועה.
נזק נגרם ברקמות המקיפות את חללי האוויר בגוף, מכיוון שהגזים ניתנים לדחיסה והרקמות לא. כאשר הלחץ הסביבתי "עולה" (בזמן צלילה מתחת למים או הנמכה בכלי טיס), האוויר בתוך החללים נדחס ולא תומך כמקודם ברקמות אשר נאלצות להתמודד עם הלחץ הסביבתי הגבוה. כאשר הלחץ הסביבתי יורד, האוויר בתוך החללים מתפשט. במקרה שהאוויר כלוא בחללים ללא נתיב בריחה להשוואת הלחץ, הוא גורם נזק לרקמות.
סוגי פגיעות.
דוגמאות לאיברים או רקמות שנפגעות בקלות בדרך כלל כתוצאה מבארוטראומה בצלילה או בטיסה:
מעיכות.
המושג "מעיכה" מתאר תופעה של אוויר המתכווץ כאשר הלחץ עולה, והכאב שמרגיש הצולל כאשר זה קורה.
פציעות נפוצות והשוואת לחצים.
בצלילה, ובמידה רבה גם בטיסה, ניתן לבצע השוואה של הלחצים כדי להימנע מבארוטראומה. ישנן טכניקות שונות:
חו ג'ינטאו
חוּ גִ'ינְטָאו (במנדרינית: 胡锦涛; פין-יין: Hú Jǐntāo; ) הוא פוליטיקאי סיני, שכיהן כנשיא הרפובליקה העממית של סין בשנים 2003–2013 וכמזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית של סין בשנים 2002–2012.
חו, יליד מחוז ג'יאנגסו, למד באוניברסיטת צ'ינגהואה בבייג'ינג והתמחה בהנדסה הידרואלקטרית. במהלך המהפכה התרבותית נשלח לעבוד במשך שנה כעובד בניין במחוז גאנסו. בגאנסו הו יצר קשר עם סונג פינג, זקן המפלגה ועמיתו ללימודים באוניברסיטה. עד 1982 מינה אותו סונג לסדרת תפקידים והציג אותו בפני מזכ"ל המפלגה הקומוניסטית, הוא יובאנג. בשנתיים שלאחר מכן עבר הו ג'ינטאו לבייג'ינג, ומונה למזכ"ל הכללי של ליגת הנוער הקומוניסטית הסינית. הוא נודע כקומוניסט בירוקרט ושמרן, שטיפס באופן עקבי ומחושב היטב בהיררכיה הפוליטית הסינית. בשנת 1985 מונה הו ג'ינטאו למזכיר המפלגה של מחוז גיז'ואו, שם סייע ביישום רפורמות חינוכיות וכלכליות. ב-1989 כיהן כמזכיר המפלגה הקומוניסטית בטיבט שם היה מעורב בנקיטת יד קשה ובשפיכות דמים כלפי מפגינים טיבטיים מקומיים. רמת מעורבותו בדיכוי ההפגנות היא נושא שנתון לוויכוח. בהמשך מונה לסגן המזכיר הכללי של המפלגה וכסגן נשיא סין במשך חמש שנים.
בשנת 2002 פרש המזכיר הכללי של המפלגה הקומוניסטית הסינית ג'יאנג דזה-מין לאחר שהחליט להעביר את התפקיד לדור הרביעי במפלגה הקומוניסטית, שאותה הוביל חוּ. בספטמבר 2004 פרש ג'יאנג מאחרון תפקידיו הרשמיים ובכך הושלמו לחלוטין חילופי השלטון במדינה. בתקופת שלטונו ייצג את התנועה הסמכותנית הריכוזית במפלגה וקידם את אידאולוגיה של "חברה סוציאליסטית הרמונית". בנוסף התמודד מול התפרצות נגיף סארס (2003) ורעידת האדמה בסצ'ואן (2008). בנוסף השתמש בכוח צבאי לדכא את המהומות בטיבט. פרש מההנהגה לטובת שי ג'ינפינג.
תחילת דרכו.
חו נולד למשפחת סוחרים וגדל בטאיג'ואו, מחוז ג'יאנגסו. בצעירותו הוא הבליט את עצמו מבחינה אקדמית, ובשנת 1965 קיבל תואר בהנדסה הידרואלקטרית מאוניברסיטת צינגהואה בבייג'ינג. בעודו סטודנט שם, הוא גויס להצטרף למפלגה הקומוניסטית. לאחר סיום הלימודים, חו שימש כעוזר מרצה באוניברסיטה לפני שנשלח לעבוד במשך שנה כפועל בניין במחוז גאנסו במהלך מהפכת התרבות. מאוחר יותר מילא כמה תפקידים טכניים ופוליטיים במחוז.
בגאנסו חו התחיל להתקשר עם סונג פינג, זקן מפלגה ועמית בוגר באוניברסיטה שהפך למנטור שלו. עד 1982 סונג מינה אותו לסדרה של תפקידים והכיר לו את המזכיר הכללי של המפלגה, חו יאובאנג. בתוך השנתיים הבאות, חו ג'ינטאו עבר לבייג'ינג ועלה בשדרת ההנהגה לתפקיד המזכיר הכללי של ליגת הנוער הקומוניסטית הסינית (CCYL), תפקיד שהחזיק בעבר חו יאובאנג. בשנת 1985 מונה חו ג'ינטאו למזכיר המפלגה של מחוז גוויג'ואו, שם עזר ליישם רפורמות חינוכיות וכלכליות. כחבר בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית, ב-1987 הוא נשלח לטיבט ושנה לאחר מכן התמנה למזכיר המפלגה המחוזית, וב-1989 הוא הטיל משטר צבאי בתגובה לתסיסה חברתית שם. כשסונג פרש לגמלאות ב-1992 כאחד משבעת החברים הקבועים בלשכה הפוליטית העליונה (הפוליטביורו), הוא הצליח לחזק שדולה פוליטית עבור חו להחליף אותו.
בקונגרס המפלגה ב-1992, חו מונה לחבר במזכירות הוועד המרכזי, תפקיד סמכותי שאפשר לו להקים רשתות פוליטיות של תומכים ברחבי המפלגה. ב-1998 הוא נבחר לסגנו של נשיא סין, ג'יאנג דזה-מין, ובשנה שלאחר מכן הפך לסגן יו"ר הוועדה הצבאית המרכזית של המפלגה. עד 2002 חו התגלה כיורש העצר של הנשיא דזה-מין, ובנובמבר אותה שנה הוא ירש את ג'יאנג כמזכיר הכללי של המפלגה. במרץ 2003 חו נבחר לנשיא על ידי הקונגרס העממי הלאומי. הוא ביסס את כוחו בספטמבר 2004 כשמונה ליו"ר הוועדה הצבאית המרכזית (CMC) בעקבות התפטרותו של דזה-מין. עם פרישתו של דזה-מין מאחרון תפקידי ההנהגה, חו, איש דור ההנהגה הרביעי, היה למנהיג העליון של סין.
נשיא ומנהיג עליון (2003–2013).
חו חיזק את המשטר הסמכותני הריכוזי וייצג פלג במפלגה הקומוניסטית שנחשב ל"שמרני" והדוק לעומת הפלג המתון יותר שהנהיג את המדינה בידי ג'יאנג דזה-מין ודנג שיאופינג. חו אמר שהוא יפעל לצמצום העוני באזורים כפריים ויעלה את שכר העובדים והבטיח יותר שקיפות ומשמעת מפלגתית. חו קרא להגברת הדמוקרטיה, אבל היה מעורפל לגבי מה הוא באמת התכוון ולא הציע תוכניות לקיום בחירות או לבצע רפורמות פוליטיות גדולות כלשהן. הוא הקים ועידה ללימוד רפורמה חוקתית אך התקדם לאט ובזהירות. מאמציו למלוך בשחיתות נעשו תוך שימוש במשמעת הפנימית של המפלגה, תוך הרחבת סמכותה של מערכת המשפט או העיתונות.
התפרצות נגיף SARS.
האתגר הגדול הראשון של חו היה התפרצות ה-SARS (תסמונת נשימתית חריפה חמורה), שהחלה לצבור תאוצה בערך באותו זמן שנכנס לתפקידו במרץ 2003. לאחר התערבות ראשונית, הוא פעל בנחישות למגר את התפרצות הנגיף. לאחר שהודה בפני הציבור בכמה טעויות שנעשו ובכך שהתרחש כיסוי - אירוע נדיר כשלעצמו - הוא פיטר את שר הבריאות שלו והטיל שורה של מגבלות שנועדו לשמור על התפרצות המחלה בשליטה, תהליך שנעשה תוך כמה שבועות. מקרה ההידבקות הראשון ב-SARS דווח לראשונה במחוז גואנגדונג בדרום סין. המחלה הפכה למגפה לאורך חודשיה הראשונים של שנת 2003. באפריל 2003, סין התנצלה בפני פורומים בינלאומיים על כך שלא הגיבה להתפרצות ה-SARS מוקדם יותר לאחר שהועלו טענות לפיהן גורמים רשמיים כיסו את היקף התפשטות המחלה. הטיפול של הממשלה בהתפרצות של הנגיף פגעה בתדמית הבינלאומית של המדינה כשההתפרצות לא דווחה (ואחר כך דווחה בחסר), מה שאיפשר לה להתפשט ביתר קלות. צעדים חמורים שננקטו לאחר מכן לבלימת המחלה והתפשטותה פגעו במגזר השירותים במשק הכלכלי הסיני.
מדיניות כלכלית.
במהלך כהונתו הראשונה של חו מ-2003 עד 2008, הכלכלה הסינית צמחה בסביבות 75% וההכנסה לנפש הוכפלה בערך מ-1000 דולר ל-2000 דולר. תחת חו ג'ינטאו, סין הייתה מחויבת בתוקף לרפורמה כלכלית ולפתיחות כלכלית לעולם החיצון. ההנהגה הסינית זיהתה את הרפורמה בתעשיות הממלכתיות והקמת רשת ביטחון חברתית כעדיפויות ממשלתיות. האסטרטגיות הממשלתיות להשגת יעדים אלו כללו הפרטה בקנה מידה גדול של מפעלים לא רווחיים בבעלות המדינה ופיתוח מערכת פנסיה לעובדים. ההנהגה גם צמצמה את הבירוקרטיה הממשלתית. בשנת 2003 סין חוותה קצב צמיחה חזק של יותר מ-9% בתוצר מקומי גולמי למרות הנסיגה הכלכלית בעקבות התפרצות ה-SARS ותנופת בנייה עירונית גדולה, שנבעה בין השאר מהגירה של תושבים כפריים לערים (22 ערים היו עם יותר מ-2 מיליון תושבים נכון לאותה השנה). המשך הצמיחה הכלכלית הנמרצת ב-2004 הובילה את הממשלה לנקוט שורה של צעדים שנועדו להאט את הצמיחה כדי לשלוט באינפלציה ולהפחית השקעות יתר.
בשנת 2006 הממשלה הפכה מודאגת יותר ויותר מהפער בין סין העירונית והמשגשגת יחסית לכפרית הענייה יותר, פער שהפך בולט עוד יותר מאז תחילת המאה ה-21 וגרם למספר הולך וגדל של הפגנות אלימות לעיתים. מנהיג המפלגה הקומוניסטית המקומית של שאנגחאי, שהיה גם חבר הלשכה המדינית, הודח בספטמבר 2006 בשל פרשיית שחיתות, אך המהלך נתפס במידה רבה כגיבוש כוח מצד הנשיא חו ולא ניסיון להפיל פקידים מושחתים. בספטמבר 2008, בתגובה לסימנים לכך שהצמיחה הכלכלית בסין האטה במהלך המשבר הכלכלי העולמי, הממשלה ביטלה בפתאומיות את מדיניות ההידוק המוניטרית בת חמש שנים - שנועדה להילחם באינפלציה ולהוריד את הריבית - תוך הקלת מגבלות ההלוואות על הבנקים הסיניים. בנובמבר 2008 הכריזה ממשלת חו על חבילת תמריצים כלכלית גדולה, הכוללת השקעות בתשתיות, בתגובה למשבר הפיננסי העולמי והשפל הכלכלי שהחל באותה השנה והאט את קצב הצמיחה של הכלכלה הסינית מונעת הייצוא. תמריצים אלו עזרו לבלום ולהפוך את ההאטה באופן משמעותי עם צמיחה כלכלית ב-2009, שנה שבה הכלכלה צמחה ב-8.7%, כשהצמיחה הוסיפה לגדול ב-10.3% ב-2010.