גרנט שב לבצע ולהפיק מוזיקה ב-2010 והוציא את אלבום הסולו הראשון שלו Queen of Denmark. האלבום הוקלט בשיתוף עם להקת הפולק רוק האמריקאית מידלייק ויצא תחת חברת התקליטים Bella Union, דרכה הוצאו לאור אלבומי להקת הצארז. האלבום מתאר את תקופת מאבקיו בהתמכרות לאלכוהול וסמים ואת ההכרה בהיותו הומוסקסואל. האלבום נבחר כאלבום הטוב ביותר לשנת 2010 על ידי מגזין המוזיקה הבריטי MOJO.
ב-2012, במהלך הופעה בלונדון עם הפרויקט Hercules and Love Affair, הודיע גרנט כי הוא נשא איידס.
אלבומו השני Pale Green Ghosts ראה אור במרץ 2013 וזכה באלבום השנה לשנת 2013 מטעם חברת התקליטים הבריטית ראף טרייד. האלבום מצטיין באירוניה באמצעות עיסוק בתכנים אישיים, ביניהם יחסים שבינו לבינו ואבחונו של גרנט כנשא איידס, ועטיפת תכנים אלו בהגשה ומלודיה פופית. בהמשך הועמד גרנט לתואר אמן הסולו של השנה בתחרות פרסי המוזיקה Q award, כאמן הסולו של השנה בטקס הבריטס וכן כאיש השנה של מגזין הגייז הבריטי Attitude.
בנובמבר 2013 הופיע גרנט במועדון הבארבי בתל אביב באמצעות חברת ההפקות נרנג'ה.
גרנט תרגם וסייע בהפקת האלבום של הזמר-יוצר האיסלנדי אסג'יר מאיסלנדית לאנגלית (באנגלית: In the Silence) אשר יצא לאור באוקטובר 2013 וכן הופיע בקליפ של הסינגל King and Cross, מתוך אותו אלבום, שזכה להכרה מחוץ לתחומי איסלנד. ב-2014 היה שותף בכתיבת השיר האיסלנדי לתחרות התחרות הזמר של האירוויזיון. בהמשך אותה שנה השתתף בשיר The Feast of the Broken Heart של הפרויקט Hercules and Love Affair.
אלבומו השלישי Grey Tickles, Black Pressure יצא באוקטובר 2015. משתתפת בו, בין השאר, הזמרת האמריקאית אמנדה פאלמר.
אלבומו הרביעי Love is Magic יצא באוקטובר 2018 ונכנס למצעד 20 האלבומים הכי טובים בבריטניה.
אספטידה
אספאוטידה
הרי השומרון
קוליברי מקושט
קוליברי מקושט (שם מדעי: "Lophornis ornatus") הוא מין עוף קטן ממשפחת הקוליבריים החי בטבע ביערות אמריקה הדרומית. הוא חי במזרח ונצואלה, טרינידד, גיאנה ובצפון ברזיל. הוא שוכן ביערות פתוחים, גינות שונות ואפילו בערים גדולות.
מאפיינים.
זהו מין קטן שאורכו הממוצע 6.6 ס"מ והמשקל 2.3 גרם. המקור קצר וישר בצבע אדום שחור והגוף מקושט, כשמו (אצל הזכרים), בציצה ארגמנית עם עורף ירוק-נחושתי וסנטר וצוואר ירוקים שמעליהם פס שחור. אזור השת לבן, בצידי הצוואר נוצות פרחוניות כתומות המזכירות צינורות של פרחים במראם, הזנב אדמוני זהוב, הכנפיים סגולות והרגליים אפורות. לזכר ישנו שק מתחת לצוואר וציצות הראש והזנב יכולות להתנועע, במטרה להרשים את הנקבות.
הנקבה לעומת זאת עמומה למראה וצבעה ירוק עם פס לבן לאורך הגב וגחון כתום והבטן בהירה.
הקוליבריים ניזונים רק מצוף פרחים וכן מחסרי חוליות קטנים שהם תופסים, בעיקר בשביל הגוזלים שלהם. הנקבה מטילה 2 ביצים בקן עשוי מקורי עכביש והגוזלים גדלים במהירות. הקוליברי יכול לעוף בשונה מכל ציפור אחרת, כשהכנפים שלו מנפנפות עד 10,000 פעם בדקה והם יכולות להסתובב עד לאחורה ובמהירות מרשימה. למעשה עקב גודלם, צבעיהם וצורת התעופה שלהם ניתן לחשוב מרחוק שהם חרקים.
מצב השימור של הקוליברי הוא ללא חשש.
אריק רגב
פול טיבטס
פול וורפילד טיבטס הבן (באנגלית: ; 23 בפברואר 1915 - 7 בנובמבר 2007) היה קצין בחיל האוויר של ארצות הברית בדרגת בריגדיר-גנרל. טיבטס ידוע בעיקר בהיותו הטייס שהטיס את המטוס "אנולה גיי" בעת משימת הטלת פצצת האטום על העיר היפנית הירושימה – משימה שהייתה השימוש המבצעי הראשון בנשק גרעיני.
חייו.
טיבטס התגייס לצבא ארצות הברית ב-1937 והוכשר כטייס ב-1938. לאחר כניסתה של ארצות הברית למלחמת העולם השנייה בעקבות המתקפה היפנית על פרל הארבור, השתתף טיבטס במשימות של איתור והשמדה של צוללות יפניות באוקיינוס האטלנטי. בפברואר 1942 מונה טיבטס למפקד טייסת 340, שהייתה חלק מלהק המפציצים 97 שבה היו מפציצים מדגם B-17 מבצר מעופף. כעבור כמה חודשים, קודם לתפקיד סגן מפקד הלהק. לאחר שלקח חלק ב-43 משימות הפצצה וצבר ניסיון מבצעי רב, מונה טיבטס לתפקיד מטה באגף תכנון המבצעים של חיל האוויר.
בפברואר 1943, חזר טיבטס לארצות הברית כדי לסייע בפיתוחו של המפציץ בואינג B-29 סופרפורטרס. בספטמבר 1944 הוא מונה למפקד יחידה 509, וזו הוציאה לפועל את משימת הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי. לאחר סיומה של מלחמת העולם השנייה, השתתף טיבטס במבצע פרשת דרכים - סדרה של ניסויים בנשק גרעיני שבוצעו על ידי ארצות הברית בקיץ 1946 באטול ביקיני שבאיי מרשל. במהלך שנות ה-50 המוקדמות, לקח טיבטס גם חלק בפיתוח מפציץ בואינג B-47 סטרטוג'ט.
טיבטס המשיך לשמש בתפקידי פיקוד שונים בחיל האוויר עד לפרישתו מהצבא ב-1966 בדרגת בריגדיר-גנרל. לאחר פרישתו מהצבא עבד בחברה לטיסות שכר "אקסקיוטיב ג'ט אוויאיישנס" ושימש כנשיאה משנת 1976 ועד ליציאתו לגמלאות בשנת 1987.
שרה באדל
שרה באדל (באנגלית: Sarah Badel; נולדה ב-30 במרץ 1943) היא שחקנית תיאטרון וקולנוע אנגלייה.
ביוגרפיה.
באדל נולדה בלונדון. היא בתם של השחקן אלן באדל ושל השחקנית איבון אוון. למדה ב-Poles Convent בהרטפורדשייר, ובבית הספר למשחק האקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. היא כיום חברה באקדמיה.
הופעת הבכורה שלה בתיאטרון הייתה בינואר 1963 בהפקה של להקת התיאטרון "בריסטול אולד ויק" ל"המלט", בסיור הופעות בהודו. הופעתה הראשונה בלונדון הייתה באוקטובר 1964 בתפקיד בלה הדלי במחזמר "רוברט ואליזבת" בתיאטרון ליריק. בברודוויי הופיעה באדל לראשונה באוקטובר שנה לאחר מכן במחזה "The Right Honourable Gentleman" בתיאטרון בילי רוז.
ב-1966 השתתפה בפסטיבל התיאטרון של צ'יצ'סטר בתפקיד מיס פאני במחזה "The Clandestine Marriage" ובתפקיד אניה במחזה "גן הדובדבנים". ב-1967 שוב הופיעה בפסטיבל צ'יצ'סטר וכן בשנת 1970. עוד שיחקה באדל עם להקת התיאטרון המלכותי הלאומי ובתיאטרון סנט ג'ורג' פלייהאוס באיזלינגטון.
היא השתתפה בתוכניות רדיו כמו בעיבוד למחזה " A Moon for the Misbegotten", ב-"Mourning Becomes Electra" וב-"Lucia in London".
ב-1970 הופיעה באדל לראשונה בקולנוע בקומדיה הבריטית "Every Home Should Have One". סרטים נוספים בהם השתתפה היו "The Shooting Party" ב-1985 ובסרט "לא בלי בתי" בשנת 1991. הופעת הבכורה שלה בטלוויזיה הייתה ב-1962 כשגילמה את פרדיטה בעיבוד הטלוויזיוני למחזה "אגדת חורף".
בסדרת הדרמה "משפחת פאליסר" משנת 1973, שיחקה באדל בתפקיד ליזי יוסטס, גיבורת הרומן של אנתוני טרולופ "The Eustace Diamonds". ב-1980 כיכבה בהפקה של ה-BBC למחזות שייקספיריים וגילמה את קתרין ב"אילוף הסוררת" לצדו של ג'ון קליז בתפקיד פטרוצ'יו. עוד בטלוויזיה שיחקה בסדרת הדרמה-קומית , ובסדרה "הדיירת מאחוזת ויילדפיל", עיבוד משנת 1996 לרומן באותו שם מאת אן ברונטה.
ב-2001 השתתפה בסרט הקולנוע "מבקרים מטורפים".
יחידת הגששים
יחידת הגששים בצה"ל הוקמה בשנת 1970. עם קום היחידה, היא נפרסה באזור הנגב, הערבה וסיני והכילה 5 פלוגות. כיום, היחידה מכילה כמה מאות חיילים. חיילי היחידה עוברים השלמת 12 שנות לימוד ומשולבים לאחר שחרורם מצה"ל בלימודים אקדמיים באוניברסיטת בן-גוריון בנגב.
היסטוריה.
יחידת הגששים של צה"ל הוקמה בשנת 1970 ולה שני אבות. הראשון הוא מנחיל תורת הגששים, הלוחם עמוס ירקוני, ששמו המקורי עבד אל מג'יד ח'דר אל מזאריב.
עמוס ירקוני קשר את גורלו עם יהודי הארץ בשנת 1947. עם הקמת צה"ל התגייס עבד אל מג'יד ח'דר אל מזאריב לשורותיו ושינה את שמו לעמוס ירקוני. את דרכו התחיל כגשש בחיל המיעוטים וכתב את תורת הגששים. למרות שנפצע פעמיים, איבד יד ונפגע ברגל, הוא נשאר בחזית ובהמשך דרכו מונה למפקד סיירת "שקד". את השירות שלו סיים ירקוני עם שלושה צל"שים ועיטור המופת.
יחידת הגששים של פיקוד הדרום החלה את דרכה בשנת 1970, כשבראשה עמד סא"ל יוסף כהן, והתגבשה בימיו של מחליפו - סא"ל יגאל רוזי, אשר פיקד על היחידה גם במהלך מלחמת יום-הכיפורים. בשנים אלו הייתה היחידה פרוסה במרחבי הנגב, הערבה וחצי האי סיני והורכבה מ-5 פלוגות. ב-1975 מונה סא"ל אודי שמעון למפקדה השלישי של היחידה. היחידה מוקמה אז ברפידים והורכבה מפלוגות שנפרסו בכל רחבי הדרום. ב-1978 עברה המפקדה לנחל ים. עד אותה שנה שירתו הגששים כאזרחים עובדי צה"ל, למעט 40 גששים שהיו אנשי קבע.
האב השני של הגששים הוא חוסיין אל-הייב, שהיה קצין הגששים הראשון בצה"ל שהגיע לדרגת אל"ם. חוסיין אל-הייב התחיל את דרכו בצה"ל 1965 בסיירת שקד. לאחר מספר שנות שירות בסיירת עבר חוסיין אל-הייב לתפקיד גשש בסיירת אגוז בפיקוד צפון. הוא נלחם במלחמת ששת הימים (1967) במלחמת יום הכיפורים (1973), במבצע ליטני (1978) במלחמת לבנון הראשונה (1982), ובהמשך השתתף בפעילות צה"ל בדרום לבנון. זמן קצר לאחר נסיגת צה"ל מלבנון, בשנת 2002, פרש חוסיין מצה"ל, לאחר 37 שנות שרות.בעל שלושה צל״שים ועיטור עוז
יחידת הגששים של צה"ל פועלת מהגבול הצפוני של מדינת ישראל עד גבולה הדרומי. רוב חיילי היחידה הם בדואים. החיילים עוברים קורס גישוש בבית הספר לגששים, ומשם הם נשלחים ליחידות בכל רחבי הארץ. חיילי היחידה מסייעים לכוחות הביטחון השוטף במניעת פעילות חבלנית עוינות בעיקר בגבול הצפון ובגבול רצועת עזה. פעמים רבות חיילי יחידת הגששים מנעו את חדירתם של מחבלים מתאבדים לתוך שטח ישראל בעזרת גילוי מוקדם של עקבות.