ב-1999, שיחקה בסרט "המקור" את דמותה של הלן קפרלי.
ב-2007, שיחקה את דמותה של שרון בסרט "נ.ב. אני אוהב אותך" בכיכובם של הילרי סוואנק וג'רארד באטלר.
בשנת 2016 כיכבה בקומדיה "החבר המת שלי" בבימויו של אנתוני אדוארדס ולצידם של הת'ר גראהם וקתרין מוניג. בשנת 2017 שיחקה בסרט האסונות "11 בספטמבר". בשנת 2018 שיחקה בסרט הקומדיה "מאבדים את זה" את אשתו של רון (גארי קול).
טלוויזיה.
ב-1992, שיחקתה את דמותה של ננסי סינטרה בסדרה "סינטרה" על חייו של פרנק סינטרה. ב-1993, השתתפה בשלושה פרקים בסדרה "מלרוז פלייס". ב-1997, התארחה בפרק בסדרה "אלן.
בשנת 2005, דיבבה בסדרות "אבא אמריקאי" ו"איש משפחה". בין השנים 2006-2007, השתתפה בסדרה "בטי" בתפקיד פביה והתארחה בפרק בסדרה "תרגיע".
ב-2014, התארחה בסדרות: "קומיוניטי" ו-"אלמנטרי". ב-2015, התארחה בפרק בסדרה "Glee".
ב-2016, התארחה בעונה השלישית של סדרת הדרמה "אימפריה" בתפקיד הלן וון וויט, בכיכובם של טרנס הווארד וטראג'י פ. הנסון.
ב-2017, הצטרפה לעונה החמישית של הסדרה "ברוקלין תשע-תשע" בתור מלאני הוקינס, מפקדת משטרת ניו יורק.
ב-2018 בנוסף שיחקה בעונה השלישית של סדרת הנוער "ריברדייל", בתור גלדיס ג'ונס אמו של ג'אגהד (קול ספראוס).
בשנת 2019 התארחה בפרק של העונה השלישית בסדרה "הטובות לקרב", בתפקיד מלאניה טראמפ.
משה סורוקה
משה סוֹרוֹקָה (מאי 1903 – 15 באוגוסט 1972) היה איש מִנהל רפואי ישראלי, מחלוצי הרפואה הציבורית בישראל, שכיהן כמנהל האדמיניסטרטיבי ואחר כך כמנהל הכללי של קופת חולים כללית בשנות ה-50 והיה אחראי להקמת שורה של מוסדות בריאות בארץ.
ביוגרפיה.
סורוקה נולד בעיירה וולקוביסק שבפלך גרודנו רוסיה (רוסיה הלבנה; אחרי המלחמה בפולין). ביולי 1920, כשהיה בן 17, עלה לארץ ישראל בראשית העלייה השלישית ועבד בסלילת כביש חיפה-ג'דה. לאחר מאורעות תרפ"א (1921) נמנה עם 250 הפועלים העברים שגויסו לכיבוש העבודה במושבה חדרה, ונבחר כנציג מועצת הפועלים לקופת חולים. בקיץ 1922 ניהל את בית המרפא לחולי שחפת בצפת.
בנובמבר 1923 החל לעבוד לצד ד"ר בן-ציון הירשוביץ (הראל) בניהול אדמיניסטרטיבי של בית החולים ובית היולדות של קופת החולים הכללית במעיין חרוד (לימים בית חולים העמק בעפולה). ניהל את שירותי קופת החולים בעמק ואת מערך השירות לרפואה ראשונית ביישובים החקלאיים, והיה מעורב בהקמת בית חולים העמק בראשית שנות ה-30.
בשנת 1932 התמנה למנהל מחוז המושבות של קופת חולים (שכלל את יהודה, השומרון והשרון, מבאר טוביה בדרום ועד תל מונד בצפון), והיה ממייסדי בית חולים בילינסון בפתח תקווה.
ב-1935 נבחר למרכז קופת החולים הכללית, כיהן בו כמנהל הכספים והיה לסמכות הבלתי רשמית בתחום בניית מוסדות הקופה – מרפאות, מרכזי אבחון ובתי חולים.
בשנת 1968, בוועידה השמינית של קופת חולים, נבחר לתפקיד יו"ר מרכז קופת חולים, שבו כיהן עד מותו.
מיוחס לו תפקיד מרכזי בהקמת בתי החולים של קופת חולים, ובראשם בית החולים של באר שבע (שלאחר מותו נקרא על שמו, המרכז הרפואי האוניברסיטאי סורוקה), המרכז הרפואי קפלן ברחובות, בית לוינשטיין (בית חולים שיקומי) ברעננה, המרכז הרפואי יוספטל באילת, המרכז הרפואי הגריאטרי הרצפלד בגדרה ומרכז לבריאות הנפש גהה בפתח תקווה. בנוסף, היה אחראי להקמה של שורה ארוכה ומפוארת של מוסדות בריאות נוספים, בהם מרפאות, מעבדות ומכוני מחקר ובתי הבראה.
סורוקה נפטר מהתקף לב באוגוסט 1972, בגיל 69. הותיר את אשתו שרה, בן ובת ונכדים. נקבר בפתח תקווה.
בנוסף לבית החולים בבאר שבע, יש על שמו של סורוקה רחובות בחיפה ובפתח תקווה.
שני אחיו הצעירים ואמם אֶטְל עלו לארץ ישראל אחריו ב-1925, לאחר שנפטר אבי המשפחה. חנוך סורוקה (1905–1970) היה מפעילי תנועת המושבים ומפא"י, ממייסדי בית ברל ומנהלו האדמיניסטרטיבי עד מותו, וממייסדי מדרשת בן-גוריון.
אחיהם הצעיר אליהו סורוקה (נפטר ב-1973) היה המנהל האדמיניסטרטיבי של בית חולים מאיר ובית חולים בילינסון.
קישורים חיצוניים.
משנתו:
סורוקה
פילוגניה
ארנסט הקל
אֶרְנְסְט הַיינְרִיך פִילִיפ אַוּגוּסְט הֶקֶל (בגרמנית: Ernst Heinrich Philipp August Haeckel; 16 בפברואר 1834 - 9 באוגוסט 1919), הידוע גם כפוֹן הקל, ובעיקר כארנסט הקל, היה ביולוג, חוקר טבע, פילוסוף, רופא, פרופסור לזואולוגיה ולמורפולוגיה ואמן גרמני ידוע. ארנסט הקל הגדיר אלפי מינים חדשים, מיפה עץ גנאלוגי המתייחס לכל צורות החיים, וטבע מונחים רבים בביולוגיה, ביניהם מערכה, פילוגניה, אקולוגיה וממלכת הפרוטיסטים. הקל קידם את עבודתו של צ'ארלס דרווין בגרמניה ופיתח את תאוריית החוק הביוגנטי. כן תמך בדרוויניזם חברתי.
ביוגרפיה.
ארנסט הקל נולד ב-16 בפברואר 1834, בפוטסדאם (שהייתה אז חלק מפרוסיה). בשנת 1852, סיים את לימודיו בתיכון הקתדרלי של מרסבורג. לאחר מכן למד רפואה בברלין, ובוירצבורג, במיוחד אצל אלברט פון קוליקר , פרנץ ליידיג , רודולף וירכו (איתו עבד אחר כך זמן קצר כעוזר), ועם האנטומיסט-פיזיולוג יוהנס פיטר מולר . ב-1857,
קיבל תואר דוקטורט ברפואה (M.D.), ולאחר מכן קיבל רישיון להיות רופא באופן מעשי. אולם, מקצוע הרפואה התברר לא לרוחו, לאחר שבא במגע עם פציינטים מיוסרים.
הקל עבד במשך שלוש שנים באוניברסיטת ינה על פוסט-דוקטורט (הביליטציה), אצל קרל גגנבאור פרופסור לאנטומיה משווה . לאחר מכן זכה למינוי בתואר פרופסור לזואולוגיה. באוניברסיטת ינה לימד והרצה במשך 47 שנים, בין השנים 1862–1909. בין השנים 1859 ו-1866, הקל עסק בחֶקֶר חסרי חוליות, במהלכו חָקַר את מערכות הרדיולארה, הספוגיים ותולעים טבעתיות. במהלך מסע מחקר בים התיכון הגדיר האקל כמעט 150 מינים חדשים של רדיולארה.
בשנת 1864 נפטרה אשתו הראשונה האהובה אנה סיטה. הקל הקדיש לאשתו שמות של כמה מינים של מדוזות בעלות יופי מיוחד, אותן הגדיר (כמו Desmonema annasethe).
בין השנים 1866 ל-1867 ערך מסע ארוך לאיים הקנריים עם הרמן פול. ב-17 באוקטובר 1866 הוא הגיע ללונדון. במהלך הימים הבאים הוא פגש את צ'ארלס לייל, וביקר את תומאס הנרי האקסלי ומשפחתו בביתם. ב-21 באוקטובר ביקר את צ'ארלס דרווין בביתו שבקנט. בשנת 1867 התחתן עם אגנס הוסק. בנם וולטר נולד בשנת 1868, בנותיהם אליזבת בשנת 1871 ואמה בשנת 1873. בשנת 1869 נסע כחוקר לנורווגיה, בשנת 1871 לקרואטיה (שם התגורר במנזר על אי בים האדריאטי), וב-1873 למצרים, טורקיה ויוון. בשנת 1907 הקים מוזיאון ביינה כדי ללמד את הציבור על האבולוציה. האקל פרש מההוראה בשנת 1909, ובשנת 1910 פרש מהכנסייה האוונגליסטית בפרוסיה. והפך לתומך המפורסם ביותר של המוניזם בגרמניה.
אשתו של האקל, אגנס, נפטרה בשנת 1915, הוא נהיה שברירי יותר ויותר, ושבר את רגלו וזרועו. הוא מכר את ביתו, "וילה מדוזה", ביינה בשנת 1918 לקרן קרל זיס, ששמרה על ספרייתו. הקל נפטר ב-9 באוגוסט 1919.
פוליטיקה.
זיקתו של האקל לתנועה הרומנטית הגרמנית, יחד עם קבלתה של צורה של לאמארקיזם, השפיעו על אמונותיו הפוליטיות. במקום להיות תומך נלהב של מנגנון הברירה הטבעית שהגה דרווין, הקל האמין כי מאפייני האורגניזם נרכשים באמצעות אינטראקציות עם הסביבה וכי אונטוגניות משקפת פילוגניה. הוא ראה במדעי החברה מקרה של "ביולוגיה יישומית", וביטוי זה אומץ שנים אחר כך ושימש לתעמולה נאצית. הקל התנגד לדת וראה בה גורם מעכב להתפתחות מדעית. הוא הגה את המונח דיסטלולוגיה, העמדה הפילוסופית שלשום דבר שקיים אין טלוס או סיבה סופית, או עיצוב מכוון.
בשנת 1906 הקים האקל קבוצה בשם הליגה המוניסטית (Deutscher Monistenbund) כדי לקדם את אמונותיו הדתיות והפוליטיות. קבוצה זו החזיקה מעמד עד 1933 וכללה חברים בולטים כמו וילהלם אוסטוולד, גאורג פון ארקו , הלנה שטקר וולטר ארתור ברנדסון. הוא היה האדם הראשון שהשתמש במונח "מלחמת העולם הראשונה".
עם זאת, ספריו של האקל נאסרו על ידי המפלגה הנאצית, אשר התנגדו למוניזם ולחופש המחשבה של הקל. יתרה מכך, ראוי להזכיר כי הקל הכיר לא פעם בגלוי בתרומתם הרבה של אינטלקטואלים יהודים לתרבות הגרמנית.
לאחר פרוץ מלחמת העולם הראשונה פרסם הקל ביחד עם רודולף אויקן ביקורת חריפה על אנגליה המאשימה את גרמניה בלחימה לצד הסלאבים הברברים במלחמה בלתי צודקת, שכן לטענתם רוסיה פתחה במלחמה ואנגליה ליבתה אותה לממדי מלחמת עולם מתוך קנאה בגרמניה ורצון למנוע ממנה את הרחבת מרחב ההשפעה שלה ברחבי העולם. כמו כן היה בין החותמים על מנשר התשעים ושלושה.
מחקריו.
הקל היה זואולוג, אמן ומאייר, ומאוחר יותר פרופסור לאנטומיה השוואתית. אף על פי שרעיונותיו של הקל חשובים להיסטוריה של התיאוריה האבולוציונית, ולמרות שהיה חוקר מוכשר של האנטומיה של חסרי החוליות, ותפרסם בזכות עבודתו על רדיולריה, מושגים ספקולטיביים רבים שהוא דגל בהם נחשבים כיום כלא נכונים. לדוגמה, הקל תיאר והגדיר מיקרואורגניזמים קדומים היפותטיים שמעולם לא נמצאו.
הוא היה מהראשונים ששקלו את הפסיכולוגיה כענף בפיזיולוגיה. הוא גם הציע והגדיר את הממלכה הטקסונומית פרוטיסטים בשנת 1866. תחומי המחקר העיקריים שלו היו בתהליכי האבולוציה והתפתחות החיים בכלל, כולל פיתוח צורות לא אקראיות, שהגיעה לשיאה ב Kunstformen der Natur (צורות הטבע של הטבע). הקל לא תמך בברירה הטבעית, אלא האמין בלאמארקיזם.