ב-1966 העלה משה דיין את רעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, במסגרת ההצעה תקום קונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית אוטונומית בגדה המערבית. באוגוסט 1974 הציג אלימלך-שמעון רימלט, יושב ראש המפלגה הליברלית שהייתה אז חלק מהליכוד, תוכנית מדינית לקונפדרציה כלכלית בין ירדן לישראל. בינואר 1977 העלה שוב שר הביטחון שמעון פרס את הרעיון לקונפדרציה בין ישראל, ירדן וישות פלסטינית. מאז עלה רעיון הקונפדרציה בקביעות כפתרון ליישוב של הסכסוך הישראלי־פלסטיני. צמיחתו של הרעיון מונעת משתי הנחות עבודה עיקריות: האחת, הערבובייה היחסית שבה מתקיימות האוכלוסיות שבין הירדן לים פוגעת בהיתכנות של פתרון שתי המדינות. לשיטתם של המצדדים בפתרון זה, ישראל לא תוכל לפנות את 30 אלף המשפחות החיות בהתנחלויות המבודדות ולקלוט אותן בישראל. השנייה, פתרון שתי המדינות אינו יכול להוביל לסיום הסכסוך, בשל הזיקה שיש לכל אחד משני הצדדים לכל שטחי הארץ, ובשל הצורך והזכות של כל אחד משני הצדדים לנוע ולהתיישב בכולה. אחרים שוללים את הרעיון שאינו ישים לטענתם.
בשנת 2015 הסכים נשיא המדינה ראובן ריבלין לרעיון הקונפדרציה כפתרון לסכסוך הישראלי-פלסטיני, לאחר שמבמשך עשרות שנים היה מתומכי רעיון ארץ ישראל השלמה.
כחלק מתוכנית "עסקת המאה" הוצע לפלסטינים על ידי ממשל טראמפ קונפדרציה עם ירדן. ב-24 באפריל 2019 פורסמה הכחשה מצד ג'ייסון גרינבלט, שליחו של נשיא ארצות הברית למזרח התיכון, בה נאמר כי אין תוכנית להקמת קונפדרציה של ישראל, ירדן, והרשות הפלסטינית.
ציויליזציה
לינוס
אנטון ואן ליבנהוק
פיוס השלישי
פִּיוּס השלישי (בלטינית: Pius III; 9 במאי 1439 – 18 באוקטובר 1503) היה האפיפיור למשך 26 ימים בלבד בשנת 1503.
אחיינו של פיוס השני. נולד בסיינה שבטוסקנה. שמו לפני שהתמנה לאפיפיור היה פרנצ'סקו טוֹדֶסקיני פּיקוֹלוֹמיני (Francesco Todeschini Piccolomini). דודו מינה אותו לארכיבישוף של סיינה כבר בגיל 22 והעניק לו תואר קרדינל. לאחר מכן כיהן בתפקידים נוספים בכנסייה.
כשמת אלכסנדר השישי ב-1503 נבחר פיקולומיני ב-8 באוקטובר לאפיפיור בתמיכתו האקטיבית של הקרדינל דלה רוברה (מאוחר יותר יוליוס השני). נחשב לבעל עמדה מוסרית ללא דופי ולמתנגד לשחיתות של אלכסנדר השישי ובנו צ'זארה בורג'ה. מיד עם כניסתו לתפקיד הורה לעצור את בורג'ה ולקדם את הרפורמות בחצר האפיפיור. לאחר 26 ימים בלבד בתפקיד הרם מת מכיב (פצע פתוח) ברגלו, או לפי תאוריות אחרות, הורעל בידי פנדולפו פטרוצ'י, מושל סיינה.
לינוס (מיתולוגיה)
השם לינוס משותף לשלוש דמויות שונות במיתולוגיה היוונית. כל השלושה הם בניו של אפולו:
ייתכן ולינוס היה האנשה של קינה או הספד, שכן ביוון הקלאסית התקיימה סוגה של שירה שנקראה "linos", שנתפסה לעיתים כמקוננת על לינוס.
ב-2001 גילו אסטרונומים שלאסטרואיד 22, המכונה "קאליופה", על שם אמו, יש ירח הסובב אותו, והם כינו אותו "לינוס".
מי עמי
מֵי-עַמּי הוא מושב באזור הצפון ליד ואדי עארה מדרום לאום אל-פחם השייך לארגון יישובי העובד הציוני ונמצא בקצה המזרחי של תחום המועצה האזורית מנשה.
היישוב הוקם בשנת 1963 כהיאחזות נח"ל שאוזרחה בשנת 1969 כקיבוץ. בשנת 1971 הפך היישוב למושב שיתופי. בסוף שנות ה-70 סבל המושב מהתנכלויות מצד ערביי הסביבה שכללו שריפת חלקות חקלאיות. על מנת להוציא את היישוב מבדידותו הוחלט על תוכנית עירון להקמת יישובים יהודיים בסביבתו ואלו כללו את ריחן, חיננית, חריש וקציר.
שמו של היישוב הוא על שם קהילת יהודי מיאמי שסייעה בהקמת היישוב (מיאמי - מי עמי).
בשנת 2006 אושר באספת מי-עמי ברוב מיוחד המעבר לכפר שיתופי (מושב עובדים). כיום מהווה היישוב, יחד עם הכביש המוביל אליו, את גבולה הדרומי של העיר אום אל-פחם.
שטח המושב כ-3500 דונם, ורוב התושבים עוסקים בענפי החקלאות השונים כגון: בתי צמחייה, כותנה, לול, פרדס ומטעים.
חלקם עוסקים בתעשייה - במפעל "אפקטיב מדיה".
מלאה
מְלֵאָה הוא מושב באזור הצפון בחבל תענך שנמצא במרכזו של גוש אומן. הוא שייך למועצה אזורית הגלבוע, והוא המערבי מבין יישוביה. הוא שוכן במרכזו של עמק יזרעאל.
במושב אוכלוסייה מעורבת: חילונים ודתיים יחד.
המושב הוקם בשנת 1956 על ידי עולים מפולין כחלק מתוכנית יישוב חבל תענך. עד סוף שנת 1957 עזבו רוב המתיישבים את היישוב אך במקומם באו עולים ממרוקו. רוב התושבים מתפרנסים מענפי חקלאות שונים, לרבות גידול בעלי חיים.
תולדות המושב.
בתחילת 1956 קיבלה ההתיישבות בחבל תענך תאוצה רבה. מלאה היה המושב הראשון שאוכלס בעולים מפולין. העולים לחבל תענך עלו במסגרת המבצע "מן האונייה אל הכפר". עם זאת, כעבור כשנה אחת בלבד, מרבית חברי המקום נטשו את המושב ועברו להתגורר בעיר, ובמלאה נשארו כ-15 משפחות בלבד. במקומם, הגיעו עולים חדשים מצפון אפריקה, בעיקר ממרוקו, אשר הצליחו להשתקע במקום.
בשנים הראשונות מרבית פרנסתם של תושבי מלאה התבססה על משקי בעלי חיים, בנייה וחקלאות. בתחום הבנייה, התושבים עסקו מטעם מחלקת ההתיישבות של הסוכנות הציונית בבניין מבני המשק ובתי הקבע במושביהם. בתחום החקלאות, רבים מתושבי המקום הועסקו בגן ירק גדול, שהוקם על ידי המוסדות המיישבים בשנת 1954 בחבל התענך. גן הירק נועד לספק מקומות עבודה למתיישבים, לתת להם מקור פרנסה ולשמש להם מעין בית ספר חקלאי. ב-1956 הורחב גן הירק והפך למקור פרנסתם העיקרית של תושבי המקום. בנוסף על האמור, החל מן השנים הראשונות, אחדים מתושבי חבל תענך מצאו את פרנסתם בעבודות חוץ ובמתן שירותים.
המושב כיום.
מלאה הוא מושב בעל אוכלוסייה מעורבת הנמצא בשטח מועצה אזורית הגלבוע.
יישובי התענך, שעליהם נמנה המושב, מקובצים בקבוצות שבכל אחת מהן שלושה מושבים, אשר מרכז משותף מחבר ביניהם. שכניו של מלאה הם המושבים ניר יפה וגדיש. המרכז המחבר בין שלושת המושבים הוא מרכז אומן.
כיום, ניתן למצוא במלאה בעלי מקצועות חופשיים לצד חקלאיים מודרניים. אופי היישוב הוא מעורב, חילוניים ומסורתיים יחד.
יעל (ישוב)
מרכז ספיר
מרכז חבר
מרכז חבר הוא יישוב קהילתי בחבל תענך, השייך למועצה אזורית הגלבוע. היישוב הוקם בשנת 1958, ונמצא במרחב מישורי המצוי בין מורדות הרי אום אלפחם ותל תענך לבין מורדות הר הגלבוע.
היישוב נקרא על שם חבר הקיני. לפי הסיפור המקראי, יעל, אשתו של חבר (שעל שמה קרוי ישוב נוסף בתענך), הרגה באזור זה את סיסרא, שר צבאו של יבין מלך כנען ().
הקמת היישוב.
היישוב הוקם בשנת 1958 כחלק מיישובי התענך כיישוב חקלאי על ידי עולים מצפון אפריקה. תחילה הוקם היישוב כמרכז אזורי לשלושת היישובים הקרובים זה לזה: ברק, אדירים ודבורה. עד שנת 1967 היישוב נמצא על קו שביתת הנשק מול ירדן, ומילא מרכז חבר תפקיד ביטחוני. בשנת 1982 המרכז הוסב ליישוב קהילתי והורחב.
שירותים ותעסוקה.
במרכז חבר מצויים מוסדות חינוך ושירותים שונים המשמשים את תושבי חבר ואת תושבי היישובים הסמוכים: בית-הספר היסודי האזורי "יד לחמישה", גנים לגיל הרך, מרפאה, סופרמרקט, בית כנסת וגן משחקים.
תושבי מרכז חבר עובדים בתעשייה, בחינוך, בחקלאות ובמקצועות חופשיים שונים. היישוב נמצא קרוב יחסית ל-3 ערים מרכזיות שמספקות פתרונות תעסוקה לתושבי האזור: עפולה (נמצאת במרחק 10 דקות נסיעה), בית שאן (נמצאת במרחק 30 דקות נסיעה) וחיפה (נמצאת במרחק 45 דקות נסיעה).
מרכז יעל
יָעֵל (גם מרכז יעל) הוא יישוב קהילתי באזור הצפון בחבל תענך השייך למועצה אזורית הגלבוע.
היישוב הוקם בשנת 1960 כחלק ממבצע יישוב חבל תענך כמרכז אזורי ליישובים: פרזון, אביטל ומיטב.
שמו של היישוב, כשמו של היישוב הסמוך מרכז חבר, הוא על שמה של יעל אשת חבר הקיני שהרגה את סיסרא באזור זה.
נכון ל-2022, מתגוררות ביישוב 16 משפחות והוא אחד הקטנים בישראל.
בדואי
טולסטוי (פירושונים)
טולסטוי (ברוסית: Толсто́й) הוא שם משפחה רוסי, משפחת אצילים מפורסמת. מקור השם בכינוי שמשמעותו "השמן".
ספר מקבים א'
ספר מקבים א', נקרא גם בשם ספר חשמונאים א', הוא אחד מן הספרים החיצוניים, המספר על מרד החשמונאים בממלכה הסלאוקית, ועל ימיה הראשונים של ממלכת החשמונאים, תקופה התחומה בין גזירות אנטיוכוס לבין עלייתו של יוחנן הורקנוס.
שני ספרי המקבים, ספר מקבים א' וספר מקבים ב' נכתבו סמוך לתקופת מרד החשמונאים. נראה שמקבים א' נכתב בעברית בארץ ישראל, על ידי מחבר שהכיר היטב את המקומות שעליהם כתב. לעומת זאת, ספר מקבים ב' הוא ספר שנכתב כנראה בפזורה היהודית מחוץ לארץ ישראל, כנראה במצרים, בשפה היוונית.
המקור העברי של הספר אבד ושרד רק התרגום ליוונית. הספר מהווה מקור היסטורי חשוב ביותר להכרת התקופה. בספר 16 פרקים.
מעמדו של הספר בדתות השונות.
הקתולים והיוונים אורתודוקסים מקבלים את הספר כקאנוני, וכוללים אותו בביבליה שלהם. ואילו ביהדות נחשב אחד הספרים החיצוניים ולא הוכלל בתנ"ך. גם הפרוטסטנטים קיבלו את העמדה היהודית: בתחילה הוכלל הספר בקאנונים הפרוטסטנטיים בחלק נפרד, עם יתר החיצוניים, אך זה הושמט כליל מרוב ההוצאות במאה ה-19.
הסופר הנוצרי הקדום אוריגנס העיד על קיומו של טקסט עברי מקורי של הספר וכתב תעתיק יווני של שמו: Σαρβηθ Σα[ρ]βαναι ελ (צלילית: "סרבת ס[ר]בני אל") או Σαρβηθ Σα[ρ]βανέελ ("סרבת ס[ר]בנאל"). אולם משמעות התעתיק סתומה. לתעתיק חסר-הפשר הוצעו פירושים רבים בידי חוקרים, כמו "סירוב סרבני אל", "ספר שרי בני אל" וכולי, וייתכן שהשם נובע מהכינוי "מסרבי מירון" שניתן למשמרת יהויריב, שאליה השתייך מתתיהו הכהן. אף אחד מהם לא התקבל כהסבר משכנע.
גם הירונימוס דיווח שכתב-יד עברי של הספר היה מצוי תחת ידו.