סריט, שהפך לפילדמרשל בשנת 1956, התרחק יותר ויותר מהמשטר, אם כי שמר על נאמנות הכוחות המזוינים וזכה לתמיכה עממית מסוימת. כאשר פלק, בחיפוש אחר תמיכה אזרחית לאיזון כוחו מול יריביו, ניסה להקים מחדש ממשלה פרלמנטרית בשנת 1957, רבים באופוזיציה ראו מצב זה כאפשרות להפיל את ממשלו. סריט יצר קשרים עם הממשל המלכותי של ראמה התשיעי, מלך תאילנד וביחד עם הדרישה האזרחית להפיל את ממשלו של פלק ארגן הפיכה צבאית.
ראש ממשלה.
ישר לאחר שהסדיר ממשל פרלמנטרי תחת שלטונו טס סריט לארצות הברית לצורך טיפול רפואי דחוף. בהיעדרו הממשלה הזמנית שהקים כמעט התפרקה עקב חוסר הסכמה בין הפוליטיקאים, מאבק סמכויות וחוסר מנהיגות בעוד התנאים הכלכליים החמירו. בשובו לבנגקוק ערך סריט הפיכה שנייה באוקטובר 1958, ובתמיכת תאנום קיטיקצ'ורן, מפקד הארמייה המוצבת בבנגקוק, תפס את השלטון. השלטון המהפכני שסריט הקים אז, החל במהירות ובסמכות רבה להוציא לפועל מדיניות חיובית של פיתוח כלכלי ורפורמה חברתית ושירותים. בתור ראש ממשלת תאילנד, סריט צבר מוניטין של מנהיג פעלתן אשר קידם טקסים מלוכניים להאדרת הרגש הלאומי והעלה את סמכויות המלך בשביל להסדיר את חשיבות המונרכיה החוקתית.
סריט טייל על חשבונו ברחבי המדינה, לעיתים קרובות ביקר בכפרים נידחים במסוק צבאי כדי לשוחח עם איכרים. הוא ניסה להשיב את חלק מסמכותם של ביורוקרטים מומחים במשרדי הממשלה החשובים, אולם באמצעות צבאו הוא שמר על השליטה בפועל במשרד הפנים. הוא הבטיח לאזרחים לחזור בסופו של דבר לדמוקרטיה הפרלמנטרית אך נע רק לאט לאט ליישם כוונה זו עקב חשש מחוסר יציבות פוליטית. סריט זכור בזכות מדיניותו האפקטיבית של פיתוח כלכלי, שהביאה את המדינה במהירות לקצב צמיחה שנתי של 8 אחוזים בתוצר הלאומי הגולמי, בזכות קידומו החזק של החינוך, בעיקר באזורים הכפריים, במסגרתם נראתה תשומת הלב המיוחדת שהקדיש לאזורים העניים בצפון מזרח המדינה, שנזנחו זה מכבר על ידי ממשלות רבות בבנגקוק.
הסטטיסטיקה החלה להראות רק את הצלחתה של מדיניות זו זמן קצר לפני שסריט נפטר בפתאומיות ב-8 בדצמבר 1963. במותו תאנום קיטיקצ'ורן ירש אותו בתור ראש ממשלת תאילנד.
Smotrim.ru
אלכסיי יבסייב
אלכסיי ויטלייביץ' יבסייב (ברוסית: Алексей Витальевич Евсеев; נולד ב-30 במרץ 1994) הוא כדורגלן מקצועני רוסי, המשחק כקיצוני שמאלי במועדון הכדורגל אוראל יקטרינבורג.
קריירת מועדונים.
יבסייב הוא בוגר אקדמיית זניט סנקט פטרבורג ושיחק בהרכב זניט בשנים 2012–2017. את הופעת הבכורה שלו בפרמייר ליג הרוסי הוא ערך ב-22 ביולי 2012 במדי זניט במשחק מול אמקר פרם.
ב-25 בדצמבר 2018 הוא עזב את אורל יקטרינבורג. ב-22 בפברואר 2019 חתם במועדון חימקי ולאחר מכן שיחק ברוטור ובפאקל וורונז'.
ב-25 באוגוסט 2020 חזר לאורל.
Scardust
Scardust (בתעתיק לעברית: סקארדאסט) היא להקת מטאל מתקדם-סימפוני ישראלית, שנוסדה ב-2013 על ידי נועה גרומן ואור דידי. עד 2015, הלהקה הייתה ידועה בשם Somnia (סומניה). הלהקה העלתה מופעי פתיחה ללהקות סימפוני אקס, אפיקה ו-Therion בהופעתן בישראל. בשנת 2018 הייתה סקארדאסט להקת המטאל הראשונה שהופיעה במועדון הזאפה, תל אביב.
ביוגרפיה.
חברי הלהקה הם נועה גרומן (שירה, כתיבה והלחנה), אור דידי (גיטרת בס, כתיבה והלחנה), יואב וינברג (תופים), ידין מויאל (גיטרות) ואהרון פרידלנד (קלידים).
בשנת 2015 הוציאה Scardust מיני-אלבום ראשון. באותה השנה העלתה הופעת השקה ראשונה בליווי מקהלה ובאירוח קובי פרחי ויותם אבני.
בשנת 2016 היוותה Scardust את המופע הפותח ללהקת סימפוני אקס במועדון הבארבי, תל אביב.
בשנת 2017 שחררה Scardust את אלבומה השני. כשנה לאחר מכן ערכה סיבוב הופעות בגרמניה ובכללו הופיעה בפסטיבל המטאל .
בשנת 2019 הופיעה Scardust בפסטיבלים באנגליה, גרמניה סין וסלובניה.
בשנת 2020 השיקה הלהקה את אלבומה השלישי.
ב-2022 הוכרז כי הלהקה תהיה חלק מהליינאפ הראשי של פסטיבל וואקן באותה השנה.
שיתופי פעולה נוספים.
, מורן מגל, stimmgewalt, Hellscore, JakeE, לב קרז'נר.
חברי ההרכב.
נגנים אורחים קבועים וחברים להופעות.
Hellscore - מקהלה
הלל קליין
הלל קליין (20 במרץ 1923, קרקוב – 14 בדצמבר 1985, ירושלים) היה פסיכיאטר ופסיכואנליטיקאי ישראלי, יהודי יליד פולין. קליין שרד את השואה כאסיר במחנות ריכוז. הוא תרם רבות לחקר הפסיכולוגי של טראומות השואה וההתמודדות איתן ונמנה עם מובילי המחקר הפסיכואניליטי בישראל. קליין התגורר בירושלים, לימד כפרופסור באוניברסיטה העברית וכיהן כמנהל בית החולים הפסיכיאטרי איתנים בירושלים.
קורות חייו.
הלל קליין נולד בקרקוב בשנת 1923 כצעיר מבין חמשת ילדיהם של הורים יהודים. אביו היה בן למשפחת סוחרים מודרנית ואמו בת לרב חסיד. בילדותו קיבל קליין חינוך מסורתי דתי יהודי ובהמשך השכלה תיכונית. בגיל 16 אחרי פלישת גרמניה הנאצית לפולין הצטרף למחתרת. בשנת 1942 נתפס על ידי הגרמנים ונשלח למחנה ריכוז פלאשוב ואחרים. בשנת 1945 שוחרר על ידי הצבא הסובייטי ממחנה הריכוז טרזיינשטט. אחרי המלחמה למד רפואה באוניברסיטת מינכן וחי בשוודיה. ב-1954 עלה לישראל. עבד כפסיכיאטר ופעל בחברה הפסיכואנליטית בישראל ולימד באוניברסיטה העברית, בין היתר במכון ליהדות בת זמננו. עסק במחקרים פסיכואנליטיים, בעיקר בתחום השלכות טראומות השואה על הניצולים ומשפחותיהם בישראל ובגולה. קליין ניהל את בית החולים הפסיכיאטרי "איתנים" בירושלים. בימי כהונתו בבית החולים איתנים הוקמה בו מחלקה שיקומית מיוזמת יחיאל שרשבסקי ואחרים. הלל קליין נפטר בירושלים בשנת 1985.
חיים אישיים.
היה נשוי לד"ר הורטנזה קליין, רופאת-שיניים לילדים ומרצה בבית ספר לרפואת-שיניים של האוניברסיטה העברית והדסה. בני הזוג הולידו שתי בנות: אסתי ומיקי. בתו אסתי הייתה נשואה לשריה עופר.
נוזולוגיה
נוזולוגיה - (נוֹזוֹלוֹגְיָה, nosology) (מיוונית - nosos מחלה) היא ענף ברפואה העוסק במיון וסיווג מחלות ובחקר שיטתי שלהן, וכן בטכנולוגיה של מתן שמות וסיווגים לאבחנות קליניות. תחום זה מנסה לסווג מחלות לקטגוריות ולזהות תהליכים משותפים שבבסיס מחלות שונות. בפרט ניתן להתייחס לסוג מסוים של מחלות, למשל "נוזולוגיה של מחלות דלקתיות" או "נוזולוגיה פסיכיאטרית". האחרונה יותר קשה, כיוון שיש קושי לאפיין בצורה שיטתית מחלות נפש, וחלקן יושבות על רצף.
כאשר מגיע מטופל, נעשה לו בירור ובהתאם, בדיקות מסוימות, כגון בדיקת דם, דופק, שתן, הנשימה, מה שעוזר לאבחן את מצב החולה וכן כדי לנסות לסווג את האבחנה בצורה יותר מהירה ושיטתית.
יוסיף הרבסט
יוסיף יאקוב (יעקב) הֶרְבְּסְט (בבולגרית: Йосиф Яков Хербст; 20 בנובמבר 1875, אדירנה, האימפריה העות'מאנית – 16 באפריל 1925, סופיה, ממלכת בולגריה) היה עיתונאי, פובליציסט, איש ציבור, ודיסידנט יהודי-בולגרי, אשר נרצח במהלך תקופת הטרור שהחלה לאחר הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה.
ביוגרפיה.
יוסיף הרבסט נולד באדירנה. אביו, המהנדס יעקב הרבסט מצ'רנוביץ מונה למנהל תחנת הרכבת באדירנה, והמשפחה עברה להתגורר בעיר. לאחר המלחמה העות'מאנית-רוסית (1877–1878) היגרה המשפחה לסופיה בירת נסיכות בולגריה. הרבסט סיים את האקדמיה הצבאית הבולגרית והוצב בגדוד רגלים, ובהמשך הוצב במח' טופוגרפיה במשרד המלחמה הבולגרי.
בשנים 1901–1909 כתב וערך במספר ביטאונים. ב-1907 נבחר לנשיא אגודת העיתונאים בסופיה. במהלך מלחמת הבלקן השנייה נפצע ועוטר בעיטור הגבורה של צבא בולגריה. בין 1913 ל-1918 כיהן כמזכיר העיתונות הבולגרי.
לאחר רציחתו של ראש ממשלת בולגריה אלכסנדר סטמבוליסקי וניסיון ההפיכה הקומוניסטי הכושל בספטמבר 1923, רדף משטרו של אלכסנדר צאנקוב מתנגדי משטר, בעיקר מהשמאל הפוליטי בבולגריה. הרבסט הוציא לאור את כתב העת "הזעקה לאנשים חופשיים" (בבולגרית: Вик за свободни хора) ושלושה עיתונים יומיים שביטאו התנגדות נחרצת למשטרו של צאנקוב ורדיפת החופש בבולגריה. הרבסט היה פוליגלוט וערך בעיתונים גרמניים, אוסטריים ורומניים, שהופצו בבולגריה. הוא תרגם לבולגרית מספר ספרים מרוסית, גרמנית, צרפתית ואנגלית. ב-1923 הוציא לאור את הנובלה שלו "אתמול, היום ומחר" (בבולגרית: Вчера, днес и утре).
מאבקו נגד משטרו של צאנקוב, מיצב אותו כמטרה לנאמני משטר זה. להרבסט היה מידע מוקדם על הפיגוע בכנסיית סווטה נדליה והוא פרסם אותו. לאחר הפיגוע, ניצל משטרו של צאנקוב את מצב החירום, כדי להיפרע מגורמי אופוזיציה. יוסיף הרבסט נעצר על ידי המשטרה הבולגרית ו"נעלם" במהלך מעצרו. חקירה שהתקיימה שנים מאוחר יותר קבעה שנרצח ומקום קבורתו לא נודע.
משפחתו.
יוסיף הרבסט היה נשוי לוויולטה בתו של פטקו קרבלוב ראש ממשלת בולגריה. רעייתו של פטקו קרבלוב אקטרינה קרבלובה הייתה דמות משמעותית במאבק נגד רדיפת יהודי בולגריה במהלך מלחמת העולם השנייה.
אחיו של יוסיף הרבסט, קרל הרבסט נמנה עם מייסדי התנועה הציונית בבולגריה, היה ציר מטעמה לקונגרס הציוני הראשון ובהמשך חבר הוועד הפועל הציוני הגדול.
אחותו למחצה של יוסיף הרבסט, רגינה זילברשטיין (1880, סופיה, נסיכות בולגריה - 1 בנובמבר 1963, מעברות, ישראל) הייתה פעילה מרכזית בארגון ויצו, יושבת ראש תא הנשים בחזית המולדת היהודית וצירה לקונגרס הציוני ה-22 שנערך ב-1946 בבזל.
חנות מזכרות
חנות מזכרות או חנות מתנות היא חנות שמוכרת בעיקר מזכרות ופריטים אחרים הקשורים לאותו נושא. הפריטים שנמכרים כוללים לרוב ספלי קפה, פוחלצים, צעצועים, חולצות, גלויות, אוספים בעבודת יד ומזכרות אחרות, שנועדו להישמר על ידי הקונה כמזכרת לביקורם באותו מקום, או להינתן לאחר במתנה.