בצעירותו, ג'הנבחאש שיחק בנבחרות הצעירות של איראן. ב-5 באוקטובר 2013, ג'הנבחאש זומן לראשונה לסגל הנבחרת הבוגרת לקראת המשחק נגד במסגר מוקדמות גביע אסיה בכדורגל 2015, בו גם ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת, כאשר נכנס כמחליף בדקה ה-82. במשחקו השני בנבחרת, שנערך ב-15 בנובמבר הבקיע את שער הבכורה שלו בניצחון 3–0, גם נגד .
ג'הנבחאש, נכלל בסגל הנבחרת לקראת מונדיאל 2014, גביע אסיה בכדורגל 2015, מונדיאל 2018 וגביע אסיה בכדורגל 2019
אשר וינר
אשר וינר (20 ביולי 1936 – 15 במרץ 2000) היה מנהל ישראלי, שהיה מנכ"ל משרד הבינוי והשיכון בשנים 1979–1985.
ביוגרפיה.
וינר נולד בחיפה ולמד במערכת החינוך הממלכתי-דתי בעיר ובישיבת בני עקיבא כפר הרא"ה. אחרי השירות בצה"ל למד כלכלה ב והשתקע בעיר.
בשנים 1975 – 1978 ניהל את אגף האכלוס במשרד הבינוי והשיכון ובשנת 1979 מונה על ידי השר דוד לוי למנכ"ל המשרד, תפקיד בו שימש במשך שש שנים.
בעת כניסתו לתפקיד, בסוף שנות ה-70, ניצב ענף הבנייה בפני מחסור חמור בדירות וידע עליית מחירים מואצת עקב עלייה בביקוש לדירות. כדי לבלום את התופעה עבר המשרד כבר ב-1979 משיטת הבנייה הישירה למימון מלא לבנייה באמצעות חברות ובסיוע חלקי של המדינה. המשרד ראה אז את תפקידו בוויסות הענף, והמטרה – איזון טוב יותר בין ההיצע לביקוש – הושגה. בתוך כך זכה הפרט ליתרון ברור – לא עוד קביעות שרירותיות של הממסד בנוגע לסוג פתרון הדיור ומיקומו, אלא העברת הבחירה לידיו שלו.
בתקופת כהונתו של וינר הוקמו יישובים, שכונות וערים והושם דגש על שיפור התשתיות בערי הפיתוח ועל שיקום שכונות פיזי וחברתי כדי לצמצם פערים. ירושלים וסביבותיה זכו לתשומת-לב מיוחדת - בבירה הוקמה שכונת פסגת זאב, וסמוך לעיר היישוב גבעת זאב, וכן חוזקו גושי ההתיישבות ביהודה ושומרון (גוש אדומים, גוש עציון וגוש אריאל). וינר זכה לתעודות הערכה רבות על תרומתו לבניית שכונות ויישובים, ובמעלה אדומים, שלימים הייתה לעיר, אף הוקם פארק על שמו – פארק אשר וינר. בירושלים הונצח שמו בשדרות אשר וינר המחברות את דרך חברון עם שכונת ארמון הנציב.
בשנים 1986–1987 עמד וינר בראש משלחת הסוכנות היהודית בלונדון והופקד על השליחים ברחבי בריטניה כולה.
בתפקידו הציבורי האחרון, שב לתחום הבנייה כיו"ר חברת שיכון ופיתוח (1990–1994), כשעוד הייתה חברה ממשלתית; בתקופת כהונתו עברה החברה הפרטה ונמכרה לחברת אזורים.
חיים אישיים.
אשר וינר היה נשוי לנטע לבית שיף ולהם שלושה ילדים.
ולאנדר הצעיר
ולאנדר הצעיר (באנגלית: Young Wallander) היא סדרת דרמה המבוססת על יצירותיו של הנינג מנקל על הדמות הספרותית קורט ואלנדר. הסדרה עלתה לשידור לראשונה ב-3 בספטמבר 2020 בנטפליקס.
עלילה.
קורט ואלנדר הוא שוטר שוודי צעיר, שזה עתה סיים הכשרה. הוא עד לרצח מזעזע מול ביתו, והוא מתמנה לחקירת התיק. במהלך החקירה, הוא מגלה פרטים חסרי תקדים, אך בד בבד מסתבך בצרות.
מוזיאון העיר סקופיה
מוזיאון העיר סקופיה (במקדונית: Музеј на Град Скопје) הוא מוזיאון שנמצא בסקופיה, מקדוניה הצפונית שנוסד ב-1949. מאז 1970, המוזיאון ממוקם בחלקה המחודשת של תחנת הרכבת הישנה שנהרסה חלקית ברעידת האדמה בסקופיה ב-1963.
מאז ועד היום, כמוזיאון מורכב, הוא מקשר בין הפעילות בתחום הארכאולוגיה, ההיסטוריה, האתנולוגיה, וההיסטוריה האמנותית בסקופיה וסביבתו. בנוסף למחקר שיטתי, איסוף, סידור, הגנה ואחסון, המוזיאון מבצע עיבוד מקצועי ולימוד מדעי של חומר המוזיאון והצגתו הציבורית באמצעות פרויקטים ותערוכות.
במוזיאון יש כ-21,950 פריטים שנמצאים במספר מחלקות: ארכאולוגיה, היסטוריה, אתנולוגיה, תולדות האמנות, אדריכלות, אורבניזם ועיצוב, חינוך, צילום, וידאו ודיגיטציה, וכן מפעילה ספרייה. קרן המוזיאון כוללת תרומה של 182 תצלומים של צלם האמנות המקדוני בלגויה דרנקוב . ב-1991, תרם הצייר המקדוני ליובומיר בלוגסקי 159 עבודות (בעיקר צבעי מים) למוזיאון העיר סקופיה. אוסף זה, בעל ערך יוצא דופן והראשון מסוגו במקדוניה הצפונית, איפשר את הקמת הגלריה במוזיאון העיר סקופיה על שם התורם, ובו, תוך שמירה על זכרו, יצירותיו מוצגות ללא הרף.
מוזיאון סקופיה
הסוכנות הפדרלית לניהול רכוש המדינה של רוסיה
רוסננו
רוסננו (ברוסית: Роснано, ראשי תיבות ל"תאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", Российская корпорация нанотехнологий) הוא התאגיד הממשלתי ברוסיה לננוטכנולוגיה ומהווה מוסד לפיתוח חדשנות שנוצר במסגרת היוזמה הנשיאותית של דמיטרי מדבדב, עוד בתקופת כהונתו כסגן ראש ממשלת רוסיה בשנת 2007. האסטרגיה מכונה בשם "אסטרטגיה לפיתוח תעשיית הננוטכנולוגיה".
רוסננו נועדה ליצור תעשיית היי-טק מבוססת ננוטכנולוגיה תחרותית ברוסיה. החברה משקיעה באופן ישיר ובאמצעות כספים עקיפים בכל התחומים העיקריים מבוססי-הידע שבהם מיושמת באופן נרחב טכנולוגיות של אלקטרוניקה, אופטיקה, טלקום, אנרגיה קלאסית ואנרגיה מתחדשת, בריאות וביוטכנולוגיה, חומרים ומתכות, הנדסה וכימיה.
מאז הקמתה בשנת 2007 בשם "התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה", עמד בראשה אנטולי צ'ובייס. בדצמבר 2020 הוחלף על ידי סרגיי קוליקוב.
היסטוריה ומבנה.
החברה אורגנה מחדש בשנת 2011 מתוך התאגיד הרוסי לננוטכנולוגיה והיא כוללת כיום מספר חברות בתחום הננו לרבות קרן ללא כוונת רווח לתוכניות תשתיות וחינוך (FIEP).
רוסננו משקיעה בפרויקטים בתחום הכלכלה ברוסיה ומחוצה לה, כשלאלה יש פוטנציאל להתרחבות לאחר מכן לתוך רוסיה (כלומר העברת טכנולוגיה לרוסיה, יצירת אתר ייצור או מרכז מחקר ופיתוח). בהתבסס על ניסיון בהשקעות ומומחיות טכנית מתקדמת החברה רוכשת הון עצמי במיזמים חדשניים ובחברות מוכווני צמיחה עם מודלים עסקיים ניתנים להרחבה ופוטנציאל צמיחה משמעותי.
רוסננו מתעניינת בעיקר בתחומי היי-טק כמו:
מטה רוסננו ממוקם במוסקבה, רוסיה, עם משרדי משנה נוספים בארצות הברית ובישראל.
אנימציה בפלסטלינה
אנימציה בפלסטלינה (באנגלית מקובל בין היתר המונח claymation – הלחם של "clay", חרס, ו-animation, אנימציה) היא טכניקת אנימציה המבוססת על שימוש במודלים העשויים מפלסטלינה או מחומר דומה.
סצנות של סרטוני אנימציה בפלסטלינה, שהיא אחת ממספר סוגים שונים של אנימציית סטופ-מושן, מצולמת בעזרת מצלמת סטילס אשר מצלמת בכל פעם רק תמונה אחת (פריים). בין כל פריים לזה שאחריו, האובייקטים בסצנה מוזזים מעט באופן ידני - דבר אשר יוצר אשליית תנועה כאשר לאחר מכן הפריימים הללו יוקרנו ברצף במהירות רגילה (24 עד 30 פריימים בשנייה).
בסרטוני אנימציה בפלסטלינה בונים לרוב את האובייקטים על גבי חוט גמיש יחסית אשר מסייע לחזק את האובייקטים על מנת שניתן יהיה להנפיש אותם ביתר קלות.
בישראל טכניקת אנימציה זו ידועה במיוחד מהסרטונים והסדרות שפיתח האנימטור הישראלי רוני אורן במהלך שנות ה-80 ושנות ה-90, כגון משלים שועליים ואגדות המלך שלמה, אשר זכו להצלחה רבה גם בגרסאות המדובבות לאנגלית ששודרו ברחבי העולם.
משאל העם לעצמאות קלדוניה החדשה (2020)
משאל עם לעצמאות קלדוניה מצרפת נערך ב-4 באוקטובר 2020. המשאל היה שני למשאל זהה שהתקיים ב-4 בנובמבר 2018.
במשאל הצביעו 53.26% מהאזרחים בעד הישארות תחת השלטון הצרפתי, ירידה קלה ממספר התומכים ב-2018, אז הצביעו 56.4% בעד הישארות תחת השלטון הצרפתי.
לפי הסכם נומאה קיימת אפשרות למשאל שלישי, שייערך אם קונגרס קלדוניה החדשה יצביע בעדו, ולא יאוחר מ-2022.
רקע.
קלדוניה החדשה סופחה לצרפת ב-1853, כאשר אירופאים ופולינזאים החלו להתיישב שם והפכו את שבטי הקנאק, ילידי המקום, למיעוט. הארכיפלג הפך למושבת עונשין בין 1864 ל-1897 והקנאקים לא נכללו בעבודות הציבוריות והתעשייתיות של השלטון הצרפתי. בין 1976 ל-1988 אירעו סכסוכים בין ממשלת צרפת וקבוצות בדלנים וחלקם הגיעו לרמת אלימות והפרות סדר קשות, כשאחת הסיבות העיקריות היא חוסר השוויון בחלוקת העושר בין המתיישבים והילידים, כשאלו טוענים לכך שעיקר הרווח יוצא החוצה מקלדוניה. מאז 1986 ועדת האו"ם לענייני דה-קולוניזציה כללה את קלדוניה ברשימת השטחים הלא-ממשלתיים של האו"ם.
ב-13 בספטמבר 1987 נערך משאל העם הראשון על עצמאות, אך רק 1.7% הצביעו בעד (842 אנשים), בין היתר כיוון שקבוצות הבדלנים המרכזיות החרימו את משאל העם. בעקבות זאת נחתמו הסכמי מטיניון בין הבדלנים לצרפת, ואלו הבטיחו עשור של יציבות. ב-5 במאי 1998 נחתם בין צרפת ובין המפלגות העיקריות בקלדוניה הסכם נומאה, במסגרתו התחייבה צרפת על תחילתה של הכנת התשתית לעצמאות תוך העברת סמכויות בצורה איטית והדרכה לממשל הקלדוני.
על פי הסכם נומאה הותרו לקלדונים החדשים עריכה של עד שלושה משאלי עם על עצמאותם; הראשון שבהם ב-2018, ושניים נוספים ב-2020 וב-2022 אם המשאלים הקודמים לא הביאו לעצמאות ושליש מחברי הקונגרס של קלדוניה החדשה הצביעו לעריכת משאל נוסף.
משאל העם הראשון נערך ב-נובמבר 2018, ובו דחו התושבים את עצמאותם ברוב של 56.4%.
בשנת 2019 בקשו המפלגות התומכות בעצמאות לקיים משאל נוסף.
תוצאות ההצבעה.
אחוז ההצבעה עמד על 85.6 אחוזים. 53.26 מהמצביעים הצביעו נגד העצמאות, ובהתאם לכך נותרו האיים בשליטה צרפתית. נתון זה היה נמוך מהמשאל בשנת 2018, אז הצביעו 56.4% כנגד העצמאות. התוצאות היו מקוטבות מבחינה גאוגרפית, כאשר בעוד 71 אחוזים מתושבי מחוז הדרום הצביעו נגד העצמאות, רוב תושבי שני המחוזות הקטנים, המחוז הצפוני ומחוז איי הנאמנות, הצביעו בעד העצמאות 76 אחוזים ו82 אחוזים בהתאמה.