בין ה-22 ל-25 בספטמבר 1942 פשטו על הגטו שבעיירה שוטרים גרמנים ופולנים, ושילחו את כל יושביו לטרבלינקה (1,100 איש). יהודים רבים שהתנגדו לאקציה נורו במקום, וחלקם הצליחו להימלט ליערות הסביבה, אך הוסגרו לגרמנים בידי הפולנים.
לאחר שחרור העיירה בקיץ 1944 רצחו הפולנים את היהודים הבודדים ששבו אליה.
קוסוב לקי
מיכאל צורק
מיכאל צורק (בגרמנית: Michael Zorc, נולד ב-25 באוגוסט 1962 בדורטמונד שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בבורוסיה דורטמונד ובנבחרת גרמניה בעמדת הקשר.
צורק היה קפטן בורוסיה דורטמונד בין השנים 1989 ו-1997.
קריירת מועדונים.
צורק שיחק בקבוצת הנוער של בורוסיה דורטמונד, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1981. צורק שיחק לאורך כל הקריירה שלו בבורוסיה דורטמונד, ונחשב לאחד מגדולי שחקניה בכל הזמנים. צורק זכה בגרמניה עם בורוסיה דורטמונד בשתי אליפויות הבונדסליגה, גביע מקומי אחד. בזירה הבינלאומית, צורק הגיע עם דורטמונד לגמר גביע אופ"א 1993, בו הפסידה הקבוצה במפגש כפול ליובנטוס. בשנת 1997, נפגשו שתי הקבוצות שוב, הפעם בגמר ליגת האלופות, בו דורטמונד ניצחה 3-1, וצורק זכה להניף את גביע האלופות לפני פרישתו, כמו גם את הגביע הביניבשתי באותה שנה, לאחר ניצחון בגמר על קרוזיירו. בשנת 1998 פרש צורק ממשחק פעיל לאחר 17 שנים בבורוסיה דורטמונד, בהן צבר 463 הופעות בבונדסליגה והבקיע 131 שערים, והוא מדורג במקום השני בטבלת המבקיעים של בורוסיה דורטמונד בכל הזמנים, לאחר מנפרד בורגסמולר.
קריירה בינלאומית.
לצורק שבע הופעות במדי נבחרת גרמניה, אך הוא מעולם לא זומן לטורניר גדול, על אף הצלחתו בבורוסיה דורטמונד. בשנת 1981 זכה באליפות העולם עד גיל 20 ובאליפות אירופה עד גיל 18 במדי נבחרות גרמניה הצעירות.
לאחר הפרישה.
צורק המשיך לעבוד בבורוסיה דורטמונד גם לאחר פרישתו ממשחק, ומונה למנהל הספורטיבי של הקבוצה, וזכה עמה בתפקיד זה באליפויות בשנים 2002, 2011 ו-2012.
תארים.
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרות גרמניה המערבית הצעירות:
ינס נובוטני
ינס נובוטני (בגרמנית: Jens Nowotny, נולד ב-11 בינואר 1974 במאלש שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בבאייר לברקוזן ובנבחרת גרמניה בעמדת הבלם.
נובוטני היה במשך שנים שיאן ההרחקות בבונדסליגה, כאשר צבר שמונה כרטיסים אדומים במהלך הקריירה בבונדסליגה. במאי 2017 השווה את שיאו לואיז גוסטבו.
קריירת מועדונים.
קרלסרוהה.
נובוטני שיחק במועדון הנוער של קרלסרוהה ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1991, בגיל 17. נובוטני השתלב במהרה בקבוצה, ועוד בטרם מלאו לו 20 שנים, סייע לקבוצה לסיים במקום החמישי בבונדסליגה בשנת 1993, ולהעפיל לגביע אופ"א בעונה העוקבת, בו הודחה קרלסרוהה בפנדלים מול רד בול זלצבורג בחצי הגמר. נובוטני שיחק בקרלסרוהה חמש עונות, בהן הקבוצה שמרה על יציבות יחסית בצמרת הבונדסליגה, ועזב בשנת 1996 לאחר שצבר 103 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש שבעה שערים.
באייר לברקוזן.
בקיץ 1996 חתם נובוטני בבאייר לברקוזן, ושיחק בקבוצה זו במשך עשור, וכבר בעונה הראשונה שלו בקבוצה, 1996/97, סיימה לברקוזן במקום השני אחרי באיירן מינכן. נובוטני הפך עד מהרה לעוגן הגנתי בקבוצה, ביחד עם קארסטן ראמלו, והקבוצה סיימה בתקופתו במקום השני בבונדסליגה עוד שלוש פעמים נוספות, אך לא הצליחה לזכות באליפות. הצלחתו הגדולה של נובוטני בקבוצה הייתה בליגת האלופות בעונת 2001/02, בה הקבוצה הגיעה עד למשחק הגמר, בו הפסידה 2-1 לריאל מדריד, במשחק בו נובוטני לא שיחק מאחר שנפצע והוחלף בגומלין של חצי הגמר מול מנצ'סטר יונייטד כבר בדקה העשירית. אותה פציעה גרמה לנובוטני להחמיץ את מונדיאל 2002 וכמעט את כל עונת 2002/03, בה לברקוזן ספגה 56 שערים והייתה לאחת ההגנות החלשות בליגה, בהיעדרו של נובוטני, ואף כמעט נשרה אל הבונדסליגה השנייה. בעונה העוקבת, כאשר נובוטני שב מהפציעה, לברקוזן חזרה אל הצמרת, סיימה במקום השלישי והעפילה שוב לליגת האלופות. בשנת 2006 עזב נובוטני את לברקוזן, אחרי עשר עונות, בהן כבש ארבעה שערים ב-231 הופעות בבונדסליגה.
דינמו זאגרב.
בקיץ 2006 חתם נובוטני במועדון הקרואטי דינמו זאגרב על חוזה לשלוש שנים. בתחילת דרכו בקבוצה, שיחק מספר משחקים אף על פי שסבל מפציעה. נובוטני שב ממשחק ידידות של נבחרת גרמניה בו שיחק 90 דקות למרות הפציעה, וביקש ממאמנו לשחק במשחק ליגה מאחר שאשתו וילדיו הגיעו לזאגרב במיוחד, ומאמנו שיתף אותו במשחק בחוסר רצון. פציעתו של נובוטני החמירה בעקבות משחק זה. והוא נאלץ לעבור ניתוח שהשבית אותו שוב לתקופה ארוכה. בינואר 2007 הודיע נובוטני על פרישה מכדורגל, מאחר שלטענתו לא יוכל בגיל 33 לחכות עשרה חודשים עד שיחלים מהפציעה, כפי שהשתמע מתחזיות הרופאים.
קריירה בינלאומית.
לנובוטני 48 הופעות בנבחרת גרמניה, בהן כבש שער אחד. נובוטני ייצג את גרמניה ביורו 2000 וביורו 2004, בשניהם לא צלחה הנבחרת הגרמנית את שלב הבתים, ובמונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, אליו זומן עקב ניסיונו, על אף שלא שיחק שנתיים במדי הנבחרת. עם זאת, שימש בעיקר גיבוי מהספסל לפר מרטסאקר וכריסטוף מצלדר, ושיחק רק במשחק על המקום השלישי. את מונדיאל 2002, בו הפסידה נבחרתו במשחק הגמר לנבחרת ברזיל, החמיץ נובוטני בגין פציעה ארוכה.
Pipes of Peace
Pipes of Peace הוא אלבום האולפן הרביעי של המוזיקאי האנגלי פול מקרטני, שיצא בשנת 1983.אלבום זה הוא למעשה ההמשך של האלבום הפופולרי Tug of War, אך הצליח פחות ממנו.
רקע.
לפני יציאת האלבום, שמו לב רבים שהאלבום ממשיך את Tug of War בדרכים רבות: הוא הופק בידי ג'ורג' מרטין, ונעשה בו שיתוף פעולה עם מייקל ג'קסון (באלבום הקודם שיתוף הפעולה היה עם סטיבי וונדר). גם באלבום זה הופיע רינגו סטאר, מתופף הביטלס, כמתופף בחלק מהשירים.
עם זאת, שלא כמו "Tug of War", אלבום זה כלל צליל אלקטרוני-מעודן.
"Say Say Say", דואט עם מייקל ג'קסון, שוחרר כסינגל באוקטובר 1983, בתור הרצועה המובילה באלבום. הסינגל זכה להצלחה במצעדים, וקטף את המקום השני במצעד הבריטי והמקום הראשון במצעד האמריקאי. הסינגל נשאר בראש המצעדים במשך שישה שבועות, עד תחילת 1984."Pipes of Peace" נבחר במקום הרביעי בבריטניה והמקום ה-15 בארצות הברית.
הביקורות הכלליות לאלבום היו טובות פחות מאשר ל"Tug of War". לטענת רבים, הניסיון להמשיך את ההצלחה מאלבום זה לא יצא לפועל בצורה טובה.
רשימת שירים.
כל השירים נכתבו על ידי פול מקרטני, מלבד "Say Say Say" ו"The Man" שנכתבו בשיתוף עם מייקל ג'קסון. "Hey Hey" נכתב בשיתוף עם סטנלי קלארק.
צד א'
צד ב'
מקור החסידה
ג'ודי קורנוול
ג'ודי ואלרי קורנוול (באנגלית: Judy Valerie Cornwell; נולדה ב-22 בפברואר 1940) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מתפקידה כדייזי בסדרת הטלוויזיה הקומית "מה יגידו השכנים?" (1990–1995).
ביוגרפיה.
קורנוול נולדה בהמרסמית' שבלונדון. אביה שירת בחיל האוויר המלכותי, והיא גדלה תחילה בבריטניה, שם למדה בבית הספר של מנזר ובפנימיית סנט מייקל בהיצ'הם (Heacham), שבנורפוק. אחר כך היגרה המשפחה לאוסטרליה. על חוויות ילדותה כתבה קורנוול באוטוביוגרפיה שלה "Adventures of a Jelly Baby". כשהייתה בשנות העשרה חזרה לבריטניה, הייתה לרקדנית וקומיקאית והופיעה במופעים בתיאטרון וינדמיל . מאוחר יותר הפכה לשחקנית. הקריירה הארוכה שלה כוללת תפקידים בסדרת הרדיו "The Navy Lark", במחזה השנוי במחלוקת "Oh! What a Lovely War", בסדרת הטלוויזיה הקומית "מודי ופג" בה כיכבה בתפקיד דפני פג, ומספר עונות הופיעה בתיאטרון עם הלהקה השייקספירית המלכותית.
קולנוע וטלוויזיה.
בין סרטי הקולנוע בהם השתתפה קורנוול היו "Santa Claus: The Movie" בתפקיד גברת קלאוס, והסרט "Mad Cows". בטלוויזיה הופיעה בסדרה "Dixon of Dock Green", בעיבוד לרומן "עוגיות ושיכר", בסדרה "ברז'רק", בפרק "Paradise Towers" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו", בפרקים אחדים של הסדרה הקומית "Farrington of the F.O.", בעיבוד לספרי "החמישייה הסודית" אשר נקרא "החמישייה הסודית", בסדרות הטלוויזיה "The Bill" ו-"Heartbeat" וכן בתפקידי אורח בסדרה "מיס מארפל" ובסדרה "רציחות במידסומר". ברדיו שיחקה בסדרת התסכיתים "The Navy Lark" בתפקיד רן קורנוול (WREN). קורנוול השתתפה באופרת הסבון של ה-BBC "איסטאנדרס" בתפקיד קוויני טרוט, אמה הרודנית של הת'ר טרוט. ב-1987 הופיעה קורנוול בעונה הרביעית של סדרת הדרמה "רמפול" בפרק "Rumpole and the Official Secret" בתפקיד רוזמרי טאטל הרווקה הזקנה. תפקידה הידוע ביותר הוא כדייזי, אחותה של הייסינת', דמות אהובה של עקרת בית ממעמד הפועלים, בסדרה הקומית הפופולרית "מה יגידו השכנים?" שרצה בין השנים 1990 ו-1995. עוד בטלוויזיה שיחקה בתפקיד אורח בסיטקום "Birds of a Feather".
ספרים.
קורנוול הוציאה לאור ספרים אחדים בהם אוטוביוגרפיה בשם "Adventures of a Jelly Baby" () שיצאה לאור בשנת 2005. בספר היא מתארת את ילדותה בבריטניה בתקופת המלחמה, ואת חייה באוסטרליה לשם היגרה המשפחה.
עוד יצאו לאור רומנים אחדים פרי עטה בהם "Cow and Cow Parsley" ב-1985, "Fishcakes at the Ritz" ב-1989, "The Seventh Sunrise" ב-1994 ו-"Fear and Favour" בשנת 1996.
חיים אישיים.
ב-18 בדצמבר 1960 התחתנה קורנוול עם ג'ון קלסול פארי. לבני הזוג יש בן אחד, אדוארד, והם מתגוררים בברייטון.
סבתה, שרה בונר, הייתה זמרת במיוזיק הול.
עונת 1953/1954 בליגה א'