בראשית 2020, תקופת הגל הראשון של מגפת הקורונה בישראל, בחר גורנשטיין לחזור אל הדמות המוכרת עם שיר הנושא שלה, אך הפעם כמחאה על ניהול משבר מגפת הקורונה בישראל, ובפרט התנהלותו של ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אשר נהג להעביר מדי ערב הנחיות חדשות לציבור. גורנשטיין דיבב מחדש את סקאר עם השיר "מלך ההנחיות" - סאטירה על ראש הממשלה - ובמהלכו השתמש בדמותו הנבזית והנכלולית של סקאר המנסה לעלות לשלטון כמטאפורה על השלטון הנוכחי. השיר זכה לביקורות מעורבות, כאשר מצד אחד היו שכינו את הסרטון "צפיית חובה" ותיארו אותו כסאטירה גולמית, אך מן הצד השני היו שביקרו אותו וגורנשטיין עצמו זכה לטוקבקים מפי תומכי ראש הממשלה, ששלחו לו הודעות נאצה שונות.
עיצוב הדמות בפועל.
בראשית היצירה של הסרט בשנת 1994 הייתה עלילתו המתוכננת משולבת עם העלילה של הסרט פוקהונטס, סרט נוסף מבית דיסני שיצא לבסוף מעט אחרי מלך האריות. תחילה, המפיקים חששו ליצור סרט אנימציה ארוך שכזה, משום שבתקופה ההיא סרטים ארוכים היו לרוב בכיכוב אנשים ולא דמויות מונפשות. על כן, יו"ר דיסני, ג'פרי קצנברג, החליט לחלק את ההפקה לשני סרטי אנימציה נפרדים, מלך האריות ופוקהונטס, כאשר הצפי היה כי האחרון יהיה הסרט המוצלח מבין השניים. מכיוון שקו המחשבה היה שפוקהונטס יהיה הסרט המצליח והרווחי יותר, האנימטורים המנוסים של דיסני גויסו אליו, בעוד שהאנימטורים החדשים יותר של הסטודיו נשלחו לעבוד על מלך האריות, מה שיצר צוות שלם שהיה חסר ניסיון מצד אחד אך מלא מוטיבציה של 'פרויקט ראשון' מצד שני. הצוות של "מלך האריות" קיבל את השם צוות ב' (B-team), באופן חצי מבודח על הצורה הלא-הוגנת שבה חולקו הצוותים. עם זאת, אלרס קיבל בחיוב את החלטתו של קצנברג כ"הזדמנות עבור אנימטורים חדשים יותר [...] להגיע לתפקידי מנהיגות". בין האנימטורים החדשים שגויסו לצוות היה גם אנדראס דג'ה, אנימטור ממוצא פולני-גרמני שהגיע לאמריקה כדי לעבוד ב"דיסני". דג'ה מונה לאנימטור המפקח של סקאר, והוא, יחד עם מספר אנימטורים נוספים, היו אחראים על הדמות. בהתייחס לעיצוב והנפשת דמות הנבל של סקאר אמר דג'ה בעבר כי "זה כיף יותר מאשר לצייר גיבורים [משום] שיש לך כל כך הרבה יותר על מה לעבוד איתו מבחינת ביטויים, משחק וציור, הרבה יותר ממה שהיה לך עם נסיכה או נסיך [...] אבל המקום בו אתה צריך להיות הכי זהיר זו הטיוטה".
כאנימטור המרכזי של סקאר, דג'ה לא הגיע חסר ניסיון לחלוטין. לפני כן החזיק בתפקיד אנימטור ראשי או מפקח בקרב כמה מדמויות הרשעים הידועות של דיסני. בסוף שנות השמונים היה דג'ה האנימטור המפקח על דמותו של ג'אפר בסרט אלאדין (1992) ודמותו של גסטון בסרט היפה והחיה (1991). למעשה, דג'ה בחר לפקח פעם נוספת על דמות הנבל וזאת לאחר ששקל ברצינות לפקח דווקא על הנפשת דמותו של סימבה. מה ששכנע אותו להמשיך ולעסוק בדמויות האנטגוניסטיות גם ב"מלך האריות" היה כששמע שהשחקן שידבב את סקאר הוא ג'רמי איירונס. לימים סיפר כי חשב ש"יהיה נהדר לדבב דמות עם שחקן כה יוקרתי".
כשהתחילה העבודה על סקאר (אחרי שסיימו לדבב ולעצב אותו) נתקלו האנימטורים ובראשם דג'ה במגבלות ותקלות רבות בכל הנוגע לתנועה של הדמות. סקאר חווה תהליך של האנשה במידה רבה מזו של כמעט כל דמות דיסני לפניו, ולכן היה מאוד קשה לגרום לו להתהלך ולנוע בצורה שהיא, מצד אחד, אנושית מאוד אך מצד שני, נמצאת בגוף של אריה ההולך על ארבע. כדי להתגבר על המכשול, התמקדו האנימטורים בתמרון פניו של סקאר, ובאופן ספציפי באופן בו הוא מטה את ראשו בהתנשאות, מרים את גבותיו ואת סנטרו. האנושיות שבמבטיו כיפרה על האופן החייתי שבו הוא נע בהצלחה ניכרת. בנוסף, כדי לעזור לאנימטורים לצייר את האריות בצורה אותנטית, ההפקה רכשה מספר אריות חיים שהושמו בכלוב כדי שהאנימטורים יצפו בהם וילמדו את תנועותיהם.
מבקר הקולנוע אוון גלייברמן מהמגזין האמריקאי "אנטרטיינמנט ויקלי" תיאר את דמותו של סקאר כ"דמות של רחמנות ורשע, קומדיה בוגדנית [...] איירונס ממלא את תפקיד הפחדן הערמומי הזה בתיעוב עצמי שנון ובאלגנטיות". כאנימטור, דג'ה דיבר טובות על איירונס אף הוא, וסיפר כי "אם יש לך מדבב נהדר לעבוד איתו, העבודה שלך מתקצרת בחצי". דג'ה התרשם כל כך מיכולותיו של איירונס, עד כי ביסס במידה רבה את המראה החיצוני של סקאר על השחקן, ובעיקר את הבעות הפנים שלו. כמה מהתכונות הפיזיות של איירונס שולבו בעיצוב של סקאר, ואיירונס אף הודה כי זיהה את צורת עיניו בדמות המונפשת. בנוסף, דג'ה למד את הופעותיו של איירונס בסרט תהפוכות הגורל (1990) כדי לקבל השראה לדמות, וכדי לשמור על ההשראה שלו בלעדית מאיירונס, הוא סירב בכל תוקף לצפות בסרט הקלאסי ספר הג'ונגל עד סיום העבודה על "מלך האריות" על מנת להימנע מהשפעה של דמות הנבל בסרט, שירחן.
מוזיקה.
סקאר מככב בשיר אחד בלבד בסרט: "Be Prepared" ("היה מוכן"), שנכתב על ידי המוזיקאים אלטון ג'ון וטים רייס. השיר הוא מקדם עלילה משמעותי שבמהלכו סקאר מצהיר על תוכניותיו לעלות לשלטון על ידי הרג אחיו מופסה, ומגייס צבא של צבועים לשם כך. השיר תואר כ"אפל ביותר" ו-"פיין פשיסטי לצעירים", כאשר סקאר תואר כ"חתול גדול ופאשיסט". לדברי אתר החדשות Business Insider, בנוסף לביסוס דמותו של סקאר באופן רופף על חזותו ההיסטורית של אדולף היטלר, יוצרי הסרט ביססו באופן ישיר את הקליפ לשירו "היה מוכן" על צעדה צבאית של המפלגה הנאצית משנות השלושים המוקדמות. ההשפעה ניכרת בתנועות הצבועים הצועדים בדומה לחיילי אס אה ובמיקומו של סקאר; הוא עומד גבוה מעליהם - בדומה לדרך בה עמד היטלר על המרפסת בסרט התעמולה הנאצי "ניצחון הרצון" משנת 1935, אשר מתעד את גרמניה הנאצית במהלך שנת 1934.
מקורו של הרעיון לבסס את השיר על מצעדים נאצים היה מערכון שיצר כבדיחה הסטוריבורדר יורגן קלוביין, בו סקאר הוצג כהיטלר. אף שתחילה חששו המפיקים שיו"ר דיסני לא יאשר את הרעיון, בסופו של דבר הם החליטו להמשיך עם הרעיון ולהפוך את השיר למעין "צעדת נירנברג".
ב-3 בפברואר 2019 דיווח אתר "The DisInsider" כי שירו של סקאר יהיה אחד מהשירים המופיעים במהדורה המחודשת של "מלך האריות" משנת 2019, בבימויו של ג'ון פאברו. ב-24 ביוני אותה שנה פרסמה דיסני את הדיסקוגרפיה הרשמית של הפסקול - ובכללה כאמור, את השיר.
מהדורות נוספות וספין-אופים.
גרסת הרימייק (2019).
בראיון לרגל יציאת המהדורה המחודשת ל"מלך האריות" משנת 2019, סיפר מדבבו הנבחר של סקאר, צ'ואיטל אג'יופור, כי לפי דעתו האריה "אכזרי, פסיכולוגי וברוטלי" יותר מאשר בסרט המקורי. אגיופור הוסיף כי "מערכת היחסים [של סקאר ומופסה] נהרסת לחלוטין על ידי צורת החשיבה של סקאר. הוא סובל ממחלת האגו הזו ומהרצון שלו למלוך".
אחד השינויים המסיביים שנעשו בגרסה המחודשת לדמותו של סקאר היה שינוי האופי של צלקתו - בסרט החדש מסופר שהוא בכלל קיבל את הצלקת במהלך מריבה עם אחיו, זאת לאחר שהשניים חשקו בסאראבי, אשר לבסוף בחרה במופסה להיות לבעלה. בנוסף, בגרסה זו הצבועים הם לא בני הברית המובנים מאליהם של סקאר, אלא רק תומכים שלו אשר את אמונם היה עליו להרוויח בעמל רב. בתקופת שלטונו, סקאר לוקח תפקיד פעיל יותר בציד לצד להקת הצבועים, ומנסה לגרום לסאראבי להיות לו לאישה, אף שהיא אינה מעוניינת.
סקאר עבר מספר שינויים קלים בגרסת הרימייק אשר לא התקיימו בסרט מ-1994: הוא אוסר לומר בקול רם את שם אחיו המנוח, צלקתו אינה ורודה אלא שחורה והמראה הכללי שלו דומה להפליא לזה של אריה אסייתי, בעל רעמה דקה יותר ומבנה קל יותר.
במהלך סצנת השיא שבסוף הסרט, כאשר סקאר מנסה להפיל את סימבה מהצוק, הוא עושה טעות ומספר על רגעיו האחרונים של מופסה, מה שסותר את טענותיו הקודמות כי לא היה נוכח כלל באותו זמן - זאת בניגוד לסרט המקורי שבו הוא מגלה על כך לסימבה ברגעיו האחרונים לכאורה. כמו בסרט המקורי, סקאר מנסה לברוח בזמן שהצבועים נלחמים בלביאות, אך נרדף על ידי סימבה עד לפסגת צוק התקווה. שם נוצרת סצנה המושרת ממקבילתה המקורית אך שונה ממנה. סקאר מתחנף, מתחנן לרחמים ומנסה להאשים את הצבועים בפשעיו, כשהוא מכנה אותם "נבלות מורדות", מבלי להבחין שהם מאזינים לו. סימבה מסרב להאמין לשקרים של סקאר, אך חס על חייו בתנאי שיעזוב את ארץ התקווה לנצח. סקאר מסרב ותוקף את סימבה, והאחרון זורק אותו מהצוק לאחר מאבק קצר. סקאר שורד את הנפילה, אך עד מהרה הוא מוקף ומותקף על ידי הצבועים הנקמנים. בשינוי קל לסוף המקורי, סקאר נלחם בתחילה נגד הצבועים, אך הם גוברים עליו וטורפים אותו בעודו בחיים, חלק שהושמט אם כן בסרט המקורי שהיה מיועד לקהל הצעיר יותר.
המחזמר מברודוויי.
הצלחתו של 'מלך האריות' בקופות הולידה מספר הפקות לוות, בהן מחזמר בעל אותו שם אשר עלה בתיאטרון ברודוויי ומבוסס על הסרט, בבימויה של ג'ולי טימור. בנוסף יצא גם ספרון נלווה שנכתב בידיי הבמאי השותף רוג'ר אלרס והתסריטאית אירנה מכי. לתפקיד סקאר לוהק השחקן והזמר ג'ון ויקרי, עובדה שהפתיעה את הקהל משום שקולו של ויקרי הוא גבוה יחסית ומהיר, ולא איטי, נמוך וסרקסטי כשל ג'רמי איירונס, מדבבו המיתולוגי. בהפקה הלונדונית של המחזמר לוהק השחקן הבריטי רוב אדוארדס שהתאים יותר לתפקיד ואף היה מועמד לפרס טקס פרסי לורנס אוליבייה 2000 בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזמר.
במחזמר מופיע שיר אחד בכיכובו של סקאר, שנקרא "טירוף המלך סקאר". במהלכו, הוא מנסה לפתות את נאלה הצעירה ממנו בדור ולהפוך אותה למלכתו ולאם גוריו, אולם נאלה דוחה את ההצעה ועוזבת את צוק התקווה. הקטע הוא רפרנט לרעיון המקורי לסרט בו סקאר חושק בנאלה ואשר הושמט לבסוף מהסרט הסופי.