בקרב הארדנים הגרמנים הסוו מספר פנתרים כדי שיראו כמשחיתי טנקים מסוג M10 וולברין באמצעות ריתוך לוחות נוספים. פעולה זו זוהתה על ידי האמריקאים, והטנקים הושמדו.
פנתרים שנתפסו על ידי הצבא האדום ובעלות הברית סופחו לכוח הלוחם במהלך המלחמה. הסובייטים תפסו מספר פנתרים באביב 1944 בסיור ליד ורשה.
מספר קטן של פנתרים שבויים נכנס לשירות על ידי הבריטים. 3 פנתרים שימשו את המורדים במרד ורשה 1944. מעט נתפסו והופעלו על ידי תנועת ההתנגדות הצרפתית ב-1944. וב-30 באוגוסט 1944, שני טנקים הושמדו בלחימה באזור רואן על ידי טנקי טיגר של SS PzAbt 102.
המשך פיתוח.
עבודת התכנון של הפנתר סימן 2 החלה בפברואר 1943. המטרה העיקרית הייתה אבטחת מקסימום תחלופת חלקים עם הטנק הכבד טיגר סימן 2 כדי לפשט את תהליך הייצור. לפנתר סימן 2 היה גוף דומה לטנק הטיגר ושיתף גם כן גלגלים, זחלים, מתלים ובלמים. החלק השונה ביניהם היה שריון התותח, אשר הפך קטן יותר.
פרויקט פנתר סימן 2 לא הצליח להתקדם מעבר לשלדה אחת, אשר מוצגת במוזיאון פטון. ההבדלים המשמעותיים האחרים בין הפנתר הראשון ופנתר סימן 2 היו התמסורת והשריון ההגנתי. הצריח היה זהה בשני הדגמים. הפנתר סימן 2 תוכנן עם תותח 75 מ"מ KwK L/70. תותח 88 מ"מ KwK L/71 לא נכנס לפיתוח מאחר שהפרויקט הופסק. מאוחר יותר במלחמה, במרץ 1944, העבודה החלה שוב על צריח הפנתר עם התקדמות קטנה.
מהלך זה הוביל לפיתוח ה"שמלטורם" (צריח צר). באוגוסט ה"פרשוסטורם" (צריח ניסיוני) הושלם. צריחים אלו הותקנו על גבי שלדות הפנתר הרגיל. לשמלטורם היה שריון עבה יותר, מד טווח סריאוסקופי מובנה, ויכולת לשאת את תותח ה-88 מ"מ KwK L/71. כמו כן שקל גם פחות מאשר הצריח המקורי. דגם של הצריח מוצג במוזיאון הטנקים בוושינגטון.
באותה תקופה, פיתוח טנק הפנתר הוביל לייצור דגם ה-Ausf. F ב-1945. נקודות המפתח לדגם זה היו ה"שמלטורם" החדש, בעל השריון ההגנתי המשופר וגג גוף קדמי מורחב אשר היה גם כן עבה יותר. מספר גופי דגמי Ausf. F יוצרו על ידי דיימלר-בנץ ורורסטל-הטינגן עבודות פלדה. בכל אופן אין עדות שדגם Ausf F מושלם הוכנס לשירות לפני תום המלחמה.
כדי להבהיר את שנכתב, דגם הפנתר Ausf. F אינו הפנתר סימן 2, אשר היה פיתוח חדש לחלוטין עם שלדה כבדה יותר.
השליטה ההולכת וגדלה של בנות הברית המערביות באוויר הובילה ב-1943 לניסיון להתקין אמצעי ראיית לילה מבוסס תת-אדום (אינפרה רד) על טנקי הפנתר. פנס תת-אדום, בקוטר 30 ס"מ הותקן על כיפת המפקד; לא ידוע כמה פנתרים צוידו בהתקן זה, אך ההערכה היא כי מדובר בעשרות בודדות.
שימוש זר שלאחר המלחמה.
במהלך המלחמה הכניס הצבא האדום לשירות מספר פנתרים שנתפסו. פנתרים אלו נצבעו מחדש בצבעי הצבא האדום כדי להימנע מתקריות ירי ידידותי. הצבא האדום עשה שימוש במספר פנתרים גם לאחר המלחמה.
פנתר אחד לפחות היה בשימוש הצבא הבריטי (כינוי "קוקו").
שלושה פנתרים נתפסו על ידי המורדים הפולנים, אשר עשו בהם שימוש במרד ורשה.
מספר מסוים גם כן היה בשימוש תנועת ההתנגדות הצרפתית בקרב באזור רואן ב-1944.
יפן רכשה פנתר דגם Ausf. D למטרות הנדסה הפוכה ב-1943. הטנק מעולם לא הגיע ליפן.
לפנתר היה גם שימוש מחוץ לצבא הגרמני לאחר 1945. תכנונו לא השפיע רבות על התפתחות הטנקים שלאחר המלחמה. לאחר המלחמה הצליחו הצרפתים לתקן 50 פנתרים, והכניסו אותם לשירות בצבא הצרפתי ביחידת 503e Régiment de Chars de Combat שהוצבה במורמלון לה גרנד. טנקים אלו נשארו בשירות עד 1950, והוחלפו בטנק ה-ARL 44.
אב טיפוס הטנק AMX-50 הצרפתי שלאחר המלחמה הושפע בעיקר מתכנון הפנתר, אבל מעולם לא נכנס לייצור סדרתי. הצרפתים גם כן החליפו את תותח ה-75 מ"מ KwK 42 L/70 בתותח 75 מ"מ DEFA ותותח CN75-50. תותח זה היה בשימוש צה"ל לשדרוג טנק הסופר שרמן M50.
שימושים נוספים שלאחר המלחמה היו בבולגריה, צ'כוסלובקיה, הונגריה, רומניה ויוגוסלביה.
כלים ששרדו.
28 פנתרים שרדו ממצב של הרס מוחלט ועד שחזור מלא. 4 פנתרים נשמרים בארבעה מוזיאונים: מוזיאון הטנקים קובינקה ברוסיה, מוזיאון דה בלינד בצרפת, מוזיאון ה"דויטשז פאנצרמוזיאום" במונסטר, גרמניה ומוזיאון ה"ורטשנישה סטודיינסמלונג" בקובלנץ, גרמניה.
שני פנתרים נוספים שוחזרו על ידי אספנים פרטיים באנגליה (קווין וויטקרופט) ובארצות הברית (ג'אק ליטלפילד).
פנתר Ausf. D ייחודי מוצג בפארק ווילהלמינה בברדה שבהולנד. הטנק שוחזר בין השנים 2004–2005 לתצוגה סטטית על ידי קווין וויטקרופט בתמורה לרכיבים.
הפנתר בתצוגת פאנצרמוזיאום טון, שווייץ מוצג כ- Ausf. D/G משולב, עם גוף D וצריח G. שאלות רבות עלו סביב כלי זה. לצריח של הטנק הוחלף חלק בשריון של דגם Ausf. G, בלי חלקים לתצפית תותחנים או מגל"ד משותף ציר. יציאת האקדח האחורית בצריח מצביעה על דגם Ausf. A או דגם Ausf G. הגוף עם האותיות MG שייך לדגם Ausf. D או דגם Ausf. A. לא ניתן להעריך כמה דגמים משולבים כדוגמת דגם זה יוצרו.
בינואר 2008, פנתר Ausf. A משוחזר חלקית הוצג בגלריית לברטון במוזיאון המלחמה הקנדי. הפנתר נתרם למוזיאון על ידי CFB בורדן, אשר רכשו אותו לכבוד חגיגות V-E מאי 1945. הטנק היה שנתיים בתהליכי שחזור לפני הצגתו הראשונה לקהל.
מפרט מורחב.
(כל השיפועים ביחס לאופק).
ארחנגלסק
צוקית (מטוס)
חטב&quot;מ
עזרה ראשונה
עזרה ראשונה היא מתן הטיפול הרפואי הראשוני במקרה של מחלה או פציעה. לרוב העזרה הראשונה ניתנת על ידי הדיוט עד שניתן לתת טיפול רפואי הולם. במקרים מסוימים, אין צורך בטיפול רפואי נוסף על זה המוענק במסגרת העזרה הראשונה. העזרה הראשונה כוללת לרוב מספר פעולות פשוטות העשויות אף להציל חיים המבוצעות עם ציוד מינימלי ודורשות הכשרה מועטה. ניתן לבצע עזרה ראשונה בבעלי חיים, אך המונח מתייחס לרוב לבני אדם.
מצבים הדורשים עזרה ראשונה.
כעיקרון, מצב הדורש עזרה ראשונה הוא כל מצב שבו אחת משלוש מערכות "משולש החיים" מאוימת. "משולש החיים" כולל את שלושת האיברים הבאים: המוח (המערכת העצבית), הלב (המערכת ההמודינמית) והריאות (מערכת הנשימה). האיום יכול לנבוע כתוצאה מהחמרתה של מחלה קיימת (לדוגמה: התקף פרכוסים, תת-סוכר בדם / היפוגליקמיה, שבץ מוחי, עילפון וכדומה) ו/או כתוצאה מפגיעה חיצונית קשה (לדוגמה: התחשמלות, טביעה, תאונת דרכים וכדומה).
אוטם שריר הלב.
אוטם שריר הלב הוא אירוע בו נחסם עורק כלילי בעקבות שבר ברובד הטרשתי. מצב זה מסכן חיים באופן מיידי, מאחר שהוא עלול לגרום לנמק בשריר הלב, ואף לפרפור חדרים ולמוות. הטיפול בשטח כולל טיפול תרופתי המפחית את העומס מהלב על ידי מתן ניטרטים המרחיבים את כלי הדם וכן תרופות המעכבות את המשך קרישת הדם וחסימת העורק.
בצקת ריאות.
בצקת ריאות היא תת-סעיף של אי ספיקת לב שמאל בה צד שמאל של הלב אינו מצליח לשאוב את הדם המחומצן מהריאות, והדם שבריאות מצטבר במרווחים בין נאדיות הריאה ובכך משבש את הפעילות הסדירה שלהן. מצב זה מסכן חיים באופן מיידי, כיוון שהריאות למעשה אינן יכולות לתפקד. הטיפול המיידי בשטח הוא תמיכה וסיוע נשימתי, מתן חמצן, ומתן תרופות ניטרטים המפחיתות עומס מפעולת הלב, וכן תרופות המסייעות לנקז נוזלים מהגוף (פוסיד).
אסתמה.
אסתמה היא תגובה אלרגית חריפה הגורמת להצרות בדרכי הנשימה. מצב זה מסכן חיים באופן מיידי שכן הוא מאיים באופן ישיר על הנשימה. זיהוי האסתמה הוא צפצופים הנשמעים מהחולה בזמן נשיפה. הטיפול בשטח הוא העשרה בחמצן, ומתן אנהלציה של חמצן עם חומרים מרחיבי סימפונות כמו ונטולין ואף אדרנלין.
אנפילקסיס.
הלם אנפילקטי הוא מצב חירום רפואי המאופיין בתגובה אלרגית קשה שמשפיעה על שתי מערכות ומעלה בגוף האדם. מצב זה חמור בשל המהירות שבה נחסמות דרכי הנשימה - דקות מתחילת ההלם. במצב זה יש להזעיק עזרה במהירות האפשרית. חולה שאובחן אצלו אנפילקסיס בעבר עשוי לשאת מזרק אפיפן שיאפשר הזרקה מיידית של אפינפרין (אדרנלין). השימוש באפיפן עשוי לשפר את מצבו של המטופל ולהקל על התסמינים עד לקבלת טיפול מצוות רפואי מתקדם. הזרקה חוזרת מסוכנת רק כאשר המרווחים בין ההזרקות קצרים מאוד. על אף העלייה בקצב הלב, אם הזרקת אפינפרין מונעת את חסימת קנה הנשימה היא עשויה להציל חיים.
במצב חירום שכזה אין התוויות נגד לשימוש באפיפן.
היפותרמיה.
היפותרמיה היא ירידה בטמפרטורת הגוף כתוצאה ממחלה, חשיפה לטמפרטורות נמוכות וגורמים אחרים. הטיפול הראשוני בהיפותרמיה כולל את השכבת הנפגע במנוחה מוחלטת, הסרת בגדיו הרטובים ובידודו מן הסביבה הקרה בעזרת שמיכות.
היפוגליקמיה.
היפוגליקמיה היא ירידה חדה ברמת הסוכר בדם בעיקר כתוצאה מסוכרת. הטיפול הראשוני בהיפוגליקמיה כולל תמיכה ב-ABC, הזלפת גלוקוג'ל לחלל הפה או מריחה על החניכיים (אם החולה בהכרה יש לתת לו להזליף בעצמו) והעשרה בחמצן.
מלקולם איקס
ג'יט קון דו
ג'יט קון דו (בסינית: 截拳道, ביוטפנג: Zit6 Kyun4 Dou6, פין-יין: Jiéquándào, מבוטא ג'יט קוּן דוֹאוּ בקנטונזית וג'יט צ'וּאן דַאוֹ במנדרינית; בתרגום חופשי: "דרך האגרוף המסכל") היא אמנות לחימה אותה פיתח וייסד אמן הלחימה והשחקן ברוס לי.
ג'יט קון דו נועד להתמודדות בצורה טבעית במצבי אמת ברחוב ובמלחמה בטרור; נגד יריב אחד או מספר יריבים, באמצעות בריחים, חניקות, תפיסות ובמצבי כריעה ושכיבה.
בדומה לאמנויות לחימה אחרות, אמנות לחימה זו טוענת להקניית ביטחון עצמי, שליטה עצמית פיזית מנטלית, יציבות נפשית ופיזית, כבוד והערכה לזולת, חכמה, יכולת הסתגלות ואלתור.
רקע והתפתחות.