תקציב האצטדיון הגיע לכדי 16,5 מיליארד רובלים והגיע מהתקציב הפדרלי ותקציב העיר מורדוביה. על עבודת הבנייה עמלה חברת "הנדסת ספורט" (Спорт-Инжиниринг) שמחזיקה בבעלות על כמה מהאצטדיונים שנבנו עבור המונדיאל.
על פי דיווחי התקשורת הרוסית, דווח שהושלמה העבודה הכללית לקראת הכנת הקרקע לבנייה. על פי החלטת הממשלה נבחרה חברת "PSO קאזאן" לבנות את האצטדיון. אותה חברה גם בנתה את המתקנים עבור אוניברסיאדת קאזאן (2013) ובנתה את אצטדיון אק בארס ארנה.
לאחר המונדיאל.
ב-21 באפריל 2018 נערך באצטדיון משחק הבכורה בין מורדוביה סרנסק לזניט איז'בסק, במסגרת ליגת הכדורגל הלאומית של רוסיה. האצטדיון שימש כמגרש הבית בעונה 2018/2019. במאי 2019 נבחר לשמש כאצטדיונה הביתי של טמבוב בליגת העל הרוסית בכדורגל בשנים 2019–2021, בעקבות שיפוצים באצטדיון ספרטק בטמבוב.
ביוני 2021, הפך באצטדיון למגרשה של קבוצת הכדורגל סרנסק.
אשכולי
אשכולי הוא שם משפחה ישראלי הנגזר מהמילה אשכול
אנה קינגספורד
אנה קינגספורד (באנגלית: Anna Kingsford; 16 בספטמבר 1846 – 22 בפברואר 1888) הייתה רופאה אנגלייה, צמחונית, לוחמת נגד ניסויים בבעלי חיים, ופעילה למען זכויות נשים. קינגספורד הייתה אחת מהנשים הראשונות באנגליה שקיבלו תואר ברפואה, אחרי אליזבת גארט אנדרסון. בנוסף, הייתה הסטודנטית היחידה לרפואה באותו הזמן שסיימה את הלימודים מבלי לערוך ניסויים אפילו על בעל חיים אחד. היא למדה את התואר שלה בפריז וסיימה בשנת 1880, לאחר שש שנים של לימודים. עבודת התזה הסופית שלה, "L'Alimentation Végétale de l'Homme",הייתה על יתרונות הצמחונות ופורסמה באנגלית ב-1881 בשם: "The Perfect Way in Diet" (הדרך המושלמת בתזונה). באותה שנה, היא ייסדה את האגודה לשינוי בתזונה (Food Reform Society), ונסעה ברחבי בריטניה להרצות על צמחונות. בנוסף, הרצתה נגד ניסויים בבעלי חיים גם בפריז, ז'נבה ולוזאן. קינגספורד שימשה גם כסגנית יו"ר , ובשנת 1886 העידה על עצמה שהיא אינה צמחונית משום ש"במשך כל התקופה הזאת, צרכתי מוצרים מהחי כגון חמאה, גבינה, ביצים וחלב" (המושג 'צמחונות' הובן במקור כמושג המתאר למעשה תזונה טבעונית).
קינגספורד התעניינה בבודהיזם ובגנוסטיקה, והפכה פעילה באגודה התאוסופית באנגליה. בשנת 1883 הפכה לנשיאת הסניף בלונדון של האגודה התאוסופית. היא אמרה שקיבלה תובנות במצבים דמויי טראנס ובשנתה; אלה נאספו מתוך כתבי היד שלה ומקונטרסים על ידי מי ששיתף איתה פעולה לאורך כל החיים אדוארד מייטלנד. הדברים פורסמו לאחר מותה בספר "Clothed with the Sun" בשנת 1889. חייה היו רצופים במצבי חולי ובריאות והיא נפטרה מדלקת ריאות בגיל 41. כתיבתה של קינגספורד לא הייתה ידועה כמעט במשך 100 שנים גם לאחר שאדוארד מייטלנד פרסם את הביוגרפיה שלה בשנת The Life of Anna Kingsford 1896. עם זאת, הלן רפפורט (Helen Rappaport) כתבה ב-2001 כי חייה ועבודתה נלמדים כעת שוב.
ראשית חייה.
קינגספורד נולדה במרילנד פוינט, סטרטפורד, עכשיו חלק ממזרח לונדון, אבל אז באסקס להוריה אליזבת אן שרודר וג'ון בונוס, סוחר עשיר. קינגספורד הייתה ילדה מפותחת מהרגיל, כתבה את השיר הראשון שלה כאשר הייתה בת תשע, ואת המעשייה ביאטריס": סיפורם של הנוצרים הראשונים", בהיותה בת שלוש עשרה. דבורה רודסיל כתבה כי קינגספורד נהנתה מציד שועלים, עד שיום אחד היה לה חזון של עצמה כמו שועל. על פי מייטלנד, היא הייתה בעלת יכולת לראות את הנולד, לראות התגלויות ולנבא את הדמויות והגורלות של אנשים. את יכולות אלה היא שמרה לעצמה בשקט.
בשנת 1867, בגיל 21, היא התחתנה עם בן דודה, אלג'רנון גודפרי קינגספורד. כשנה לאחר מכן, ילדה את בתה, עדית. בשנת 1872, על אף שבעלה היה כומר אנגליקני, היא המירה את דתה לקתולית רומית, דבר אשר לא הפריע לבעלה. בין השנים 1868 עד 1873, תרמה קינגספורד מאמרים למגזין "פני פוסט". 700 פאונד שקיבלה מדי שנה מאביה, אפשרו לה לקנות בשנת 1872 את כתב העת", The Lady's Own Paper" ולהפוך לעורכת שלו. דבר זה קישר אותה עם כמה נשים בולטות באותה התקופה וביניהן הסופרת הפמיניסטית, והפעילה נגד ניסויים בבעלי חיים פרנסס פאוור קובי. מאמר שפורסם על ידי קובי בכתב העת "The Lady's Own Paper" בנוגע לביצוע ניסויים בבעלי חיים, הוא זה שהצית אצל קינגספורד את העניין בנושא.
לימודים.
בשנת 1873, קינגספורד פגשה את הסופר אדוארד מייטלנד , אלמן, שחלק עמה את הדחייה לחומרנות. עם ברכתו של בעלה, השניים החלו לשתף פעולה. מייטלנד לווה אותה לפריז כאשר היא החליטה ללמוד רפואה. פריז הייתה באותו זמן מרכז של מהפכה בלימודי פיזיולוגיה, על רקע ניסויים בבעלי חיים, במיוחד על כלבים שרובם נערכו ללא הרדמה. קלוד ברנאר (1813-1878), שתואר כ"אבי הפיזיולוגיה", עבד שם, ואמר כי "פיזיולוג אינו אדם רגיל: הוא מדען, אחוז דיבוק על ידי הרעיון המדעי שבו הוא עוסק. הוא אינו שומע את הצעקות של בעלי החיים, אינו רואה את זרם הדם שלהם, הוא לא רואה דבר מלבד הרעיון שלו..".
וולטר גרייצר, פרופסור אמריטוס בביוכימיה בקינגס קולג' לונדון, כתב כי התנגדות משמעותית לניסויים בבעלי חיים הופיעה באנגליה הוויקטוריאנית, כחלק ממיאוס במחקר שנערך בצרפת. ברנאר ופיזיולוגים ידועים אחרים, כגון שארל רישה בצרפת ומייקל פוסטר באנגליה, ספגו ביקורת חריפה על עבודתם. המתנגדים לניסויים בבעלי חיים באנגליה הסתננו להרצאותיו של פרנסואה מז'נדי בפריז, מורו של ברנאר, אשר ניתח כלבים ללא הרדמה ולכאורה צעק עליהם בזמן עבודתו "Tais-toi, pauvre bête!" (שתוק, בעל חיים מסכן שכמותך). אשתו של ברנאר, מארי-פרנסואז ברנאר, התנגדה למחקר שלו, אף על פי שמחקרו מומן על ידי הנדוניה שלה. בסופו של דבר, היא התגרשה ממנו והקימה אגודה נגד ניסויים בבעלי חיים. זו הייתה האווירה בפקולטה לרפואה ובבתי החולים הלימודיים בפריז כאשר קינגספורד נאלצה לשאת עמה נטל נוסף של היותה אישה. אף על פי שנשים הורשו ללמוד רפואה בצרפת, רודסיל כתבה כי הן לא התקבלו בברכה. קינגספורד כתבה לבעלה בשנת 1874 כי הדברים אינם קלים עבורה בשל היותה אישה יחידה בין מאה גברים בלימודים. בנוסף, תיארה את היחס המתנכר שקיבלה מצד האחראי עליה, שאמר לה כי מבחינתו היא לא אישה אך גם לא גבר.
קינגספורד הוטרדה מהמראות ומהקולות של הניסויים בבעלי חיים אותם ראתה. היא כתבה ב-20 באוגוסט 1879 כי היא חווה את הגיהנום בפקולטה לרפואה בפריז.
מוות.
אלן פרט, אחד מכותבי הביוגרפיה של קינגספורד, כתב כי קינגספורד נתפסה בגשם זלעפות בפריז בנובמבר 1886 בדרכה למעבדה של לואי פסטר, מהמתנגדים הבולטים לניסויים בבעלי חיים באותה התקופה. היא בילתה שעות בבגדים רטובים ופיתחה דלקת ריאות, אז נקראה שחפת ריאתית. קינגספורד נסעה לריביירה הצרפתית ולאיטליה, בחלק מהזמן עם מייטלנד ובחלק מהזמן עם בעלה, מקווה לשווא שאקלים שונה יעזור לה להחלים. ביולי 1887, היא השתכנה בבית שהיא ובעלה שכרו בקנזינגטון, שם חיכתה קינגספורד למותה.
היא מתה ב-22 בפברואר 1888, בגיל 41, ונקברה בבית הקברות של סנט איטאס, בכנסייה של בעלה שנבנתה במאה ה-11, באטצ'אם על יד נהר הסוורן. שמה, במותה נרשם כאנני קינגספורד. בעת נישואיה בסאסקס בשנת 1867, שמה היה אנני בונוס.
אקטקום
אקטקום - תקשורת אקטיבית בע"מ (ACTCOM - Active Communications Ltd) הייתה חברה ישראלית אשר הוקמה ב-1992 על ידי אמיר פליבצקי ואיילת הולדר.
היסטוריה.
אקטקום הייתה ספקית שירותי האינטרנט הראשונה בישראל ומהראשונות בעולם. בתחילת דרכה סיפקה אקטקום שירותי חיבור אינטרנט למגזר העסקי ובין לקוחותיה נמנו חברות ההייטק המובילות בישראל. החל מ-1995 החלה אקטקום לספק שירותי אינטרנט גם ללקוחות פרטיים.
בנוסף לשירותי תקשורת אינטרנט סיפקה החברה מגוון שירותים בתחומי תקשורת נוספים, כולל אחסון אתרים, חוות שרתים ורשתות-פנים (Intranets) לחברות ולארגונים.
במשך שנות פעילותה רכשה אקטקום את פעילותן של מספר ספקיות שירותי אינטרנט אחרות.
אקטקום תמכה בתוכנה חופשית ובקוד פתוח וגם בקהילת הקוד הפתוח בארץ.
החברה פעלה במשך כ-15 שנה, ובשנות פעילותה האחרונות רכשה קווי אינטרנט מספקיות גדולות וסיפקה בעיקר שירות ללקוחות, עד לרכישתה על ידי חברת בזק בינלאומי בשנת 2007. במשך כל שנות פעילותה הייתה החברה ממוקמת בחיפה.
ונקובר וייטקאפס
ונקובר וייטקאפס (באנגלית: Vancouver Whitecaps FC) הוא מועדון כדורגל קנדי מהעיר ונקובר שבקולומביה הבריטית, המשחק באזור המערבי של ליגת ה-MLS הצפון אמריקנית הראשונה.
היסטוריה מוקדמת.
הווייטקאפס נוסדו במקור בליגת ה-NASL, אך מאז עברו גלגולים שונים עד קבלתם את הזיכיון להצטרף לליגת ה-MLS בשנת .
הווייטקאפס המקוריים נוסדו ב-11 בנובמבר 1973, על ידי קבוצת אנשים מהעיר, שכללה עורך דין, מנכ"ל של חברת הנדסה תעשייתית ובעלים של מסעדה. הקבוצה שיחקה בליגת ה-NASL הישנה החל מעונת . הווייטקאפס אף זכו באליפות ה-NASL (הסוקר בול, באנגלית: Soccer Bowl) בשנת , תחת המאמן טוני וויטרס, כשהם מדיחים בפלייאוף את ניו יורק קוסמוס ומנצחים בגמר, שנערך בניו יורק, את טמפה ביי רודיז. שחקנים בולטים בקבוצה באותה תקופה היו אלן בול ובוב לנדרוצי. הקבוצה שיחקה אז באצטדיון אמפייר, שהכיל 32,000 מקומות, שלעיתים קרובות התמלאו.
ב- עברה הקבוצה לשחק בבי סי פלייס, שיכל להכיל אז כ-60,000 מקומות. באצטדיון זה נרשם השיא דאז לצופים במשחק כדורגל בקנדה - 60,342, נגד סיאטל סאונדרס ביוני 1983. כשהתפרקה הליגה, ב-, התפרקה גם הקבוצה.
CSL, USL ו-A-League.