כלב הציד האימתני מבוסס על אגדה עתיקה מאזור דארטמור, שבו מתרחשת העלילה. באופן כללי, סיפורים על כוחות על-טבעיים מאיימים שפועלים בבתה החשופה, בפסגות סחופות הרוח ובביצות הטובעניות מוצאים את מקומם בטבעיות בפולקלור הקיים של האזור, וקונן דויל השתמש היטב באווירה המיוחסת למחוז דבון ולדרטמור בפרט כדי לשרת את עלילת ספרו. כך גם מוזכרים שוב ושוב מאפייני הנוף, הצוקים והבקתות הקלטיות העתיקות.
העלילה הבלשית שבספר, שבה לאירועים על-טבעיים יש בסופו של דבר הסבר רציונלי, והתופעה העל-טבעית שלכאורה נועדה לאמיתו של דבר להסתיר מזימת רצח, שימשה מקור לספרים בלשיים רבים שנכתבו אחריו. הידועה מכל היא עלילת הסרט "ורטיגו" משנת 1958 בבימויו של אלפרד היצ'קוק, המבוססת על רומן בלשי מפרי עטם של צמד הסופרים פייר בוליו ותומאס נרסג'ק. דוגמה אחרת היא ספרו של דשיל האמט "קללת בני דאיין". הדמות המרכזית בספרו הבלשי-פילוסופי של אומברטו אקו "שם הוורד" היא הנזיר ויליאם מבסקרוויל. בעולם הרפואה ניתן להתקף לב קטלני שבא כתוצאה מלחץ נפשי השם "אפקט בסקרוויל".
צורה זו היא גם הבסיס לסדרה סקובי דו, בה מתחיל פרק בגישה על טבעית ומסתכם בהסבר רציונלי.
ארתור קונאן דויל שהאמין בספיריטואליזם בחר בספרו זה, דווקא לדחות את האמונות הטפלות, את הפחד מפני "קללת משפחה" ושאר כוחות על-טבעיים.
הפרק השני בעונה השנייה של הסדרה הבריטית "שרלוק", מבוסס באופן רופף עד מאוד על רומן זה, כשכותרת הפרק היא "כלבם של בני בסקרוויל".
בעל המאור
דה סטיל
חריט ריטפלד
חריט תומאס ריטפלד (בהולנדית: Gerard Thomas Rietveld; 24 ביוני 1888 – 25 ביוני 1964) היה אדריכל ומעצב הולנדי, יליד העיר אוטרכט, שהשתייך לתנועת דה סטייל.
ביוגרפיה.
ב-1911 הקים ריטפלד מפעל רהיטים, תוך כדי לימודי אדריכלות. ב-1918 הוא עיצב את הכיסא האדום וכחול, בהשפעת תנועת דה סטייל, אליה הצטרף כחבר כשנה מאוחר יותר. ב-1924 תכנן ריטפלד את "בית שרדר" שנחשב עד היום למבנה האדריכלי המאפיין באופן הטוב ביותר את רעיונות דה סטייל. הבניין היום הוא אתר מורשת עולמית, ונקרא בית ריטפלד-שרדר.
למעשה, ריטפלד היה היחיד בתנועת הדה סטייל שהתבלט בתחום האדריכלות והעיצוב ונתן פרשנות תלת-ממדית לרעיונות התנועה. ניתן לראות קשר הדוק בעיקר בין עבודותיו של הצייר פיט מונדריאן ליצירותיו של ריטפלד, אשר אימץ את תפישתו האסתטית. בבית שרדר, יש הדגשה של הקו ושל המישור ופירוק מוחלט של המסה. הצבעים בהם משתמש הם צהוב, אדום, כחול, לבן, שחור ואפור. כל אלמנט קווי או מישורי במבנה צבוע בצבע המדגיש את חופשיותו במרחב.
ריטפלד היה חבר בתנועה באופן רשמי עד לשנת 1928, אז גם הצטרף לארגון CIAM שהוקם באותה שנה על ידי האדריכל השווייצרי לה קורבוזיה.
אמורית
אֱמוֹרִית היא שפה שמית עתיקה שנכחדה מן הענף הצפוני-מערבי אשר דוברה בפי שבטי האמורי השמיים הצפוניים, להם חשיבות רבה בדברי הימים המוקדמים של המזרח התיכון. היא מוכרת אך ורק משמות פרטיים אשר אינם ממקור אכדי אשר תועדו בידי לבלרים אכדיים במהלך שלטון האמורי בבבל (מסוף האלף השלישי לפנה"ס עד תחילת האלף הראשון לפנה"ס), בעיקר ממארי ובמידה פחותה מכך מאללח', מאל-הרמל ומכאפאיה (Khafaya). לעיתים קרובות מצויים שמות אלה גם בטקסטים מצריים מוקדמים; ושם מקום אחד – "שְׂנִיר" עבור הר חרמון – מוכר מהתנ"ך (דברים ג, ט). מאפיינים ראויים לציון כוללים:
חלה (פירושונים)
ינבושאד
אליאס אל מור
קארלה
קארלה (באסטונית: Kärla, בגרמנית: Kergel) הייתה נפה אסטונית במחוז סארה שבאסטוניה. היא ממוקמת במערב האי סארמאה. ממזרח נמצאת נפת קארמה, מדרום סאלמה, ממערב למאנדה, מצפון-מערב קיהלקונה ומצפון מוסטיאלה.
שטחה של קארלה הוא 217 קמ"ר. בשנת 2014 אוכלוסייתה מנתה 1633. היישוב הגדול ומרכזי בקארלה ("בירת הנפה") הוא העיירה קארלה על שמה נקראת הנפה. ניתן למצוא בנפה 22 כפרים נוספים.
קארלה היא הנפה היחידה במחוז סארה שאין לה חוף ים.
במהלך הרפורמה המינהלית-טריטוריאלית בשנת 2017 אוחדו כל 12 העיריות באי סארמאה לעירייה אחת - כנסיית סאראמא.
צחצוח שיניים
חרית ריטבלד
יהושבע
יְֹהוֹשֶבַע (בדברי הימים: יְֹהוֹשַבְעַת) - בתו של יורם מלך יהודה, אחותו של אחזיהו המלך ואשתו של יהוידע הכהן. הסתירה את התינוק יואש מפני עתליה, ובכך הצילה את חייו.
יהושבע הייתה המקשרת בין הכהונה הגדולה למלכות בית דוד: מצד אחד, הייתה מזרעו של דוד המלך, ומצד שני - נשואה ליהוידע, הכהן הגדול והאמרכל.
נמנתה במדרש בין 23 "נשים ישרות גדולות בצדקות" שהיו בישראל.
הצלתו של יואש.
סיפור החבאתו של יואש מסופר בספר מלכים-ב יא, א-ג; ובספר דברי הימים-ב כב, י-יב.
לאחר מות המלך אחזיהו בידי יהוא, הרגה אמו, עתליה, את כל זרע הממלכה - הזכרים שבצאצאיה. יואש היה בנו של אחזיה, ויהושבע מילטה אותו, והחביאה אותו בעלייה שמעל קודש הקדשים.
היכן הוסתר יואש? הכתוב אומר "בחדר המיטות". ובכך נחלקו אמוראים במדרש:
במדרש נאמר על הסתרתו של יואש בבית המקדש הפסוק "כִּי יִצְפְּנֵנִי בְּסֻכֹּה בְּיוֹם רָעָה יַסְתִּרֵנִי בְּסֵתֶר אָהֳלוֹ בְּצוּר יְרוֹמְמֵנִי".
קרל קאוטסקי
קרל קאוּטְסְקי (Karl Kautsky מבטאים קׇרְל קׇאוּצקי ; 18 באוקטובר 1854 - 17 באוקטובר 1938) היה הוגה דעות צ'כי-אוסטרי חשוב באידאולוגיה הסוציאל-דמוקרטית, ודמות מפתח במרקסיזם בהיותו עורך הכרך הרביעי של "הקפיטל", ספרו של קרל מרקס.
קאוטסקי נולד בפראג, ולמד היסטוריה ופילוסופיה באוניברסיטת וינה ב-1874. ב-1875 הצטרף למפלגה הסוציאל-דמוקרטית של אוסטריה. בין 1885 ל-1890 חי בלונדון, היכן שהפך לידידו הקרוב של פרידריך אנגלס. ב-1891 היה בין כותבי "תוכנית ארפורט", מצעה של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של גרמניה (SPD). יחד עמו השתתפו בכתיבת המצע גם אוגוסט בבל ואדוארד ברנשטיין.
לאחר מות אנגלס ב-1895 היה קאוטסקי לאחד התאורטיקנים המובילים של הסוציאליזם, והוביל זרם שמאלי ב-SPD אותה הנהיג בבל. הוא נשאר בשורות המפלגה כאשר רוזה לוקסמבורג והאגף השמאלי של המפלגה פרשו ממנה בשל תמיכתה בעמדה הגרמנית במלחמת העולם הראשונה, אך בשנת 1917 הצטרף לאדוארד ברנשטיין והוגו האזה שפרשו על מנת להקים את "המפלגה הסוציאליסטית הבלתי תלויה", בה היה חבר עד 1919. ב-1922 שב והצטרף ל-SPD.
ב-1882 ייסד קאוטסקי את כתב העת "די נויה צייט" ("Die Neue Zeit" - 'הזמן החדש'), שאותו המשיך לערוך עד לשנת 1917. כן כתב ספר "הדרך אל העוצמה" ("Der Weg zur Macht") בשנת 1909. הוא התעניין מאוד בחקר הדת כתופעה היסטורית, ופרסם בשנת 1908 את הספר "יסודות הנצרות" ("Der Ursprung des Christentums").
לנין תיאר את קאוטסקי בספרו "המהפכה הפרולטרית והרנגאט קאוטסקי" כבוגד באינטרס מעמד הפועלים, זאת משום שקאוטסקי חשב שהמדינה הבורגנית "תגווע" וכך תקום מדינה סוציאליסטית. כמו כן, טען לנין שקאוטסקי מסרס את המרקסיזם עד כדי הפיכתו לחסר כל משמעות. קאוטסקי, מצידו, ביקר את לנין במסה משנת 1934 בשם "מרקסיזם ובולשביזם: דמוקרטיה ודיקטטורה" בה קבע כי "הבולשביקים תחת הנהגת לנין הצליחו לשלוט בכוחות המזוינים בפטרוגרד ולאחר מכן במוסקבה, וכך הניחו את היסודות לדיקטטורה חדשה, במקום הדיקטטורה הצאריסטית הישנה"
ב-1914 פרסם את ספרו "גזע ויהדות", שבו קיבל את הסטראוטיפ היהודי השלילי של מרקס וייחס ליהודים סגידה להון ואהבת מסחר. הוא טען שעם התמוטטות הקפיטליזם תיעלם היהדות, אך בינתיים דרש מהיהודים להפטר מדתם ולהצטרף למאבק הפרולטרי.
קאוטסקי חי בברלין ברובע פרידנאו במשך שנים רבות. אשתו, לואיז קאוטסקי, הייתה חברה קרובה של רוזה לוקסמבורג, שחיה אף היא בפרידנאו. כיום ישנו שלט זיכרון בבית בזאארשטארסה 14 שבו חי הזוג. קאוטסקי מת בגלות באמסטרדם בגיל 84.
קרל קאוצקי
מטלואידים
חומצה פלואורואנטימונית
חומצה פלואורואנטימונית, HFSbF6, היא תערובת אנאורגנית של חומצה הידרופלואורית (HF) ואנטימון שש-פלואורי (SbF6) והיא מערכת הסופר-חומצה החזקה ביותר שנתגלתה. נוסחת החומצה ההידורפלואורית שנרשמת היא +H2F, כיוון שמתקיים קשר מימני בו נוצר קשר בין זוג אלקטרונים הבלתי קושרים של אטום הפלואור לאלקטרון הקושר של המימן (עקב הפרשי אלקטרושליליות). חומר זה נקרא גם פלואורוניום.
במערכת החומצה הפלואורואנטימונית, החומצה הפלואורית משחררת פרוטון (+H) ונוצר הבסיס המוצמד (-F). יון הפלואוריד יוצר קשר קואורדנטיבי עם האנטימון החמש פלואורי.
הנוסחה לקבלת חומצה פלואורואנטימונית היא:
התוצאה של תהליך זה הוא פרוטון חופשי ואניון אוקטאהדרלי של אנטימון שש פלואורי.
האנטימון שש-פלואורי הוא נוקלאופיל חלש ואחד הבסיסים החלשים ביותר שקיימים.
הפרוטון החופשי שנוצר בעת תהליך המערכת הוא זה שהופך את המערכת לחומצית במידה מדהימה.
החומצה הפלואורואנטימונית היא חזקה פי 2x1019 (עשרים קוונטיליון) מחומצה גופרתית בריכוז של 100%.
את הדיסוציאציה האוטומטית של החומצה הפלואורו אנטימונית ניתן לתאר כך:
בטיחות.
חומר משתך ורעיל במיוחד שמגיב בתגובה אקסותרמית חזקה במיוחד עם מים. חימום החומצה עלול לגרום לשחרור כמות רבה של גז פלואור רעיל. יש להחזיק את החומר במיכל עשוי טפלון, כיוון שהוא ממס זכוכית באופן מיידי. עבודה עם ציוד מגן היא בגדר חובה: חומצה מרוכזת יכולה להמיס בשר חשוף עד העצם, ולהגיב באלימות רבה עם מים הנמצאים במחזור הדם.
בני דוד
יהושבעת
Any Color You Like
Breathe (שיר של פינק פלויד)
כרמינה בוראנה