בן דיין מגדירה את הפעילות שלה כהצטלבותית. היא פועלת בין היתר בתחומי פמיניזם/מגדר, גזענות/מזרחיות, ונושאי מעמד חברתי ופריפריה, כולל הסללה חינוכית ומקצועית. לדבריה, המודעות המזרחית והמגדרית שלה התפתחה עוד כשהייתה נערה וחוותה גזענות ממוגדרת, כאשר כונתה "פרחה" על ידי בני כיתתה בבית הספר הקיבוצי. בעת לימודיה האקדמיים, בשנים 2005–2006, פעלה בן דיין בתוכנית "לנדא" למעורבות חברתית באוניברסיטה העברית, ואף הייתה רכזת פרויקט קהילתי בשכונת גילה לצמצום פערים בחינוך מטעם עמותת אלון.
לאחר מכן החלה פעילותה בארגון הקשת הדמוקרטית המזרחית, שם הייתה חברת הוועד המנהל ודוברת הארגון בשנים 2009–2010. ב-2010 פעלה גם כרכזת אקדמית ומרצה עבור עמותת נעמת, שם העבירה סמינרים בנושא נשים בשוק העבודה. באותה שנה החלה לפעול בארגון אחותי - למען נשים בישראל, שם ריכזה פרויקט נגד גזענות והנחתה תוכנית כתיבה בשם "נשים יוצרות שפה של שלום" שכלל נשים ממוצאים שונים, כולל מזרחיות, פלסטיניות, יוצאות ברית המועצות לשעבר, ועוד. בסוף התוכנית אף יצא ספר של עבודות הנשים.
בשנים 2011–2013 עסקה בדוברות והשתתפה בכתיבת דו"חות עבור "ליבי במזרח- הקואליציה להקצאת משאבים שוויונית לתרבות המזרחית". במסגרת זו הפיקה בן דיין ניתוח רב-שנתי העוקב אחר הקצאות תקציבי תרבות מטעם המדינה לקהילות השונות.
פמיניזם שטח בדרום תל אביב.
לאחר שפתחה בן דיין ב-2013 חנות אופנת וינטג' בשכונה הדרום-תל אביבית נווה שאנן, נחשפה לסוגיית הביטחון האישי של נשים בשכונה. היא החלה לפעול למענן, בין היתר בפרויקט התרמה לתרסיס פלפל והקמת עמדת חלוקה קבועה שהתבצעה בחנות שלה, וכן הקמת "כנופיית נשים בצהוב", שלקחה את שמה מהארגון ההודי, גולאבי גאנג, או "כנופיית נשים בוורוד", אשר חברותיה יוצאות לסיורים עם מקלות ומתעמתות עם גברים מכים. בין 2014–2015 ערכו "הנשים בצהוב" סיורים ליליים ברחובות דרום תל אביב כדי להפגין נוכחות שתמנע מקרי אלימות, לסייע לנפגעות אלימות, ולעורר תשומת לב מצד גורמים רשמיים לתנאים הקשים באזור התורמים לאלימות המוגברת, כולל חוסר תאורה ומיעוט בפטרול משטרתי. בזכות פעילותה זו, נמנתה בן דיין ברשימת "50 נשים למען נשים" של אתר "סלונה".
פעילות ברשת.
מאז שנת 2008 מפרסמת בן דיין בבלוגים ועיתונים מקוונים, כולל ארץ האמורי, העוקץ, סלונה, ועוד. היא משתמשת בפייסבוק כדי להפיץ רעיונות חברתיים ופוליטיים לקהל רחב. בן דיין נחשבת לאושיית רשת. ב-2012 פרסמה סטטוס בלשון "סקר לשבת: מה אשכנזי בעיניך?" שגרר כ-21,000 תגובות וגרם להד תקשורתי בעיתונות הכתובה, בטלוויזיה וברדיו. השרשור ממשיך להיות פעיל גם ב-2017, חמש שנים מאז פתיחתו. מאז מנצלת בן דיין את הבמה של פייסבוק כדי לדון בסוגיות מזרחיות ופמיניסטיות, בעיקר אל מול מה שהיא מכנה "השמאל האשכנזי", וכדי לדון בסוגיות הכוללות את מצוקת התושבים הוותיקים של דרום תל אביב - שרובם ממוצא מזרחי - אל מול הריכוז של פליטים ועובדים זרים שהושמו בשכונותיהם, וכן סוגיות אחרות של מצב המזרחים בחברה הישראלית, החל מהקצאת משאבים והסללה חינוכית ומקצועית, ועד העלאת סוגיות כגון השימוש במילים "ערס" ו"פרחה" כתופעות גזעניות.
ב-2011 פתחה יחד עם אסף קינצר את הבלוג "הצטטת", אתר ארכיוני שבו מובאים על פי הכותבים ציטוטים גזעניים וסקסיסטיים ממנהיגים ישראלים מהדור המייסד והוגים ציוניים. בשנים 2012–2013 ניהלה גם את הבלוג האישי-פוליטי "קרדום לחפור בו", בו כתבה בין היתר בהרחבה על חלק מהסוגיות הנפיצות שאירעו בפייסבוק, כולל הסערה סביב הסימון של האמנות של הציירת זויה צ'רקסקי כגזענית, וכן ביקורת על מובילי דעה אשכנזים שמאלנים כגון בעל הטור יוסי גורביץ, עמיר שיבי, והעיתונאי דרור פויר.
בן דיין מוכרת ברשת ובתקשורת בכינוי "אב"ד" (בהגייה: אָבַּד) שהוצמד לה תחילה בפייסבוק ונהיה מוכר באופן נרחב יותר בעת שהותה בבית האח הגדול.
מחאות ומעצרים.
ב-12 באוגוסט 2013, נעצרה בן דיין לאחר שסירבה להזדהות בפני שוטר. היא ישבה בבית הקפה "אלבי" בנווה שאנן שבתל אביב, כאשר הגיעה ניידת מג"ב למקום, והשוטרים דרשו מבני משפחה פלסטינית לגשת לניידת ולהזדהות. בן דיין ניגשה לדבר עם אחד השוטרים, לדבריה, מאחר שהיא מכירה את המשפחה. לדבריה, השוטר הגיב אליה בכעס וחברו צעק עליה "שמאלנית מטומטמת". בן דיין דרשה ממנו להזדהות. בתגובה, יצא השוטר מן הניידת ודרש מבן דיין מסמכים מזהים. לאחר שסירבה עצרו אותה השוטרים וכבלו אותה בידיה וברגליה. היא שהתה בלילה בכלא נווה-תרצה. למחרת קיבל את גרסתה שופט בית משפט השלום שמאי בקר ואמר שמן הצדק עליה להשתחרר, אך קבע בהחלטתו ש"מטעמי נימוס גרידא" על בן דיין להזדהות בפני בית המשפט. בן דיין סירבה לעשות זאת. היא ערערה על ההחלטה בבית המשפט המחוזי, ולנוכח בקשה אישית מהשופט קאפח בערעור הסכימה למסור פרטיה, ושוחררה לביתה. בן דיין שיתפה סטטוס שלקחה מפרופיל הפייסבוק של השוטר שעצר אותה, מלווין בר ששת, ובו אמירות בוטות נגד ערבים. בתגובה, מג"ב, שקודם לכן טענו שבן דיין קיללה את השוטרים, ושאלה לא קראו לה "שמאלנית מטומטמת", החליט על סיום שירותו של השוטר לאלתר, וש"החיל רואה בחומרה התנהגות המנוגדת באופן בוטה לערכים עליהם אמון כל שוטר, ולבטח אין לה מקום במשטרת ישראל".
בסוף 2014 הגיעה בן דיין לכיכר ציון בירושלים כדי לפגוש פעילים של הקבוצה "ירושלים ללא גזענות" בהפגנה של ארגון להב"ה. צעיר שנכח בהפגנה החל לצעוק לכיוונה "נאו-נאצית" ו"שרמוטה" וכינויים נוספים. בן דיין דרשה ממנו להפסיק, וכשסירב, סטרה לו. פעיל להב"ה בשם אבישי בר ישי ניגש אליה ושאל אם תסטור גם לו, בציינו שהוא בוגר וגדול יותר מאותו צעיר. בן דיין הכריזה שתסטור לכל מי שיקרא לה שרמוטה, בר ישי מיד כינה אותה בכינוי זה, ובן דיין סטרה אף לו. שוטרים שהיו בקרבת מקום הפרידו בין השניים, ועצרו את בן דיין על תקיפה, ואת בר ישי על העלבת עובד ציבור. שניהם שוחררו בערבות. ביולי 2016, כשנתיים לאחר האירוע הוגש כתב אישום נגד בן דיין באשמת תקיפה. לאחר זמן קצר בוטל כתב האישום.
הרצאות.
בן דיין מעבירה הרצאות בעניין פמיניזם, מגדר, אתניות, מזרחיות, אקטיביזם, סוציולוגיה של החברה הישראלית ועוד. בין הבולטים: סדרת הרצאות ב-2017 בנושא מאמרה מכתב העת "דומוס" בעניין זכויות קניין תרבותיות של עמים ילידים, ופאנל ב-2016 על פמיניזם ויהדות לצד הרב אורי שרקי במסגרת תנועת "ראש יהודי", הרצאות על זהות ומזרחיות במרכז סוזן דלל, וכן סדרת הרצאות ב-2012 בדבר אמנות וגזענות בעקבות המאמר "אל תעלו אמנות לפייסבוק, כל הערסים יבואו".
תביעות וסוגיות משפטיות.
הטרדה מינית באוניברסיטה העברית.
במאי 2008, כשהייתה בן דיין סטודנטית לתואר שני באוניברסיטה העברית, פרסמה מאמר ב"העוקץ" בכותרת "א' מהחוג לסוציולוגיה", ובו סיפרה על מערכת יחסים רומנטית שקיימה במהלך התואר הראשון עם מרצה שאצלו למדה, ד"ר גדעון ארן (שכונה במאמר "א'"), ועל מסכת הטרדות והתנכלויות מצדו לאחר שהסתיימו היחסים, על רקע מיני וגזעני. המאמר יצר הד בתקשורת, ובעקבות זאת הוגשו תלונות נוספות נגד מרצים אחרים, כולל תלונות נגד הפרופסור אייל בן ארי. בעקבות תלונות אלו, והליך שפתחה נגד ארן, נאלצה האוניברסיטה להתמודד עם הסוגיה של יחסים בין אנשי סגל לסטודנטים, נושא שבו לא הייתה עד אז מדיניות ברורה.
בפברואר 2009 הגישה האוניברסיטה נגד ארן קובלנה לבית הדין המשמעתי בגין "התנהגות שאינה הולמת עובד אקדמי". הצדדים הגיעו ב-2011 להסכם בתהליך גישור, שלפיו ארן הודה בפגיעות נגד בן דיין, נרשמה לו נזיפה, הוא הורחק לתקופה משירות בוועדות באוניברסיטה, שילם קנס והתנצל בפני דיין. האוניברסיטה שילמה לבן דיין "לפנים משורת הדין" סכום של כ-38 אלף ש"ח על ההפרעה שנגרמה ללימודיה. בנוסף, במסגרת ההסכם, הכירה האוניברסיטה רשמית בטענות של בן דיין כאמת, והצהירה שבעקבות ההליכים שפתחה תכניס האוניברסיטה "שינויים תקנוניים לגבי המותר והאסור ביחסים שיש בהם סמכות אקדמית", והתחייבה להחיל "צעדים מוסדיים לייעול הליך הטיפול בתלונות של תלמידות ותלמידים, למניעת פגיעה במעמדם של המתלוננים, והבטחת המשך סביבת לימודים תומכת עבורם".
בשל השינויים שביצעה האוניברסיטה בעקבות הפרשה נבחרה בן דיין על ידי עיתון העיר כאחת מחמישים המשפיעים על החינוך בישראל (מספר 39) לשנת 2009. בעקבות הפרשה, הוכפל מספר התלונות באוניברסיטה העברית, ונאסרו יחסים בין סטודנטים למרצים שביניהם יחסי מרות.
התביעה נגד עירית לינור.
לאחר פרסום תוצאות הסכם הגישור בתקשורת ב-2011, למחרת, בתוכנית "המילה האחרונה" בגלי צה"ל, בהשתתפות קובי אריאלי ועירית לינור, כאשר דנו בפרשה, לינור אמרה כי "הסטודנטית, שאינה קטינה ואינה ילדה בת יומה, ניהלה רומן עם המרצה הנשוי שלה. בלקסיקון שלי קוראים לזה 'זונה'". בנוסף אמרה כי בן דיין עשתה "מעשה מכוער". כעבור שבוע, לינור התנצלה במהלך התוכנית, אך הדגישה שהיא מתנצלת רק על השימוש במילה "זונה". בינתיים, הסוגיה המשיכה להיות מסוקרת בתקשורת, כאשר גם יאיר לפיד כתב בטור השבועי שלו שבן דיין ניהלה יחסים עם גבר נשוי. בן דיין הגישה נגד לינור, גל"צ ומשרד הביטחון תביעת דיבה, על ההתבטאות הפוגענית וכן על הטענה החוזרת שארן היה נשוי כאשר התנהלו היחסים ביניהם, בעת שלא היה הדבר אמת. הצדדים הגיעו להסכם פשרה, שלפיו גל"צ הביעה התנצלות ללא הודאה באשמה כלפי בן דיין, ופיצתה אותה בסכום 38 אלף ש"ח.