ביוני 2012 קבע נציב תלונות הציבור על השופטים, אליעזר גולדברג, כי אלשיך ביצעה 36 תיקונים טכניים ומהותיים בפרוטוקול דיון שהתנהל בפניה, כדי להחמיר בתיאור התנהלות עו"ד שנגדו התלוננה. בעקבות החלטת הנציב, פנו ראש לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזות הלשכה לשר המשפטים יעקב נאמן ולנשיא בית המשפט העליון אשר גרוניס בדרישה להדחתה. ב-27 ביולי 2012 הודיעה אלשיך על התפטרותה מתפקיד יו"ר נציגות השופטים. הנשיא גרוניס החליט לנקוט בסנקציה של אזהרה חמורה כנגד אלשיך שהוכנסה לתיקה האישי, הבהיר כי הוא רואה בחומרה את המקרה, והזהיר אותה מפני הישנות מקרים דומים בעתיד, אך החליט שלא לעשות שימוש בסמכותו לפי סעיף 7 (4) ל ולא לפתוח בהליך הדחתה, והתחשב, בין היתר, בכך שמדובר בשופטת ותיקה ומנוסה ביותר. בעקבות החלטת גרוניס, פנו יו"ר לשכת עורכי הדין וחמשת ראשי מחוזותיה לשר המשפטים יעקב נאמן, בדרישה להשתמש בסמכותו ולהגיש קובלנה משמעתית נגד אלשיך לבית הדין המשמעתי של השופטים ולהשעותה מתפקידה. בישיבה משותפת שהתקיימה בין השר נאמן לבין יו"ר לשכת עורכי הדין וראשי המחוזות, הוביל נאמן לפשרה שבמרכזה הסתפקות בהחלטתו של הנשיא גרוניס על אזהרה חמורה לאלשיך.
בספטמבר 2013 נודע שנציב תלונות הציבור על השופטים מצא כמוצדקת תלונה נוספת נגד אלשיך, בעניין ביקור בית שערכה אצל החייבת רחל סופר. תלונה זו נגעה לשיבוש סדר הדין האזרחי (חקירה בלא נוכחות סנגור, ודיון במעמד החייבת בנוכחות הצד התובע בלבד), דיון בסדר המשפט בנוכחות התביעה בלבד, ותיקונים מהותיים בפרוטוקול הדיון. נוסף על כך, קבע הנציב כי השופטת אלשיך הסתירה פרטים מהותיים, בכללם דיון בנושא החייבת עם כונס הנכסים בלבד.
בעקבות הבירור יצאה אלשיך באפריל 2013 לשבתון של חודשיים, שממנו חזרה לכס השיפוט. לאחר מכן, ב-13 באוגוסט 2013, הודיעה כי תפרוש לגמלאות ב-15 בנובמבר 2013, שנה לפני גיל הפרישה. ב-14 בנובמבר הקריאה את פסק הדין האחרון בנוכחות בכירי מערכת המשפט, ובתאריך זה סיימה את כהונתה כשופטת.
פעילות לאחר פרישתה מכס המשפט.
לאחר פרישתה אלשיך עוסקת בייעוץ וגישור בתיקים כלכליים המערבים פירוקים והסדרי חוב, וכן משמשת כדירקטורית. שמה נקשר בהקשר זה כיועצת ומגשרת במספר פרשות כלכליות בולטות, ובכללן אליעזר פישמן, יוסף גרינפלד, ואמיר ברמלי.
לירון תאני
לירון תאני (נולד ב-19 באוקטובר 1965) הוא שדרן רדיו, עיתונאי, תקליטן וסאטיריקן ישראלי.
ביוגרפיה.
החל את דרכו כתקליטן במועדון "הפינגווין" התל אביבי בסוף שנות ה-80. מאוחר יותר הוא היה תקליטן הבית של מועדון "רוקסן". היה הראשון שגילה את להקת ההיפ הופ שב"ק ס', לאחר שהנחה תחרות כישרונות שבה זכתה הלהקה היבנאית. המשיך גם כבמאי קליפים, בין השאר ביים קליפים לטיפקס ושרית חדד אשר ביים לה גם את קלטת הווידאו חוק החיים שיצאה בשנת 1998 ויצר סרט תעודי על טיפקס, ששודר בערוץ 2, ועל להקת איפה הילד ששודר בערוץ 3 של הכבלים. בהמשך שימש גם כמבקר מוזיקה בתוכנית "קול ישראל" בגלי צה"ל, שם הגיש במשך מספר שנים את ה"יומנגל" – המשדר המרכזי של גלי צה"ל ליום העצמאות לצדה של דנה ספקטור, הגיש יחד עם אייל "קוואמי" פרידמן את אחת מתוכניות רצועת "ביפ שואו" בערוץ "ביפ" (2001) והיה חבר קבוע בפאנל הגרסה המחודשת של "יתוש בראש", ששודרה גם ברדיו וגם בטלוויזיה החינוכית. הושעה מהתחנה פעם אחת ובשנת 2002 פוטר ממנה בעקבות התבטאות כלפי ראש הממשלה דאז, אריאל שרון, "לא אני, אדוני ראש הממשלה, שיקרא לך פסיכופת ... הייתי מלקק לך את הפטמות". כיום הוא כותב כתבות וטור ביקורת על אלבומים (בעיקר בתחום המוזיקה השחורה, תחום ההתמחות שלו) במוסף "7 לילות" של ידיעות אחרונות. בסוף 2007 עבר תאני לשמש כמנהל התוכניות של "רדיו תל אביב", תפקיד אותו מילא עד ספטמבר 2009. בין האנשים שגייס לתחנה היה גם יואב קוטנר. במהלך כהונתו עלו משמעותית נתוני ההאזנה לתחנה והתחנה זכתה במכרז של הרשות השנייה. בשנת 2011 החל להשתתף כחבר פאנל קבוע בתוכנית "הינשופים" בערוץ 8 בהגשת יאיר ניצני. בנוסף, תאני מגיש היום את "פה זה טוב", תוכנית רדיו בימים א'-ה' בין השעות 09:30 ל-11:00 ברדיו "מהות החיים", המשודר באינטרנט בלבד.
עסק שחור.
תאני הגיש את תוכנית ההיפ הופ הרדיופונית "עסק שחור", ששודרה בגלגלצ בכל יום חמישי בין חצות ל-2 בלילה, משנת 1996 עד 2007. בשנים הראשונות הגיש אותה ביחד עם מבקר המוזיקה והראפר אייל "קוואמי" פרידמן. תאני עצמו כונה בתוכנית "דון ג'חנון". התוכנית ליוותה מקרוב את עליית ההיפ הופ במוזיקה הישראלית, וחשפה לראשונה לאוויר העולם שמות כמו צ'ולו, סאבלימינל, כלא 6, השבט, הדג נחש ועוד. לאחר כשמונה שנים החליט קוואמי לעזוב לטובת קריירת סולו כראפר (בהמשך גם הוציא אלבום), ואת מקומו תפס הקומיקאי גורי אלפי שהצטרף לתוכנית ב-2003. השניים גם שיתפו פעולה בתוכנית הטלוויזיה משחק מכור, שבה תאני שימש ככותב ראשי ותסריטאי. לאחר מכן הוא כתב עבור תוכניות שונות כגון "מועדון לילה" והפך להיות איש פיתוח תוכן מקורי לטלוויזיה.
בסוף 2007, לאחר 12 שנות שידור, ירדה התוכנית "עסק שחור" מהאוויר וזאת לאחר שתאני עבר להיות מנהל התוכניות של "רדיו תל אביב". בחודש אוגוסט 2009, לאחר פיטורי השדרנים שרון מולדאבי ודן תורן וביטול תוכניתם של רינה מצליח ודן שילון, עזב תאני את התחנה.
מינה (מטבע)
מִינָה (במקרא: מָנֶה) היא יחידת משקל או מטבע שנעשה בה שימוש במזרח הקדום וממנו אומצה ליוון, בה הייתה שוויה הכספי כמאה דרכמאות.
מקורה של יחידת משקל זו בשומר, שם בעקבות השימוש בבסיס 60, מינה הייתה שקולה ל-1/60 הכיכר ולשישים שקלים. בתקופה האכדית, 2 מינות היו שקולות לסילה אחת של מים. באוגרית היה שווי המינה 50 שקלים.
מועצת הארבע מאות
מועצת הארבע מאות הייתה מועצה ששלטה באתונה במשך תקופה קצרה במהלך המלחמה הפלופונסית; מיוני עד ספטמבר 411 לפנה"ס.
המועצה הייתה אוליגרכיה, והחלפת השלטון הדמוקרטי בשלטונה של המועצה נבעה מהבטחתו של אלקיביאדס בקיץ 412 לפנה"ס להשיג עזרה פרסית במלחמה נגד ספרטה, אם אוליגרכיה תשלוט באתונה במקום הדמוקרטיה, ומרצונם של קבוצת אתונאים רבי השפעה לחתור לשלום עם ספרטה. הבטחתו של אלקיבידיאס התבררה כחסרת סיכוי, אולם מובילי התנועה לאוליגרכיה באתונה בחרו להמשיך בתוכניתם להשלטת אוליגרכיה על אתונה. פעילות זו כונתה "המהפכה האוליגרכית".
במאי 411 לפנה"ס נחלצה האספה של אזרחי אתונה לבחור חמישה אנשים אשר יבחרו מועצה של 400 איש שישלטו באתונה. כשנודע הדבר לצי של אתונה הם מרדו בשלטונות אתונה בטענה שהשלטון מרד בהם.
זמן קצר לאחר השלטת הארבע מאות, נוצרו חילוקי דעות בתוך האוליגרכיה בין קיצונים למתונים. המתונים דרשו להחליף את הארבע מאות בקבוצה יותר רחבה של חמשת אלפים איש. הקיצונים העדיפו להמשיך כרגיל ולפתוח בשיחות שלום עם ספרטה. הקיצונים נחשדו שהם מעוניינים לעזור לספרטיאנים במלחמה, בדמות ביצורים שהחלו בהקמתם בפיראוס. מנהיג הקיצונים נרצח על ידי מתנקש, המתונים עצרו את המפקד של הקיצונים בפיראוס, ולאחר קרב בין המחנות, ההופליטים הרסו את הביצורים בפיראוס. לאחר כמה ימים, ה-400 בחרו בקבוצה של חמשת אלפים והעבירו אליהם את השלטון. החמשת אלפים שלטו באתונה למשך מספר חודשים.
400 (מספר)
400 (במילים: ארבע מאות) הוא מספר טבעי הבא אחרי 399 ולפני 401. בספרות יווניות הוא מיוצג על ידי אופסילון.
מתמטיקה.
400 הוא הריבוע של 20. 400 הוא גם מספר הרשאד.
אמי נתר
אמי נֶתֶר (בגרמנית: Emmy Noether; 23 במרץ 1882, ארלנגן, ממלכת בוואריה, הקיסרות הגרמנית – 14 באפריל 1935, ברין מאר, פנסילבניה) הייתה מתמטיקאית ופיזיקאית יהודייה-גרמנייה. בזכות תרומתה לאלגברה ולפיזיקה תאורטית, ובעיקר בזכות הרעיונות שפיתחה בתורת החוגים, נתר ידועה כאחת המתמטיקאיות החשובות מאז ומעולם. נתר הייתה תלמידה ועמיתה של דויד הילברט ולימדה באוניברסיטת גטינגן, שהייתה המרכז המתמטי החשוב בעולם, עד עליית הנאצים לשלטון בגרמניה ב-1933. סיפורה שזור מאבקים בממסד הגברי של אותה עת, והיא הפכה למודל לחיקוי עבור מדעניות רבות.
חייה.
אמליֶה אמי נתר (Amalie Emmy Noether) נולדה בארלנגן שבממלכת בוואריה, גרמניה, הבכורה במשפחה יהודית בת שלושה ילדים. אביה, מקס נתר, מתמטיקאי חשוב בזכות עצמו, עבד כפרופסור ב (לימים אמר אדמונד לנדאו שבעיניו לא אמי היא בתו של מקס נתר - אלא להפך, מקס הוא אביה של אמי, שהיא "ראשית הצירים" של משפחת נתר).
בגיל צעיר לא הראתה נתר נטייה מיוחדת למתמטיקה, וכבת עשרה התעניינה יותר במוזיקה ובריקוד. בגיל צעיר התכוונה להיות מורה לשפות, ובגיל 18 הייתה למורה מורשית לאנגלית ולצרפתית.
על אף שאוניברסיטת ארלנגן לא הרשתה לנשים להירשם ללימודים, נתר הורשתה לשבת בשיעורים. ב-1904, כאשר החלה האוניברסיטה לקבל נשים ללימודים, נרשמה נתר מיד ללימודי מתמטיקה. היא קיבלה תואר דוקטור ב-1907 בהנחייתו של פאול גורדן (Gordan), ובנתה לעצמה שם בעבודותיה בתורת השמורות הפולינומיות. על-פי הנוהג באקדמיה הגרמנית, מסיימי הדוקטורט נדרשו לכתוב עבודה מקיפה נוספת, הביליטציה. כאישה, היה מסלול זה סגור בפני נתר, והיא בילתה כמה שנים באוניברסיטאות מדרג שני, והעמיקה במיזוג שיטתו הקונקרטית של גורדן בתחום השמורות עם שיטתו המופשטת יותר של דויד הילברט, שהפכה תחת ידה לכלי רב-עוצמה.