בשנת 1985 נבחר ליו"ר מחוז מנהטן, וב-1990 נבחר לראש עיריית ניו יורק. במהלך מסע הבחירות שלו קיבל דינקינס, בין השאר, ברכה מהרב מנחם מנדל שניאורסון. דינקינס החליף בתפקיד את אד קוץ', שכיהן שלוש קדנציות רצופות, וגבר גם על המועמד הרפובליקני רודולף ג'וליאני. הוא היה האפרו-אמריקאי הראשון שנבחר לראשות עיריית ניו יורק.
ראש עיריית ניו יורק.
אחד הדברים הראשונים שעשה דינקינס כשנכנס לתפקיד היה תוכנית "עיר בטוחה", להפחתת רמת הפשע והאלימות ברחובות ניו יורק. התוכנית הוכתרה בהצלחה. שיעורי הפשע האלים בניו יורק, שהיו בעלייה מתמדת במשך 30 שנה, ירדו במהירות בזמן כהונתו של דינקינס, יותר מאשר בכל זמן אחר בהיסטוריה של ניו יורק, והמשיכו לרדת גם לאחר מכן. במסגרת התוכנית הוא הגדיל את כוח האדם של משטרת העיר ניו יורק ב-25%, וכן השיג תקציבים ללימודי ערב בבתי הספר בשכונות מצוקה, דבר שמנע מבני הנוער להסתובב ברחובות והקטין את מספר המצטרפים למעגל הפשע.
מאמר משנת 2009 בניו יורק טיימס סיכם את הישגיו העיקריים של דינקינס כראש עיר, בהם:
בחירתו של ראש עיר שחור עוררה בקרב תושבי ניו יורק תקווה לריסון המתחים הבין-גזעיים בעיר, אך תקוות אלה התבדו כאשר פרצו מהומות קראון הייטס בשנת 1991, בהן טיפל דינקינס באופן מהוסס, וכן מספר אירועי אפליה גזעית שבהם החרימו תושבי ניו יורק עסקים של מהגרים קוריאנים.
דינקינס ניסה גם לפתור את הגירעון הכספי הגדול שבו הייתה שרויה ניו יורק, שהוערך בכ-500 מיליון דולר. הוא העלה את המיסים העירוניים, דבר שגרם להפסד של כ-300,000 מקומות עבודה במגזר הפרטי. בתקופתו חלה גם עלייה במחירי הנפט גולמי והאטה כלכלית כלל-ארצית, ובמשך תקופה בשנת 1991 העירייה לא הייתה מסוגלת לשלם משכורות לעובדיה.
כל אלה גרמו להפסדו בבחירות של שנת 1993 לרודולף ג'וליאני.
קריירה מאוחרת.
דינקינס היה פרופסור לענייני ציבור בבית הספר ליחסים בינלאומיים וציבוריים באוניברסיטת קולומביה.
הוא שידר תוכנית שבועית בתחנת רדיו בניו יורק, בה הוא שוחח עם מאזינים.
בשנת 2013 פרסם ספר אוטוביוגרפי על תקופתו כראש עיר.
דינקינס היה פעיל במספר ארגוני צדקה, בהם ארגון המעניק שירותי בריאות לילדים באזורי מצוקה, וארגון שנוסד על ידי נלסון מנדלה התומך בילדיהם של חולי איידס שחורים. בשנת 2013 נבחר להיות חבר מועצת המנהלים של "קרן הג'אז של אמריקה", התומכת בנגני ג'אז ובלוז אמריקאים, בהם כאלה ששרדו את הוריקן קתרינה.
ב-23 בנובמבר 2020, כחודש לאחר מות אשתו ג'ויס, מת דינקינס בגיל 93 מסיבות טבעיות בביתו שבאפר איסט סייד, מנהטן. הם הותירו אחריהם שני ילדים.
צנטרל שטדיון
תהלוכת הנסיכים
תהלוכת הנסיכים (בגרמנית: Fürstenzug) בדרזדן הוא ציור קיר ענק של תהלוכת שליטי סקסוניה רכובים על סוסים. הוא נמצא על הקיר החיצוני של חצר האורוות של הארמון המלכותי בעיר.
הציור הוזמן בתחילה אצל הצייר וילהלם ולטר לרגל מלאת 800 שנה לשלטון בית וטין בסקסוניה ונעשה בשנים 1871–1879.
לאחר שהציורים החלו לדהות, הם הוחלפו בשנים 1904–1907 ב-23.000 אריחים של חרסינת מייסן. אורך הציור הוא 102 מטר וגובהו 10.5 מטר.
הציור ניזוק באופן קל בהפצצת דרזדן. כיום הוא אחד מאתרי התיירות הפופולרים בדרזדן.
בציור מופיעים 35 אצילים, אלקטורים ומלכים מהשנים 1127–1902 ומתחתם שמם ושנות תפקידם. בנוסף להם מופיעים חיילים מלווים, חצוצרנים ובעלי מלאכה, ביניהם הצייר וילהלם ולטר שצייר לראשונה את ציור הקיר הזה. בסך הכל מופיעים בציור 93 אנשים.
באמצע הציור נמצא אוגוסט החזק ומתחת לפרסת סוסו נמצא פרח שושנה רמוסה, ביקורת על שהמיר את דתו מפרוטסטנטית לקתולית כדי להיות מלך פולין.
M84 (נקראת גם NGC 4374) היא גלקסיה אליפטית הנמצאת במרחק כ-60 מיליון שנות אור מכדור הארץ בקבוצת הכוכבים בתולה. גלקסיה זו שייכת לצביר הבתולה.
היסטוריה.
M84 התגלתה ב-18 במרץ 1781 על ידי האסטרונום הצרפתי שארל מסיה שצירף אותה לקטלוג מסיה ותיאר אותה כ"ערפילית ללא כוכבים" וציין שמרכזה בהיר ומוקף בערפיליות ושהיא מזכירה בצורתה את M59 ו-M60. מסיה חיפש ערפילית שעליה דיווח עוזרו פייר מאשן כשבועיים קודם (M85) וגילה באותו הלילה 7 גלקסיות נוספות על זו שגילה מאשן, כולן מצביר הבתולה, והראשונה שבהן הייתה M84. (האחרות הן M86 - M91). ויליאם הרשל צפה ב-M84 בשנת 1784 וציין רק שהיא בהירה יחסית. בשל מיקומה במרכז צביר הבתולה, היא לא זכתה להתייחסות מיוחדת ביחס לשאר הגלקסיות הסובבות אותה.
עד היום נצפו ב-M84 3 סופרנובות: סופרנובה 1957B הגיעה לדרגת בהירות 13 ו-סופרנובה 1980I ו-סופרנובה 1991bg הגיעו לדרגת בהירות 14.
תצפית.
M84 נמצאת במרכז צביר הבתולה והיא מהגלקסיות הבהירות שבו. עם דרגת בהירות נראית 10.1 היא ניתנת לצפייה באמצעות טלסקופ חובבים ואפילו באמצעות משקפת איכותית כשתנאי הצפייה טובים, מכיוון שאין כוכבים בולטים בסביבתה, לא קל לאתרה. M84 נמצאת כ-4.9 מעלות מצפון-מערב לכוכב ρ (רו) בבתולה ובערך באמצע הקו המחבר את דנבולה שבקבוצת אריה עם הכוכב וינדמיאטריקס (ε בבתולה) שבהירותו מדרגה 2.8, כ-9 מעלות מכל אחד מהם. כ-18 דקות קשת ממזרח-צפון-מזרח ל-M84 נמצאת M86 ובאותו מרחק מדרום מזרח לה נמצאת NGC 4388, ושלושתן יוצרות יחד משולש שווה-צלעות וניתן לראותן ביחד בטלסקופ עם הגדלה בינונית. M87 נמצאת כמעלה וחצי מדרום-דרום-מזרח ל-M84, M99 נמצאת כ-2.1 מעלות מצפון-מערב לה, M88 נמצאת כ-2.3 מעלות מצפון-מערב לה ולמעשה ברדיוס של כ-5 מעלות מסביב ל-M84 נמצאות לא פחות מ-13 גלקסיות מתוך קטלוג מסיה.
תכונות.
גודלה הזוויתי של M84 הוא כ-6 דקות קשת השקולות לקוטר של כ-115,000 שנות אור, ומסתה של הגלקסיה מוערכת בכ-5.1x1011 מסות שמש (כ-90% ממסת שביל החלב). צורתה מעט אליפטית והיא מכילה בעיקר כוכבים זקנים צהובים ואדומים ולא נראה שיש בה יצירה של כוכבים חדשים. תצפיות של טלסקופ החלל האבל משנת 1997 הראו שבמרכז הגלקסיה יש עצם מסיבי ביותר שמסתו מוערכת בכ-300 מיליון מסות שמש. בנוסף, תצפיות בגלי רדיו מראות שממרכז הגלקסיה נפלטים שני סילונים של גז, מה שמראה שלגלקסיה גרעין פעיל.
הגלקסיה מתרחקת משביל החלב במהירות של כ-1,000 ק"מ לשנייה.
מסיה 84
צבא ח'אלד בן אל-וליד
צבא ח'אלד בן אל-וליד (בערבית: جيش خالد بن الوليد, תעתיק מדויק: ג'יש ח'אלד בן אלוליד) היה מיליציה ג'יהאדיסטית סלפית, שהיוותה שלוחה של המדינה האסלאמית בדרום-מערב סוריה. הארגון השתתף במלחמת האזרחים בסוריה והחל מיולי 2018, נחשב הארגון למחוז רשמי של המדינה האסלאמית ושמו שונה אל מחוז חורן (ولاية حوران). עד חודש זה, שלט הארגון על שטח בגודל של כ-250 קמ"ר, שכלל את משולש הגבולות בין סוריה, ישראל וירדן.
רקע.
צבא ח'אלד בן אל-וליד הוקם באיחודם של שלושה ארגוני ג'יהאד אסלאמיים סונים, הפועלים במרחב שבין קוניטרה לדרעא ומזוהים עם המדינה האסלאמית.
שלושת הארגונים הם:
חטיבת חללי הירמוך.
חטיבת חללי הירמוך (בערבית: لواء شهداء اليرموك; לוואא' שוהדא אל-ירמוכ) הוקמה באוגוסט 2012, כארגון שבטי ומקומי, על ידי מוחמד אבו עלי אל-ברידי (שכונה גם "אל-ח'אל" - "הדוד"). מקור שמו של הארגון באזור אגן הירמוך – אזור משולש הגבולות בין סוריה, ישראל וירדן – שם הוקם הארגון ובו הוא פעל.
בהתחלה, שיתף הארגון פעולה עם האופוזיציה הסורית. ב-6 במרץ 2013, חטפו פעילי הארגון 21 פקחי או"ם פיליפינים ושחררו אותם כעבור שלושה ימים.
באמצע דצמבר 2014 פורסם כי שוהדא אל-ירמוכ נשבע אמונים למדינה האסלאמית, מה שהחריף את היחסים בינו לבין ג'בהת א-נוסרה - סניף אל-קאעידה בסוריה, השולט בשטחים רבים בחורן וברמת הגולן הסורית. שני הארגונים הסלפיים החלו להילחם ביניהם חרף התנערותו של ארגון שוהדא אל-ירמוכ מהדיווחים הללו.
ב-15 בנובמבר 2015 חדר מחבל מתאבד מארגון ג'בהת א-נוסרה עם מכונית תופת למפקדת שוהדא אל-ירמוכ בכפר ג'מלה ופוצץ את עצמו. מלבד המחבל המתאבד, נהרגו בפיצוץ מנהיג הארגון ומייסדו, אל-ברידי, וחמישה מפקדים בכירים נוספים בארגון.
אבו עוביידה אל-קחטאני, סורי ממוצא פלסטיני, מונה למנהיג הארגון ופיקד עליו במשך ארבעה חודשים.
בחודש מרץ 2016 מונה אבו עבדאללה אל-מדני, לוחם ג'יהאד ממוצא סעודי, לפקד על הארגון. אל-מדני הוא מפקד הארגון הראשון שאינו סורי במוצאו, ומינויו בוצע בהחלטת המפקדה הכללית של המדינה האסלאמית, היושבת בא-רקה.
ב-9 ביוני 2016 הגדירה מחלקת המדינה של ארצות הברית את שוהדא אל-ירמוכ כארגון טרור.
צבא הג'יהאד.
צבא הג'יהאד (בערבית: جيش الجهاد – בתעתיק מדויק: ג'יש אלג'האד) הוקם בפברואר 2015 על בסיס קבוצות שהתנתקו מג'בהת א-נוסרה בעקבות תמיכתן בארגון שוהדא אל-ירמוכ. מרחב פעילותו של הארגון באזור קוניטרה, ומפקדתו מוקמה בעיירה אל-קחטאניה. אבו מוסעב אל-פנוסי מונה למפקד הארגון.
באפריל 2015 התנהלו קרבות עזים בין צבא הג'יהאד לבין הצבא הסורי החופשי, לאחר שחמושים שהשתייכו לצבא הג'יהאד ארבו ללוחמי הצבא הסורי החופשי בקוניטרה והרגו שישה מהם.
בדצמבר 2015 פוצצו פעילי צבא הג'יהאד שתי מכוניות תופת במעוז ג'בהת א-נוסרה בעיירה אל-מדארייה, הסמוכה למעבר קוניטרה.
תנועת אל-מֻתַ'נַּא האסלאמית.
תנועת אל-מֻתַ'נַּא האסלאמית (בערבית: حركة المثنى الإسلامية) הוקמה ב-2012 ופעילה באזור דרעא. ארגון אל-מות'אנא לחם במהלך השנים לצד ארגוני מורדים רבים בדרום סוריה - בהם אחראר א-שאם, ג'בהת א-נוסרה והצבא הסורי החופשי.
במרץ 2015 התקבלו דיווחים לפיהם ארגון אל-מות'אנא הכריז על תמיכתו במדינה האסלאמית. דיווחים אלו הובילו לסכסוך בין אל-מות'אנא לארגוני המורדים האחרים.