חטיבת הכוח המרכזית של הטנק היא מנוע דיזל ידידותי לסביבה מדגם 6TD-2E, גרסה מתקדמת של המנוע המקורי שפותח עבור טנק ה-T-84. הוא בעל 6 צילינדרים המקורר באמצעות נוזל ומיוצר על ידי הרשות האוקראינית לפיתוח רק"ם. הספקו עומד על כ-1,200 כוחות סוס, כך שהמנוע עוצמתי במיוחד ביחס למשקל הטנק, זאת בשל העובדה כי קיים יחס של 23 כוח סוס לכל טון בטנק (כאשר הטנק מוכן לקרב במשקל 51 טון), יחס גבוה מאוד ביחס לטנקי מערכה מקבילים. זהו רכיב נוסף המאפשר לטנק את העבירות הגבוהה שלו. בנוסף לכך, ישנה חטיבת כוח משנית להפעלת מערכותיו של הטנק בעת שהמנוע הראשי כבוי. המנוע מאפשר לטנק נסיעה במהירות של 75 קמ"ש בכביש ו-45 קמ"ש בשטח.
עבירות.
יכולת העבירות הגבוהה של הטנק מתאפשרת במידה רבה בזכות גודלו של מזקו"ם הטנק, הפורס את משקלו הנמוך (יחסית לטנקים מקבילים) על שטח נרחב, כך שהטנק יכול להתנייד בשטחים בוציים הנפוצים באוקראינה ללא חשש, והאפשרות כי הטנק ישקע נמוכה. הטנק משתמש במזקו"ם ויקרס (בו הזחל מתוח) המסוגל להתמודד טוב יותר עם מכשולי הדרך ולספק עבירות גבוהה יותר, אם כי זו באה על חשבון המהירות. במזקו"ם מסוג כריסטי (בו הזחל קורס אל מערכת הגלגלים) שהיה נהוג בטנקים מהגוש המזרחי (עד להופעת הT-64) מתאפשרת מהירות גבוהה יותר על חשבון העבירות. הבחירה של המתכננים במזקו"ם ויקרס היא דוגמה לרצון התכנוני להגדיל במידה רבה ככל האפשר את יכולת העבירות של הטנק.
יכולותיו של ההמזקו"ם הם רכיב חשוב עבור הטנק; הטנק מסוגל לטפס מדרונות תלולים בזווית מקסימלית של 30 מעלות ומאפשר נסיעה בשיפוע צד של כ-22 מעלות. יתר על כן, הטנק מסוגל לטפס על מדרגה אנכית בגובה של מטר ולחצות תעלה בעומק של 2.85 מטר לכל היותר. לטנק גם יכולות אמפיביות המאפשרות לו צליחה של נהרות בעומק של 1.8 מטר (ללא הכנה מוקדמת) ועד לעומק של 5 מטרים (לאחר הכנה מוקדמת).
מיגון.
מיגון פאסיבי.
המיגון הפאסיבי של הטנק בנוי משריון מרוכב מודולרי, דבר המאפשר החלפה פשוטה בעת הצורך. הצריח מרותך כמקשה אחת וכמו שריון החזית של הטנק גם הוא משופע. השיפוע של השריון, שקיים בטנקים החל ממלחמת העולם השנייה, מגביר את האפקטיביות ואת היכולות שמספק השריון הפאסיבי. עם זאת, השריון הפאסיבי דק יחסית מאחר שהשכבות הרבות של המיגון הריאקטיבי מצריכות זאת. כמו כן, בהתאם לתורת הלחימה הסובייטית, לטנק גובה נמוך (באופן יחסי לטנקים מקבילים כמו הלאופרד 2 הגבוה בעשרות סנטימטרים) וצללית נמוכה בהתאם המקטינה את חתימתו בשדה הקרב, דבר המגדיל את שרידותו בשטח. בדומה לטנקים רבים, לטנק פלטות בזוקה המגנות על המזקו"ם של הטנק מפני רקטות נגד טנקים הנישאות בידי חיל רגלים.
כמקובל ברובם המוחלט של טנקי מערכה מודרניים, ה-Oplot-M מצויד במדוכות עשן למטרות מיסוך והטעייה של נשק מונחה, במערכת המגנה על הצוות מפני איומי אב"כ, ובמערכת כיבוי אש המופעלת באופן אוטומטי. אמצעים אלו מסייעים להגדלת השרידות והמיגון של הטנק בשדה הקרב.
מיגון ריאקטיבי.
המיגון ריאקטיבי של הטנק הוא מיגון מתקדם מתוצרת עצמית (המכונה Nozh-2), לטענת מפתחי הטנק מדובר במיגון מדור חדש והוא מספק שכבת הגנה נוספת לטנק.
המיגון הריאקטיבי של הטנק הוא ייחודי בהשוואה לטנקים אחרים, ישנם 3 שכבות נפיצות בצריח ובצדדים ו-2 שכבות בתובה ובחזית. בין כל שכבה יש פלטות פלדה שמגנות על הלוחות האחוריים, כך שבעת שכבה ישירה, לא כל הלוחות יתפוצצו בבת אחת. הפלטות שבהם משתמשים האוקראינים, עובדות על העיקרון של מטען חלול, מה שלטענתם מגדיל את היעילות, עם זאת, מיגון כזה אינו יעיל כנגד ראש נשק בעל מטען חלול מתקדם. זאת, בניגוד לרעיון של המיגון הריאקטיבי הנפוץ, בו לוח הנפץ מפזר את המטען החלול.
עקרון הפעולה של מיגון זה הוא בעיקר כנגד חודרנים קינטיים, כך, שבעת פגיעה של חודרן קינטי במיגון הריאקטיבי, המטען החלול שבו יחתוך את הפגז ויפגע באנרגיה הקינטית של הפגז, וכך יפגע משמעותית בכושר החדירה שלו. אולם, ישנם חודרנים קינטיים המצוידים בקצה העשוי פלדה רכה, וכך נמנעת הפעלתו של השריון הנפיץ. בתרחיש כזה, ההגנה של הטנק נפגעת משמעותית.
בנוסף, בעת פגיעה, פגז בעל חודרן קינטי יפגע לרוב בשתי שכבות או בשלוש לכל היותר, כך שהפגז נחתך למספר חלקים. עם זאת, פגזים מודרניים מתוכננים להתמודד עם פיצול, וישנם פגזים אשר תוכננו מראש על מנת להתמודד עם שריון מסוג זה. כמו כן, השריון הריאקטיבי הוא מרותך ולא מוברג, דבר היוצר נטל לוגיסטי גדול, ופגיעה על ידי נשק עם ראש קרב כפול מנטרלת את הטנק בשטח, ומצריכה את החזרתו לצורך החלפת מודל המיגון, דבר אשר בלתי אפשרי לעשות בתנאי שטח.
מתכנני מיגון זה הצהירו כי הוא עדיף על המיגון הריאקטיבי הרוסי המתקדם, בו מצוידים טנקי המערכה הרוסים המתקדמים מסדרת טנקי ה-T. עם זאת, הצהרתם מוטלת בספק. יצרן הטנק ציין כי המיגון הריאקטיבי יעיל גם כנגד פגזים בעלי חודרן קינטי וטילים נגד טנקים מונחי תיל מתחילת הדור השני: ה-טאו II האמריקאי, טיל ה-9K114 Shturm הרוסי וטיל המילאן הצרפתי. כמו כן, על פי היצרן המיגון יעיל גם כנגד רימונים נגד טנקים ותותחים ללא רתע החמושים בפגזים בעלי ראש קרב דו שלבי "טנדם".
נשקי הנ"ט שנבדקו, אינם חוד החנית של החימוש נגד טנקים בשדה הקרב המודרני, והטילים שנבחנו הם טילים מוקדמים מן הדור השני שנכנסו לשירות מבצעי בתחילת שנות ה-70 של המאה ה-20, וכיום (2016) ישנם טילים מתקדמים נגד טנקים מן הדור השני שיצורם החל בשנות ה-90 של המאה ה-20 וביכולתם לחדור כמעט כל טנק מערכה שאינו מצויד במערכת הגנה אקטיבית "קשה" (כמו המטיס והקורנט; אם כי טנקי מרכבה סימן 4 ונגמ"שי נמ"ר הפגינו עמידות מסוימת כנגדם) ואף טילים נגד טנקים מתקדמים ביותר מן הדור השלישי (כמו הספייק והג'אוולין). כמו כן, רימונים נגד טנקים אינם אפקטיביים כנגד כלים משוריינים כבר מספר עשורים, והשימוש בתותחים ללא רתע כמעט ואינו קיים.
מיגון אקטיבי.
בדומה לטנק ה-T-90 הרוסי, וכמו בגרסאות המאוחרות של טנק ה-T-80, ה-Oplot-M צויד במערכת ההגנה אקטיבית שטורה (ברוסית: Штора, "וילון"; באנגלית: Shtora) שפותחה ומיוצרת על ידי רוסיה. מערכת זו היא מערכת הגנה אקטיבית "רכה" שאינה מיירטת באופן פיזי את האיום על הטנק, בניגוד למערכות דוגמת "מעיל רוח" הישראלית והארנה המשגרות מיירט המשמיד את האיום. המערכת פועלת באופן אוטומטי ללא תלות במערכת בקרת האש של הטנק.
בנוסף למערכת ההגנה האקטיבית הרוסית, לטנק גם שבש מתוצרת עצמית שביכולותו לשבש טילים מונחים נגד טנקים בעלי הנחיה אופטית, מערכות בקרת אש, מד טווח לייזר ומצייני לייזר לנשק מונחה.
עם זאת, מערכת השטורה לא הוכיחה עצמה בשדה הקרב, אף כנגד טילים נגד טנקים מתחילת הדור השני, כמו ה-BGM-71 טאו האמריקאי.
מבנה ואופן פעולה.
המערכת מורכבת משני שבשים עגולים הנמצאים בשני צדי הצריח. השבשים פועלים באופן רציף והוצהר כי אלו מסוגלים לשבש את מערכות ההנחיה של טילים נגד טנקים מסוגים שונים, אך בעיקר טילים מתבייתי כתם לייזר או רוכבי כתם לייזר. ובנוסף, המערכת מסוגלת לשבש את מערכות האופטיקה והתצפית של טנקים עוינים (כולל צייני לייזר לנשק מונחה) ומחשבי בקרת האש של האויב. כמו כן, מחשב המערכת יודע להפעיל באופן אוטומטי את מדוכות העשן של הטנק כדי למסך את השטח. עם זאת, המערכת יוצרה בשנות ה-80 של המאה ה-20 ואינה מספקת הגנה נגד מכלול גדול של איומים וביצועיה מוטלים בספק.
הטנק נבנה כך שיוכל לקלוט בעתיד מערכת הגנה אקטיבית מתקדמת יותר הנקראת Zalson, וזו תחליף את מערכת השטורה הוותיקה המותקנת על הטנק.
חימוש ובקרת אש.
חימוש.
החימוש העיקרי של הטנק הוא תותח חלק קדח ארוך יחסית מדגם 2A46 בקוטר של 125 מ"מ ובאורך של 48 קליברים. זהו תותח ותיק שיוצר לראשונה על ידי ברית המועצות והותקן לראשונה על טנקי ה-T-55 בגרסאותיהם המתקדמות ועל טנקי ה-T-64 פורצי הדרך, והתגלה כמוצלח ויעיל. גרסאות משודרגות שלו הותקנו על משפחת טנקי ה-T-72 (הכוללת גם את ה-T-90) וגם על טנקי ה-T-80 הסובייטים וטנקי ה-T-84 שהושבחו על ידי אוקראינה, ועליהם מתבסס ה- Oplot-M ועליו הורכבה גרסה משודרגת של התותח. לתותח מפנה גזים והוא עטוף בשרוול תרמי המגן על התותח מעיוותים הנוצרים כתוצאה מהפרשי טמפרטורות.
התותח ערוך ומסוגל לירות תחמושת פגזים מגוונת. טווח הירי המקסימלי עומד על 5 ק"מ ברוב הפגזים ולעיתים משתנה לפי סוג הקליע. קצב האש הוא גבוה הודות למערכת הטעינה האוטומטית החוסכת את הצורך בטען. התותח נחשב למדויק ויעיל, והוכיח עצמו בשדה הקרב. בדומה לתותחים רבים שיוצרו בגוש המזרחי, התותח גם יכול לשגר טילי מונחים נגד טנקים מקנה התותח, והוא חמוש בטילי 9M119 סביר בגרסתם המתקדמת "ריפלקס" המיוצרים ברוסיה וטווחם המקסימלי עומד על 6 ק"מ.
ייצוב התותח והכוונון שלו מתבצע באופן אוטומטי על ידי צירים הנשלטים בידי המחשב של מערכת בקרת האש של הטנק. בשילוב עם התותח הארוך יחסית ומערכת בקרת האש המתקדמת מתאפשרים אחוזי פגיעה גבוהים במטרות רכב קרבי משוריין משוריין נעות ונייחות ואף בכלי טיס מנמיכי טוס, בעוד הטנק נמצא בתנועה או בעמדת ירי החל מהפגז הראשון.
לטנק חימוש משני הכולל מקלע מקביל בקוטר של 7.62 מ"מ עם 1,250 כדורים ומקלע כבד נגד מטוסים 12.7 מ"מ (0.5 אינץ') החמוש בכ-450 כדורים הנשלט מפנים הטנק, בדומה לעמדת קטלנית מתוצרת חברת רפא"ל הישראלית. בנוסף לכך, לטנק מדוכות עשן, כחלק ממערכת ההגנה שלו.
בקרת אש.