העיתון נוסד על ידי המהגרים הגאורגים, שהיגרו מברית המועצות - קאליסטראטה (1986-1901 ונינו סאליה (1898-1992). העיתון פרסם כתבות באופן בלעדי בשפה הגאורגית עד לשנת 1957, אז הפך לעיתון רב-שפתי שפורסם בצרפתית, באנגלית ובגרמנית. לעיתון הייתה חסות של האקדמיה הצרפתית למדעים, והוא נערך על ידי ההיסטוריון הגאורגי קאליסטראטה סאריה. העיתון נטל תפקיד מפתח בהתפתחות "לימודי גאורגיה" באירופה. מספר מומחים בינלאומיים מובילים, כמו גם אקדמאים מגאורגיה, מאזרבייג'ן ומצפון הקווקז, שיתפו פעולה ותרמו מאמרים בהיסטוריה, בארכאולוגיה, באתנולוגיה ובתרבות של גאורגיה ושל הקווקז. בשנת 1985 ירש את העיתון שנתון ("Revue des études géorgiennes et caucasiennes") (ISSN 0373-1537), שנוסד על ידי ז'ורז' דומזיל וז'ורז' צ'אראצ'ידזה. השנתון "גאורגיקה" (ISSN 0232-4490) מכסה תחומי כתיבה דומים.
הנריק ורגלנד
הנריק ארנולד ורגלנד (בנורווגית: Henrik Arnold Wergeland; 1808-1845) היה משורר, פרוזאיקן ומחנך נורווגי, הנחשב למשורר משפיע ביותר, למשורר הלאומי של נורווגיה ולאחד מסמלי החירות הנורווגית. ורגלנד גם ידוע בשל מאבקיו למען היהודים בנורווגיה.
חייו.
נעורים.
הנריק ורגלנד נולד ב-17 ביוני 1808 בעיירה כריסטיאנסנד שבנורווגיה. אביו, ניקולאי ורגלנד, היה מחברי הוועדה שהכריזה על עצמאות נורווגיה בשנת 1814, ושם אמו היה אלטה דורותיאה טאולו (Alette Dorothea Thaulow). משפחתו של ורגלנד חיה באידאולוגיה של חופש רוחני. אחותו של ורגלנד הייתה הסופרת קאמילה קולט. שלוש שנים לאחר הכרזת העצמאות עבד ורגלנד לתקופה מסוימת בוועדה, שהתכנסה באיידסבול (Eidsvoll).
בשנת 1825, בגיל 17, עבר ורגלנד ללמוד תאולוגיה, היסטוריה ובוטניקה באוניברסיטת כריסטיאנה (כיום אוסלו, בירת נורווגיה). ורגלנד נכנס במהרה לעשייה נמרצת בתחום התרבות בכריסטיאנה, שהיית אז רק עיר בורגנית קטנה בת כ-20,000 תושבים, ותוך שנתיים כבר הרים את תדמיתה הספרותית. ורגלנד עסק מעט גם בפילוסופיה של החינוך, כשמצד אחד תמך ברעיונותיו של רוסו, ומצד שני החזיק בדעות שמרניות, אשר קובצו בספר קטן שהוציא תחת השם "Henrikopædie. Kortfattede Love for Opdragelsen fra den spædeste Alder". את התואר בתאולוגיה סיים בשנת 1829, לאחר 4 שנות לימוד, היות שלמד אותו בפיזור-מה עקב פעילויותיו התרבותיות.
תחילת היצירה.
בשנת 1830 הוציא ורגלנד לאור את ספר השירה האפית, "Skabelsen, Mennesket og Messias", אותו החשיב ורגלנד לפסגת יצירתו. הספר נכתב כמין תגובה לספר "גן העדן האבוד" של ג'ון מילטון, כשמתוארת בו מלחמה בין האור לחושך, המסתיימת בכיוון האופטימי, שהיה השקפת-עולמו של ורגלנד. מעט לאחר מכן הוציא את ספר השירה "שירי סטלה" (Stella poems), העוסק באהבה ובהנאה מהחיים.
צרפת והשנים האחרונות.
בשנת 1831 עבר ורגלנד לגור בצרפת שם חי 15 שנים, עד מותו בשנת 1845. בתקופה זו עסק בעניינים שונים: כתיבת שירים (ביניהם על עניינים פוליטיים באירופה), עריכת עיתונים, ארכיונאות בשירות הממשלה ועמידה בראש המאבק למען זכותם של היהודים להתגורר בנורווגיה. בחסות מאבק זה כתב שני שירים: Jøden (ב-1842) ו-Jødinden (ב-1844). היהודים קיבלו זכות התיישבות ואזרחות מלאה בנורווגיה בשנת 1851, 6 שנים לאחר מותו של ורגלנד.
בשנת 1839 נישא ורגלנד לאמאלי בקנוולד (Amalie Bekkenvold). כמה שנים לאחר מכן לקה בשחפת ודלקת ריאות, מהן נפטר ב-12 ביולי 1845.
ספייס שיפ 1
סקיילד קומפוסיטס מודל 316 ספייס שיפ 1 (באנגלית, Scaled Composites SpaceShipOne. פירוש השם בעברית: ספינת חלל 1) היא החללית הראשונה שהשלימה טיסת חלל מאוישת במימון פרטי ב-21 ביוני 2004.
ספייס שיפ 1 הייתה מטוס-חלל ניסויי ששוגר מהאוויר למסלול תת-היקפי תוך שימוש במנוע רקטי היברידי. תכנון החללית כלל מערכת מיוחדת, בעלת "מעוף נוצה", לשם כניסה מחדש לאטמוספירה. במנגנון זה, החלק האחורי של הכנף ומייצבי הכיוון הכפולים האחוריים התקפלו כלפי מעלה סביב ציר הבנוי לאורך הכנף; דבר זה הגביר את הגרר בעודו שומר על יציבות הטיסה. קל יותר להשוות את הישגי ספייס שיפ 1 עם אלה של X-15 מאשר להישגי חללית המגיעה למסלול היקפי סביב כדור הארץ, כמו מעבורת חלל. האצת רכב חלל למהירות הקפה דורשת השקעת אנרגיה גדולה פי 30 יחסית לכמות האנרגיה הדרושה להגבהתו לגובה של 100 קילומטר מעל פני כדור הארץ.
ספייס שיפ 1 פותחה על ידי סקיילד קומפוסייטס (Scaled Composites), חברת התעופה של מעצב התעופה ברט רוטאן (Burt Rutan) במסגרת תוכנית החברה בשם 'טיר וואן', ללא מימון ממשלתי. ב-21 ביוני 2004, היא ביצעה את טיסת-החלל המאוישת הראשונה במימון פרטי, וב-4 באוקטובר באותה שנה היא זכתה ב-Ansari X Prize, על סך 10 מיליון דולר אמריקאי. פרס אנסארי איקס דרש בניה של חללית פרטית שתגיע לגובה של 100 קילומטר מעל פני כדור הארץ, פעמיים בתקופה של שבועיים, עם משקל זהה לזה של שלושה אנשים על הסיפון, והחלפה של פחות מ-10 אחוז ממשקל החללית שאינו דלק בין הטיסות. עלויות הפיתוח של הרכב הוערכו בכ-25 מיליון דולר, במימון בלבדי של המיליונר פול אלן.
בזמן טיסות הניסיון שלה קבעה ספייס שיפ 1 מספר תקדימים חשובים, כולל המטוס הראשון שנבנה בתכנון פרטי וחצה את מהירויות מאך 2 ומאך 3, החללית הפרטית הראשונה שהגיעה לגובה 100 קילומטר, והחללית הפרטית הראשונה הניתנת לשימוש חוזר.
פרויקט טיר וואן (tier 1).
טיר וואן (tier 1), או בעברית 'דרגה אחת', היא תוכנית של חברת סקיילד קומפוסייטס להשגת טיסות חלל מאוישות באמצעות חללית בעלת חלקים הניתנים לשימוש חוזר. במסגרת התוכנית פותחה ספייס שיפ 1 והמטוס המשגר שלה וייט נייט, על ידי המתכנן ברט רוטאן. מטרת התוכנית היא לפתח טכנולוגיה לגישה שגרתית וזולה יחסית לחלל. תוכנית זו לא נועדה לשאת נוסעים בתשלום אלא רק לעורר עניין כלכלי בכך, בתחילה על ידי תיירות חלל. החברה "מוג'בי איירוספייס וונצ'רס" נוצרה כדי לנצל מבחינה מסחרית את הטכנולוגיה הזאת. עסקה שנחתמה יחד עם חברת וירג'ין גלקטיק, חברת בת של חברת וירג'ין, עשויה להוביל בעתיד להפעלת חלליות המבוססות על הטכנולוגיות שפותחו בפרויקט זה, לשם תיירות חלל.
יכולות ומבנה החללית.
ספייס שיפ 1 תוכננה כך שיש לה היכולות הבאות:
גוף המטוס בנוי בצורת סיגר בעל קוטר של כמטר וחצי. הגוף העיקרי בנוי מתרכובת של גרפיט ואפוקסי. המטוס מורכב מהחלקים הבאים, מלפנים לאחור: מכיל את תא הנוסעים, מכל המחמצן, מכל הדלק ופיית הרקטה. למטוס כנפיים קצרות ורחבות, חמישה מטרים אורכן ושלושה מטרים רוחב-החתך (chord) שלהן. למטוס שני זנבות (tailboom), המחוברים אל הכנפיים, עם מייצבי כיוון אופקיים ואנכיים בקצה של כל אחד מהם. למטוס כני נסע לנחיתה אופקית.
המסה הכוללת של חללית מתודלקת היא 3,600 קילוגרם, מתוכם 270 קילוגרם של דלק ו-1,400 קילוגרם של מחמצן. המסה היבשה של החללית היא כ-2,000 קילוגרם.
ואנס
ואנס (אנגלית: Vans) היא חברה אמריקאית המייצרת בעיקר נעלי סקייטבורד וסניקרס, ובשנים האחרונות החלה בייצור נעלי ספורט שונות. מושב החברה בדרום קליפורניה שבארצות הברית.
היסטוריה.
ואנס נוסדה בשנת 1966 על ידי פול ואן דורן ושמה היה "חברת הגומי של ואן דורן". החברה משווקת בתחומי גלישת הגלים, הסקייטבורד והפאנק-רוק. בשנים האחרונות ואנס החלה משווקת פריטים נוספים כגון ביגוד ואביזרי סקייטבורד.
בשנות השמונים איבדה ואנס רבים מלקוחותיה המרכזיים, כאשר התחילה לייצר נעלי כדורסל וכדורגל. כתוצאה מכך התאגיד פשט רגל בשנת 1984. ארבע שנים לאחר ההתאוששות מפשיטת הרגל קנתה את ואנס חברת הבנקאים McCown De Leeuw, ויצאה בהצהרה פומבית על כך בשנת 1991.
ואנס פתחה חנויות קמעונאות המכילות פארקי החלקת סקייטבורד מקורים וגדולים, והפתיחה הראשונה הייתה בשנת 1998 ב-"The Block at Orange". פארק ההחלקה הזה, כמו גם פארק החלקה נוסף באורלנדו הם היחידים שנשארו פתוחים עד היום.
בשנת 2004 נרכשה החברה על ידי "VF תאגידים", יצרני ג'ינס ליווי'ס וג'ינס Wrangler, בשווי של 396 מיליון דולר.
ואנס הם נותני החסות של ואנס וארפד טור, פסטיבל סקא/פאנק וספורט אתגרי המתקיים בארצות הברית מדי שנה מאז שנת 1995.
הפריט הידוע והפופולרי ביותר של ואנס הוא הנעליים שלהם, הפופולריות ביותר בסצנת הפאנק/רוק/סקייטבורד ובשנים האחרונות גם בסצנת האימו וההיפ-הופ.
בשנת 2010 נפתחה חנות הדגל הרשמית הראשונה של ואנס בישראל בקניון שבעת הכוכבים ומאוחר יותר באותה שנה גם בקניון איילון. כיום, קיימים ברחבי ישראל סניפים נוספים.
טענות לאנטישמיות.
בשנות ה-90 החלו לעלות ספקולציות שואנס עושים שימוש מכוון בסממנים אנטישמים, זאת לאור העובדה שסוליות נעלי החברה משובצת בצורת משושים הנראים כמגני דוד (ודריכה על הסמל לכאורה מבזה אותו). הליגה נגד השמצה פנתה לחברה בעניין, ומנכ"ל האחרונה השיב שעיצוב זה לא נעשה מתוך כוונה זדונית או ידיעה על מה שמסמל. קיימת סברה שמבנה הסוליה נועד לשפר את אחיזת הנעל בעת שימוש בסקייטבורד. כמו כן, בתיעוד שצולם בישראל ב-2011 והפך לוויראלי נמצאה חריטה של צלב קרס בתוך הנעל; עם זאת, בבדיקה שערך גוף חדשות מספר ימים לאחר מכן במחסני החברה בישראל לא נמצאה אף חריטה מסוג זה בנעליים. באשר לטענה נוספת שהופצה המצביעה על כך שצירוף אותיות המילה Vans במקלדת בעברית יוצר את המילה "השמד", יש להניח שהדבר מקרי לחלוטין שכן החברה קרויה אחר מייסדיה - אחים אמריקאים ששם משפחתם היה "Van Doren".
בני בתירה