במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1941 ל-1944, סימן הבוג הדרומי את הגבול בין החלקים הכבושים של אוקראינה שהיו בידי הגרמנים לאלו שהיו בידי הרומנים בטרנסניסטריה.
ולדימיר ז'ירינובסקי
ולדימיר וולפוביץ' ז'ירינובסקי (אידלשטיין) (ברוסית: Владимир Вольфович Жириновский (Эйдельштейн)‎; 25 באפריל 1946 – 6 באפריל 2022) היה פוליטיקאי רוסי, ממוצא יהודי, מנהיגה של המפלגה הליברל דמוקרטית של רוסיה בשנים 1989–2022, שבניגוד לשמה נחשבת כתנועה אולטרה-לאומנית, ובבחירות 2003 זכתה ל-11.7% מהקולות. התמודד שש פעמים בבחירות לנשיאות רוסיה (1991, 1996, 2000, 2008, 2012 ו-2018).
קורות חיים.
אביו, וולף אידלשטיין, היה יהודי פולני, שנולד בקוסטופיל, עיירה ליד רובנו, כיום בשטח אוקראינה. סבו, יצחק אדלשטיין, היה אדם עשיר, שהעסיק מאות עובדים במפעל ללבידים שהיה בבעלותו. עם הפלישה לפולין נמלטו וולף ואחיו אהרון לשטח ברית המועצות. סבו וסבתו של ז'ירינובסקי נספו בשואה. על אף זאת, ז'ירינובסקי לא ראה עצמו כיהודי כלל. בריאיון לעיתונאי הישראלי יוסי מלמן ב-1996 אמר "אני? מה פתאום. זו סתם השמצה. אמי הייתה רוסייה וכך גם אבי. אתם לא יכולים להתמודד עם השקפת העולם שלי ולכן אתם מחטטים ומחפשים בעברי ובחיי הפרטיים. אני מציב לכולם אתגר: תמצאו בארכיונים שלכם מסמכים ותראו לי". לדבריו, "למה לי לנטוש את הדם הרוסי, התרבות הרוסית והאדמה הרוסית ולהתאהב בעם היהודי, בגלל אותה טיפת זרע קטנה שאבי השאיר באמי".
ז'ירינובסקי התכחש לאביו היהודי, ובחוברת ביוגרפית אותה פרסם ב-1999 נכתב: "אביו היה עורך הדין וולף אנדרייביץ' ז'ירינובסקי, הבעל השני של אמו. הוא מת בתאונת דרכים בשנה שבה נולד ולדימיר". ז'ירינובסקי נולד באלמטי בקזחסטן, בנם של אלכסנדרה פבלובה מקרובה ושל וולף איסקוביץ' אידלשטיין, שהיה יהודי. כאשר היה בן חודשיים נפרדו אביו ואימו, והאב חזר לפולין, ממנה ברח בשנות המלחמה. מספר שנים לאחר מכן עלה האב לישראל, ונישא מחדש.
בגיל 16 שינה את שמו מאדלשטיין לז'ירינובסקי, ובגיל 18 עבר עם משפחתו למוסקבה בשנת 1964, ושם למד לימודי טורקיה במכון ללימודי אסיה ואפריקה, ומאוחר יותר משפטים באוניברסיטת מוסקבה. ב-1991 הקים את המפלגה הליברל-דמוקרטית של רוסיה וזכה ב-7.81% מהקולות באותה שנה. במהלך ריצתו הבטיח ז'ירינובסקי הורדה של מחירי הוודקה ומכירתה בכל ימות השנה, ולא רק פעם בחודש, כפי שהיה נהוג אז.
ז'ירינובסקי דגל במדיניות קיצונית ותומך באחדות הרפובליקות של ברית המועצות מחדש, ואף טען שרצה לקחת את אלסקה מארצות הברית בכוח "ולזרוק" לשם את האוקראינים. הוא תמך גם בשימוש בפצצות גרעיניות לדיכוי אויבים. ז'ירינובסקי היה ידוע גם בהערותיו המוזרות או הקיצוניות. למשל, לפני המלחמה בעיראק אמר שהאמריקאים צריכים לתקוף במקום את גאורגיה. הוא הציע גם פרויקט, שבמסגרתו היו נבנים מאווררים ענקיים שהיו מעיפים את הפסולת הגרעינית הרוסית לעבר אירופה. הוא גם איים להסיר את ההגבלות על מכירת נשק לאיראן והציע למכור את האיים הקוריליים השנויים במחלוקת ליפן תמורת 50 מיליארד דולר. בעקבות המטאור שנפל על צ'ליאבינסק בפברואר 2013, צוטט ז'ירינובסקי על ידי סוכנות הידיעות הבינלאומית הרוסית כטוען "זה לא מטאורים נופלים, זה ניסוי של נשק חדש על ידי האמריקאים".
בעקבות מספר אמירות שנויות במחלוקת הוא נחשב לאישיות בלתי רצויה (persona non grata) בקזחסטן מולדתו, ובאוקראינה. על קונדוליזה רייס אמר שאמירותיה מראות את מעמדה כאישה רווקה וללא ילדים, הוא אף אמר עליה כי היא "זונה שחורה שצריכה זין טוב. שלח אותה לכאן, אחת החטיבות שלנו תשמח לארח אותה בצריף ללילה אחד. היא תיחנק מזרע רוסי כיוון שהוא ינזל לה מהאוזניים... עד שהיא תזחול לשגרירות ארצות הברית במוסקבה על ברכיה". הוא כינה את ארצות הברית "חנות יד שנייה המלאה במוצצים, עובדי כפיים וסמוגים".
בעקבות מותו של הסוכן הרוסי הנמלט אלכסנדר ליטוויננקו באנגליה בנובמבר 2006 הוא אמר: "כל בוגד חייב להיות מחוסל, יש להשתמש בכל האמצעים".
ב-25 במרץ 2022 דיווחו מספר כלי תקשורת על מותו של ז'ירינובסקי לאחר אשפוז ממושך, מקורות רשמיים מטעמו הכחישו.
יחס ליהודים.
הוא התבטא לא פעם בגנות היהודים, וכך למשל, לאחר שפט ביוקנן, שהיה מועמד לנשיאות ארצות הברית ב-1996, הגדיר את מדינתו כ"שטח כיבוש ציוני", אמר ז'ירינובסקי כי "לנו ברוסיה יש את אותה בעיה".
למרות זאת, לאחר שנודע לו כי אביו קבור בבית העלמין בחולון, וכי יש לו קרובי משפחה בישראל, הגיע ז'ירינובסקי ביוני 2006 לביקור, עלה לקבר אביו ונפגש עם בני משפחתו. במהלך הביקור אמר ז'ירינובסקי כי אינו אנטישמי כלל, וכי בשנים האחרונות הוא מרבה לדבר בשבחם של היהודים. הוא הוסיף שאם יבחר לנשיאות רוסיה ישראל לא תצטרך לדאוג לביטחונה יותר.
לקראת הבחירות לכנסת ה-16 בישראל ב-2003 הוזמן ז'ירינובסקי להשתתף בתשדירי הבחירות של מפלגת העולים "לידר" ותמך באלכסנדר רדקו, יו"ר המפלגה שהוא גם מקורבו של ז'ירינובסקי.
פטירתו.
ב-2 בפברואר 2022, אושפז ז'ירינובסקי בבית החולים הקליני המרכזי עם דלקת ריאות דו-צדדית, שהתפתחה על רקע זן האומיקרון של נגיף הקורונה; הנזק לריאות הוא 75-50%. בערב 9 בפברואר חובר ז'ירינובסקי למכונת הנשמה. ב-6 באפריל מת מהנגיף.
סדרת המאסטרס
פלאשינג מדו
אוסטרליה הפתוחה
אנה פאוקר
אנה פאוקר (ברומנית: Ana Pauker; 13 בדצמבר 1893 – 3 ביוני 1960) הייתה מורה, עורכת עיתונים, מתרגמת, ופוליטיקאית רומנייה יהודייה, מנהיגת קבוצת מוסקבה במסגרת הנהגת המפלגה הקומוניסטית הרומנית, שרת החוץ של רומניה (1952-1948), וסגנית ראש הממשלה של הרפובליקה העממית הרומנית.
היא פעלה ברומניה במחתרת, ולאחר פרוץ מלחמת העולם השנייה ונפילתם בשבי הסובייטי של חיילים רומנים רבים, גייסה מביניהם מתנדבים להקמת דיוויזיות רומניות שלחמו נגד גרמניה הנאצית ובעלות בריתה.
לאחר כניסת הצבא האדום לרומניה והפיכת 23 באוגוסט 1944 נשלחה לרומניה במטוס, כדי לקחת חלק בארגון הממשל החדש וניהולו. בשלהי שלטונו של סטלין הודחה ממעמדה, אך מות העריץ הביא לשחרורה מהכלא, ולאחר מותה ממחלה קשה טוהר שמה.
קורות חיים.
תחילת דרכה.
אנה פאוקר נולדה בשם חנה רבינזון (Hana Rabinsohn) למשפחה יהודית אורתודוקסית ענייה, מרובת ילדים, מרביתם בנים ושתי בנות, כולל אנה. אביה, הירש רבינזון, היה שוחט. אמה של אנה, סורה (שרה) רבינזון, זבנית, שהתגוררה עם משפחתה בבוקרשט, שבה לבית הוריה, ביישוב קודְאֶשְטִ (Codăeşti) במחוז וסלוי, כדי ללדת שם את בתה ולאחר מכן חזרה עם התינוקת לביתה בבוקרשט.
בצעירותה למדה אנה רבינזון עברית בחדר, בת יחידה בין הבנים. בהמשך למדה בבית ספר יסודי "אחוות ציון" בשנים 1901 – 1905 ובבית ספר מקצועי על שם רשלה ופיליפ פוקשנאנו במגמת חייטות. היא קיוותה ללמוד לבגרות בשווייץ ולהמשיך שם בלימודי רפואה, אך הדבר לא יצא לפועל, והיא חזרה כעבור שנה ועבדה כמורה לעברית בבית הספר היהודי בו למדה בעצמה בעבר, בבוקרשט בשנים 1915 – 1917. בהמשך התפרנסה גם ממתן שיעורי עזר בעברית ומעבודות חייטות. מ-1918 עד ספטמבר 1919 הייתה ספרנית במערכת העיתון דימיניאצה (הבוקר), עיתון בבעלות משפחת פאוקר והשתתפה בעריכת כתב העת Trăiască socialismul. מספטמבר 1919 למדה שנה רפואה בשווייץ.
אחיה הקטן, זלמן, פנה לתנועה הציונית. משנת 1915 נטתה אנה לסוציאליזם בהשפעת חבר נעוריה, היינריך שטרנברג, שלימד יחד איתה באותו בית ספר, מי שהנהיג את התנועה הקומוניסטית המחתרתית ברומניה לאחר מעצרו של אלקו קונסטנטינסקו. גם האחות בלה (Bella) פנתה למפלגה הקומוניסטית ונישאה לאאוג'ן יעקובוביץ', מי שהנהיג את התנועה הקומוניסטית ברומניה מ-1934. שתי האחיות פתחו בדרך הניצחון (Calea Victoriei) בית עסק קטן לחייטות שפעל בשנים 1925 – 1926.
באחת משהיותיה בפריז, הכירה את הפעיל הקומוניסטי הרומני-יהודי מרצ'ל (פויו) פאוקר. השניים התחתנו בפריז ב-1 ביולי 1921. בעידודו של בעלה הצטרפה לתנועה הקומוניסטית והשניים היו בין החברים המייסדים של המפלגה הקומוניסטית הרומנית. בשנת 1921 נולדה הבת טניה, שנפטרה כעבור שבעה חודשים מדיזנטריה. אנה פאוקר התמנתה לתפקיד המזכירה הכללית של הוועדה המרכזת של המפלגה הקומוניסטית הרומנית, תפקיד שהבטיח לה מקום בוועד המרכזי של המפלגה הקומוניסטית.
פעילות קומוניסטית מחתרתית.
בשל פעילותה הפוליטית נעצרה פאוקר ברומניה בשנת 1922, יחד עם בעלה. לאחר ששוחררו יצאו לגלות בשווייץ ומשם לצרפת. בגלל פעילותה במסגרת המפלגה נעצרה מספר פעמים על ידי השלטונות. בדצמבר 1924 נעצרה והועמדה לדין. ביולי 1925 נידונה ל-10 שנות מאסר, אולם בפברואר 1926 הצליחה להימלט לברית המועצות. באותה שנה נולד הבן ולאד (Vlad) וב-1928 נולדה הבת טטיאנה. בשנת 1928 עברה פאוקר יחד עם בעלה למוסקבה, שם עברה את הקורסים של בית הספר הבינלאומי למרקסיזם-לניניזם. בשנה זו נפרדו בני הזוג פאוקר. לפי החלטת המפלגה הקומוניסטית הסובייטית, ולאד וטטיאנה הושארו בברית המועצות וגדלו שם בבתי ילדים של המפלגה.