נערכו מספר ניסיונות שנועדו לסווג את הצמחייה באפריקה ורבות הן התאוריות המנסות להבין את ייחוד האקלים המצוי באפריקה. אחת מהן שייכת לפרנק וויאט (Frank White) משנת 1983, שהמתמקד בסוואנות האפריקאיות. וויאט טען כי 50 אחוזים משטחה של אפריקה מאופיינים בסוואנות על צורותיהן השונות. ניתן לומר כי קיימים ארבעה סוגים של סוואנות באפריקה: סוואנה של דשא ושיחים, סוואנה של עצים ושיחים, סוואנה רווית עצים ויער הסוואנה.
סוואנה של דשא ושיחים (Grass and shrub savannah).
הגבול הצפוני של סוואנה מסוג זה נקרא הסאהל (Sahel). העצים השולטים באזור זה הם עצי השיטה. סוואנה זו ממוקמת לרוחבה של אפריקה, מצפון (Senegal) וחוף האוקיינוס האטלנטי ועד לסודאן (Sudan) והים האדום (The Red Sea).
המילה סאהל פירושה "חוף" בשפה הערבית. כאשר כאן הכוונה היא שאזור זה מהווה הפרדה בין הסוואנות רוויות העצים של הדרום ומדבר סהרה, לבין הצפון. סוואנה זו מצויה גם בצפון מזרח אפריקה באזור הנקרא "הקרן של אפריקה" (The horn of Africa).
באזור הסאהל, "הקרן של אפריקה" וצפון קניה הטמפרטורה המקסימלית נעה בין 30-36 מעלות צלזיוס ואילו הטמפרטורה המינימלית נעה בין 15-21 מעלות צלזיוס. מדרום לשם, על גבול קניה וטנזניה, הטמפרטורות מתונות יותר כאשר הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת היא 30 מעלות צלזיוס במישור ו-24 מעלות צלזיוס בהרים ואילו הטמפרטורה המינימלית הממוצעת נעה בין 9-18 מעלות צלזיוס.
כמות הגשמים השנתית באזור הסאהל נעה בין 100-600 מ"מ בשנה. כאשר מרבית הגשמים יורדים בחודשים מאי ועד ספטמבר. אחריהם יש 6-8 חודשים של יובש.
באזור הסאהל לא ניתן למצוא יונקים רבים אך ניתן לראות לפחות ארבעה סוגים של גרבילים.
לפני שנים רבות ניתן היה גם לראות כלבי פרא, צ'יטות ואריות אך הם נכחדו כמעט לגמרי. לעומת זאת באזור "הקרן של אפריקה" האריות והצ'יטות הם מראה מוכר. בנוסף, ניתן למצוא שם חמישה סוגים של אנטילופות. אחת מהן היא הקוּדוּ, אנטילופה אפריקאית מפוספסת ובעלת קרניים מסולסלות. כמו כן מספר מועט של זברות, פילים, ראמים, צבאים ובאפלו.
סוואנה של עצים ושיחים (Tree and shrub savannah).
סוואנה זו כוללת שני סוגי צמחייה: צמחיית עצים וצמחיית שיחים. ניתן למצוא אותה מצפון ומדרום ליערות הגשם ולסוואנות המיוערות במרכז אפריקה. בצפון, האקלים הוא טרופי ולכן שם הצמחייה מבוססת בעיקר על עצים, שיחים ודשא. סוואנה זו נמצאת מדרום לסאהל וממוקמת מהחוף המערבי של אפריקה ועד סודאן וכן מגיעה גם דרומה לאזור הצפון-מערבי של אוגנדה. הטמפרטורה המקסימלית הממוצעת נעה בין 30-36 מעלות צלזיוס ואילו הטמפרטורה המינימלית הממוצעת נעה בין 18-21 מעלות צלזיוס. כמות הגשמים השנתית גבוהה ועומדת על 1000 מ"מ בדרום ואילו בצפון היא עומדת רק על 600 מ"מ בשנה וזאת עקב קרבתה לאזורי הסוואנה של "דשא ושיחים".
היונקים החיים באזור הם: פילים, באפלו, כלבי פרא, צ'יטות, אריות, נמרים ואנטילופות מסוגים שונים.
סוואנה רווית עצים (Woodland savannah).
קיימים שני אזורים של סוואנה רווית עצים: אזור עצום בגודלו שנקרא "מיומבו" (Miombo) במרכז/דרום יבשת אפריקה ואזור מצומצם יותר שנקרא "דוקה" (Doka) ונמצא בצפון היבשת.
מיומבו מכסה אזור מוערך של כשלושה מיליון ק"מ משטח זימבבואה (Zimbabwe), זמביה (Zambia), מוזמביק (Mozambique), אנגולה, מלאווי (Malawi), מחוז קטנגה (Katanga) בקונגו ודרום טנזניה. מקור השם הוא בעץ המיומבו (שם סוואהילי) שנחשב לסוג העץ הנפוץ ביותר באזור זה. מרכז אזור המיומבו חווה אקלים טרופי עונתי. מרבית המשקעים יורדים בחודשי הקיץ, שבין נובמבר למרץ/אפריל ואחריהם מגיעות תקופות של בצורת בעונת החורף שיכולה להימשך עד כשבעה חודשים באזורים מסוימים.
באופן כללי, ממוצע המעלות באזור נע בין 27-30 מעלות צלזיוס, על אף שבאזורים גבוהים יותר, כמו מרכז זמביה, הטמפרטורות יכולות להגיע גם ל-24 מעלות צלזיוס בקירוב. הטמפרטורות הגבוהות ביותר קיימות באזורים הנמוכים. בדרום, המיומבו חווה אקלים של שלוש עונות שונות: חם מאוד ויבש מאמצע אוגוסט ועד אוקטובר, חם ולח בין נובמבר למרץ וחמים ויבש בין אפריל לתחילת אוגוסט. הטמפרטורה הממוצעת המקסימלית באזור זה נעה בין 18-27 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת המינימלית נעה בין 9-21 מעלות צלזיוס.
לכל אורכו ורוחבו של מרכז המימבו כמות המשקעים משתנה בין 800 ל-1200 מ"מ בשנה, אך באזורים הגבוהים יותר הכמות יכולה להגיע ל-1400 מ"מ בשנה. למרות זאת, בחלקים מסוימים של זימבבווה, הנמצאת בדרום האזור, כמות המשקעים יכלה לרדת גם ל-600-800 מ"מ בשנה.
עצי מיומבו בוגרים מגיעים לגובה של 15-20 מטר ומתחתם נפרשים עשב ושיחים. באנגולה, גובה העצים נמוך יותר-בין 5-10 מטרים עם מעט, או אף ללא שכבת העשב והשיחים התחתונה. לעצי ושיחי המיומבו זנים רבים שברובם קיימת תקופת שלכת שחלה בסוף העונה היבשה והעצים ביערות נשארים קירחים לתקופה של חודשיים עד שלושה חודשים. כמה שבועות לפני שמתחילה עונת הגשמים, העצים מתחילים להצמיח עלים חדשים בצבע אדום בהיר.
החלוקה החדה בין העונות השונות באזורים אלו גורמת לכך שלאחר תקופה גשומה מאוד ישנה תקופה ארוכה של יובש קיצוני המביאה לעיתים קרובות לשריפות חוזרות ונשנות. חלק מהשריפות נגרמות באופן טבעי וחלקן מעשה ידי אדם אך כולן מהוות גורם אקולוגי משמעותי.
במיומבו קיים קושי לקיום עדרים גדולים של יונקים גדולים. מספרם של יונקים גדולים נמוך מכיוון שהקרקע באזור ענייה ומאפשרת רק את קיומה של צמחייה בעלת ערך תזונתי נמוך. התנאים אף מחמירים כתוצאה מעונות היובש ותקופות הבצורת הארוכות. עם זאת, מרבית היונקים הגדולים של המיומבו, כגון פילים, קרנפים שחורים ובאופלו אפריקאי יכולים להימצא גם באזורי סוואנה אחרים. כמו כן, קבוצות יונקים אלה שורדות גם באזורים בהם איכות המזון נמוכה מכיוון שהן מסוגלות לצרוך אותו בכמויות גדולות.
פסיפס יערות הסוואנה (Forest-savannah mosaic).
פסיפס "יערות הסוואנה" הוא סביבה האקולוגית משולבת של סוואנה, יערות וערבה ונחשבת דינאמית מאוד ובעלת מאפיינים שעברו שינויים רבים במהלך השנים. האזור הוא טבעת המקיפה את יערות הגשם הטרופיים של אגן קונגו ונחשבת לקצה של הסוואנה "האמיתית". טבעת זו מחולקת לשלושה אזורים: הראשון, בצפון וממערב לגבעות קמרון (Cameroon) נקרא "פסיפס יערות הסוואנה הגינאי" שעובר דרך גינאה (Guinea), חוף השנהב (Ivory Coast), גאנה (Ghana), טוגו (Togo), בנין (Benin) וניגריה (Nigeria). השני, שנמצא מצפון וממזרח לגבעות קמרון נקרא "יערות הסוואנה של קונגו" כאשר זהו אזור צר שקוטע את הרצף של יערות הגשם מדרום והסוואנות היבשות מצפון וממזרח. הוא מתפשט מזרחה דרך הרפובליקה של מרכז-אפריקה (Central African Republic), צפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ואל תוך דרום-מערב סודאן וצפון-מערב אוגנדה (Uganda). האזור השלישי נמצא מדרום וממערב לאגן קונגו והוא נקרא "יערות הסוואנה של זמביה". מכיוון שכל האזורים הללו הם אזורי "קצה" הם נחשבים לעשירים בזנים שונים של צמחייה ובעלי חיים.
"פסיפס יערות הסוואנה" מאופיינים בעונה גשומה אחת ועונה יבשה אחת, אך עם זאת גם העונה היבשה מאופיינת בלחות גבוהה יחסית. כמות המשקעים היורדת באזור נעה בין 1200-1600 מ"מ בשנה. השינויים בטמפרטורות במהלך כל עונה הם מינוריים, כשבעונה הגשומה הטמפרטורה הממוצעת המקסימלית היא בין 31-34 מעלות צלזיוס והטמפרטורה הממוצעת המינימלית נעה בין 13-18 מעלות צלזיוס.
הצמחייה באזורים האלה היא שילוב של יערות גשם, דשא ועשבים ובין בעלי החיים באזור ניתן למצוא פילים, אנטילופות, אריות, נמרים ותנינים.
טיפוסי סוואנות.
ניתן לחלק את הסוואנות למספר טיפוסים:
טיל קרקע קרקע
טק&quot;ק
טיל קרקע אוויר
זיקוקין די נור
טיל קרקע אויר
טק&quot;א
תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני
תאוריית הקשר על מותו של פול מקרטני היא אגדה אורבנית, לפיה המוזיקאי פול מקרטני, מלהקת הביטלס, נהרג בתאונת דרכים בשנת 1966, ומאז חי במקומו כפיל. המפרשים טוענים שחברי הלהקה לא רצו להפסיק לייצר מוזיקה מכיוון שהם היו בשיא הצלחתם. המעשייה נולדה כבדיחה סטודנטיאלית ב-1969, ועוררה בארצות הברית סערה של שמועות מופרכות. השמועות נעלמו בהדרגה בשנת 1970, משהתברר כי אין כל עדות התומכת באגדה, והסיפור הפך עם השנים שעשוע רווח בין מעריצי הביטלס, הנהנים מאיסוף ה'רמזים' למותו של מקרטני, גם כאשר ידוע להם היטב כי אין ממש בסיפור.
רקע.
תעשייה מפותחת של תאוריות קונסיפרציה נרקמה סביב מותם ונסיבות מותם של מוזיקאים פופולריים, כמו אלביס פרסלי וג'ים מוריסון. האגדה האורבנית על מותו של פול מקרטני, לעומת זאת, התפתחה מכיוון אחר. לפי האגדה, מקרטני מצא את מותו כבר בשיא פעילותה האמנותית של הלהקה והוחלף בכפיל.
בניגוד לתאוריות קשר רווחות, הנסמכות על פירוש שונה לממצאים עובדתיים, כמו דוחות פטירה, דיווחי אנשים שהיו קרובים לנפטר, חברים, ידידים או מומחים, לא יכלה האגדה על מותו של מקרטני להסתמך על ממצאים עובדתיים, ולכן פנתה לחיפוש רמזים נגישים לכל, כמו פרטי עטיפות התקליטים או ניואנסים בשירי הלהקה.