בתחילת המאה ה-21, ובעיקר בתחילת שנת 2018, החלו סופרים, עיתונאים ומפיצי תיאוריות קונספירציה מהימין הקיצוני הנאו-נאצי בארצות הברית להפיץ תאוריית קונספירציה אנטישמית שלטענתה תעשיית הפורנוגרפיה המערבית הוקמה בידי יהודים במטרה לפגוע במוסריות ובקישורים החברתיים של גברים לבנים, כתוצאה מכך לפגוע בגבריות ובדחף המיני שלהם, ובכך להוביל לירידה בילודה הלבנה, אמונות אלו הן למעשה חלק מתאוריית הקשר על רצח עם של האדם הלבן, ומאשימות את היהודים בתוכנית מאורגנת להשמיד את הגזע הלבן, מה שישאיר את היהודים כגזע האינטליגנטי היחיד בעולם המערבי שישלוט בגזעים האחרים. הסוגיות ה"בעייתיות" מבחינתם, לפי מה שמוזכר ממרבית מטענותיהם של הנאו-נאצים המאמינים בתאוריית הקונספירציה, הן סוגיות של צניעות, אך גם בקיום יחסי מין בין גזעים שונים (כגון גבר שחור שמקיים יחסי מין עם אישה לבנה "טהורה") וכוכבי פורנוגרפיה יהודים שמקיימים יחסי מין עם נשים נוצריות קתוליות. לפי חוקרים, שורשי תאוריית הקונספירציה באמונות אנטישמיות ישנות המקשרות בין יהודים לזנות, מחלות מין וסטיות מיניות. כדוגמה, היטלר האשים במיין קאמפף את התפשטות מחלת הזיבה בזונות וסרסורים יהודים באירופה, והשתמש במונח "מיניות בולשביקית", כאזכור ליהודים.
מקור.
לטענת הנאו-נאצים, בתחילת המאה ה-19 החלו מהגרים יהודים מגרמניה להגיע לארצות הברית, ונמשכו לתעשיית המין בארצות הברית, שבשנות ה-60 הפכה, שוב ביוזמת היהודים, לתעשיית הפורנוגרפיה. על פי המאמינים בטענות אלו, היהודים השתמשו בזיכרון השואה כדי להתחיל להפיץ פורנוגרפיה בעולם המערבי, באמצעות החדרת עירום לקולנוע בארצות הברית באמצעות הצגתו בסרטים קולנועים שעוסקים בשואה; כגון בסרט המשכונאי, שהיה הראשון שהציג עירום בסרט קולנועי בארצות הברית, וברשימת שינדלר. בנוסף, המאמינים בתאוריה טוענים שיהודים הקימו את התעשייה ומזכירים שמות כגון ראובן שטורמן, מי שכונה "הדיסני של פורנוגרפיה", ורון ג'רמי, כיהודים ששלטו בתעשיית הפורנוגרפיה. לטענת מפיצי תאוריית הקונספירציה, צה"ל משתמש בפורנוגרפיה כנשק כנגד האוכלוסייה הפלסטינית, ומקרין סרטים פורנוגרפיה בטלוויזיה הפלסטינית. לא קיימות עדויות לתמוך בטענה זו.
השפעות.
מנהיגים פוליטיים בארצות הברית שהתבטאו בתמיכה בתיאוריות קונספירציה אנטישמיות שנוגעות בשליטה לכאורה של יהודים בתעשיית הפורנוגרפיה כוללים את דייוויד דיוק, מנהיגו לשעבר של הקו קלוקס קלאן, ופול נלן, שהורחק מטוויטר בעקבות הפצת תאוריית הקונספירציה, ומוזכר לעיתים קרובות על ידי אתר החדשות האנטישמי הדיילי סטורמר. ב-27 באפריל נאו-נאצי אמריקאי בן 19 ביצוע פיגוע ירי בבית חב"ד באזור סן דייגו, בו נהרגה אישה אחת ונפצעו שלושה. במניפסט שפרסם לפני הפיגוע האשים את היהודים בכך ש"גרמו לרבים לחטוא בכך שהפיצו פורנוגרפיה", בין האשמות רבות נוספות. גם הרוצח שביצע את הטבח בבית הכנסת בפיטסבורג ב-2019 ואנדרס ברינג בריוויק, שביצע את מתקפת הטרור בנורווגיה הזכירו את התאוריה.
חלק מהמאמינים בתאוריה מתנזרים מפורנוגרפיה כדי להשתחרר מההשפעה של "הנשק היהודי", ומתנהלים תחת הסיסמה "מוות לפורנו" ובקבוצות שונות באתרים כגון רדיט ו-4chan. תנועה אינטרנטית תחת ההאשטאג #NoNutNovember (באנגלית: נובמבר ללא אוננות) שמופיע לעיתים בקיצור #NNN, שמעודד גברים לאתגר את עצמם ולא לאונן במהלך כל חודש נובמבר במטרה להיגמל מהתמכרות לפורנוגרפיה. במקומות רבים באינטרנט הנכשלים באתגר מסומנים בתמונה של "קומר", דמות בעלת סממנים אנטישמיים, ומייצגת את היהודי שצוחק על הגבר הלבן ש"נפל במלכודת של פורנוגרפיה". גם לתרבות זו של התנזרות ממין ובעיקר מאוננות יש שורשים אנטישמיים מוקדמים, כמו הדרישה מחברי נוער היטלר להימנע מאוננות. על פי חוקרים, שיטות אלו בשימוש על ידי משטרים פשיסטיים גם כאמצעי שליטה וגם כאמצעי לגיוס פעילים.
השאלה לאנטישמיות בארצות ערב ובאסלאם.
ב-23 בנובמבר 2012 טען אימאם מצרי בדרשה נגד פורנוגרפיה ששודרה בטלוויזיה המצרית כי היהודים "החליפו את הכוח הצבאי בכוח רך" והאשים אותם במימון את הפורנוגרפיה במטרה ל"קלקל" את הנוער המוסלמי. לטענתו, בספר הקונספירציה האנטישמי פרוטוקול זקני ציון רשום כי "אלכוהול וזונות יצליחו להשמיד את הנוער המוסלמי יותר טוב מאלפי תותחים".
ב-29 באוקטובר 2019 פרסם ערוץ של אל-ג'זירה שמוכוון לנוער סרטון באינטרנט בו האשימו את היהודים בהמצאת והפצת הפורנוגרפיה בעולם. בסרטון הזכירו את השחקנית האמריקאית-יהודיה גלוריה לאונרד כמי ש"המציאה את הסקס הטלפוני", ואת מגזין פלייבוי וטענו שהוא נשלט בידי יהודים. הסרטון חזר על טענות של תיאוריות הקונספירציה האנטישמיות שהפורנוגרפיה הומצאה בידי יהודים כדי "לזהם את המוסריות" של העולם הנוצרי.
שחקני פורנוגרפיה יהודים.
הטבלה הבאה מפרטת את שחקני ובמאי הפורנוגרפיה היהודים שהתפרסמו באופן ייחודי לפי עשורים. בהדגשה מופיעים שחקנים ובמאים חדשים.
אתיקה רפואית בהלכה
אתיקה רפואית היא תחום ידע פילוסופי, יישום מעשי של אתיקה, העוסק בניסוח ובניתוח העקרונות המוסריים המנחים את מקצוע הרפואה והמערכת הרפואית. ההלכה היהודית עסקה גם היא במהלך הדורות בשאלות מוסריות עקרוניות שהנחו את הפסיקה בתחומים אלה, עד שבמהלך המאה העשרים גובש הנושא כתחום בפני עצמו במסגרת הכתיבה התורנית ההלכתית והמטא-הלכתית.
העקרונות הנדונים בספרות השו"ת והמאמרים ההלכתיים נוגעים למגוון רחב של נושאים וסוגיות מוסריות, כדוגמת המתת חסד, מתן עדיפות בטיפול בחולים, חובות הרופאים כלפי המטופלים ועוד. במסגרת ערך זה נדון ביחס ההלכה לפרמטרים השונים בקביעת סל התרופות.
סל הבריאות.
סל הבריאות, או בשמו הידוע יותר – סל התרופות, הוא רשימת תרופות ושירותים רפואיים במימון המדינה. התקציב של סל התרופות מוגבל, ואין אפשרות למדינה לממן את כל התרופות הנדרשות לכלל אזרחי המדינה. על כן, הוקמה ועדה שתפקידה להחליט אילו תרופות יכנסו לתוך הסל ואילו לא. הוועדה מורכבת מאנשי רפואה, אנשי מערכת הבריאות ונציגי ציבור מתחומים שונים. הרכב זה נקבע על מנת להבטיח כי החלטות הוועדה יתקבלו מתוך ראיה חברתית-ציבורית כוללת לצד נקודת המבט המקצועית רפואית.
כאשר ועדת סל התרופות מתכנסת כדי לבחון אילו תרופות יכנסו לתוך הסל ואילו לא, היא מתמודדת עם דילמות רבות, ובהן: האם תרופות מצילות חיים עדיפות על תרופות מאריכות חיים; האם תרופות מאריכות חיים עדיפות על תרופות שרק משככות כאב; האם קיימת העדפה למימון תרופות יקרות המיועדות למעט אנשים או עדיף לממן תרופות זולות, שעשויות לרפא חולים רבים. וכן, האם יש להשקיע ולממן תרופות קיימות שיעזרו לחולים בטווח הזמן הקרוב, או שיש להשקיע אף במערך פיתוח וקידמה רפואיים, אשר יעזרו לחולים בעתיד.
ההלכה היהודית מתייחסת לדילמות כדוגמת אלו העולות משיקוליה האמורים של ועדת סל התרופות. כיוון שמשמעות ההחלטות בוועדת סל התרופות היא, לעיתים מזומנות, קריטית לאורך ולאיכות חיי החולים, היא מבוססת ראשית לכל על חובת ההצלה המוגדרת במשפט העברי כלפי אדם שנמצא בסכנת נפשות:"מניין לרואה את חברו שהוא טובע בנהר, או שחיה רעה גוררתו ועומדת לטורפו, או שליסטים באים עליו להורגו, מניין שהוא חייב להצילו? תלמוד לומר: לא תעמוד על דם רעך ()".ערכים נוספים של ההלכה היהודית עשויים אף הם לבא לידי ביטוי, במסגרת הצורך לשקול אילו תרופות וטיפולים להכניס לסל ואילו להותיר בחוץ, כפי שיפורט להלן.
הרציונל ההלכתי למימון סל תרופות על חשבון הציבור.
ניתן ללמוד את חובת הציבור לספק תרופות וטיפולים מצילי ומיטיבי חיים על ידי השוואה למצוות הצדקה המוטלת על הציבור. לדעת הרמב"ם, צדקה של רבים לא נועדה לסיפוק כל מחסורו של היחיד, אלא מיועדת לתת מענה לשלשה תחומים חברתיים בסיסיים בלבד: מזון, כסות וקבורה. עם זאת, על אף שהרמב"ם לא כלל תרופות בגדר חובה הצדקה הציבורית, ניתן ללמוד מדבריו, שחובה גמורה על הציבור לדאוג לצורכיהם הבסיסיים של אלה שאינם מסוגלים לדאוג לצורכי עצמם. באופן זה ישנם תרופות וטיפולים בסיסיים, שהם בגדר מרכיבי מחייה בסיסיים, ועל כן הציבור מחויב לממן אף אותם.
על יסוד דברים אלה ניתן לומר שוועדת הסל מתפקדת תחת חובת הצדקה הציבורית, אולם חובה זו משמעותה שהציבור מחויב לתת רק את התרופות והטיפולים הנדרשים לקיום הבסיסי, ולא מעבר לכך.
מכאן נעבור לבחינת השיקולים המנחים את ועדת סל התרופות, ומה עמדת המשפט העברי ביחס לשיקולים אלה.
תרופות מצילות חיים מול תרופות מאריכות חיים.
יש לברר האם קיימת עדיפות לכך שוועדת סל התרופות תקצה את כל המשאבים לתרופות מצילות חיים ("חיי עולם"), על פני הקצאתם לתרופות שרק מאריכות חיים ("חיי שעה").
אפשר שדילמה זו שנוייה במחלוקת:"'וחי אחיך עימך' - זו דרש בן פטורי: שנים שהיו הולכים במדבר ואין ביד אחד אלא קיתון של מים אם שותהו אחד מגיע ליישוב, ואם שותים אותו שנים שניהם מתים. דרש בן פטירי: ישתו שניהם וימותו, שנאמר: 'וחי אחיך עימך'. אמר לו ר"ע: 'וחי אחיך עמך' - חייך קודמים לחיי חבירך".מדובר במצב בו שני אנשים הולכים יחדיו במדבר, ורק לאחד מהם יש בקבוק מים. אם בעל הבקבוק ישתה את המים הוא יגיע ליישוב וינצל, ואם שניהם ישתו את המים, שניהם ישרדו לזמן מוגבל, מבלי שיספיקו להגיע למקום ישוב. בן פטורי סבור שהם צריכים לחלוק במים, על אף ששניהם ימותו, ואילו רבי עקיבא סבור שעדיף שבעל הבקבוק ישתה לבדו את המים, על מנת שלפחות אחד מהם יחיה.