אוכלוסיית האי מגוונת, ומקורה ממחוזות שונים ביבשת וגם מהאיים השונים. בין התושבים היוונים יש גם אלבנים וולאכים.
על פי המיתולוגיה היוונית, אאובויה הייתה אהובתו של פוסידון, והיא שנתנה את שמה לאי. הומרוס מספר באיליאדה שהערים היווניות סיפקו את האוניות לצי שיצא נגד טרויה, ובהן מונה הומרוס שבע ערים ששכנו באי זה: כלקיס, ארטריה, איסטיאיה, קירנטתו, דיון, קריסטו וסטירה. ערים אלה השתתפו עם 40 ספינות.
אינטגרציה אופקית
במיקרו-כלכלה וניהול אסטרטגי, המונח אינטגרציה אופקית מתאר סוג של בעלות ושליטה. זוהי אסטרטגיה הנמצאת בשימוש על ידי חברות, המעוניינות למכור סוג מסוים של מוצר במספר שווקים. על-מנת להגיע לכיסוי שוק כזה, מקימים מספר חברות בנות קטנות. כל אחת מהן משווקת את המוצר לפלח שוק אחר או באזור גאוגרפי אחר. גישה זו מכונה לעיתים אינטגרציה אופקית של השיווק.
דוגמה טובה לאסטרטגיה זאת היא חברת הרכב "Honda" שמשווקת את הרכבים שלה בארצות הברית תחת חברת בת בשם "Acura".
אינטגרציה אופקית של הייצור מתקיימת כאשר לחברה יש מפעלים במספר אזורים, המייצרים מוצרים דומים. אינטגרציה אופקית בשיווק נפוצה הרבה יותר מזו שבייצור. המונח מושווה לאינטגרציה אנכית.
מונופול הצומח דרך אינטגרציה אופקית נקרא מונופול אופקי.
בוטושאן
בוטושאן (רומנית: Botoşani, נהגה: /bo.to'ʃanʲ/) היא עיר הבירה של מחוז בוטושאן בצפון מזרח רומניה המונה נכון ל-2011 כ-106 אלף נפש.
מקור השם.
קרוב לוודאי, ששם העיר נובע משמה של משפחת אצילים בשם בוטש (רומנית: Botaş). שם זה מצוי במסמכים ישנים מתקופתו של הנסיך שטפן הגדול במאה ה-15 כאחת המשפחות החשובות ביותר במולדובה. שם שאפשר להתחקות אחריו עד למאה ה-11.
יהודי העיר.
בבוטושאן התקיימה קהילה יהודית. הדיין של העיר היה הרב חיים דוד סאנט. בעיר התקיימה גם חסידות בוצ'צ'ה-בוטושאן.
אנדי קאופמן
אנדרו (אנדי) ג'פרי קאופמן (באנגלית: Andrew Geoffrey Kaufman; 17 בינואר 1949, ניו יורק - 16 במאי 1984, לוס אנג'לס) היה קומיקאי יהודי אמריקאי. על אף שנחשב לקומיקאי, קאופמן לא ראה את עצמו ככזה ואף בז לאופן המסורתי שבו קומיקאים אחרים בני דורו ולפניו התייחסו למושג קומדיה או ניסו להצחיק קהל. הוא היה אחד הקומיקאים הבולטים ביותר שעסקו ב"אנטי הומור" ובאבסורדיות דאדאיסטית.
קאופמן נולד וגדל בניו יורק והחל להופיע כבר בגיל 7. הוא למד ב"גרהם ג'וניור קולג'" שבבוסטון והחל במופעי סטנד-אפ באזור החוף המזרחי של ארצות הברית. בתחילת דרכו הופיע במועדוני סטנד-אפ שונים בהם ביצע חיקויים גרועים במתכוון וניצל את מבוכתו של הקהל על מנת לגרום לסיטואציות מצחיקות כשלעצמן. אחד החיקויים המוצלחים דווקא מתקופה זו הוא חיקויו של אלביס פרסלי, חיקוי "מיתולוגי" שחזר על עצמו בצורות שונות בהמשך הקריירה שלו ואף היה אהוד במיוחד גם על אלביס עצמו.
ב-1975 החל להופיע בתפקיד אורח ב"סאטרדיי נייט לייב". מ-1976 ועד תחילת שנות ה-80 זכה לתהילה בהופעות רבות על הבמה וכן בהופעות טלוויזיוניות רבות, אשר חלקן הסתיים בפרובוקציות ומהומות.
הדמויות הידועות ביותר שגילם קאופמן היו זמר האולמות גס הרוח "טוני קליפטון", ודמות אדם פעור-עיניים בעל מבטא זר, שלימים נקרא "לאטקה" בקומדיית המצבים המצליחה "טקסי" (1978-1983).
ייחוד סגנונו הקומי של קאופמן.
סגנונו ההומוריסטי של קאופמן היה יוצא דופן ואף שנוי במחלוקת. הוא נטה ללכת על הקו הדק אשר מפריד בין המציאות לבין אשליה ובין הומור גאוני לחוסר טעם וחוסר טאקט. חלק מההומור היה מבוסס על הציפייה של הקהל להומור, שבאה בסתירה אל מול התנהגותו הרצינית או העצבנית של קאופמן. בחלק מהופעותיו בטלוויזיה הוא עורר מהומות בשידור חי, כאלה שהשאירו את הקהל המום נוכח הדברים שראה. לאחר שהסתבר כי כל המהומה הייתה מבוימת ומתוכננת יכול היה הקהל להרגע ולצחוק מהרעיון. במקרים אחרים הרחיק קאופמן לכת והמשיך עם מתיחת הקהל עד כדי מבוכה בה הקהל לא ידע אם מדובר בבדיה או אמת. המקרים הידועים ביותר של פעולות מסוג זה היו ב"קרבות ההיאבקות הדו-מיניים" בהם השתתף קאופמן ונאבק כביכול במתאבקות נשים.
מקור ההומור של קאופמן היה בסיטואציה אותה הוא יצר, באמצעות המופע שלו, שגרמה לקהל לתהות, להתבלבל, להיות נבוך ואף להתעצבן או לתעב את קאופמן ואת מי שנתן לו לעלות לבמה. "בדיחות" אלו הצחיקו לרוב קומץ קטן מאוד של אנשים ומעריצים מושבעים אשר הבינו את ההומור הביזארי שלו. רוב הופעותיו של קאופמן כללו גם קטעים שהצחיקו באופן המסורתי אם כי בסגנון מיוחד ובלתי פשרני.
מותו.
הסקנדלים הרבים שעורר קאופמן נצרבו עמוק בזיכרון של צופי הטלוויזיה האמריקאים והובנו במלואם רק אחרי מותו של קאופמן, ב-16 במאי 1984, כתוצאה מסרטן ריאות. טרם מותו לא פורסם דבר מחלתו, וקאופמן בעצמו התכחש אליה במלוא חומרתה. השמועות שהיו בתקופה זו בדבר המחלה זכו להתייחסות כמתיחה גרועה נוספת של קאופמן.
במהלך תקופת מחלתו עסק במדיטציה טרנסצנדנטלית ובניסיונות להירפא בדרכים אלטרנטיביות אצל מיסטיקנים.
בשנת 1999 יצא הסרט "איש על הירח" בבימויו של מילוש פורמן על חייו של אנדי קאופמן, בו גילם את דמותו השחקן ג'ים קארי. שם הסרט מבוסס על שיר של להקת R.E.M בשם זה משנת 1992, בו ישנה התייחסות לקאופמן ולהופעותיו כדמות נוסטלגית הזכורה לחיוב, על אף מעלליה השנויים במחלוקת. הלהקה אף שרה את שיר הנושא של הסרט - "The Great Beyond", שהקליפ שלו מבוסס על קטעים בכיכובו של ג'ים קארי בסרט.
Wings Of Fury
שיח' מנצור
אספסיה
אני עליון
אפרים חוזר לצבא
"אפרים חוזר לצבא", הוא מחזה מאת יצחק לאור שעורר סערה באמצע שנות השמונים של המאה ה-20, לאחר שהמועצה לביקורת סרטים ומחזות סירבה להתיר את הצגתו, וגרם לביטול הצנזורה על מחזות בישראל.
המחזה נכתב בשנת 1984, ותיאטרון חיפה רכש את הזכות להעלותו על במה. ב־2 בספטמבר 1985 פסלה המועצה לביקורת סרטים ומחזות את המחזה ואסרה על העלאתו. לאור ואחרים עתרו לבג"ץ כנגד החלטה זו, באמצעות עו"ד דב חנין. העתירה הוכרעה בפברואר 1987, ובג"ץ פסל את החלטת המועצה והמחזה הותר בהצגה.
תוכן המחזה.
תיאור תמציתי של תוכן המחזה ניתן בתחילת פסק הדין:
שם המחזה הוא פרפרזה לשם נובלה שכתב הסופר ס. יזהר, "אפרים חוזר לאספסת", אחת היצירות הבולטות של סופרי דור תש"ח.
נימוקי הפסילה.
בנימוקיה של המועצה לביקורת סרטים ומחזות להחלטתה נאמר:
פסיקת בג"ץ.
בפסק הדין שקל השופט אהרן ברק את זכותו של המחזאי לחופש הביטוי לעומת הסדר הציבורי העלול להיפגע חמורות מהצגת המחזה, ומסקנתו:
עמיתיו של השופט ברק, השופטת שושנה נתניהו והשופט יעקב מלץ, הסכימו עם החלטתו להתיר את הצגת המחזה, אך לא השלימו עם הסתייגותו העדינה מאוד מתוכן המחזה. השופטת נתניהו תיארה את המחזה "מחזה קלוקל ונפסד", והשופט מלץ הוסיף ואמר:
בעקבות פסק הדין.
על אף שהותרה הצגתו, בינתיים נסוג תיאטרון חיפה מכוונתו להעלות את המחזה על במה. באותה שנה פרסמו לאור וזוגתו אלינה קורן את המחזה בדפוס, בהוצאה עצמית (תחת שם ההוצאה "טימון", על שם טימון איש אתונה של שייקספיר) בצירוף מבוא מאת אברהם עוז.
בשנת 1989 עלה המחזה לראשונה על במה, בהפקה פרטית על בימת צוותא בתל אביב, בבימוי אתי רזניק, בעיצוב טל יצחקי, ובהשתתפות דליק ווליניץ (בתפקיד אפרים), אסתי קוסוביצקי, שלמה סדן, דן לרנר, גיא לוי ושרון גנון. אחרי ערב הבכורה לקה ווליניץ בבריאותו, והמשך ההצגה נדחה. בינתיים, הועלתה ההצגה גם בברלין, מספר זעום של פעמים.
בנוסף, בשנת 1989 הושעה לשנתיים תוקפה של פקודת ההצגות הציבוריות (ביקורת), ובתום תקופה זו בוטלה הפקודה כליל, ובכך נשללה סמכותה של המועצה לביקורת סרטים ומחזות לבקר הצגות תיאטרון.
קולטן (מחצב)
קולטן (Coltan) הוא השם התעשייתי של תערובת המינרלים קולומביט וטנטליט, שם שניתן כצרוף התחיליות של שמות שני מינרלים אלה.
הקולטן מהווה מקור עיקרי של ניאוביום וטנטלום.
הפקה ומכירה של קולטן.
הקולטן נכרה בעיקר בשביל להפיק טנטלום, המשמש בעיקר לייצור רכיבים אלקטרוניים, ומחיר הקולטן נקבע לפי כמות הטנטליט שהוא מכיל. באופן כללי הקולטן נסחר סביב ה-40$ לק"ג טנטליט אולם המחיר חווה מספר עליות תלולות וצניחות עוקבות: בסוף שנות ה-70, בשנת 1988 ובשנת 2000.
הכרייה השנתית של קולטן בשנת 2000 הייתה בסביבות 836 טון של תכולת טנטלום, בשנת 2001 עלתה ל-1100 טון ובשנת 2004 הגיעה ל-1,270 טון, לא כולל את בוליביה, רוסיה, סין וזמביה אשר לגביהן אין נתונים. הכרייה של קולטן נעשית בעיקר באוסטרליה (485 טון בשנת 2000, 800 טון בשנת 2004), ברזיל (90 טון ב-2000, 200 טון ב-2004), הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, רואנדה, בורונדי, אוגנדה (130 טון ב-2000, 52 טון ב-2004), קנדה (57 טון ב-2000, 55 טון ב-2004), אתיופיה (38 טון ב-2000, 35 טון ב-2004), ניגריה, נמיביה ומוזמביק.
כל התוצרת מגיעה בסופו של דבר לאחת משלוש חברות בעולם, "Cabot Inc" בארצות הברית, HC Starc בגרמניה ו-Nigncxia בסין שהן היחידות בעלות הציוד להפקת טנטלום ממחצבים גולמיים.
בעיות.
קיימת טענה כי מחירו הגבוה של הקולטן היה אחד הגורמים למלחמת קונגו השנייה, עימות שגרם למותם של כארבעה מיליון איש. רואנדה ואוגנדה מייצאות כיום למערב (בעיקר לארצות הברית) קולטן שנגנב מהרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
עליות המחירים של הקולטן גרמו לתופעות הדומות לבהלה לזהב. איכרים נטשו את החקלאות והחלו לחפש קולטן בשיטות דומות לחיפוש זהב. עליות המחירים גם גרמו למתח בין המדינות המפיקות את המינרל, בייחוד בין הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו לרואנדה.