היסטוריה פופולרית היא סוגה רחבה בתוך ההיסטוריוגרפיה שאינה מוגדרת בבהירות. היסטוריה פופולרית נכתבת תוך שימוש בגישה פופולרית, מכוונת לקהל קוראים רחב ולעיתים מדגישה נראטיב, אישיות מסוימת או מידע רכילותי תוך ויתור על ניתוח מחקרי של הפרטים. במונח נעשה שימוש בהנגדה להיסטוריה שנכתבת בצורה אקדמית מקצועית, שהיא לרוב יותר ממוקדת וטכנית, ובשל כך גם פחות נגישה עבור הקורא הממוצע.
לכמה היסטוריונים פופולריים אין השתייכות אקדמית בעוד אחרים הם אקדמאים או אקדמאים לשעבר. רבים עבדו כעיתונאים, ולחלקם תואר אקדמי כלשהו בהיסטוריה.
היסטוריונים פופולריים שונים הפכו לסופרים רבי-מכר. מחברים רבים של "היסטוריות רשמיות" או "ביוגרפיות מאושרות" יזוהו כהיסטוריונים פופולריים המשרתים את האינטרסים של מוסדות או אושיות ציבוריות.
ונצואלה (1930)
קרחון גולד
קרחון גולד (באנגלית: Gould Glacier) הוא קרחון באורך 19.2 ק"מ, הממוקם על החוף המזרחי של ארץ גרהאם, אנטארקטיקה, וזורם דרום-מערבה אל תוך מפרצון מיל, ממערב לקרחון אסגארד. הקרחון נסקר ונמדד לראשונה על ידי סקר החסות של איי פוקלנד בשנים 1946–1947, ונקרא "קרחון גולד המזרחי".
יחד עם "קרחון גולד המערבי" נאמר עליו בדו"ח, כי הוא ממלא מגרעת רוחבית על פני ארץ גרהאם, אבל סקר מאוחר יותר בשנת 1957 הראה, שהשניים אינם נמצאים בקו אחד מבחינה טופוגרפית.
השם קרחון גולד, על שם רופרט ט. גולד, היסטוריון קוטב וקרטוגרף בריטי, מתייחס עכשיו רק רק לקרחון זה, והקרחון המערבי נקרא עכשיו קרחון ארסקין.
ג'יימס גבין
ויכולו
וַיְכֻלּוּ היא פסקה קצרה בחומש בראשית בסיום פרשת בריאת העולם, בה מתוארת סיום הבריאה בשבת, וקביעתה למנוחה על ידי אלוהים. פסקת ויכולו משמשת כחלק אינטגרלי מהקידוש בליל שבת וכן כחלק מתפילת ליל שבת.
בהלכה.
מצוות קידוש השבת בדברים מחייבת את אזכור השבת באמירה. חז"ל מציינים את פרשת ויכולו כהחלת חובה זו. הפרשה נאמרת באופן אישי ובלחש באמצע תפילת העמידה של תפילת ערבית של שבת. מלבד אמירת הפרשה בתפילת העמידה, תיקנו לחזור ולומר אותה בקול ובציבור מיד לאחר תפילת העמידה.
אף אמירת ויכולו שאחר התפילה יש לאומרה בעמידה משום שאמירה זו נחשבת כעדות על בריאת העולם, ועדות נאמרת בעמידה. על פי דימוי זה לעדות, יש מהפוסקים שהוסיפו עוד וכתבו שאין לאומרה אלא בשנים, שאין עדות ביחיד.
באגדה.
התלמוד במסכת שבת כותב: אמר רב המנונא כל המתפלל בערב שבת ואומר ויכולו - מעלה עליו הכתוב כאילו נעשה שותף להקדוש ברוך הוא במעשה בראשית, עוד נכתב שם: אמר רב חסדא אמר מר עוקבא כל המתפלל בערב שבת ואומר ויכולו, שני מלאכי השרת המלוין לו לאדם מניחין ידיהן על ראשו ואומרים לו: "וסר עונך וחטאתך תכפר".
בתרבות.
ב"שיר ליל שבת" שכתב יהודה עמיחי מופיעות המילים "אבי התפלל ויכולו הארץ וכל צבאם", וביצעו אותו אתי אנקרי, חוה אלברשטיין, נורית גלרון, קרני פוסטל, וכן להקת הבחורים מאפיקים על פי הלחן של משה וילנסקי.
יחסי יוון–מלטה
יחסי יוון–מלטה הם היחסים הדיפלומטיים שבין הרפובליקה ההלנית לבין רפובליקת מלטה. השגרירות היוונית בוולטה נפתחה בשנת 2004, לפני שנה זו שגרירות יוון ברומא הייתה אמונה גם על מלטה. למלטה יש שגרירות באתונה ושתי קונסוליות כבוד בפיראוס ובסלוניקי. שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובאיחוד מדינות הים התיכון.
סחר.
בשנת 2014 סך הייצוא היווני למלטה היה 211 מיליון דולר אמריקאי וכלל בעיקר נפט מזוקק, שנאים, ודם בעלי חיים. באותה השנה סך הייצוא המלטזי ליוון עמד על 49.2 מיליון דולר אמריקאי וכלל גם הוא בעיקרו נפט מזוקק.
יחסי תרבות.
לאחר תרומת ממשלת יוון בשנת 1992, ב-26 בינואר 1997 נחנך פארק יווני במלטה במעמד שר החוץ היווני דאז.
פיגועי הטרור בישראל 2017
צ'מהואווי
הצ'מהואווי (באנגלית: Chemehuevi) הם אחד מהשבטים של הילידים של האגן הגדול (Indigenous people of the Great Basin). הם הענף הדרומי ביותר של הפאיוט. כיום שייכים בני הצ'מהואווי לשבטים הבאים המוכרים על ידי הממשל הפדרלי של ארצות הברית (federally recognized tribes):
כמה מבני הצ'מהואווי הם חלק מהשבט המוכר פדרלית קבוצת סובובה של האינדיאנים משבט לואיסניו (Soboba Band of Luiseno Indians), שמרבית חבריו הם בני שבטי הקאווייה והלואיסניו.
אטימולוגיה.
למילה צ'מהואווי יש כמה פירושים. משערים כי מילה זו או מונח בשפת מוהאבי שפירושו "אלו המשחקים עם דגים" או ממילה משפת קווצ'אן (Quechan) שפירושה "אף באוויר כמו קוקייה רצנית" הצ'מהואווי מכנים את עצמם "Nüwüwü" ("האנשים", ביחיד "Nüwü") או "Tantáwats", שפירושו "אנשי הדרום".
שפה.
שפת הצ'מהואווי היא שפה נומית של נהר קולורדו השייכת לשפות נומיות, ענף של משפחת השפות היוטו-אצטקיות. השפה תועתקה לראשונה על ידי הבלשן והאתנולוג האמריקני ג'ון פ. הרינגטון (John Peabody Harrington; 1961-1884) ואשתו, הבלשנית קארובת לאיירד (Carobeth Laird; 1983-1895) בתחילת המאה ה-20. השפה נחקרה בשנות ה-70 של המאה ה-20 על ידי הבלשנית מרגרט ל. פרס (Margaret L. Press), שדוחות העבודה וההקלטות הקול הנרחבות שערכה זמינים עדיין. השפה היום קרובה להיכחד. במהלך צילומי הסרט הדוקומנטרי "הבלשנים" (The Linguists) בהפקת חברת "Ironbound Films" בשנת 2008, ראיינו הבלשנים גרג אנדרסון (Greg Anderson) וק. דייוויד האריסון (K. David Harrison) את אחד משלושת הדוברים האחרונים של השפה והקליטו אותו.
ב-2015 החלה מכללת סיוואוואטס (Siwavaats Junior College), השוכנת בהאוואסו לייק (Havasu Lake), ללמד את השפה לילדים בחופשת הקיץ. מילון צ'מהואווי ובו 2,500 מילים יצא לאור ב-2016.
היסטוריה ותרבות מסורתית.
הצ'מהואווי היו במקור שבט מדברי, חלק מאומת הפאיוט. לאחר המגע עם האירופים הם התגוררו בעיקר במזרח מדבר מוהאבי ומאוחר יותר בעמק צ'מהואווי לאורך נהר הקולורדו בקליפורניה. הם היו נוודים, וחיו בקבוצות קטנות בהתחשב במשאבים הדלילים שהיו זמינים בסביבה המדברית. קארובת לאיירד מציינת, שהטריטוריה המסורתית שלהם השתרעה בתחומי המדבר הגבוה מנהר הקולורדו במזרח להרי טהאצ'אפי במערב ומאזור לאס וגאס ועמק המוות בצפון ועד הרי סן ברנרדינו והרי סן גבריאל בדרום. הם מזוהים בעיקר עם הילידים של האגן הגדול והם קרובים לבני שבט הקוויזו (Kawaiisu).
אחרי 1874 הם התיישבו בשמורת האינדיאנים של נהר קולורדו בצד הקליפורני של הקולורדו, אבל הקמת סכר פארקר ב-1938 גרמה להצפה של חלק גדול מאדמתם, ולכן מרבית הצ'מהואווי נאלצו לעבור לצד האריזוני של הנהר.
האסופה המקיפה ביותר של ההיסטוריה, התרבות והמיתולוגיה של הצ'מהואווי נוצרה מעבודתם של קארובת לאיירד ובעלה השני, ג'ורג' לאיירד, אחד מאחרוני הצ'מהואווי שגדל במסגרת התרבות המסורתית. קארובת לאיירד, בלשנית ואתנוגרפית, כתבה סקירה מקיפה על התרבות והשפה כפי שג'ורג' לאיירד זכר אותה, והם פרסמו את עבודתם המשותפת בספרה מ-1976 "הצ'מהואווים" (The Chemehuevis), האתנוגרפיה הראשונה, ונכון ל-2017 גם היחידה, של התרבות המסורתית של הצ'מהואווי.
תוך תיאור הצ'מהואווי כפי שהכירה אותם, והצגת מרקם החיים המסורתי בין הילידים, כתבה קארובת לאיירד:
אוכלוסייה.
קיימים אומדנים שונים לגבי האוכלוסיות של מרבית קבוצות הילידים בקליפורניה לפני המגע עם האירופים. אלפרד קרובר העריך שב-1770 היה סך כל האוכלוסייה של הצ'מהואווי הקוסו וקוויזו ב-1,500. האומדן המשולב ב-1910 ירד ל-500. הסוכן לענייני אינדיאנים דיווח ב-1875 שהאוכלוסייה של הצ'מהואווי הייתה 350 נפשות. מפקד האוכלוסין של 2010 ספר 355 נפשות. האוכלוסייה ב-2016 נאמדת ביותר מאלף.
מארק ובר
מארק אלן ובר (באנגלית: Mark Alan Webber; נולד ב-27 באוגוסט 1976) הוא נהג מרוצים אוסטרלי. במשך 12 שנים התחרה באליפות הפורמולה 1 בקבוצות מינארדי, יגואר, ויליאמס ורד בול, בה הגיע להישגים הטובים ביותר. לאחר הפרישה מהאליפות עבר להתחרות עבור קבוצת פורשה באליפות העולם במרוצי סיבולת עבור קבוצת פורשה. בשנת 2015 זכה באליפות בקטגוריית LMP1.
קריירת מרוצים מוקדמת.
ובר נולד בעיירה קויאנביאן, ניו סאות' ויילס שבאוסטרליה. אביו, אלן היה בעל סוכנות אופנועים מקומית. מארק החל להתרות במרוצי אופנועים ובשנת 1991 עבר להתחרות בקארטינג. שנתיים לאחר מכן זכה באליפות ניו סאות' ויילס. בשנת 1994 עבר להתחרות באליפות הפורמולה פורד האוסטרלית. בעונתו הראשונה סיים את העונה במקום ה-14. בעונה השנייה צבר מספר ניצחונות וסיים את העונה במקום הרביעי. במהלך העונה נוצר קשר בינו ובין אן ניל, שסייעה לו להשיג חוזה חסות לשבע שנים עם חברת דפי זהב המקומית. אן הפכה בהמשך לגורם משמעותי שסייע לובר לעבור לתחרויות באירופה ואף הפכה לבת זוגו.
בשנת 1995 השתתף לראשונה באירוע הפורמולה פורד פסטיבל, שהתקיים במסלול ברנדס האטץ' בבריטניה וסיים במקום השלישי. שנה לאחר מכן העתיק את מגוריו לבריטניה והחל להתחרות באליפות פורמולה פורד הבריטית. הוא ניצח ארבעה מרוצים וסיים את העונה במקום השני, כולל ניצחון באירוע הפורמולה פורד פסטיבל. במהלך העונה השתתף בשניים משלושת המרוצים בסבב גביע הפורמולה פורד האירופאי וסיים במקום השלישי. בעקבות הניצחון בפורמולה פורד פסטיבל הוחתם על ידי קבוצת אלן דוקינג ועבר להתחרות עבורה באליפות הפורמולה 3 בעונת 1997.