לאחרונה מקדמת "מקורות" פרויקט הנדסי מורכב בעל משמעויות חשובות מאוד בהיבטי אספקת המים לאזור - חיבור הערבה הצפונית והערבה התיכונה למערכת המים הארצית. זאת לנוכח הגידול באוכלוסייה ומתן מענה לצורכי המים באזור לעשרות השנים הבאות. הערבה לא תישען עוד על מקור מים אחד– קידוחים מקומיים -אלא כמו רוב אזורי הארץ תיהנה מתגבור אספקת המים האמינה והאיכותית מהמערכת הארצית. החיבור יאפשר להמשיך ולפתח באופן מואץ את הערבה, להגדיל את היקפי ההתיישבות, החקלאות המשגשגת ומיזמי תיירות.
חברה-בת.
שח"מ מקורות ביצוע היא חברה המתמחה בהקמה ובאספקה של תשתיות, מתקנים ומערכות מים, ביוב וקולחין. החברה החלה את פעילותה בשנת 1961 בשם שח"מ -"שירותים חשמליים מכניים". ביולי 2008 עם השלמת שינוי מבני במקורות, שונה שם החברה לשמה הנוכחי.
ראיי
רָאיִי סוֹאוּזָה ויירה דֶה אוליביירה (בפורטוגזית: Raí Souza Vieira de Oliveira; נולד ב-15 במאי 1965 בריבייראו פרטו, ברזיל) הוא כדורגלן עבר ברזילאי.
ראיי זכה עם נבחרת ברזיל במונדיאל 1994, אם כי ברוב משחקיה של ברזיל הוא לא שותף. ב-1992, זכה בתואר כדורגלן השנה בדרום אמריקה. הוא שיחק בקבוצת סאו פאולו ובפריז סן-ז'רמן. בשנת 2000 הוא פרש מכדורגל. ראיי הוא אחיו הצעיר של כדורגלן נבחרת ברזיל, סוקרטס.
יהודה ארזי
יהודה ארזי (טננבאום) (27 בנובמבר 1907 – 25 בפברואר 1959) היה ממפקדיה הבולטים של "ההגנה", חבר המטה הכללי של ההגנה וממקימי הר"ן והש"י.
ביוגרפיה.
משפחה וילדות.
ארזי נולד בשנת 1907 בלודז' למרים ואברהם טננבאום, עורך, עסקן ציבור וסופר. המשפחה עלתה לארץ ישראל בשנת 1923 והתיישבה בתל אביב. ארזי למד בגימנסיה הרצליה והצטרף ל"הגנה".
משטרת המנדט הבריטי.
ב-1926, עם תום לימודיו, יעץ לו מפקדו ב"הגנה", אליהו גולומב, להצטרף למשטרה, וכך עשה. הוא עלה במהירות בסולם הדרגות עד שהיה לקצין במשטרה, ובמסגרת תפקידו ניצל את מעמדו כדי להעביר נשק וידיעות להגנה. בעת שירותו במשטרה, בשנת 1931 נשא את רבקה אלבין לאישה. ולאחר כשנה נולדה בתם הבכורה, רות (שנישאה בשנת 1955 לשופט גבריאל בך).
בשנת 1933 מונה להיות קצין חוקר בפרשת רצח ארלוזורוב. במהלך החקירה השתכנע ארזי שאברהם סטבסקי, שהואשם ברצח, חף מפשע, בניגוד לאנשי "ההגנה" שאִתָּם היה בקשר במסגרת תפקידו הכפול, שהיו משוכנעים שסטבסקי הרוויזיוניסט אשם ברצח. ארזי אף סייע לצוות ההגנה של סטבסקי, מה שהוביל לקרע בינו לבין אנשי "ההגנה", ולפרישתו מהמשטרה. את מסקנותיו גילה באספה של 'בני ברית" בתל אביב ביוני 1955, בה אמר כי "רק 48 שעות האמנתי שיהודים רצחו את ארלוזורוב, אולם אחר כך נוכחתי לדעת, שאין לאשמה זו כל יסוד". העיתונאי גרשון הנדל שנכח במקום פרסם את הדברים בעיתון "הבקר". בעקבות הגילוי הזה דרש ח"כ מנחם בגין הקמת ועדת חקירה פרלמנטרית.
שירות הידיעות.
לאחר פרישתו מהמשטרה, בשנת 1934, החל לעבוד בחברת "פרדס" לייצוא פרי הדר. אולם לאחר כשנה פגש דיפלומטים פולנים שקישרו בינו ובין ממשלת פולין שהסכימה למכור נשק ליישוב העברי. ארזי נסע עם משפחתו לפולין והבריח נשק ומכונות לייצור כדורים בתוך מכבשים. עם פרוץ מלחמת העולם השנייה נמלט ארזי יחד עם משפחתו מפולין, והצטרף לר"ן (הריגול הנגדי של ההגנה, לימים הש"י).
עם תחילת שיתוף הפעולה בין ההגנה לצבא הבריטי בשנת 1940, נקרא למלא את חלקו. הוא עסק, יחד עם קבוצה נבחרת של אנשי ההגנה, בפיתוח תוכניות חבלה בעורף הצבא הגרמני ואף השתתף בכמה מבצעים. במקביל פעל שוב להברחת נשק ואמצעי חבלה מהצבא הבריטי לרשות ההגנה. במהלך המלחמה, בשנת 1941, נולד בנו דן.
פעולותיו אצל הבריטים עוררו חשד, ובשנת 1943 נאלץ להימלט מהצבא הבריטי ולהסתתר במשך כשנתיים.
הפעילות באירופה.
בשנת 1945 לאחר שאנשי החבורה כבר עסקו באיסוף פליטים והכנתם לעלייה, הוברח ארזי לאיטליה.
שם, תחת הכינוי "אלון", עמד בראש השלוחה של המוסד לעלייה ב' ועסק בארגון ההעפלה. בתקופתו הפליגו לארץ ישראל עשרים ספינות מעפילים ועליהן 26,000 נפש. ארזי היה הרוח החיה בפרשת לה ספציה, עת ארגן על אחריותו שביתת רעב של מעפילים שיציאתם מאיטליה נמנעה כשספינותיהם התגלו. השביתה הצליחה והמעפילים שוחררו לדרכם. במקביל, עסק ברכש עבור ההגנה ומאוחר יותר עבור צה"ל. בין היתר עסק ברכישת תחמושת, נשק קל, מטוסים ואף טנקים. לצורך פעולות הרכש ארזי עשה זמן מה בארצות הברית, והניח את היסודות לרכש מטוסי תובלה, שהיוו, לאחר עזיבתו את אמריקה, את עיקר כוח התובלה האווירית של צה"ל במלחמת העצמאות. ארזי, שהעזתו ודמיונו לא ידעו גבול, ערך אף ניסיון לא מוצלח לרכוש בארצות הברית נושאת מטוסים, שאמורה הייתה להוביל לארץ כמויות עצומות של ציוד צבאי מיד לאחר צאת הבריטים.
פעילות ציבורית.
לאחר מלחמת העצמאות פנה לשוק התיירות והקים, יחד עם מאוריציו ויטלה ועדה סרני את מלון רמת אביב. ייסד בית ספר למלונאות והיה חבר במועצה הציבורית להקמת בית גולומב. במועצה הציבורית היו אתו: גולדה מאיר - יושבת ראש, דוד נמרי, אברהם איכר -יחדיו 89 חברים.
פטירה ושארים.
בפברואר 1959 נפטר ארזי לאחר מחלה ממושכת, בגיל 51. נקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
הותיר אחריו בת, רות (שנישאה בשנת 1955 לשופט גבריאל בך), ובן, דן ארזי (יליד 1941).
הנצחה.
בשנת 1973 פרסם אחיו, טוביה ארזי את מסמכי חקירת רצח ארלוזורוב שנשמרו בארגז במשך ארבעים שנה. ביוני 1973 הגיע טוביה ארזי במפתיע לאזכרתו של אב"א אחימאיר, הכריז כי לאחימאיר ולבני תנועתו נעשה עוול, ופרסם את מסמכי יהודה ארזי, המחשידים ברצח שני ערבים, ומסירים את האשם מן החשודים אברהם סטבסקי וצבי רוזנבלט.
עיריית תל אביב הציבה לוח זיכרון ליהודה ארזי במקום בו עמד פעם מלון רמת אביב. בלוח נכתב: "במקום זה על גבעות חול, הגה יהודה ארזי הקמת מלון פאר והיה בין מייסדיו. הוא נתן למלון את השם "רמת אביב", שם שאומץ וניתן לכל האזור שנבנה מול המלון. עד לקום המדינה עמד יהודה ארזי, מהאישים הבולטים ב"הגנה", בראש מבצעי העפלה ורכש. בדרכים נועזות ויוצאות דופן הביא ארצה אלפי עולים ניצולי שואה וכמויות נשק גדולות לחיזוקה ולהגנתה של המדינה שבדרך". על שמו רחובות בחיפה ובתל אביב.
עיריית לה ספציה ציינה בשנת 1996 את שמו של יהודה ארזי בשלט נחושת שהוצב באזור הנמל. ביוני 2019 קראה לטיילת שהוכשרה על המזח בנמל על שם יהודה ארזי ועל שם סגניתו, עדה סירני.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
עיסאוויה
עיסאוויה (בערבית: العيساوية) היא שכונה ערבית במזרח ירושלים, השוכנת במורדותיו המזרחיים של הר הצופים שבצפון ירושלים, על שפת מדבר יהודה. בשנת 2015 התגוררו בשכונה כ-16,000 תושבים. השכונה גובלת בקמפוס הר הצופים של האוניברסיטה העברית ובשכונות הגבעה הצרפתית וצמרת הבירה. במקום ישנן מערות קבורה רבות החצובות בסלע הקירטון. אחת ההשערות גורסת כי מקומה של עיר הכוהנים נוב הוא באזור זה.
ההשערה המקובלת בנוגע לשם הוא מסדר מוסלמי סופי בשם שצמח במרוקו במאה ה-16. אפשרות נוספת, שהועלתה על ידי המזרחן אדוארד הנרי פאלמר, היא שפירוש השם הוא "מקום מושבו של ישו", הנקרא בערבית "עיסא".
היסטוריה.
בתקופת המנדט הבריטי.
במפקד 1922, שנערך על ידי שלטונות המנדט הבריטי, מנתה אוכלוסיית הכפר 333 תושבים, כולם מוסלמים, ובמפקד 1931 היא גדלה ל-558 תושבים אשר שכנו ב-177 בתים, מהם 7 תושבים נוצרים.
על-פי הערכה של שלטונות המנדט הבריטי, התגוררו בעיסאוויה בשנת 1940 כ-650 תושבים. בספטמבר 1947 דחו תושבי עיסאוויה את הצעת השלטון הבריטי לכונן בכפר מועצה מקומית נפרדת בטענה שהם רואים בכפרם חלק בלתי נפרד מירושלים. במאי 1948 הוערך מספר התושבים בעיסאוויה בכ-950.
ממלחמת העצמאות ועד מלחמת ששת הימים.
עם פרוץ קרבות מלחמת העצמאות באזור, עזבו תושבי הכפר את בתיהם למקום בטוח יותר ומדי פעם הגברים חזרו לבדוק את מצב הרכוש. ב־7 ביולי 1948, במהלך מלחמת העצמאות, הוכלל עיסאוויה בשטח המפורז הישראלי של מובלעת הר הצופים בהסכם בין המפקדים הצבאיים של ישראל והמפקדים של הלגיון הערבי בתיווכו של האו"ם. ההסכם אושר מחדש במסגרת הסכמי שביתת הנשק בתום מלחמת העצמאות. על פי ההסכם, הוגבל מספר תושבי הכפר לזה שהתקיים בעת חתימת ההסכם והוסכם שכל גידול באוכלוסיית הכפר מותנה בהסכמת שני הצדדים. ישראל טענה כי משמעות ההסכם היא שהותר ל-150 נפש לחזור להתגורר בבתים במקום, אולם משקיף האו"ם, ויליאם אדוארד ריילי, קבע שמשמעותו היא שהותר ל-150 גברים לחזור עם משפחותיהם לכפר.
לאחר מלחמת העצמאות סבל הכפר ממחסור במים ומכלית של האו"ם הייתה מביאה מי שתייה לכפר מדי יום. בשנים הראשונות הרשתה ישראל לתושבי עיסאוויה לעבור בשביל סמוך להר הצופים. אולם לאחר תקריות ירי על עמדות ישראליות בהר הצופים, שלהערכת שלטונות ישראל השתתפו בה גם תושבים מעיסאוויה, הודיעה ישראל כי לא תאפשר יותר לתושבי עיסאוויה לעבור בשביל הסמוך להר הצופים. ישראל גם דרשה מהאו"ם לחפש כלי נשק בכפר המפורז, אולם העריכה שבקשתה לא תיענה. תושבי עיסאוויה שהיו אזרחים ירדנים מצאו את פרנסתם בתוך הכפר ובמזרח ירושלים הסמוכה.
לאחר איחוד ירושלים.