שיא גובהו של האי 266 מטרים מעל פני הים.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי האי.
פין רון וקארל אקלנד מהשירות האנטארקטי של ארצות הברית, נסעו במזחלת לאורך חופו הצפוני של האי בדצמבר 1940.
האי צולם מהאוויר לראשונה, ב-23 בדצמבר 1946 על ידי משלחת החקר האנטארקטית רון, שנערכה בפיקודו של פין רון, בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1947–1948, ומופה לראשונה (באופן גס) בהתבסס על תצלומי אוויר אלה.
האי צולם בשנית על ידי צי ארצות הברית בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1965–1966. האי מופה בדיוק רב יותר בהתבסס על תצלומי אוויר אלה, על ידי הסקר הגאולוגי של ארצות הברית.
במסגרת מיפוי זה התברר כי מדובר באי ולא בחצי אי.
מקור השם.
רון נתן לאי את שמו.
האי נקרא על שמו של גנרל קרל ספאץ, ראש המטה הראשון של חיל האוויר האמריקאי, אשר סייע במתן מטוס לשימוש משלחת החקר האנטארקטית רון.
זאווייר סמואל
חוויאר סמואל (באנגלית: Xavier Samuel; נולד ב-10 בדצמבר 1983) הוא שחקן אוסטרלי. הוא התפרסם בשל השתתפותו בסרטים "ספטמבר" , "" "אמהות מושלמות" "פרנקשטיין" והסרט "אהבה וידידות"
ביוגרפיה.
סמואל נולד בהמילטון, ויקטוריה, אוסטרליה, בנם של מארי וקליפורד סמואל. הוא גדל באדלייד, שבדרום אוסטרליה וסיים את לימודיו במכללת רוסטרוור בשנת 2001. יש לו אח צעיר יותר, בנדיקט, סופר, מפיק ושחקן, וכן אחות מבוגרת, ברידג'ט, מנהלת במה.
מאוחר יותר למד סמואל במרכז הדרמה של אוניברסיטת פלינדרס בשנת 2005.
קריירה.
בשנת 2003 סמואל ערך את הופעת הבכורה שלו בסדרת הטלוויזיה האוסטרלית "בנות מקלאוד". בשנת 2010 הוא כיכב בסרט האימה האוסטרלי "Road Train" בתפקיד מרקוס, ושיחק בסרט האוסטרלי "טובע" בבימויו של קרייג בורהם. בשנת 2009 הוא לוהק לתפקיד ברנט בסרט האימה האוסטרלי "האהובים" בתפקיד הראשי לצד רובין מקליווי. על תפקידו קיבל כמה מועמדויות לפרסים. בתחילת 2010 לוהק סמואל לתפקיד ריילי לסאגת "".
סמואל הופיע בסרט "אנונימי" בשנת 2011. הוא שיחק תפקיד ראשי בסרט "A Few Best Men". הוא לוהק לסרט "3D Bait", שיצא לאקרנים ספטמבר 2012. בשנת 2013 שיחק את איאן בסרט "אמהות מושלמות" לצד רובין רייט ונעמי ווטס. בשנת 2016, סמואל שיחק בסרט בסרט "חייו ומותו של אוטו בלום" בבימוי קריס ג'ונס, אודות רייצ'ל וורד ובתה, מטילדה בראון.
בשנת 2020 לוהק לסרט הביוגרפי של הבמאי באז לורמן "אלביס" אודות חיו של הזמר אלביס פרסלי.
יו רג'ינלד הייויס
יו מאמא הייויס (באנגלית: Hugh Reginald Haweis; 3 באפריל 1838 – 29 בינואר 1901) היה איש דת וסופר אנגלי. הוא היה בעלה של הסופרת מרי אליזה הייויס ואביו של הצייר סטיבן הייויס.
ביוגרפיה.
הכומר הייויס נולד באֶגהאם, סארי בשנת 1838, בנו של הכומר ג'ון אוליבר ויליאמס הייויס מברייטון. הוא התחנך באופן פרטי בסאסקס ובטריניטי קולג' בקיימברידג', שם סיים תואר ראשון בשנת 1860. הוא נסע לאיטליה ושירת תחת פיקודו של ג'וזפה גריבלדי בשנת 1860. בשובו לאנגליה הוסמך והחזיק משרות שונות בלונדון ובשנת 1866 כיהן בסנט ג'יימס, מרילבון.
שיטות הניהול הלא שגרתיות שלו, בשילוב עם דמותו הננסית ואופיו התוסס, משכו עד מהרה אנשים רבים לקהיליות הצפופות. הוא התחתן עם מרי אליזה ג'וי בשנת 1866, והם (1898) תרמו במידה רבה לספרות התקופתית ותיעדו את נסיעותיהם באירופה וארצות הברית. הייויס היה מרצה בלואל בבוסטון בשנת 1885, וייצג את הכנסייה האנגליקנית בפרלמנט הדתות בשיקגו בשנת 1893.
הוא התעניין מאוד במוזיקה, וכתב ספרים על כינורות ופעמוני כנסיות, וכן תרם מאמר למהדורה התשיעית של אנציקלופדיה בריטניקה על "פעמון".
ספרו הידוע ביותר היה "מוזיקה ומוסר" (1871), שהופיע בשש עשרה מהדורות לפני סוף המאה. משנת 1868 הוא היה זמן העורך כתב העת Cassell's Magazine. הוא גם כתב את חמשת הכרכים של "המשיח והנצרות, היסטוריה פופולרית של הכנסיות (1886–1887)", כמו גם "מסעות ושיחות" (1896) וספרים משעשעים דומים.
ספרו "חיי המוזיקליים" הוא סיפור ביוגרפי על הקריירה שלו ונטיותיו הרוחניות והמוזיקליות, תוך התחקות אחר משיכתו למוזיקה, התעניינותו ביצרני הכינורות, ואנקדוטות מפגישותיו עם ריכרד וגנר ופרנץ ליסט.
ג'וד האלמוני (מיני-סדרה)
ג'וד האלמוני (באנגלית: Jude the Obscure) היא מיני-סדרה בריטית בבימויו של יו דייוויד, ובכיכובם של רוברט פאוול, פיונה ווקר ואלכס מרשל. הסדרה שודרה לראשונה בשנת 1971 ב-BBC. הסדרה מבוססת על הרומן "ג'וד האלמוני" מאת תומאס הרדי שיצא לאור ב-1895.
תקציר עלילה.
העלילה מתרחשת באנגליה של סוף המאה ה-19. ג'וד פולי (רוברט פאוול) הוא חרש אבן צעיר החי בכפר מרי גרין עם דודתו דרוסילה. המורה שלו לשעבר, ריצ'רד פילוטסון (ג'ון פרנקלין-רובינס), עוזב את הכפר כדי לקבל משרה בקולג' בכרייסטמינסטר, עיר אוניברסיטאית המבוססת על אוקספורד. שאיפתו של ג'וד היא ללמוד בכרייסטמינסטר ולהיות כומר. כדי לקדם את עצמו הוא לומד יוונית ולטינית. בינתיים צעירה בשם ארבלה דון (אלכס מרשל), בתו של מגדל חזירים, מצליחה לפתות אותו להתחתן איתה, בטענה שהיא בהיריון. אחרי הנישואים ארבלה עוזבת את ג'וד ומהגרת לאוסטרליה. ג'וד מסיים את עבודת החניכות שלו ועובר לגור בכרייסטמינסטר, שם הוא עובד כבנאי, ומקווה להתקבל לאוניברסיטה. אבל הדיקן של קולג' קרדינל דוחה את בקשתו. הוא פוגש את בת דודתו, סו בריידהד (פיונה ווקר), ומתאהב בה. סו מתחתנת עם פילוטסון, אבל לבסוף הוא מרשה לה לעבור לחיות עם ג'וד.
ארבלה חוזרת לאנגליה, וג'וד מתגרש ממנה. כמו כן סו מתגרשת מפילוטסון. אבל ארבלה הביאה איתה את בנם המשותף, שנולד אחרי שעזבה את ג'וד, ושולחת את הילד לחיות עם אביו. לג'וד וסו נולדו שני ילדים משלהם, ומצפים ללידת הילד השלישי. בני הזוג מנודים מכיוון שהם חיים יחד ללא נישואים. ג'וד מפוטר מעבודתו, והמשפחה נאלצת לנדוד מעיר לעיר בחיפוש אחר עבודה ומקום מגורים זול. הילד ג'וד מאמין שהסיבה לצרות שלהם הם הילדים עצמם. הוא הורג את שני הילדים הקטנים של סו, ואחר כך תולה את עצמו, כשהוא משאיר פתק הסבר להתאבדות. סו מפילה את התינוק שלה, ומתחילה להאמין שאלוהים מעניש אותה על כך שעזבה את בעלה, והיא חוזרת אליו. ג'וד, שליבו נשבר, חוזר ומתחתן עם ארבלה. באחד הימים במזג אוויר מקפיא הוא מבקר את סו. כתוצאה מכך הוא נופל למשכב, ולבסוף מת, בגיל שלושים בלבד. סו ממשיכה בחייה האומללים עם פילוטסון.
פרקים.
כותרות הפרקים הם:
ליל הקבצנים
ליל הקבצנים הוא כינוי ללילה בו ילדים קטנים מבצעים את מנהג ה"תעלול או ממתק" בתקופה שלפני ליל כל הקדושים, האירוע נוצר בעקבות החשש מביטחונם של הילדים הקטנים אשר משתתפים בפעילויות "תעלול או ממתק" ללא השגחה של מבוגר אחראי והלילה הוא למעשה הפתרון לבעיה זו, הילדים משחקים ב"תעלול או ממתק" עוד לפני ליל כל הקדושים עצמו, ליל הקבצנים מתחיל במרבית המקרים לאחר סיום יום הלימודים ומסתיים בשעות הערב.
חגיגות אזוריות.
המנהג נפוץ בעיקר באוהיו, איווה, מסצ'וסטס, ניו המפשייר ומערב מדינת ניו יורק.
באפלו.
באזור באפלו שבמערב מדינת ניו יורק, ליל הקבצנים נחגג ב-30 באוקטובר והוא גרסה מצומצמת של ליל כל הקדושים המסורתי.
קולומבוס.
בקולומבוס שבאוהיו, בדו"ח של המשטרה מ-1954 נטען כי חגיגות ליל כל הקדושים נעשו רועשות מדי והעיר הפסיקה בשל כך את מנהג התעלול או ממתק וכתוצאה מכך, כל הערים באזור החלו לחגוג יום קודם לכן את ליל כל הקדושים.
וושינגטון.
במהלך שנות החמישים של המאה העשרים הוחלט כי בוושינגטון די. סי ופרבריה יצוין ליל הקבצנים ב-30 באוקטובר. בליל כל הקדושים (אשר נערך כשגרה ב-31 באוקטובר) הוחלט שבבתי ספר יערכו מסיבות תחפושות לתלמידים.
יחסי הולנד–סורינאם
יחסי הולנד–סורינאם הם היחסים הנוכחיים וההיסטוריים בין הולנד לרפובליקת סורינאם. שתי המדינות חולקות קשרים היסטוריים ושפה משותפת (הולנדית) והן חברות בהתאחדות הלשון ההולנדית.
היסטוריה.
בפברואר 1667 הפכה סורינאם למושבה הולנדית (שזכתה לכינוי גיאנה ההולנדית) לאחר חתימת חוזה ברדה בין הולנד לבריטניה שהסתיימה במלחמת הולנד-אנגליה השנייה. בתמורה לסורינאם העשירה בסוכר, נכנעה הולנד לבריטים ולהולנד החדשה שבארצות הברית של ימינו. חברת הודו המערבית ההולנדית הפכה לשותפה בבעלות על המושבה והחלה לייבא עבדים ממערב אפריקה לעבודה על מטעי הסוכר, הכותנה, הקפה והאינדיגו שבהולנד החדשה. סורינאם או גיאנה ההולנדית הפכה למושבה החשובה ביותר באמריקה עבור הולנד לאחר אובדן הולנד החדשה בשנת 1654. במאה ה-18, עבדים אפריקאים רבים החלו לברוח לדרום המושבה וליצור שבטים משלהם והחלו התקוממות נגד השלטון ההולנדי. בשנת 1762 זכו המתקוממים בחירותם וחתמו על חוזה עם הכתר ההולנדי להכיר בזכויותיהם הטריטוריאליות ובזכויות המסחר שלהם.
בין השנים 1799–1816 הפכה גיאנה ההולנדית למושבה בריטית לאחר שהולנד הפכה לחלק מהאימפריה הצרפתית הראשונה בהנהגתו של נפוליאון בונפרטה. לאחר תום מלחמות נפוליאון, הולנד חזרה לעצמאותה וגיאנה ההולנדית הוחזרה להולנדים. בשנת 1863, ההולנדים סיימו את סחר העבדים והיו זקוקים לכוח עבודה חדש ולכן החלו לייבא אנשים מאינדונזיה, הודו וסין לעבוד בגיאנה ההולנדית כפועלים. במקביל, כמה אלפי חקלאים הולנדים עניים עזבו את הולנד לעבוד במושבה. בתחילת המאה ה-20, הייצור בגיאנה ההולנדית עבר לייצור גומי, כריית זהב ובוקסיט, האחרון הפך לייצוא הגדול ביותר של המושבה ומשמש לייצור אלומיניום.