הדיוויזיה הוקמה ב-1 באוקטובר 1934 בליגניץ, והועמדה תחת פיקוד הרמן הות. במהלך המערכה בפולין לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11, במסגרת הארמייה העשירית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-4 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן כחלק מהקורפוס ה-10 במסגרת הארמייה ה-18, ובשלב השני כחלק מקורפוסים שונים במסגרת הארמייה השישית. ב-1 בנובמבר 1940 הוסבה הדיוויזיה לדיוויזיה ממונעת. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הממונע ה-57 במסגרת ארמיית הפאנצר השלישית, ואף השתתפה בקרב ביאליסטוק-מינסק, ובאוגוסט 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-16 ולחמה עמה בקרב לנינגרד. באוקטובר 1941 הועברה הדיוויזיה תחת פיקוד הארמייה ה-18, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרבות שונים בגזרה הצפונית.
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18.
ב-23 ביולי 1943 שונה שמה של הדיוויזיה לדיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18. הדיוויזיה לחמה כחלק מהארמייה הרביעית, ובמהלך מבצע בגרטיון הושמדה הדיוויזיה על יד בוברויסק.
בסתיו 1944 הוקמה הדיוויזיה מחדש, על בסיס חטיבת הפאנצר ה-105, והועמדה תחת פיקוד הארמייה הרביעית, עמה לחמה בקרבות בפרוסיה המזרחית. ב-21 במרץ 1945 הוקמה הדיוויזיה שוב על בסיס דיוויזיות הפאנצר הולשטיין ושלזיה, ובאפריל השתתפה הדיוויזיה בקרב על ברלין, שם הושמדה ב-2 במאי 1945.
דיוויזיית הפאנצרגרנדיר ה-18 (ורמאכט)
רחל טסה
רחל טסה-סעיד (נולדה ב-1 בדצמבר 1952) היא ספורטאית עבר פאראלימפית.
ביוגרפיה.
בגיל שנתיים חלתה בשיתוק ילדים ובנעוריה החלה להתאמן במרכז הספורט לנכים.
באליפות הנכים הארצית בשחייה ב-1966 זכתה בארבע מדליות זהב בכל משחי 50 מטר: בסגנונות גב, חתירה, חזה ומעורב.
באולימפיאדת הנכים היידלברג (1972) זכתה במדליית זהב כחברה בנבחרת הנשים בסיף, במדליית ארד כחברה בנבחרת הכדורסל בכיסאות גלגלים ובשתי מדליות ארד אישיות: בתחרות סיף ובמשחה 100 מטר בסגנון חופשי. בשני משחים נוספים (100 מטר בסגנון גב ו-150 מטר בסגנון מעורב) דורגה במקומות הרביעי והחמישי. בנוסף התחרתה במרוץ שליחות בעגלות והן דורגו במקום החמישי.
באולימפיאדת הנכים טורונטו (1976) זכתה במדליית זהב עם נבחרת הנשים בכדורסל, במדליית כסף בתחרות סיף אישית ובמדליית ארד במשחה 50 מטר בסגנון פרפר. בשלוש תחרויות שחייה נוספות ל-100 מטר (בסגנונות גב, חזה וחופשי) דורגה במקום החמישי.
באולימפיאדת הנכים ארנהם (1980) זכתה במדליות כסף עם נבחרות הנשים בסיף ובכדורסל. בסיכום המשחקים צוינה בין חמש שחקניות הכדורסל המצטיינות באולימפיאדה זו.
באולימפיאדת הנכים ניו יורק וסטוק מנדוויל (1984) זכתה במדליות כסף עם נבחרות הנשים בסיף ובכדורסל.
באולימפיאדת הנכים סיאול (1988) זכתה במדליית ארד עם נבחרת הנשים בסיף והתחרתה עם נבחרת הנשים בכדורסל כיסאות גלגלים.
טסה גרושה ואם לשלוש בנות.
רחל סעיד
ממלא מקום
ממלא מקום (בראשי תיבות: מ"מ) הוא אדם המאייש משרה מסוימת באופן זמני, מסיבות שונות:
בדרך כלל איתור ממלא מקום נעשה כאשר נודע הצורך בו, אך במשרות מסוימות מוגדר דרך קבע ממלא מקום (למשל: ממלא מקום ראש הממשלה), והוא ממלא פונקציה זו בעת שמתעורר הצורך.
דוגמאות:
בהלכה.
מפאת חשיבותו הגדולה של כהן גדול בעבודת יום הכיפורים בבית המקדש, דנה המשנה במינוי ממלא מקום לו:
תחילת המשנה קובעת שמחשש שהכהן הגדול יימצא פסול למילוי עבודתו ביום הכיפורים, ממנים מראש כהן אחר כממלא מקומו. רבי יהודה אמר שכיוון שעל הכהן הגדול להיות נשוי, יש למנות ממלאת מקום גם לאשתו, שמא תמות. לכך התנגדו חכמים, בנימוק שאין לדבר סוף, כלומר ניתן לחשוש גם למיתת האישה השנייה וכך הלאה, אלא שפסלות של כהן היא אירוע סביר, ולכן יש להיערך לקראתו, ואילו מוות פתאומי של אשתו אינו אירוע סביר, ולכן אין צורך להיערך לקראתו.
אמליה בלמור
אמליה בלמור (באנגלית: Amelia Bullmore; נולדה ב-31 בינואר 1964) היא שחקנית, תסריטאית ומחזאית אנגלייה. בתחילת הקריירה שלה הייתה בלמור שחקנית בלבד, אבל ב-1995 התחילה גם לכתוב. בין השאר כתבה תסריטים לפרקים בסדרות "החיים האלה", "Attachments", "Black Cab" ו"סקוט וביילי".
ביוגרפיה.
בלמור נולדה בצ'לסי שבלונדון. היא למדה דרמה באוניברסיטת מנצ'סטר.
קריירה.
בשנת 2000 הגיעה בלמור לשלב הגמר בהתמודדות על "פרס דניס פוטר" עבור המחזה "The Middle". המחזה הראשון שלה "Mammals" זכה בפרס סוזן סמית' בלקברן, והיה מועמד לפרס הקומדיה החדשה הטובה ביותר של "What's On". בשנים 1990 עד 1995 שיחקה בתפקיד סטף ברנס באופרת הסבון "קורוניישן סטריט". היא גילמה את סוניה, החברה האוקראינית של הדמות הראשית, בעונה השנייה של הסדרה הקומית "אני אלן פרטרידג'". עוד השתתפה בתוכנית הרדיו "Down the Line" של רדיו ה-BBC.
ב-2011 וב-2012 הופיעה בלמור בסדרת פרסומות עבור ביטוח ישיר "Direct Line Insurance" בדמות לקוחה תמהונית. בשנים 2011 עד 2014 כיכבה בסדרת הדרמה "סקוט וביילי" לצדן של לזלי שארפ וסוראן ג'ונס. היא גם כתבה פרקים אחדים של הסדרה בהם שני פרקי סיום העונה של שנת 2014, בהם הדמות שגילמה מתמודדת עם אלכוהוליזם.
ב-2013 כתבה בלמור את המחזה השני שלה "די, ויו ורוז" שהוצג בתיאטרון המפסטד. בתחילת 2015 הוצג המחזה בווסט אנד בתיאטרון וודוויל עד לחודש מרץ. את המחזה תרגם לעברית אלי ביז'אוי בשם "על אהבה וחברות" והוא הוצג בתיאטרון בית לסין בבימויה של עדנה מזי"א החל מספטמבר 2015.
ב-2016 כיכבה בלמור בעונה השנייה של הסדרה "עמק האושר" בדמות המאהבת הקנאית ויקי פלמינג.
חיים אישיים.
בלמור נשואה לשחקן הסקוטי פול היגינס אותו הכירה ב-1992 כשהשניים הופיעו במחזה "מראה מעל הגשר" במנצ'סטר. לבני הזוג נולדו שתי בנות מרי ופלורה.
אמיליה בולמור
אמליה בולמור
אמליה בולומר
Palgrave Macmillan
עיט צלאח א-דין
העיט הערבי, במצרים ידוע גם בשם עיט צלאח א-דין (בערבית: نسر صلاح الدين) או העיט הרפובליקני (النسر الجمهورى) הוא הרלדיקה של עיט המשמש כסמל לאומי בלאומיות הערבית, בשלטי אצולה ובדגלים בעולם הערבי. הוא משמש כיום כחלק מסמל מצרים, עיראק, תימן והרשות הפלסטינית.
מקור המונח.
הקשר לצלאח א-דין נוצר בשל תיאור של עיט על הקיר המערבי של מצודת קהיר אשר נבנתה על ידי צלאח א-דין, אם כי העיט עצמו הוא מתקופה מאוחרת יותר. "העיט במצודת קהיר הוא מתאריך מאוד לא ברור, כנראה מאוחר באופן משמעותי מתקופת צלאח א-דין". העיט הוא בלי ראש וההנחה היא כי במקור היה עיט דו-ראשי. מצודת קהיר אינה מיקומו המקורי, הוא הועבר לשם בזמן ומקום לא ידוע לפני 1670.
המילה nasr (בערבית: نسر), המשמשת את הלאומיות הערבית, עשויה להיות מפורשת גם כ"נשר" וגם כ"עיט". המילה בפועל עבור "נשר", ʿuqāb (בערבית: عقاب עֻקַאבּ) מפורשת כשמו של הדגל השחור בג'יהאדיזם.
היסטוריה.
בעוד צבעי הלאומיות הכלל-ערבית בדגל המרד הערבי מתוארכים לתחילת המאה ה-20, העיט כסמל הרפובליקה של מצרים הוצג בשנת 1952 במהפכת הקצינים החופשיים. העיט הוצג גם בסמלה של הרפובליקה הערבית המאוחדת של 1958, ומאותה תקופה "העיט הערבי" מייצג את הלאומיות הכלל ערבית ולא את מצרים בפרט.
בעקבות מהפכת הרמדאן בשנת 1963 על ידי מפלגת הבעת', המפלגה הערבית-סוציאליסטית של עיראק, הוצג העיט כסמלה החדש של עיראק, והתבסס ישירות על העיצוב שהציג גמאל עבד אל נאצר במהפכה המצרית.
הפדרציה של הרפובליקות הערביות אשר הוקמה על ידי מועמר קדאפי בשנת 1972 בהתחלה אימצה הנץ של קורייש כסמלה, אך זה הוחלף על ידי העיט הערבי בשנת 1984. לעומת זאת, הרפובליקה הערבית הלובית של קדאפי אימצה גם כן את העיט בשנת 1969, אבל החליפה אותו באותה בנץ של קורייש בשנת 1972.
בשנת המהפכה המצרית של 2011, העיט היה קשור למשטר מובארכ. פרופסור סמיה מחרז, מנהלת המרכז לחקר תרגום באוניברסיטה האמריקאית בקהיר, מתארת גרפיטי בסטנסיל בו מוצג העיט של צלאח א-דין הפוך, כקריאה לנפילתו של המשטר.
גנזיר , אמן גרפיקה מצרי הידוע באמנות הרחוב המהפכנית שלו, מסביר, "סמל העיט של צלאח א-דין הנוכחי הוא הפס הלבן בדגל, עם זאת, הוא לא היה בשימוש עד 1984. כלומר ... העיט הנוכחי בדגלנו שייך למשטרו של מובארק". חיבור זה של העיט עם משטר מובארק מספק את המפתח להבנת יצירת סטנסיל זו.
גורדון קורמן
גורדון קורמן (; נולד ב-23 באוקטובר 1963) הוא סופר ילדים ונוער קנדי-אמריקאי, שכתב למעלה מ-80 ספרי ילדים וספרי נוער. נכון ל-2021, ספריו נמכרו ביותר מ-17 מיליון עותקים.
ביוגרפיה.
קורמן נולד במונטריאול שבקוויבק שבקנדה, שם התגורר עד 1970. בגיל שבע עזב עם משפחתו לת'ורניל, מצפון לטורונטו ושם למד את בית הספר היסודי והתיכון. לאחר סיום התיכון הוא עבר לארצות הברית כדי ללמוד בקולג' באוניברסיטת ניו יורק, שם למד קולנוע ותסריטאות. קורמן קיבל תואר ראשון באמנות מאוניברסיטת ניו יורק בשנת 1985.
קריירה.
קורמן כתב את ספרו הראשון כשהיה בן 12. בעת שהיה במחנה. המורה לאנגלית שלו בכיתה ז' היה מאמן אתלטיקה שלימד אנגלית בפעם הראשונה בחייו. הוא דרש מתלמידיו לכתוב רומן במהלך הסמסטר, ועבודה זאת הפכה לספר הראשון של קורמן.
בשנת 1978, כאשר קורמן היה בן 14 שנים, לפני לימודיו בתיכון, הוא כתב ופרסם חמישה ספרים.
קורמן כתב יותר מ-80 ספרים רבי מכר, אותם הוא כתב במשך שלושה עשורים. נכון ל-2021, ספריו נמכרו ביותר מ-17 מיליון עותקים.
עץ עבות
ענף עץ עבות
פרי עץ הדר
עונת 1992/1993 בליגת האלופות
עונת 1992/1993 בליגת האלופות הייתה העונה ה-38 של גביע אירופה של אופ"א למועדונים הבכירים ביבשת, והעונה הראשונה שמותגה כליגת האלופות (במקור מיתוג זה החל רק בשלב הבתים).