ג'ונתן מורטימר סמית' (באנגלית: Jonathan Smith; נולד ב-27 בינואר 1971) הידוע כליל ג'ון (באנגלית: Lil Jon; קיצור ל"ג'ונתן הקטן"), הוא זמר ומפיק היפ הופ אפרו-אמריקאי. ידוע כמייסדו של תת-הז'אנר בראפ - "קראנק", שילוב של ההיפ הופ הדרומי הקשוח "דירטי סאות'" והיפ הופ המועדונים של מיאמי וניו אורלינס. ליל ג'ון מוכר כיום כאחד הראפרים הסקסיסטים והבוטים ביותר בתחום ושיריו מצטיינים בשימוש תכוף בשפה גסה וגרפית. להקתו "Lil Jon &amp; the East Side Boyz" היא אחת מלהקות היפ הופ המועדונים המצליחות ביותר כיום.
ביוגרפיה.
שנותיו הראשונות.
ליל ג'ון נולד בקלארקסדייל שבמיסיסיפי, אך את שנות ההתבגרות העביר באטלנטה שבג'ורג'יה. לאחר סיום לימודיו החל ליל ג'ון להגיש תוכנית רדיו באזור מגוריו ובמקביל החל לעבוד כדי ג'יי עבור ראפרים אחרים. ב-1993 הוחתם בלייבל ההיפ הופ "So So Def Recordings" כראפר ודי ג'יי. ב-1997 יצר את אלבומו הראשון "", אך זה כשל במכירות. אלבומו השני "!We Still Crunk", אשר יצא לאור ב-2000, אף הוא לא זכה להצלחה מרשימה.
קריירה מוזיקלית.
בשנת 2001 יצר ליל ג'ון את אלבומו השלישי "Put Yo Hood Up" ("שים את הקפוצ'ון שלך"). עטיפת האלבום עוררה סערה זוטא עקב התעטפותו של ליל ג'ון בדגל הקונפדרציה - סמל לעבדות בעיני רבים מהקהילה השחורה בארצות הברית. האלבום, אשר התאפיין בשירי היפ הופ מועדונים, זכה להצלחה בינונית והושמע בעיקר במסיבות.
ליל ג'ון הצליח לבסוף לפרוץ לתודעת הציבור ב-2002, עם הפצת אלבומו הרביעי "Kings of Crunk" ("מלכי הקראנק"). הסינגל הראשון ממנו "Don't Give a Fuck" ("לא שם זין") הפך במהרה ללהיט מועדונים, אך היה זה הסינגל השני "Get Low" ("תרדי למטה") שהפך את ליל ג'ון לכוכב עולה בשמי הראפ האמריקאי. הצליל המחוספס והמילים הכה סקססטיות, על סף הפארודיה, שהציג ליל ג'ון, התחבבו על באי המועדונים בארצות הברית והשיר זכה שם להצלחה במצעדים, וכן בבריטניה, ג'מייקה, גרמניה ואוסטרליה. האלבום עצמו זכה בפלטינה כפולה (מכירות של 2 מיליון עותקים בארצות הברית) ומיצב את מעמדו של ליל ג'ון כמוביל אופנתי. שנה לאחר מכן יצא לאור אלבומו החמישי "Part II" ("חלק שני"). ב-2004 הפיק יחד עם אשר את השיר "!Yeah", אשר הגיע למקום הראשון במרבית מצעדי הלהיטים בעולם ושהה שם שבועות רבים. באותה שנה הפיק ליל ג'ון את אלבומו השישי "Crunk Juice" ("מיץ קראנק").
בשנת 2009 הוציא את השיר המצליח "Shots" ביחד עם הלהקה LMFAO, השיר הצליח וקיבל הרבה תגובות.
בשנת 2012 הוציאו ליל ג'ון וLMFAO את השיר "drink".
בשנת 2014 הוציא את אחד משיריו הידועים ביותר עד כה, "Turn Down for What" ביחד עם די.ג'יי. סנייק. הווידאו קליפ לשיר זכה בתואר "ההפקה הטובה ביותר" בטקס הVMA של MTV באותה שנה.
סגנונו של ליל ג'ון.
סגנונו הבוטה והסקסיטי של ליל ג'ון הוא כמעט ייחודי בקיצוניותו בקרב הראפרים אשר פועלים בארצות הברית. שיריו אינם עוסקים במחאה חברתית, כמו מקביליו בשנות ה-90, אלא רק בבילויים, מועדונים, סמים, האדרה עצמית ומעל הכול - מין. הנשים בשיריו מוחפצות תדיר ותיאורים גרפים מפורטים נשמעים לרוב. בכך הולך ליל ג'ון במתווה של ראפרים דומים בני תקופתו, כדוגמת 50 סנט ולודקריס, אך באופן קיצוני מהם. כך לדוגמה פזמון השיר "Get Low":
למרות, ואולי בשל, מילות השיר, מהסקסיסטיות שאי פעם נשמעו על רחבות המועדונים, באי המועדונים קיבלו אותו בהתלהבות. הבדרן כריס רוק אף ציין במופעו מ-2004 "Never Scared" כי "על כולנו להתבייש בעצמנו שאנחנו אוהבים את השיר המזורגג הזה".
למעשה, ברוב שיריו ובשיתופי הפעולה שלו עם אמנים אחרים לילי ג'ון כלל לא שר. לרוב הוא מספק קולות רקע כדוגמת: יאא! ו-או-קיי!, אוצר המילים הכה מוגבל שהוא מפגין בשירים היווה מקור בלתי נדלה לפארודיות וחיקויים בתוכניות בידור כדוגמת סאטרדיי נייט לייב ובתוכנית של הבדרן דייב שאפל.
במהלך השנים מיצב עצמו ליל ג'ון כמוביל אופנתי בארצות הברית. סגנון לבושו הצעקני, שיניו המלאות יהלומים וזהב, ו"גביע הקראנק" - מעין גביע מתכתי משובץ אבנים טובות עמו הוא נוהג להסתובב לכל אשר ילך, הפכו אותו לתופעה שלא היה ניתן להתעלם ממנה בסצנת ההיפ הופ. בדומה לראפרים אחרים, כדוגמת פאף דדי וסנופ דוג, גם ליל ג'ון שואף להרחיב את מותג שמו ומותג ה"קראנק" אל מעבר לגבולות המוזיקה. כך לדוגמה, קווי אופנה ולבוש שלמים הנושאים את חותמתו נמכרים ברחבי ארצות הברית, עותקים של "גביע הקראנק" מוצעים למכירה ומשקה אנרגיה בשם "קראנק!!!" אף הוא משווק על ידו ב-14 מדינות בארצות הברית.
בשנת 2004 שיחק בתפקיד עצמו בקומדיה "הכל כלול" לצד קווין הארט וסנופ דוג.
סרך היחד
סרך היחד הוא טקסט שנמצא במערות שליד קומראן, ואשר נמנה עם מגילות מדבר יהודה.
בלשון כַּת מדבר יהודה שימשה המילה 'סרך' במובן של סֵדר, מנהג. כינוי הטקסט 'סרך היחד' הוא איפוא 'כללי הקהילה', במובן הדומה לתקנון.
כתב היד השלם ביותר נמצא במערה מס' 1, ולכן ניתן לו השם 1QS (מערה 1, Q=קומראן, S=סרך). מספר פרגמנטים מהטקסט הזה נמצאו גם במערות 4 ו-5. שני טקסטים אחרים, הידועים כסרך העדה וסרך הברכות, נמצאו באותה המגילה, ובתחילה נחשבו כחלק מסרך היחד, אך כעת נחשבים כטקסטים נפרדים.
במגילה מתואר אורח החיים של הקהילה, וממנה עולה שהם חיו חיי שיתוף ופרישות, עם ארוחות משותפות וכללי קבלה נוקשים. לא ברור לחלוטין האם הקהילה (הקהילה המתוארת במגילות כונתה "יחד", ומכאן שם המגילה) היא אוטופית או אמיתית, ואם היא אמיתית - האם קהילה זו חיה בח'רבת קומראן. חוקרים רבים חושבים שיחד עם שאר המגילות, גם מגילה זו מתארת את התאולוגיה של האיסיים, שחלקם חיו בקומראן. לעומתם, סובר פרופ' יהושע גוטמן כי כת-היחד הייתה כת נפרדת.
אלטר ברידג'
אלטר ברידג (Alter Bridge) היא להקת הארד רוק אמריקאית אשר הוקמה בשנת 2004 באורלנדו, פלורידה על ידי מארק טרמונטי (גיטרה וקולות רקע), בריאן מארשל (גיטרה בס), וסקוט פיליפס (תופים) שהיו חברים בקריד כאשר עלה הרעיון להקים את אלטר ברידג'. מיילס קנדי (גיטרה ושירה), שהיה חבר ב"מייפילד פור", הצטרף ללהקה זמן קצר לאחר הקמתה.
הלהקה נקראת על שמו של גשר אשר היה ממוקם בדטרויט ליד ביתו של טרמונטי ב"אלטר רואד". הגשר הוביל לחלק הגרוע של העיר ועל ילדי השכונה, אשר ראו את הצד השני של הגשר כ"לא נודע", נאסר לחצות אותו. לכן, לפי טרמונטי, שם הלהקה מסמל את ההליכה אל הלא נודע והתחלה של משהו חדש.
היסטוריה.
2003-2004: הקמה.
קריד הפסיקה את פעילותה בסוף שנת 2003 עקב סכסוכים פנימיים בין מארק טרמונטי וסקוט פיליפס לסולן הלהקה סקוט סטאפ והתפרקה באופן רשמי בשנת 2004 (והתאחדה שוב בשנת 2009). אלטר ברידג' הוקמה באותה שנה, כאשר טרמונטי החליט כי הוא רוצה לחזור לשורשי הרוק אנד רול שלו. טרמונטי ופילפס, יחד עם בסיסט קריד בריאן מארשל, ביקשו ממיילס קנדי, במקור מ"מייפילד פור" (להקת רוק שקריד יצאה איתה לסיבוב הופעות משותף לפני פריצתה) להיות הסולן. מאוחר יותר בשנת 2004 החלה הלהקה להקליט את אלבום הבכורה שלה.
2004-2006: "One Day Remains".
אלטר ברידג' שחררה את אלבומה הראשון One Day Remains ב-10 באוגוסט 2004 יחד עם הסינגל הראשון שלה Open Your Eyes. מתוך האלבום יצאו גם הסינגלים Find The Real ו-Find the real. Broken Wings שימש כשיר הנושא של האירוע רויאל ראמבל 2005. בסוף 2004, המתאבק אדג' החל להשתמש בשיר Metalingus כשיר הכניסה שלו. מאוחר יותר הלהקה גם הופיעה הפרק של WWE Raw, שם אדג' כינה את חברי הלהקה "חברים טובים". הלהקה הוציאה לאור גם שיר אינסטרומנטלי בשם Ahavo Rabo Taco Salad בשנת 2005 עבור המגזין Total Guitar. השיר היה שייך המקור לטרמונטי, אך שאר חברי הלהקה היו מעורבים בו גם כן. שיר נוסף של אלטר ברידג', Save Me, הכלל בפסקול הסרט "אלקטרה" בשנת 2005.
One Day Remains, אשר הגיע למעמד של אלבום זהב, יצא לאור בלייבל Wind-up Records והופקה על ידי בן גרוס. האלבום כבר כמעט הושלם כאשר קנדי החל לעבוד עם הלהקה. כל השירים הולחנו על ידי טרמונטי, שגם כתב את רוב המילים. קנדי כתב או השתתף בכתיבת כמחצית משירי האלבום. כמו כן, קנדי לא ניגן בגיטרה באלבום זה, אך בהופעות ניגן בה במספר שירים. לאחר שחרור האלבום נפרדה הלהקה מחברת ההקלטות מפני שזו דחפה באופן קבוע לאיחוד של קריד, ולאחר דיונים עם חברות אחרות החליטו חברי הלהקה לחתום עם Universal Republic חוזה להוצאת אלבומם השני.
2006-2008: "Blackbird".
לאחר שסיימו את הסיבוב האחרון במסע One Day Remains באמצע 2006, אלטר ברידג' החלה להקליט את אלבומה השני. ב-9 באוקטובר 2007 שחררה אלטר ברידג' את אלבומה השני Blackbird. הסינגל הראשון מתוך האלבום Rise Today יצא לאור ב-30 ביולי 2007. ב-2 בינואר 2008 Watch Over You הוכרז באופן רשמי כסינגל העולמי השני מתוך האלבום, והשלישי היה Ties the Bind (יצא רק בבריטניה). לאחר זמן קצר במצעדי הרוק, Watch Over You יצא לאור גם לתחנות הפופ בסוף אפריל, והשיר נהיה לשיר הראשון של הלהקה שהופץ גם בתחנות הרוק וגם בתחנות הפופ. Before Tomorrow Comes הוכרז כסינגל העולמי השלישי של הלהקה (הרביעי בסך הכל) ב-1 באפריל 2008 והופץ לרדיו מאוחר יותר באותו חודש. זהו אחר משני השירים היחידים של אלטר ברידג' שיצאו לאור ללא קליפ (השני הוא Find the Real).