דייוויס הייתה ממגניהם של "האחים סולדאד", שלושה אסירים שהואשמו ברצח שומר בבית הסוהר סולדאד שבקליפורניה. ימים ספורים לפני המשפט, צעיר אפרו-אמריקאי חמוש השתלט על אולם בית המשפט, וחטף את השופט הרולד היילי, התובע גרי תומאס ושלוש נשים מחבר המושבעים. חילופי אש פרצו בניסיונם לעזוב את שטח בית המשפט, ובהם נהרגו מספר אנשים, ביניהם השופט. הנשק שבו נהרג השופט היה רשום על שם אנג'לה דייוויס, והיא הואשמה בניסיון חטיפה וברצח. צו מעצר הוצא נגדה ב-14 באוגוסט 1970, וב-18 באוגוסט היא הוכנסה לרשימת עשרת הנמלטים המבוקשים ביותר על ידי ה-FBI. עקב כך דייוויס נמלטה מקליפורניה. היא נעצרה על ידי ה-FBI ב-13 באוקטובר בניו יורק. נשיא ארצות הברית, ריצ'רד ניקסון, בירך את ה-FBI על "לכידתה של הטרוריסטית המסוכנת, אנג'לה דייוויס". ב-1972 בית המשפט זיכה את דייוויס מכל סעיפי כתב האישום.
דייוויס הייתה בקשר עם הפנתרים השחורים שפעלו בישראל בשנות ה-70 וסייעה להם ביבוא ובגיבוש האידאולוגיה של מאבקם ששאב השראה ממאבק הפנתרים השחורים בארצות הברית.
דייוויס היא טבעונית בעלת עמדות אקו-פמיניסטיות אשר מצביעות על הקשר בין דיכוי בעלי חיים לדיכוי בני אדם, וכן על הקשר בין השיטה הקפיטליסטית לאופן בו החברה תופסת את בעלי החיים. בכנס שהתקיים בשנת 2012 באוניברסיטת קליפורניה בברקלי טענה כי סוגיית המזון היא אחת מהזירות הגדולות הבאות במאבקים נגד דיכוי, וקראה להרחבת החשיבה הביקורתית בנוגע להמשך שיתוף הפעולה עם תעשיית משק החי על רקע הסבל הרב שנגרם לבעלי החיים. עוד טענה כי בחירתה בטבעונות היא חלק מתפיסת עולם מהפכנית שמבקשת לבחון איך עלינו לפתח חמלה לא רק כלפי בני אדם אלא גם כלפי בעלי חיים, שאינם אלא מוצר צריכה בעולם הקפיטליסטי. באותה שנה, חיוותה את דעתה בנושא זה גם בכנס שהתקיים באוניברסיטת קליפורניה בדייוויס בו טענה כי העובדה שבני האדם מסוגלים לאכול תרנגולת שגודלה בתנאים איומים הכרוכים בסבל רב, בלי שייקחו זאת בחשבון, היא סימן למסוכנות השיטה הקפיטליסטית שמונעת מהחברה לראות בבעלי חיים משהו אחר מעבר למוצר. עוד הוסיפה כי ישנו קשר בין האופן בו אנו מתייחסים לבעלי החיים לבין האופן בו אנו מתייחסים לבני אדם שנמצאים בתחתית ההיררכיה.
בשנת 2017 ביחד עם טיתי בהטאצ'אריה ופעילות נוספות היא השתתפה בכתיבת מניפסט "פמיניזם של ה-99%"
דייוויס ידועה כתומכת בקמפיין ארגון ה-Boycott, Divestment, Sanctions נגד הכיבוש הישראלי.
תורת הקודים
תורת הקודים, תחום ידע העוסק בהעברה יעילה של מידע דרך מערכת תקשורת מציאותית שעשויה ליצור שגיאות ברצף המידע המועבר. בתורת הקודים מפותח מושג הקוד וכן גם כלים שמאפשרים הבחנה ותיקון שגיאות במידע המתקבל. בסיס כללי לתורת הקודים הונח על ידי קלוד שנון בשנת 1948, אשר הגדיר את מושג המידע באופן מתמטי. בנוסף, עבודתו הגדירה את החסמים התאורטיים על כמות המידע המקסימלי שניתן להעביר בערוץ רועש (משפט הקידוד של שנון), כאשר בניית קודים שואפת להגיע אל חסמים אלו.
קודים לגילוי ותיקון שגיאות נחקרים ומפותחים במסגרת מספר דיסציפלינות, בהן הנדסת חשמל, מדעי המחשב, מתמטיקה ותורת האינפורמציה.
קודים להעברת מידע.
כאשר מעבירים מידע דרך מוליך טוב ככל שיהיה (גלי רדיו, קווי טלפון), נופלות טעויות במידע כתוצאה מרעשי רקע שנוצרים מסיבות טכניות בעיקר. שגיאה קטנה ככל שתהיה יכולה לעוות את המידע המתקבל ולהפוך אותו לחסר משמעות, או לבעל משמעות שונה מהרצוי. הבעיה קיימת מאז ומעולם גם בשפת הדיבור והכתיבה. ניתן לראות טעויות דפוס שנובעות מהחלפת אותיות כמעט בכל ספר שיוצא לשוק. &lt;br&gt;
בעיה זו נעשתה חריפה במיוחד בתקשורת בין מחשבים, בה שינוי של סיבית אחת במסר יכול להרוס את החישוב כולו.
על מנת להתמודד עם שגיאות אלו נוקטים במספר שיטות: ראשית, ניתן ליצור קוד (או שפה) בה אורך כל המילים הוא זהה. בצורה זו ניתן לבודד את הבעיה ולהתמודד עם כל מילה בפני עצמה (אם כי דילוג על אות יוביל לשגיאה מצטברת). שיטה נוספת היא הגדלת השוני בין מילות הקוד או השפה. כך מתאפשר זיהוי ואפילו תיקון של שגיאות מעטות. הרעיון הבסיסי הוא שאם שולחים מסר בקוד מסוים, ניתן להשוות את המסר השגוי שהתקבל אל מילות הקוד האפשריות, ולהחליט כי המילה ששודרה היא מילת הקוד שהכי קרובה למסר (או את אחת מהמילים הקרובות ביותר), מתוך הנחה שבתהליך העברת המסר לא חלו יותר מדי שגיאות.
מרחק המינג.
מרחק המינג הוא מדד למרחק בין שתי מילים בקוד שאורך מילותיו קבוע, הקרוי על שם המתמטיקאי ריצ'רד המינג שפיתח את תורת הקודים. מרחק המינג מוגדר בתור מספר המקומות שבהם המילה הראשונה שונה מהמילה השנייה. מדד זה מהווה מטריקה ולכן נוהגים לסמן אותו formula_1 כאשר formula_2 (C הוא הקוד). &lt;br&gt;
מרחק המינג של קוד, הוא השוני המינימלי בין שתי מילות קוד שונות. בהינתן קוד C מרחק המינג שלו מסומן formula_3.
הסימון הוא זהה ומבחינים בין השימושים השונים לפי ההקשר.
מכאן מתקבלת אפשרות להעריך קוד על פי מספר קריטריונים בסיסיים - מספר האותיות שבהן משתמשים בקוד, אורך כל מילה בקוד, מספר המילים בקוד (עושר השפה) ומרחק הקוד (היכולת לתקן שגיאות). למעט מספר האותיות בקוד, הקשור לאמצעי הטכנולוגי בו משתמשים לתקשורת (למשל, האם מעבירים מסרים בשפה בינארית או דווקא בשפה טרינרית), שאר המאפיינים ניתנים לשינוי ולשליטה מסוימת על ידי יוצרי הקוד. מאפיינים אלו עומדים זה מול זה - הגדלת המרחק של הקוד מצמצמת את מספר המילים האפשריות, ואמנם על ידי הגדלת אורך המילים בקוד ניתן להגדיל הן את המרחק והן את מספר המילים אך בכך גם מגדילים את הסרבול של הקוד ואת מספר השגיאות הממוצע שהוא סופג בעת העברתו. כאשר קובעים את אורך הקוד ואת המרחק שלו, מספר המילים האפשריות בקוד הוא מוגבל. קודים שמספר המילים בהם הוא מקסימלי, עבור אורך מילה ומרחק קוד קבועים, נקראים קודים אופטימליים, ועיקר תורת הקודים הוא בחיפוש וחקירה של קודים כאלו.
קודים ליניאריים.
חלק גדול מהקודים הטובים (מבחינת גודל הקוד ומרחקו), הם דווקא קודים המקיימים דרישה נוספת - הם מהווים מרחבים וקטוריים מעל אוסף סימני האלפבית. קודים כאלו נקראים קודים ליניאריים.
משמעות הדרישה שקוד מסוים הוא מרחב וקטורי היא שהקוד סגור תחת פעולות חיבור וכפל בסקלר אשר יוגדרו להלן:
יש להעיר שעל מנת שיוגדרו פעולות הכפל והחיבור בצורה נאותה, הא"ב המגדיר את הקוד צריך להיות שדה, ומכך נובע שגודלו formula_10 חייב להיות חזקה של מספר ראשוני כלשהו. בקודים ליניאריים נהוג לציין את ממד הקוד כמרחב וקטורי, ולא את מספר המילים שבקוד (שהוא q בחזקה הממד).
יתרונות הקודים הליניאריים על קודים רגילים רבים: קל לייצגם באמצעות בסיס של הקוד, וקיימות שיטות פשוטות לקידוד קודים כאלה, ולבדיקת טעויות. פענוח קודים כאלה הוא לאו דווקא יעיל מבחינה חישובית, אולם יש דוגמאות רבות בהן הפענוח יעיל ומשתמש בתכונות האלגבריות של הקוד (ראו בערך המורחב).
יוטיוב
יוּטְיוּבּ (באנגלית: YouTube LLC) היא חברה אמריקאית המפעילה אתר אינטרנט לאחסון ושיתוף סרטוני וידאו באותו שם. החברה נוסדה בפברואר 2005, על ידי שלושה עובדים לשעבר של חברת PayPal: צַ'אד הַארלי, סטיב צֶ'ן וגַ'אווֶד קַארִים. בנובמבר 2006, רכשה גוגל את החברה תמורת 1.65 מיליארד דולר; מאז, פועלת יוטיוב כאחת מחברות הבת של גוגל.
תכנים.
באתר ישנו מגוון רחב של סרטונים המועלים על ידי אנשים פרטיים וחברות מדיה תאגידיות. בין התכנים הזמינים נכללים וידאו קליפים, קליפים של פרקי תוכניות טלוויזיה, קטעי וידאו הכוללים שירים, סרטים תיעודיים, הקלטות שמע, קדימוני סרטים, שידורים חיים ותכנים אחרים, כגון: ולוג, סרטונים "ביתיים" קצרים וסרטונים חינוכיים. מרבית הסרטונים באתר מועלים על ידי אנשים פרטיים, אך קיימים בו גם סרטונים, שהופקו על ידי תאגידי מדיה שונים, דוגמת: "CBS", "BBC", "Vevo" ו-"Hulu". תאגידים אלו מציעים לקהל הרחב לצפות בחלק מתכני שידוריהם באמצעות אתר יוטיוב, כחלק מתוכנית השותפים של יוטיוב. משתמשים שאינם רשומים יכולים רק לצפות בתכני האתר, בעוד שמשתמשים רשומים יכולים להנות ממגוון רחב יותר של אפשרויות, כגון העלאת מספר בלתי מוגבל של סרטוני וידאו לאתר, כמו גם אפשרות כתיבת תגובות אודות סרטונים אליהם הם נחשפים. סרטוני וידאו העשויים להכיל תוכן בלתי ראוי, קשה לצפייה או פרובוקטיבי – זמינים אך ורק עבור משתמשים רשומים, שנדרשים להצהיר כי הם בני 18 לפחות. באוגוסט 2018, נוספה אפשרות לעקוב אחר משך זמן השהות באתר.
יוטיוב מפיקה רווחים מפרסומות דרך התוכנית "Google AdSense" בהתאם לתוכן האתר וסוג קהל היעד. רובם המוחלט של סרטוני הווידאו הנמצאים באתר ניתן לצפייה בחינם, אם כי ישנם כאלו היוצאים מן הכלל, בהם לא ניתן לצפות באופן מיידי. סרטונים אלו נכללים במסגרת ערוצי פרימיום, שדורשים תשלום לצורך ההרשמה אליהם; רק לאחר התשלום לערוצים אלו, ניתן לצפות בסרטונים הכלולים במסגרתם. האתר כולל גם שירותים אחרים בתשלום, דוגמת השכרת סרטים אינטרנטיים ו"יוטיוב רד" ("יוטיוב האדום") – שירות המציע גישה נטולת פרסומות לאתר, כמו גם מתן גישה עבור תוכן בלעדי, הנוצר והמועלה על ידי משתמשים רשומים אחרים.