הממשלה הפדרלית, מבקשת להרחיב את כלכלת טוקנטינס על ידי מתן רישיון לחסום את נהר טוקנטינס, כדי לבנות סכר ועליו תחנת כוח הידרואלקטרית במדינה, על כל המשתמע מכך, כולל ההשלכות של פינוי הילידים המקומיים מבתיהם. על פי התוכנית, חברה פרטית תורשה לבנות חמש טורבינות גדולות של סכר הידרואלקטרי, אשר אחד מהם יספיק לצורכי החשמל של המדינה והשאר ייצרו חשמל שימכר לחלקים אחרים של ברזיל.
היסטוריה.
מה שהיום הוא מדינת טוקנטינס, התגלה לראשונה על ידי מיסיונרים ישועים בערך ב-1625, כשחיפשו להמיר את דתם של הארמינדיאנים באזור לנצרות, האזור נקרא על שם נהר טוקנטינס, אשר בתורו נקרא בשם שניתן לו על ידי המקומיים.
לפני 1988 האזור היה חלק ממדינת גויאס, בצפון המדינה. מאז המאה ה-16 הצפון מנותק וקשה לגישה. כתוצאה מכך, האזור הדרומי של המדינה הפך למפותח יותר, ובאזור הצפוני הייתה תנועה בדלנית שנים רבות.
התעוררות גדולה של בדלנות הייתה ב-1809, כאשר מיסים כבדים הוטלו על כרייה. המהלך הוביל להתקוממות מינורית אשר חוסלה במהרה על ידי הצבא. סדרה של התקוממויות כושלות התרחשה גם במאה ה-19.
ב-1970, הופעל לחץ על הממשלה הפדרלית על ידי העם בגויאס הצפונית למדינה נפרדת, וב-1988 הוקמה מדינת טוקנטינס, ביחד עם מדינות אחרות כמו רונדוניה שהוקמה באופן רשמי.
ישנם 20 אתרים ארכאולוגיים חשובים בטוקנטינס.
תנועת שח&quot;ר
תנועת שח"ר (ראשי התיבות של שלום, חינוך ורווחה), היא תנועה שהוקמה ביוני 2002 על ידי יוסי ביילין במטרה לאחד את תנועות השמאל תחת הנהגתו. ביילין הקים את התנועה לאחר שהתאכזב ממדיניות העבודה בה היה חבר, ובמיוחד מחברותה בממשלת האחדות הלאומית בראשות אריאל שרון.
למרות הקמת התנועה לא פרש ביילין מהעבודה ואף התמודד בפריימריס לקביעת רשימתה לבחירות לכנסת ה-16 בדצמבר 2002, ואולם כשל להשיג מקום ריאלי. עקב כך פרש מהמפלגה עם יעל דיין, שכשלה אף היא בפריימריס והצטרפה לשח"ר. ימים ספורים לאחר מכן הודיעו השניים על ריצה משותפת עם מרצ והבחירה הדמוקרטית, ושוריינו להם המקומות ה-11 וה-12 ברשימה המאוחדת. המיקום הנמוך לו זכו נבע מכך שהשניים הצטרפו לאחר שכבר נקבעה רשימת מרצ לכנסת.
תנועת שחר התמודדה עם המפלגות מרצ והבחירה הדמוקרטית בבחירות לרשויות המקומיות בשנת 2003, מלבד בחמש ערים - באר שבע ובית שאן שם התנועה לא נכנסה למועצת העיר, בחדרה ובמודיעין המפלגה זכתה לשני מנדטים כל אחת ובעיילבון שם התמודדה התנועה עם הבחירה הדמוקרטית ללא מרצ, אך כנציגי מרצ והרשימה המשותפת זכתה למנדט אחד.
ביילין ודיין לא נבחרו לבסוף לכנסת לאחר שהרשימה המשותפת זכתה בשישה מנדטים בלבד, כישלון שבעקבותיו הודיע יו"ר מרצ יוסי שריד על התפטרותו. לאחר הבחירות התאחדו המפלגות מרצ ושח"ר והקימו את תנועת יחד, וב-17 במרץ 2004 נבחר ביילין לעמוד בראשה.
לקראת הבחירות לכנסת ה-17 גברה במפלגה המאוחדת אי הנחת מהשם החדש, שלא זכה להכרה מספקת בציבור, ועלו דרישות לחזור ולשנותו ל"מרצ". היו"ר ביילין התנגד לכך, וכפשרה הוחלט לשנות את שם המפלגה ל"מרצ-יחד".
אלה (כלי נשק)
מעגל חשמלי
מעגל חשמלי מורכב מאוסף של רכיבים חשמליים, כמו נגדים, סלילים (משרנים), קבלים, דיודות, טרנזיסטורים, המחוברים ביניהם בעזרת מוליכים, בצורה שמאפשרת זרימה של זרם חשמלי דרכם.
כדי שיזרום זרם במעגל צריכים להתקיים שני תנאים:
מונחי יסוד.
מקור מתח הוא רכיב שמייצר מתח חשמלי קבוע או משתנה בין שתי נקודות המוצא שלו.
נתק במעגל חשמלי הוא מצב שבו שני רכיבים סמוכים במעגל אינם מחוברים ביניהם, ולא יכול לזרום ביניהם זרם. ישנם רכיבים, הנקראים מפסקים, המשמשים ליצירה מבוקרת של נתקים במעגל. בעזרת מפסק ניתן להפסיק באופן מבוקר את זרימת הזרם במעגל לצורך הפסקת פעולתו של רכיב חשמלי למשל. בשימוש יומיומי אנו משתמשים במפסקים להדלקה וכיבוי של נורות, למשל.
מעגל פתוח הוא מעגל חשמלי שיש בו נתק, ולכן לא זורם בו זרם חשמלי. מעגל חשמלי נקרא מעגל סגור אם אין בו אף נתק.
קצר הוא מצב שבו הזרם החשמלי מנסה לקצר את הדרך ועובר במוליך במקום בו לא נמצאת מנורה או נגד.
מפל מתחים הוא הפרש המתחים (פוטנציאלים) בין שתי נקודות במעגל. במעגל חשמלי סגור יזרום זרם חשמלי (שמוגדר כזרם מטענים חיוביים, למרות שבמציאות האלקטרונים השליליים שנעים בכיוון השני הם אלו שיוצרים אותו) במורד מפל המתחים, כלומר מנקודת המתח הגבוה אל נקודת המתח הנמוך. נקודת המתח הגבוה ביותר במעגל, ונקודת המתח הנמוך ביותר במעגל תהינה בדרך כלל ממוקמות בשני הקצוות (חיובי ושלילי בהתאמה) של מקור המתח במעגל.
עוצמת הזרם במעגל תלויה בעוצמת המתח החשמלי של המקור ובתכונות הרכיבים המחוברים במעגל.
צומת חשמלי הוא נקודת מפגש של שלושה רכיבים או יותר במעגל חשמלי.
תצורות בסיסיות של מעגל חשמלי.
"הערות:"
ממדים פיזיים.
הממדים הפיזיים של מעגלים חשמליים משתנים בסקלה רחבה מאוד:
מעגל חשמלי יכול להיות מאוד קטן, כמו מעגל משולב (הנקרא גם שבב או בשפת העם "ג'וק" או "צ'יפ"). גודלו של מעגל כזה, שיכול להכיל מיליוני רכיבים חשמליים, נמדד במילימטרים רבועים.
ישנם גם מעגלים חשמליים גדולים מאוד, כגון רשת חשמל ארצית, שיכולה להכיל מיליוני משתמשים.
בין שני סדרי הגודל הקיצוניים האלה, ישנם גם מעגלים חשמליים בגודלי ביניים רבים, כגון רשת חשמל של בניין או מפעל. רשת החשמל הביתית בנויה באופן מקבילי, ובה החשמל מסופק בזרם חילופין.
מעגל מודפס הוא מעגל, שיכול להכיל עשרות רכיבים, וגודלו נע בין סנטימטרים רבועים ספורים לעשרות או מאות סנטימטרים רבועים. באלקטרוניקה משתמשים במעגלים מודפסים לשימושים רבים ושונים, ולכן מעגלים אלה נקראים גם כרטיסים אלקטרוניים.
חישובים במעגל חשמלי.
את עוצמת הזרם הזורם דרך רכיבים שונים במעגל וגודל מפל המתח עליהם ניתן לחשב בעזרת:
השערת דה ברולי
ג'ימס בראון
חוג הכפר הירוק
חוג הכפר הירוק הייתה קבוצה פוליטית במפלגת העבודה.
החוג הוקם בשנות ה-70 על ידי תומכיו של שמעון פרס, שראה עצמו מועמד לרשת את גולדה מאיר. עם האישים הבולטים בחוג נמנו אשר ידלין, אברהם עופר ושולמית אלוני. כבר בראשית דרכה החזיקו אנשי החוג בתפקידי מפתח בהסתדרות, בסוכנות היהודית ובמוסדות המפלגה. פרשת השחיתות שבה הסתבך ידלין בעת שכיהן כמנכ"ל קופת חולים הכללית וביטול מינויו לתפקיד נגיד בנק ישראל החלישה מאוד את החוג. עם התאבדותו של שר השיכון אברהם עופר, החוג למעשה התפרק.
בכנסת ה-12 הוקם החוג מחדש על ידי חברי הכנסת חיים רמון וניסים זווילי. חברו אליהם עמיר פרץ (שייצג במפלגה את עיירות הפיתוח), אברהם בורג, יוסי ביילין, חגי מרום (איש התק"ם), יעל דיין, ונואף מסאלחה (נציג המגזר הערבי). קבוצה זו, שכללה 8 חברי כנסת, נודעה בכינוי "השמינייה". גם חוג זה נכשל בניסיונו לכבוש את המפלגה וחבריו עזבו בהדרגה את המפלגה או את הפוליטיקה. זווילי ומרום עברו למפלגת המרכז, ביילין ודיין הצטרפו למרצ, בורג עזב את החיים הפוליטיים, מסאלחה לא נבחר מחדש לכנסת ורמון עזב לקדימה דווקא לאחר שחברו לשמיניה. עמיר פרץ הפך ליו"ר המפלגה בנובמבר 2005.
יונתן דנילוביץ'
יונתן דנילוביץ' (13 בינואר 1945 – 12 באוגוסט 2022) היה פעיל זכויות אזרח ומהפעילים הבולטים בקהילת הלהט"ב בישראל. נודע בעיקר בשל פסיקת בג"ץ בעניינו, אשר חייבה את חברת אל על להעניק לו הטבת עובד בצורת כרטיסי טיסה חינם עבור בן זוגו, כנהוג כלפי בני זוג הטרוסקסואלים.
ביוגרפיה.
דנילוביץ' נולד בדרום אפריקה, עלה לישראל בשנת 1971 והחל לעבוד בחברת אל על, שבה הגיע לתפקיד כלכל.
משנת 1978 ועד אמצע שנות השמונים היה אחד מראשי אגודת הלהט"ב (בשמה אז - "האגודה לשמירת זכויות הפרט"), אשר למעשה פעלה מביתו. בשנת 1979 הפיק את כנס ארגוני הלהט"ב היהודיים בארץ, למרות האווירה הציבורית העוינת כלפי הנושא באותה התקופה. האורחים מחו"ל השתתפו באירוע שנחשב למצעד הגאווה הראשון בישראל - בכיכר מלכי ישראל (כיום כיכר רבין), כאשר דנילוביץ' היה בין המשתתפים הישראלים היחידים. הוא הרבה מאז להשתתף בכינוסי ארגוני הלהט"ב היהודיים ובמשחקים הגאים (הידועים גם כ"אולימיפידת הגייז") בענפי המרתון והברידג'. בראשית שנות השמונים, השתתף בכנס עולמי של ארגוני הלהט"ב בווינה, וטרפד ניסיון להרחקת ישראל מהארגון.
בשנת 1992 הקים דנילוביץ' את עמותת תהל"ה - ארגון תמיכה להורי להט"ב, ועמד בראשו בשנותיו הראשונות. למעשה, הייתה זו הפעם השנייה שהקים את הארגון, לאחר שחמש שנים קודם לכן נכשל הניסיון הראשון. עד מותו היה דנילוביץ' חבר בוועד הארגון, שהישג בולט שלו היה גיוס תמיכת נשיא המדינה משה קצב לאירועי היום הבינלאומי נגד הומופוביה (ב-17 במאי 2006).
בשנת 1999 נואש דנילוביץ' ממפלגת מרצ בראשות יוסי שריד, בגלל הפרת הבטחתו שלא לשבת עם המפלגות החרדיות בממשלה, וחיפש מסגרת פוליטית אחרת לפעילותו. זו נמצאה לו במסגרת מפלגת שינוי בראשות יוסף (טומי) לפיד.
בשנת 2003 נעתר לפניית רון לוינטל והוצב במקום הרביעי ברשימת שינוי בבחירות לעיריית ת"א-יפו. הרשימה קיבלה שני מנדטים.
לאחר פילוגה של מפלגת שינוי, לקראת הבחירות לכנסת ה-17, נותר דנילוביץ' במפלגה בראשות
רון לוינטל, והוצב במקום השביעי. הרשימה לא עברה את אחוז החסימה.
דנילוביץ' היה גמלאי של אל על, והתפרנס מתרגום מקצועי. מלבד פעילותו בנושא זכויות להט"ב, הוא עסק גם בזכויות הצרכן, הגנה על זכויות בעלי חיים ותקינות השלטון, ומתנדב בארגון "יד שרה".
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה דנילוביץ' להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב. ב-2020 נבחר ליקיר תל אביב.