מסילת אדיס אבבה-ג'יבוטי
ריקוד ירח
ריקוד ירח הוא אלבום גרסאות כיסוי של גידי גוב, שיצא לאור במאי 2003.
למרות שהאלבום ברובו גרסאות כיסוי לשירים ישנים מהקריירה שלו, הוציא גוב שיר אחד חדש בשם "נובמבר" שכתב והלחין עבורו אביב גפן.
השירים כולם עובדו והופקו מוזיקלית מחדש לאלבום על ידי עדי רנרט. האלבום בהפקת יהודה עדר ואת המיתרים עיבד אילן מוכיח.
יחסי דרום אפריקה–קוריאה הצפונית
יחסי דרום אפריקה–קוריאה הצפונית הם יחסי החוץ בין דרום אפריקה לבין קוריאה הצפונית.
סקירה כללית.
קוריאה הצפונית תמכה במפלגת הקונגרס הלאומי האפריקאי במאבקה נגד האפרטהייד בדרום אפריקה. קוריאה הצפונית התנגדה לממשלת המיעוט הלבן וסיפקה אימונים צבאיים ללוחמי הקונגרס הלאומי האפריקאי במחנות באנגולה. בשנת 1998, לאחר סיום האפרטהייד, כוננו קוריאה הצפונית ודרום אפריקה יחסים דיפלומטיים. בפרטוריה הוקמה שגרירות צפון קוריאנית. שתי הממשלות ממשיכות לקיים יחסי ידידות.
פוטו (אומנות)
פוטו (אמנות)
פוטו (באנגלית: Putto) ברבים פוטי (באנגלית: Putti) הוא דמות של ילד זכר שמנמן לרוב בעירום ולפעמים מכונף.
במאה ה-15 דונטלו מקים לתחייה את הפוטי באומנות. הדמויות של ילדים בגיל שבו הם שובי לב, תמימים וללא ערמומיות פקחית הפכו לפופולרים. כך הם תוארו על ידי בוד. הפוטו באמנות היה נחשב כדמות המייצגת את אל האהבה, (אמור, קופידון), וכך חשבו אנשי המאה ה-16 והמאה ה-17 על דמויות הילדים המכונפים שהופיעו באמנות. ההוגה גוטהולד אפרים לסינג, דן בעניין זה והגיע למסקנה שהפוטי אינם מייצגים את אל האהבה בלבד. על ידי חקירת הפוטי מהמאה ה-15, (אז הוא קם לתחייה מאז העת העתיקה) ניתן לראות שלסינג צדק בהשערתו וזאת כאשר בודקים כיצד כונו הפוטי בשפה הוורנקולרית של התקופה, הכינוי שניתן להם היה "Spiritelli", וכפי שהעדויות הכתובות מראות, למשל בדברי השבח של ג'ובאני רוצ'ליי המתארים את הפסיפס בסנטה קונסטנצה ברומא, הכינוי "Amor" לא ניתן. כמו כן גם במסמכי התשלומים שיועדו לדונטלו על יצירתו ב-1446 (המקהלה- Cantoria) ואשר היו כתובים בשפה הלטינית עבור הפוטי הרוקדים, ישנו שימוש במונח "Predictis spiritellis".
פוטי (אמנות)
בא&quot;פ דרום
האופרה המלכותית (לונדון)
דרק שובין
דרק שאובין
סוכנות הביון הלאומית (עיראק)
סינמה סיטי ראשון לציון
פאלרי נובי
פלארי נובי (באיטלקית: Falerii Novi) הייתה עיר מוקפת חומה בעמק נהר הטיבר, כ- צפונית לרומא מערבית לצ'יביטה קסטלנה. העיר נוסדה על ידי הרומאים, אשר יישבו מחדש את העיר לאחר מרד שפרץ בשנת 241 לפני הספירה. העיירה ממוקמת על מישור וולקני קל. העיר הייתה מיושבת עד 700 לספירה, אז ננטשה ברובה.
היסטוריה.
על פי ההערכה, פאלרי נובי נוסדה כאשר הרומאים החליפו את אחד משבטי הפאליסקים בעקבות מרד נגד הרומאים בסביבות 241 לפנה"ס. במהלך המאות השלישית והרביעית לפני הספירה, היו בעיר כ-2,500 תושבים.
איתור.
בשנת 2000 נבדקה העיירה כחלק מפרויקט עמק הטיבר, מה שמראה על ידי הרומאים את העיור של אזור זה. התוכנית שהפיק בית הספר הבריטי ברומא באמצעות מגנטומטריה חושפת בפירוט רב את המאפיינים הארכאולוגיים הנמצאים מתחת לפני השטח של העיר.
בשנת 2020, סריקת מכ"ם חודר קרקע של אוניברסיטאות קיימברידג' וגנט חשפה מבנים לא ידועים (כמו מרחצאות, אמפיתיאטרון, חנויות ומקדשים).
בבסיס הסריקה, היום ניתן גם להבין מה קרה לאחר אותה תקופה, למשל שכמה סלעים גדולים של האנדרטאות הוסרו מהעיר. המחקר איפשר היה להבין כי בניית העיר לא עקבה אחר הקווים הכלליים של הערים הרומאיות שנחקרו עד כה בפירוט. המקדש, בניין השוק ומתחם המרחצאות גם הם מורחבים הרבה יותר מבחינה אדריכלית ממה שניתן היה לצפות מעיירה קטנה.
בין הבניינים ישנו מבנה גדול עם צורה מלבנית המחוברת לאמה דרך סדרה של צינורות מים. אבל הצינורות עוברים מתחת לעיר ולא, כפי שניתן היה לצפות, לאורך הרחובות. מחקרים מוקדמים טוענים שהבניין היה בריכת שחייה חיצונית שהייתה חלק ממתחם רחצה ציבורי גדול.
מבנים בולטים.
כנסיית סנטה מריה דה פאלרי.
הכנסייה היא האתר הבולט ביותר שנשאר מההריסות.
מקדש פאלרי.
האתר מכיל גם שרידי מקדש רומי גדול שקדם ליישוב בגודל בערך אורכה ו- רוחבה. יסודותיו של מקדש זה התגלו על ידי מכ"ם חודר קרקע ומיקם אותו כמה מטרים מתחת לגילויים החדשים.
ניווט עיוור
לומיניזם
לומיניזם (באנגלית: Luminism) הוא סגנון ציורי נוף אמריקני, שהיה נפוץ בין 1850 ל-1870, המאופיין בהדגשת השפעות של האור בנוף, באמצעות פרספקטיבה והסתרת סימני מכחול גלויים. נופים לומניסטיים מדגישים שלווה, ולעיתים קרובות מתארים מים שקטים המשקפים שמיים רכים, מעורפלים. אמנים המרכזיים ביותר בהתפתחות הסגנון הלומניסטי כוללים את אדמונד דארץ' לואיס, פיץ יו ליין, מרטין ג'ונסון הייד, סנפורד רובינסון גיפורד וג'ון פ. קנסט. ציירים עם שייכות פחות ברורה כוללים את פרדריק אדווין צ'רץ', סוזי מ. ברסטו, ג'ספר פרנסיס קרופסי, אלברט ביארסטדט, וורטינגטון ויטרטג', ריימונד דאב ילנד, אלפרד תומפסון בריכר, ג'יימס אוגוסטוס סודם ודייוויד ג'ונסון. אמני מבשרי הסגנון הם ג'ורג' הארווי ורוברט סלמון.
מאפיינים.
המונח לומיניזם נקבע על ידי היסטוריוני אמנות של אמצע המאה העשרים כדי לתאר סגנון ציור אמריקאי מהמאה ה-19 שהתפתח בדומה לאסכולת נהר הדסון. ההיסטוריון ג'ון באוואר ביסס תכונות של הסגנון בסוף שנות הארבעים, והשתמש לראשונה במונח "לומיניזם" במאמר משנת 1954.
כפי שהוגדר על ידי היסטוריונית האמנות ברברה נובאק, יצירות אמנות לומניסטיות נוטות להדגיש את האופק ולהפגין את שליטתו הצמודה של האמן במבנה, בטון ובאור. האור קריר בדרך כלל, קשה ולא מפוזר. "אור רך וציורי אינו אור לומניסטי". סימני המכחול מוסתרים בצורה כזו שממזערת את אישיותו של הצייר. ציירים לומניסטים נוטים לצייר בבדים קטנים כדי לשמור על תחושת אינטימיות. משטח התמונה או המישור מודגש באופן שנראה לעיתים כפרימיטיביזם. תכונות אלה קיימות בכמויות שונות בהתאם לאמן.
נובאק קובעת כי לומיניזם, מכל האמנות האמריקאית, קשור באופן הדוק ביותר לטרנסנדנטליזם.
לומיניזם שם דגש על השפעות האור עם האימפרסיוניזם. עם זאת, שני הסגנונות שונים באופן ניכר. לומיניזם מאופיין על ידי תשומת לב לפרטים הקטנים והסתרת סימני המכחול, ואילו האימפרסיוניזם מאופיין בחוסר פירוט ובדגש על משיכות מכחול. לומיניזם קדם לאימפרסיוניזם, והאמנים שציירו בסגנון לומניסטי לא הושפעו בשום צורה מהאימפרסיוניזם.
לומיניזם נחשב גם כמייצג מחשבות על הטבע. לדברי ארל א. פאוול, הדבר יתבטא במיוחד בציורים של ג'ון פרדריק קנסט, שהעביר את הפירוט הוויזואלי של הנוף לאווירה שקטה, תוך יצירת תמונות המתארות חוויה פיוטית של הטבע. באופן דומה, ציורו של מרטין ג'ונסון הייד "רעם סערה במפרץ נאראנגנסט" ייצג את גדולתו של הטבע ואת תחושת הנשגבות הנובעת ממעורבות אינטימית עם הטבע.
האמנים שציירו בסגנון זה לא התייחסו ליצירה שלהם כ"לומיניזם ", וגם לא ניסחו שום פילוסופיה אסתטית נפוצה מחוץ לעקרונות המנחים של אסכולת נהר הדסון.
היסטוריונים רבים לאמנות מוצאים את המונח "לומיניזם" בעייתי. ג'יי גריי סוויני טוען כי "מקורות הלומיניזם כמונח אמנותי-היסטורי היו שזורים עמוק באינטרסים של אספני עילית, סוחרי אמנות בולטים, אוצרים משפיעים, היסטוריוני אומנות והבניית זהות לאומית במהלך המלחמה הקרה."
בעקבות סוויני, אלן וולך קרא לחשיבה מחודשת של "לומיניזם" כתופעה היסטורית.
לומיניזם עכשווי.
מרכיבי לומיניזם - כמו שמיים קסומים, מים רגועים, אור נדיר, וייצוגים אחרים של פאר - זכו להערכה גם בציור האמריקאי העכשווי. מגמה כזו נראית אצל אמנים כמו ג'יימס דולין, אפריל גורניק. וסטיבן דה לוז. המונח ניאולומיניזם הוצע בהתייחסות ללומיניזם אמריקני בן זמננו.
ניתן לראות השפעה של לומיניזם ביצירותיהם של כמה יוצרי קולנוע ניסיוניים אמריקאים, ביניהם ג'יימס בנינג ושרון לוקהרט.
בים הלבן - האוזן השחורה
בִּים הלבן - האוזן השחורה (ברוסית: Белый Бим Чёрное ухо) הוא סרט דרמה סובייטי משנת 1977 בבימויו של סטניסלב רוסטוצקי. הסרט מבוסס על ספר בשם זהה, שנכתב על ידי גבריאל טרויפולסקי ועוסק בהרפתקאות השונות, חלקן חיוביות וחלקן שליליות, שעובר כלב שיוצא במסע לאתר את אדונו שנלקח לאשפוז בבית חולים.
הסרט היה מועמד לפרס האוסקר לסרט הטוב ביותר בשפה זרה בטקס פרסי אוסקר ה-51.
יואל חסיד
רבי יואל חסיד מאמצ'יסלוב (נודע בכינויו מהרי"ח; נפטר ה'תקס"א או ה'תקס"ב, 1801 או 1802) היה רב מפורסם, מתלמידי הגר"א, ומחבר חדושי מהרי"ח על שישה סדרי משנה.
פרישותו וסיגופיו.
על פרישותו וסיגופיו כותב בנו, רבי שמריהו, בהקדמתו לחדושי מהרי"ח:
חיבורו.
חיבורו, "חדושי מהרי"ח" על שישה סדרי משנה, עוסק בעיקר ליישב את השגותיו של בעל תוספת יום טוב על הרב עובדיה מברטנורה.
בחלק מדפוסי המשניות נדפס חדושי מהרי"ח על סדר זרעים וסדר טהרות בלבד, אבל בדפוס דוברובנה ובדפוס וילנה נדפס על כל שישה סדרי משנה.
כפאאה
כַּפַ֫אאַה (בערבית: الكفاءة) הוא מושג בשריעה, בתחום הנישואים באסלאם. המשמעות המילולית של המושג היא שוויון, שקילוּת, שָׁוּוּת, או שִׁויוֹנִיוּת. המושג דן בהתאמה או אי ההתאמה הפוטנציאליים בין גבר ואישה להיות זוג נשוי. תאימות זו תלויה במספר גורמים הכוללים דת, מעמד חברתי, מוסר, אדיקות, עושר, שושלת ועוד.
באסכולות ההלכה השונות.