באותו לילה, התקוות של טיאנה מתרסקות כשמתווכים אומרים לה שבית החרושת נקנה על ידי מישהו אחר וכי זה כנראה דבר טוב בהתחשב ב'רקע' שלה. כשטיאנה הורסת בטעות את התחפושת שלה, שרלוט מחליפה אותה באחת משלה. מתוך ייאוש, טיאנה מבקשת משאלה מכוכב, רק על מנת שצפרדע מדברת תופיע. הצפרדע שטוענת שהיא הנסיך נווין. הנסיך חושב שהיא עצמה נסיכה אותה לנסיכה בגלל התחפושת שלה, נאווין מבטיח לתת לטיאנה את הכסף שהיא צריכה אם היא תהפוך אותו לאנושי שוב על ידי נשיקה. לאחר שכנוע מסוים, טיאנה נכנעת, אך הופכת לצפרדע אף היא.
תוך כדי בריחה, טיאנה עושה עסק עם נווין בדרישה שברגע שהוא יתחתן עם שרלוט, הוא ישתמש בכסף שהוא מקבל ממנה כדי לעזור לטיאנה לקנות את המסעדה. הדברים משתנים, לעומת זאת, בדרכם לסיום הכישוף. שניהם פוגשים תנין מנגן ג'אז בשם לואי וגחלילית בשם ריי, שעוזרים להם להגיע לכוהנת הוודו מאמא עודי. טיאנה ונווין עוזרים אחד לשני לברוח מציידים של צפרדעים וטיאנה מלמדת את נווין לעזור לה לבשל. כשריי שר שיר לאהבתו האמיתית "אוונג'לין", נווין מראה לטיאנה איך לרקוד, דבר שמעולם לא עשתה לפני כן משום שהיא פחדה לעשות זאת. שתי הצפרדעות מוצאות את עצמן מתאהבות זו בזה, אך אינם בטוחים כיצד לומר זאת.
בסופו של דבר טיאנה מתמודדת פנים מול פנים עם פאסילייר עצמו, שמבטיח להפוך את חלומה על "המקום של טיאנה" למציאות אם היא תעשה קסם וודו שמשחק תפקיד משמעותי בתוכניותיו. לאחר שהזכיר לה את כל העבודות שעשתה ואת האנשים שעיכבו אותה, הוא מראה לה תמונה של אביה המנוח, ואומר לה שהיא יכולה להבטיח שהחלום שהוא מעולם לא חי יתגשם. כשראתה את משפחתה ביחד, סוף סוף טיאנה מבינה למה אביה התכוון שהוא מעולם לא השיג את מה שרצה אבל הייתה לו אהבה, מה שהוא היה צריך. טיאנה מסוגלת לנפץ את הקסם ומשאירה את פאסילייר לחסדיהם של רוחות הוודו הזועמות.
טיאנה מוצאת את נווין, שמבטיח לשארלוט שהוא יתחתן איתה אבל רק אם תיתן לטיאנה את המסעדה שלה. טיאנה עוצרת אותו ולבסוף מודה שהיא אוהבת אותו. מרוגשת, שרלוט אומרת לטיאנה שתנשק את נווין, "אין צורך בנישואין", אבל השעה כבר חצות והיא מאחרת לשבור את הכישוף. טיאנה ונווין מתחתנים. ברגע שהם מתנשקים, הם סוף סוף הופכים לבני אדם שוב כי טיאנה סוף סוף נסיכה ומוצגת כשהיא לובשת שמלת נסיכה. לואי גורם למתווכים לקבל את הצעתה של טיאנה. יחד, נווין וטיאנה פותחים את המסעדה, שכעת נקראת "טיאנה פאלאס" ורוקדים מתחת לכוכבים.
Goosebumps
Goosebumps הוא סינגל של הראפר האמריקאי טראוויס סקוט, בהשתתפות הראפר האמריקאי קנדריק לאמאר, אשר יצא לאור ב-13 בדצמבר 2016, כסינגל השלישי מתוך אלבום האולפן השני של סקוט, "Birds in the Trap Sing McKnight", באמצעות חברות התקליטים גראנד האסטל רקורדס ואפיק רקורדס.
ב-12 באוקטובר 2018, הפסקול של סרט הקולנוע "השנאה שאתה נותן" כלל את השיר. לאחר הוצאת השיר "The Scotts", יחד עם הראפר האמריקאי והשפעתו המוזיקלית של סקוט קיד קאדי באפריל 2020, השיר, ביחד עם "Sicko Mode", מתוך אלבום האולפן השלישי שלו, "Astroworld", חוו התחדשות בהשמעות בסטרימינג ובמכירות, והשיגו הופעות בכורה או מיקומי שיא חדשים במספר מדינות, בהן אוסטרליה, צרפת, גרמניה, איטליה ושווייץ.
רקע.
כשסקוט התראיין למגזין הבילבורד על אלבומו השני וכיצד נוצר החיבור בינו לבין לאמאר ב-"Goosebumps", אמר:
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ של השיר פורסם ב-3 באפריל 2017 באופן בלעדי באפל מיוזיק. הקליפ בוים על ידי BRTHR, שביים קליפ דומה באופיו לשירו של הזמר דה ויקנד, "Party Monster".
הצלחה מסחרית.
השיר הופיע לראשונה במקום ה-92 במצעד הבילבורד הוט 100, בשבוע של התאריך 24 בספטמבר 2016. לאחר מכן, נכנס השיר בשנית למצעד מספר פעמים והגיע בשיאו למקום ה-32 במצעד, ובכך הפך לשיר השלישי של סקוט שהגיע ל-40 הראשונים במצעד. בינואר 2017 הוענק לשיר תואר הזהב על ידי איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי, על מכירות של למעלה מ-500,000 יחידות שקולות בארצות הברית. ב-28 במרץ 2017 השיר זכה בתואר הפלטינה.
הופעות חיות.
ב-21 בינואר 2017, טראוויס סקוט הופיע עם השיר בתוכנית "ג'ימי קימל לייב".
גרסות כיסוי.
הזמרת האמריקאית סקיילר גריי הוציאה גרסת כיסוי לשיר עם מקצב מחודש ב-29 במאי 2020.
ג'ורג' וושינגטון ויליאמס
ג'ורג' וושינגטון וויליאמס (באנגלית: George Washington Williams; 16 באוקטובר 1849 – 2 באוגוסט 1891) היה חייל אמריקאי ממלחמת האזרחים, פוליטיקאי, עורך דין עיתונאי וסופר שכתב על ההיסטוריה האפרו-אמריקאית.
בסוף שנות ה-80 של המאה ה-19, ויליאמס התעניין באירופה ובאפריקה. לאחר שהתרשם מפגישתו עם מלך הבלגים לאופולד השני, נסע בשנת 1890 למדינת קונגו החופשית (שהייתה אז תחת שלטון הבלגים) כדי לראות את התפתחותה. המום מההתעללויות והעבדות הנרחבת, האכזרית שהוטלה על הקונגו, כתב מכתב גלוי לליאופולד בשנת 1890 על סבלם של תושבי האזור בידי סוכני המלך. מכתב זה היווה זרז לסערה בינלאומית נגד המשטר המנהל את קונגו, שגרם למיליוני הרוגים.
חייו ועבודתו.
וויליאמס נולד חופשי בשנת 1849 בבדפורד ספרינגס, פנסילבניה, לשני אפרו-אמריקאים, תומאס, פועל, ואלן רוז וויליאמס. המדינה ביטלה את העבדות לאחר המהפכה האמריקאית. הוא היה הבכור מבין ארבעה ילדים; אחיו היו ג'ון, תומאס והארי לוסום וויליאמס. לבנים היה חינוך מוגבל. במשך תקופה מסוימת גר ויליאמס ב"בית מקלט", שם למד ספרות, שנחשב אז למקצוע מיומן ובעל יתרון. במהלך מלחמת האזרחים האמריקאית, וויליאמס ברח כדי להתגייס בגיל 14 לצבא האיחוד בשם בדוי; הוא נלחם במהלך הקרבות האחרונים.
לאחר המלחמה נסע וויליאמס למקסיקו, שם היה בין האמריקנים שהצטרפו לצבא הרפובליקני בפיקודו של הגנרל אספינוזה, ונלחם להפלת הקיסר מקסימיליאן. הוא קודם לדרגת סגן, למד קצת ספרדית וזכה למוניטין של תותחן טוב. הוא שב לארצות הברית באביב 1867.
בארצות הברית המשיך וויליאמס בקריירה הצבאית שלו והתגייס למשך חמש שנים בצבא. הוקצה לחיל הרגלים העשירי, ששירת בטריטוריה האינדיאנית, הוא נפצע בריאות בשנת 1868. וויליאמס אושפז בבית החולים עד לשחרורו באותה שנה.
חינוך.
לאחר שחזר לחיים האזרחיים, החליט הוותיק הצעיר ללמוד בקולג'. הוא התקבל לאוניברסיטת הווארד, מכללה שחורה היסטורית בוושינגטון הבירה, אך לא נשאר בה זמן רב. בשנת 1870 החל ויליאמס בלימודים במכון התאולוגי ניוטון ליד בוסטון, מסצ'וסטס. בשנת 1874 הפך וויליאמס לאפרו אמריקאי הראשון שסיים את לימודיו בניוטון.
נישואין ומשפחה.
הוא פגש את שרה א. סטרט במהלך ביקור בשיקגו בשנת 1873. הם נישאו באביב שלאחר מכן, כשסיים את לימודיו בתאולוגיה בניוטון. נולד להם בן אחד.
קריירה.
לאחר סיום הלימודים הוסמך וויליאמס לשר בפטיסטי, שירת ככומר בוושינגטון הבירה. בעודו שם, בתמיכת רבים ממנהיגי תקופתו, כמו פרדריק דאגלס וויליאם לויד גאריסון, ייסד וויליאמס את "קומונר", כתב עת שבועי. וויליאמס פרסם שמונה גליונות.
וויליאמס עבר עם משפחתו לסינסינטי, אוהיו, שם המשיך לשמש כמטיף. בנוסף, למד משפטים אצל אלפונזו טאפט (אביו של הנשיא וויליאם הווארד טאפט) ונבחן כעורך דין ללשכת עורכי הדין.
הוא הפך לאפרו אמריקאי הראשון שנבחר לבית המחוקקים במדינת אוהיו וכיהן כהונה אחת מטעם סינסינטי בשנים 1880–1881. על פי הביוגרף שלו, ההיסטוריון ג'ון הופ פרנקלין, הוא פגע בבוחריו בכך שהציע הצעת חוק ש"איימה למנוע מבני כנסייה מתודיסטית אפריקאית מקומית את הזכות לקבור את מתיהם במה שהופך לפרבר בלעדי" של עיר הנהר. אף על פי שהצעת החוק נקברה בוועדה, וויליאמס לא נבחר מחדש והקריירה הפוליטית הממלכתית שלו הסתיימה בפתאומיות. הוא פנה לעסוק בעריכת דין. פרנקלין ציין את יכולתו של וויליאמס להתמיד ולהרים מאמצים חדשים לאחר שסגר כמה תחומים.
מועמד לתפקיד מדינה.
בשבועות האחרונים של ממשלו, הנשיא צ'סטר ארתור מינה את וויליאמס כ"שר התושב והקונסול הכללי" בהאיטי ובסנטו דומינגו בתחילת 1885, אך הוא לא אושר, מכיוון שהוא לא נחשב כשיר. גרובר קליבלנד, הנשיא שנבחר בשנת 1884, מינה את הדמוקרט ג'ון תומפסון לתפקידים אלה זמן קצר לאחר כניסתו לתפקיד בשנת 1885. תומפסון אושר על ידי הסנאט.
בשנת 1887 הוענק לוויליאמס דוקטור לשם כבוד למשפטים על ידי קולג' סימונס מקנטקי, מכללה שחורה היסטורית, שם נאם בטקס הפתיחה.
בשנת 1888 היה תומפסון נציג לוועידת הנציגויות העולמית בלונדון. אף על פי שלא הצליח להיכנס כציר לוועידת הסחר נגד עבדים באפריקה שנערכה בבריסל באביב 1890, הוא עשה סידורים אחרים לביקור בעיר וביבשת.
היסטוריון.
ההישג המהותי ביותר של וויליאמס היה כהיסטוריון. הוא כתב היסטוריות פורצות דרך על אפריקאים אמריקאים בארצות הברית: תולדות הגזע השחור באמריקה 1619–1880 פורסם בשנת 1882. הספר נחשב להיסטוריה הכוללת הראשונה של אפרו-אמריקאים, המראה את השתתפותם ותרומתם מהימים הראשונים של המושבות. בנוסף, כתב היסטוריה של כוחות הצבעים של ארצות הברית והשתתפות אפרו-אמריקאית במלחמת האזרחים האמריקאית, היסטוריה של כוחות שחורים במלחמת המרד (1887).
נסיעתו לאירופה ואפריקה.