באליפות העולם שנערכה בפרת', אוסטרליה בשנת 1998 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות, 2 כסף ו-1 ארד. מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 55.09 שניות, אחרי ג'ני תומפסון מארצות הברית (54.95 שניות) ולפני יינג שאן מסין (55.10 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:59.61 דקות, אחרי קלאודיה פול מקוסטה ריקה (1:58.90 דקות) ולפני ג'וליה גרוויל מאוסטרליה (1:59.92 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-200 מטר מעורב אישי בתוצאה של 2:14.26 דקות, אחרי יאניאן הו שקבעה שיא אליפות חדש של 2:10.88 דקות ויאן צ'ן (2:13.66 דקות), שתיהן מסין. נוסף לכך, היא סיימה במקום שישי בשמחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 59.47 שניות.
שיאנית עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות אירופה (בריכת 25 מטר) שנערכה בשפילד בדצמבר אותה שנה היא זכתה ב-4 מדליות, 3 זהב ו-1 כסף. מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בשיא אירופה חדש של 1:55.12 דקות, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אירופה חדש נוסף של 57.72 שניות ובמשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא עולם חדש של 1:00.43 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-10 חודשים של הו שיאוהן מסין (1:00.60 דקות). שיא זה החזיק מעמד כחודש ונשבר על ידי ג'ני תומפסון (1:00.41 דקות). מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 53.93 שניות.
אלופת עולם (בריכת 25 מטר).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהונג קונג בתחילת אפריל 1999 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות זהב, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:56.11 דקות, במשחה ל-100 מטר מעורב אישי בשיא אירופה חדש של 1:00.20 דקות ובמשחה ל-200 מטר מעורב אישי בשיא אירופה חדש נוסף של 2:08.55 דקות. בשלב המוקדמות היא קבעה שיא עולם חדש של 1:00.35 דקות, שיפור לשיא העולם בן ה-3 חודשים וחצי של ג'ני תומפסון (1:00.41 דקות), שיא זה החזיק מעמד מספר דקות ונשבר על ידי תומפסון (59.30 שניות).
בקיץ אותה שנה היא הובחנה כלוקה במחלת גרייבס ובאוגוסט היא עברה ניתוח להסרת בלוטת התריס.
אלופת אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בהלסינקי, פינלנד בתחילת יולי 2000 זכתה מורבצובה ב-4 מדליות, 1 זהב, 2 כסף ו-1 ארד. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.72 שניות, לפני אוטיליה ינדז'ייצ'אק מפולין (58.97 שניות) ויוהנה שברג משוודיה (59.29 שניות). מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.45 שניות, אחרי תרסה אלסהמר משוודיה (54.41 שניות) ולפני מטה יקובסון (55.31 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 2:00.08 דקות, אחרי נטליה ברנוסקאיה מבלארוס (1:59.51 דקות) ולפני קמליה פוטק מרומניה (2:00.32 דקות) ומדליית ארד, במשחה ל-50 מטר פרפר (26.98 שניות).
סגנית אלופה אולימפית.
חודשיים לאחר מכן, באולימפיאדת סידני (2000) זכתה מורבצובה בשתי מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא לאומי חדש של 57.97 שניות, אחרי אינגה דה ברוין מהולנד שקבעה שיא עולם חדש של 56.61 שניות, ולפני דארה טורס מארצות הברית (58.20 שניות) ובמשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.32 דקות, אחרי סוזי אוניל מאוסטרליה (1:58.24 דקות) ולפני האלופה האולימפית היוצאת קלאודיה פול (1:58.81 דקות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא לאומי חדש של 25.24 שניות ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 54.72 שניות, 9 מאיות השנייה איטי ממדליית ארד.
באליפות העולם שנערכה בפוקואוקה בסוף יולי 2001 סיימה מורבצובה במקום רביעי במשחה ל-100 מטר חופשי ובמקום חמישי במשחה ל-200 מטר חופשי. חודש לאחר מכן, במשחקי הרצון הטוב שנערכו בבריזביין, אוסטרליה בסוף אוגוסט היא זכתה ב-4 מדליות, 2 זהב, 1 כסף ו-1 ארד. מדליות זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר ובמשחה שליחות 4x100 מטר חופשי. מדליית כסף, במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב ומדליית ארד במשחה ל-100 מטר חופשי.
באליפות אירופה שנערכה בברלין, גרמניה בשנת 2002 זכתה מורבצובה ב-3 מדליות, 1 זהב ו-2 כסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר בשיא אליפות חדש של 57.20 שניות ובכך הגנה על תוארה. מדליות כסף, במשחה ל-50 מטר חופשי (25.09 שניות) ובמשחה ל-100 מטר חופשי (54.61 שניות).
באליפות העולם שנערכה בברצלונה, ספרד בשנת 2003 זכתה מורבצובה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חופשי בתוצאה של 1:58.44 דקות, אחרי הלנה פופצ'אנקה מבלארוס (1:58.32 דקות) ולפני יו יאנג מסין (1:58.54 דקות). מדליית ארד, במשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 58.24 שניות, אחרי ג'ני תומפסון (57.96 שניות) ואוטיליה ינדז'ייצ'אק (58.22 שניות). נוסף לכך, היא סיימה פעמיים במקום שישי, במשחה ל-50 מטר חופשי בתוצאה של 25.17 שניות ובמשחה ל-100 מטר פרפר בתוצאה של 54.86 שניות.
3 פעמים ברציפות אלופת אירופה במשחה ל-100 מטר פרפר.
באליפות אירופה שנערכה במדריד, ספרד במאי 2004 זכתה מורבצובה בשתי מדליות, זהב וכסף. מדליית זהב, במשחה ל-100 מטר פרפר (58.05 שניות) ובכך זכתה בפעם השלישית ברציפות במשחה זה. מדליית כסף, במשחה ל-50 מטר פרפר (27.09 שניות). נוסף לכך, היא סיימה במקום חמישי במשחה ל-50 מטר חופשי (25.41 שניות) ובמקום שמיני במשחה ל-100 מטר חופשי (55.39 שניות). שלושה חודשים לאחר מכן, באולימפיאדת אתונה (2004) היא סיימה במקום שישי במשחה ל-100 מטר פרפר (58.96 שניות), בשלב המוקדמות היא קבעה תוצאה של 58.48 שניות ובשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 58.66 שניות, במקום שביעי במשחה ל-100 מטר חופשי (55.12 שניות), בשלב חצי הגמר היא קבעה תוצאה של 55.08 שניות, במקום 12 במשחה ל-200 מטר חופשי (1:59.96 דקות) ובמקום 17 במשחה ל-50 מטר חופשי (25.69 שניות).
מורבצובה הובחנה כלוקה במחלת צליאק.
באולימפיאדת בייג'ינג (2008) סיימה מורבצובה במקום 23 במשחה ל-100 מטר חופשי (55.20 שניות), במקום 25 במשחה ל-100 מטר פרפר (59.03 שניות) ובמקום 27 במשחה ל-50 מטר חופשי (25.47 שניות).
חייה האישיים.
מורבצובה מתגוררת בדאלאס, טקסס מאז לימודיה הסטודנטיאלים באוניברסיטה המטודיסטית הדרומית שבדאלאס. בדצמבר 2003 פרסמה מורבצובה בארצה אוטוביוגרפיה. היא נשואה למרטין ואלקו. בשנת 2010 נולדה בתה הבכורה, קרולינה ובשנת 2013 נולד בנה הצעיר, מיכאל.
איינה מיי גאסקין
איינה מיי גאסקין (באנגלית: Ina May Gaskin; נולדה ב-8 במרץ 1940) היא מיילדת אמריקאית, מתוארת כ"אם המיילדות האותנטית" וכלת פרס הקיום הנכון לשנת 2011.
משפחה.
גאסקין נולדה באיווה שבארצות הברית במשפחה פרוטסטנטית (מתודיסטית מצד אחד, פרסביטריאנית בצד שני). אביה, טלפורד מידלטון, גדל בחווה גדולה באיווה אשר שועבדה לבנק לאחר מותו בטרם עת של אביו בתאונה ב-1926. אימה, רות סטינסון מידלטון, הייתה מורה לכלכלת בית. שני ההורים היו בוגרי מכללות, וייחסו חשיבות רבה להשכלה גבוהה.
סבא וסבתה מצד אימה ניהלו בית יתומים פרסבטריאני בפרמינגטון שבמיזורי, עיר קטנה באזור אגם וולדן. סבתה, הייתה חברה נלהבת באגודת הנשים הנוצרית כנגד שתיית אלכוהול, ומעריצה של אליזבת קידי סטנטון, סוזן ב. אנתוני, ג'יין אדמס. סבה וסבתה מצד אביה היו חקלאים. אדם לסלי מידלטון, סבא שלה, נסע ועבד עם חקלאים מאיווה, אילינוי, מינסוטה, דרום דקוטה, נברסקה, קנזס, בשיווק תבואה שיתופי ובניית ציוד ממוכן לטיפול בתבואה. הגיע בתפקידו גם לשיקגו ועד לקנדה לעבוד עם מגדלי חיטה, וכן הוזמן גם לוושינגטון, די.סי, על ידי שר החקלאות תחת הנשיא וורן ג. הרדינג.
מרכז מיילדות "החווה".
ב-1971 גאסקין, עם בעלה, סטיבן, ייסד קומונה בשם "החווה בסמטרטאון" טנסי. בה הקימו, היא והמיילדות שפעלו עימה, מרכז לידה, שהיה אחד הראשונים שפעלו מחוץ לבית חולים בארצות הברית. בני משפחה וחברים נכחו בלידה ובדרך כלל, הוזמנו לקחת בה חלק פעיל.
חשיבות עבודתה.
לגאסקין מיוחסת הופעת מקצוע המיילדות כמקצוע ראשוני נפרד (ללא ההכשרה כאחות לפני כן) בארצות הברית והפופולריות שלו בשנות ה-70 המוקדמות. בין 1977 ו-2000, הוציאה לאור את הרבעון "עיתון הלידה". היא הוציאה ספרים בנושאי לידה ומיילדות שתורגמו למספר שפות, כולל גרמנית, איטלקית, הונגרית, סלובנית, ספרדית ויפנית.
מאז תחילת 1980, גאסקין משמשת כדוברת בינלאומית בנושא לידות באופן עצמאי ובשם "ברית המיילדות של צפון אמריקה" (Midwife Alliance of North America). היא הרצתה ברחבי העולם לפני מיילדות, רופאים, דולות, הורים לעתיד וקובעי מדיניות בתחום הבריאות. היא נשאה דברים בבתי ספר לרפואה ובבתי ספר למיילדות במספר מדינות, ובאירועים ציבוריים בהם דנה בהיסטוריה ובחשיבות של מיילדות.
היא המייסדת של "פרויקט שמיכת טלאים לאימהות בטוחה" (Safe Motherhood Quilt Project), שפותח כדי להסב תשומת לב ציבורית לשיעורי תמותה של אמהות בארצות הברית, ולכבד את הנשים שמתו מסיבות הקשורות בהריון ולידה במהלך עשרים השנים האחרונות.
גאסקין הופיעה בסרטים בולטים בתחום: "לידה אורגזמית" ((2009) "Orgasmic Birth") בבימויה של דברה פסקלי-בונרו; "עסקי לידה" ((2008) "The Business of Being Born") בבימויו של אבי אפשטיין, ובהפקת ריקי לייק. ובסרט: "With Women: A Documentary About Women, Midwives and Birth", 2006.
מחקר בנושא לידות בית.
מחקר על לידות הבית שנערך בסיוע מיילדות של החווה (דוראנד 1992) בחן 1,707 נשים שקיבלו סיוע על ידי מיילדות "החווה" באזור הכפרי של טנסי בין 1971 1989. לידות אלה הושוו עם תוצאות של יותר מ-14,000 לידות בסיוע רופא (כולל אלה המוגדרות בסיכון גבוה) בשנת 1980. הושוו גם מקרי מוות בסוף ההריון ובלידה, סיבוכי לידה, ושימוש בעזרי לידה. המחקר מצא כי "בנסיבות מסוימות