פצלת השדה (מגרמנית פֶלְדְשְפּט (Feldspat) feld - שדה, spat - סלע שאינו מכיל מחצב) היא משפחה של מינרלים, אחת מקבוצות המינרלים החשובות ביותר שמהם בנויים סלעי היסוד. הקבוצה קרויה בעברית גם קבוצת הפלדספּרים (שמה באנגלית) או גם פלדספטים. עד כ-60% מקרום כדור הארץ בנוי מפצלות השדה. פצלות השדה מתגבשות ממאגמה הן בסלעי תהום (סלעים פלוטוניים) והן בסלעי פרץ (סלעים וולקניים). פצלות השדה מצויות גם בסוגים רבים של סלעים מותמרים וסלעי משקע.
ההרכב הכללי של הקבוצה הוא Ba,Ca,Na,K,NH4)(Al,B,Si)4O8). כאשר מופיע יסוד אחד מכל קבוצה בסוגריים באותו יחס לקבוצות האחרות. פלדספר מתגבש במערכת הגבישית המונוקלינית או הטריקלינית ומשתייך לקבוצת המינרלים הטקטוסיליקטיים. הוא בעל קשיות של 6 עד 6.5 בסולם מוס ומופיע במגוון רחב של צבעים החל מחסר צבע, דרך לבן, ורוד, ירוק, כחול ועד חום. צבע השרטוט שלו הוא לבן.
קבוצת פצלות השדה מכילה מינרלים סיליקטיים במבנה תלת־ממדי הקרוי טקטוסיליקט, סיליקטים במבנה מרחבי. כמו הקוורץ, בנויים מינרלים אלה מארבעה טטרהדרונים, אלא שבעוד שבקוורץ כל הטטרהדרונים בנויים מ-SiO4, בפצלת השדה מחליף אטום אלומיניום את אטום הצורן באחד או שניים מבין הטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי בדמות קטיון כדוגמת אשלגן, נתרן וסידן.
מיון.
הפלדספרים מתחלקים לשלוש קבוצות עיקריות:
אלקלי פלדספר.
ידוע גם בשם אורתוקלז ואלקלי-פלדספר. נוסחת המבנה הכימית שלו היא KAlSi3O8. קבוצת מינרלים חשובים בקבוצת הטקטוסיליקטים. מקור השם אורתוקלז ביוונית: "שבירה ישרה" וזאת מכיוון ששתי הפצילויות שלו ניצבות זו לזו. אורתוקלז מתגבש במערכה המונוקלינית. קשיותו היא 6, משקלו הסגולי 2.56-2.58 וברק זגוגיתי או פנינתי. הוא המרכיב העיקרי של גרניט וסלעים מאגמתיים פלסיים אחרים. הוא נמצא לעיתים בתמיסה מוצקה בין שני מרכיבי הקצה.
פלגיוקלז.
מיוונית: "שבירה נטויה" בגלל זוויות הפצילות שלו. בקבוצת הפלגיוקלזים קיימים מרכיבי הקצה אלביט NaAlSi3O8 ואנורתיט CaAi2lSi2O8. בעל אחוז גבוה של סידן ונתרן. מינרלי פלגיוקלז שונים נבדלים אלה מאלה לפי אחוז האנורתיט שבהם:אלביט 0-10%, אוליגוקלז 10-30%, אנדסין 30-50%, לברדוריט 50-70%, בייטאוניט 70-90%, אנורתיט 90-100%.
פלדספר שלישוני (ternary).
מינרלים המורכבים משלושת המרכיבים: אלקלי-פלדספר, אלביט, אנורתיט ביחסים שונים.
מבנה וסביבה טבעית.
הפלדספרים מופיעים לרוב בצורת גבישים בעלי צורה לוחית, שורתית, ולעיתים קרובות כגבישים תאומים (twinned). הם מופיעים בשלוש קבוצות הסלעים: סלעי יסוד, סלעים מותמרים וסלעי משקע.
סוג הפלדספר שימצא בסלע מגמטי נתון תלוי בהרכב הכימי, הטמפרטורה והנתך המקורי. אלקלי-פלדספר נמצאים בטמפרטורות נמוכות יחסית במאגמה עשירה בסיליקה, שבונה את הסלעים גרניט וריוליט לאחר התגבשותה. אם הנתך לעומת זאת בעל אחוז סיליקה נמוך ומתגבש בטמפרטורות גבוהות יחסית, יתגבשו פלגיוקלזים, שבונים סלעים כמו גברו ובזלת.
שימושים.
ואריאציות מסוימות של פלדספר כמו לברדוריט ואורתוקלז יכולים לשמש כאבני חן לתכשיטים כאשר הם מופיעים באיכות גבוהה.
פלדספר, בנוסף לקאולין וקוורץ, הוא מרכיב חשוב בהכנת פורצלן.
פלדספר טהור במיוחד משמש להכנת סתימות וציפוי לשיניים מלאכותיות. בתהליך הזה טוחנים, מנקים ושורפים את המינרל. בתהליך לא מעורבים תהליכים כימיים. התוצר הקרמי של התהליך הוא בעל תכונות פיזיקליות דומות מאוד לחומר ממנו עשויות שיניים טבעיות
פלדספר משמש גם בתיארוך אופטי במדעי כדור הארץ וארכאולוגיה ומהווה חלק חשוב בתעשיית הקרמיקה והגאופולימרים.
גלעד
הרי הגלעד
פלדשפט
פלדספט
פרה דספוזיציה
אומלופ הט ניוסבלד
אומלופ "הט ניוסבלַד" (בהולנדית: Omloop Het Nieuwsblad) הוא מרוץ אופניים חד-יומי, חצי-קלאסי, הנערך מדי שנה במזרח פלנדריה שבבלגיה. המירוץ, אשר נערך תמיד בשבת האחרונה של פברואר, או בשבת הראשונה של חודש מרץ, הוא המירוץ הפותח את עונת המרוצים בבלגיה. המירוץ מתאפיין במזג אוויר קר ובעליות קצרות אך תלולות של קטעים מרוצפים ומהווה ניגוד למחנות האימונים שעורכות בחורף הקבוצות המקצועניות באזורים החמים של אירופה כגון: ספרד, דרום איטליה ודרום צרפת.
המירוץ נערך לראשונה בשנת 1945 והוא אורגן עד 2008 על ידי העיתון הבלגי Het Volk. המירוץ נוצר כתוצאה מהתחרות עם העיתון Het Nieuwsblad אשר מארגן בהצלחה את המירוץ המפורסם הרונדה ון פלנדרן. ב-2008 נרכש העיתון "הט פולק" על ידי מתחרהו, ה"הט ניוסבלד", וחדל להופיע. החל ב-2009 שונה שם המירוץ לשמו הנוכחי. תוואי ההט ניוסבלד עובר בחלק גדול מהתוואי של ה"רונדה" ומשמש במידה מסוימת כהכנה למירוץ העיקרי, אם כי זכייה בו נחשבת גם היא ככבוד גדול. בשנותיו הראשונות של המירוץ הוא נודע גם בשם גנט - גנט מאחר שהעיתונים המתחרים פרסמו אותו בשם זה כדי למנוע פרסום מהעיתון המארגן.
הט ניוסבלד ומזג האוויר.
בגלל המועד בשנה בו מתקיים המירוץ, נערכו חלק גדול מהמרוצים בעבר בתנאי מזג אוויר קשים, בקור עז, גשם ואף שלג. רק במקרים ספורים נדחה, או בוטל המירוץ כתוצאה מתנאים אלו. מארגני המירוץ עוקבים אחר תחזית מזג האוויר עד לשעת זינוק המירוץ ומתאימים, במידת הצורך, את המסלול כך שלא יסכן את בריאות הרוכבים. מסיבה זו נאלצים לעיתים המארגנים לעקוף את המעלות המרוצפים אשר נחשבים מצד אחד כשיא המירוץ, אך בה בעת גם כקטעים המסוכנים המועדים לנפילות. בשנים 1955, 1974 ו-1988 קוים המירוץ למרות ירידת שלג בליל המירוץ. בשנת 1971 נדחה המירוץ בשלושה שבועות כתוצאה משלג כבד וב-1986 בוטל המירוץ כתוצאה משלג. הפעם האחרונה בה בוטל המירוץ הייתה ב-2004. מארגן המירוץ, וים ון הרווך, אמר אז: "בטיחות הרוכבים לא הייתה יכולה להיות מובטחת. השלג והקור המקפיא הפכו את המסלול למסוכן מדי". המירוץ של 1960 בוטל אף הוא, אלא שביטול זה היה כתוצאה ממחלוקת בין ההתאחדות הבינלאומית לאופניים (UCI) ובין מארגני המירוץ, מחלוקת אשר הסתיימה בביטול הפגנתי של המירוץ על ידי המארגנים.
ההיסטוריה של המירוץ.
תנאי מזג האוויר הקשים בהם נערך המירוץ גרמו באופן ברור ליתרון לרוכבים הבלגים בכלל ולפלמים בפרט. ב-15 הפעמים הראשונות בהן קוים המירוץ, זכו בו רוכבים בלגיים. רק ב-1959 ניצח רוכב זר במירוץ, שיימוס אליוט האירי. ב-1948 חצה ראשון את קו הסיום הרוכב האיטלקי המפורסם, פאוסטו קופי לאחר ששלט במירוץ, אך הוא נפסל בשל קבלת גלגל חלופי במהלך המירוץ מרוכב מקבוצה אחרת (על פי החוק, היה מותר לקבל סיוע שכזה רק מרוכב מאותה קבוצה).
שיא המהירות במירוץ נקבע עוד ב-1975 על ידי הבלגי ז'וזף ברוייר שקבע מהירות של 43.35 קמ"ש.
מסלול המירוץ.
במשך רוב שנותיו היה גם הזינוק למירוץ וגם סיומו ממוקם בעיר גנט. החל מ-1996 ועד 2007, הסתיים המירוץ בלוקרן הנמצאת כ-20 ק"מ צפונית מזרחית לגנט. המירוץ, אשר אורכו הוא כ-200 ק"מ, פונה מגנט דרומה ועובר בשורת מעלות של קטעי מרצפות. המפורסמים שבהם הם אוד קווארמונט, מור ון חרארדסברגן ומולנברג. האחרון נמצא כ-60 ק"מ מהסיום. מכאן התווי הוא מישורי אך עובר במספר קטעים של אבני מרצפות אשר יכולים להשפיע על תוצאת המירוץ. במידה ותנאי מזג האוויר נוחים, קיים סיכוי טוב למיאוץ רב משתתפים בסיום המירוץ. כאשר התנאים קשים, יש יתרון לקבוצות בריחה הנוצרות תוך כדי המירוץ.
ב-2008 חזר המירוץ למסלול המסורתי של גנט-גנט, כשהמעלה האחרון במסלול היה המולנברג הנמצא 39 קילומטרים לפני קו הסיום. ב-2018 קיבל המסלול את הסיום שהיה המסורתי ברונדה ון פלנדרן עד 2011, עם מעלה המור ון חררדסברגן המרוחק כ-20 ק"מ לסיום בעיר נינובה.
מנצחים.
בשיא הניצחונות מחזיקים בצוותא שלושה רוכבים אשר זכו בשלושה ניצחונות כל אחד.
כמו כן ניצחו במירוץ רוכבים מפורסמים כמו: אדי מרקס, רוז'ה דה פלאמינק, יוהאן מוזיאו ומיקלה ברטולי.
אירביד
אירביד (בערבית: إربد, תעתיק מדויק: ארבד) היא העיר השלישית בגודלה בירדן (אחרי עמאן וזרקא) והמטרופולין השנייה בגודלה במדינה. היא שוכנת 75 ק"מ מצפון לעמאן על רמת אירביד שבחלק הצפוני של הרי הגלעד. האזור מסביב לעיר משמש כאזור החקלאי העיקרי של הממלכה. בעיר נמצאות שתי האוניברסיטאות הגדולות בירדן אוניברסיטת אל-ירמוכ ואוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה.
היסטוריה.
ההיסטוריה של העיר מתחילה בתקופת הברונזה, כשבעת אלפים שנה לפני זמננו. בתקופות ההלניסטית והרומאית נקראה העיר ארבלה והייתה מפורסמת ביינות שלה. לאחר הכיבוש המוסלמי בשנת 634 שימשה העיר כבסיס של הצבאות המוסלמים לקראת קרב הירמוך שנערך בשנת 636 כ-30 קילומטר מצפון לה. בתקופה זו השתנתה כלכלת העיר והפכה למפורסמת בעיקר בזכות שמן הזית שלה.
בשנת 1881 נוסדה העירייה הראשונה של העיר. לאחר מלחמת העצמאות גדלה אוכלוסיית העיר בצורה משמעותית בעקבות קליטת פליטים פלסטינים. במהלך אירועי ספטמבר השחור בתחילת שנות השבעים הייתה אירביד למרכז המרידה הפלסטינית ויאסר ערפאת אף הכריז בה על הקמת מדינה פלסטינית. ב-1975 נוסדה בעיר אוניברסיטת הירמוך וב-1986 נוסדה אוניברסיטת ירדן למדע וטכנולוגיה. ב-2001 אוחדו יחד עם העיר הראשית עוד 14 ערים נוספות ויצרו את העירייה המוניציפלית של אירביד.
רמיקייד
רמיקייד (באנגלית: Remicade) הוא שמה המסחרי של התרופה Infliximab המשמשת לטיפול בחולי מחלות אוטואימוניות שונות כגון מחלת קרוהן ודלקת מפרקים שיגרונית. התרופה מבוססת על נוגדן הנקשר ומנטרל את פעילותו של הציטוקין α TNF.
מנגנון הפעילות.