השם קוויבק משמעותו בשפת שבט אלגונקווין "המקום בו הנהר נעשה צר". העיר קיבלה את שמה משום שבמקום בו היא שוכנת, נהר סנט לורנס, המפריד בינה לבין העיר לוי שבגדה ממול, נעשה צר.
הממשלה המקומית והפדרלית מתייחסת לעיר בשם קוויבק או קבק (Québec) בשתי השפות. באנגלית, כדי להבחין בין העיר למחוז, העיר נקראת בדרך כלל "קוויבק סיטי" בעוד המחוז נקרא רק קוויבק. בצרפתית, לעומת זאת, העיר עצמה בדרך כלל מוזכרת כ-"קבק", ללא אזכור המילה "עיר", בעוד המחוז נקרא "לה קבק" (le Québec). השם הרשמי והמשפטי של העיר הוא ויל דה קבק (ויל דה קוויבק) בשתי השפות, אף על פי שבאנגלית בדרך כלל קוראים לעיר גם קוויבק סיטי.
תושבי העיר נקראים בצרפתית קבקואה ("Québécois") לזכר וקבקואז ("Québécoise") לנקבה. באנגלית הם נקראים "קוויבקר", אף על פי שגם דוברי האנגלית משתמשים לעיתים קרובות בכינוי הצרפתי.
היסטוריה.
קוויבק סיטי היא אחת הערים העתיקות ביותר בצפון אמריקה. קדמו לה רק שלוש ערים בקנדה, סנט ג'ון (שבניופאונדלנד ולברדור) (נוסדה ב-1583), טדוסאק בקוויבק (1599), ופורט רויאל בנובה סקוטיה (1605), ורק עוד שתי ערים בארצות הברית- סיינט אוגוסטין, פלורידה (1565) וסנטה פה, ניו מקסיקו ב-1607. מאחר שקוויבק סיטי הייתה העיר הראשונה שנוסדה במטרה להפוך להתיישבות קבועה ולא כתחנת מסחר, היא נחשבת לעיר האירופאית הראשונה בצפון אמריקה הלא-ספרדית.
תחת שלטון צרפתי 1608-1763.
ניסיונות להתיישב באזור היו עוד במאה ה-16, כאשר ז'אק קרטייה, מגלהו של חבל קוויבק בשנת 1535, שב לחבל ב-1541 בניסיון להקים נקודת יישוב באתר נטוש בו שכן בעבר יישוב אינדיאני בשם סטאדאקונה. תנאי המחיה הקשים בחורף הקנדי ועוינות האינדיאנים הביאוהו עד מהרה לזניחת הרעיון ולנטישת המקום. ליישוב זה התייחס ז'אק קרטייה כשהשתמש לראשונה במילה "קנדה", או "קנטה", שמקורה בשפה מקומית ומשמעותה כפר או התיישבות.
מייסד העיר, החוקר, הסוחר והכרטוגרף הצרפתי סמואל דה שמפלן הגיע לראשונה לחופי צפון אמריקה במאי 1603, כחבר במשלחת שעסקה בסחר פרוות. באביב 1604, בעידודו של המלך אנרי הרביעי, חזר לאזור ופתח בניסיונות התיישבות שלא עלו יפה. ב-3 ביולי 1608 הגיע שמפלן ל"נקודת קוויבק" שעל גדת נהר סנט לורנס, והקים שם אתר מבוצר בשם קוויבק, לימים וויל דה קבק. הקבוצה שבאה עם שמפלין מנתה עשרים ושמונה, שמהם שרדו רק שמונה את החורף.
ההתפתחות של חבל קוויבק ובירתו הייתה איטית. בשנת 1640 מנו התושבים רק 360 נפשות. החורף הקשה והאינדיאנים משבטי האירוקוי הקשו על הרחבת היישוב. הבריטים, שבעצמם התיישבו בשטחים קרובים לעמק הנהר סנט לורנס, היו עוינים לצרפתים ואף כבשו את העיר בין השנים 1629 ל-1632.
הקמת מונטריאול ב-1642 ופרישת חסות הכתר הצרפתי על המושבה ב-1663 הביאו לפריחת אזור קוויבק, כשקוויבק סיטי משמשת כבירה צרפת החדשה כולה. ב-1663 מנתה העיר 1950 נפש.
ברם, החל משנת 1689 ידע החבל מלחמות ועימותים בין הצרפתים לבריטים. אלה ניסו לכבוש את הבירה קוויבק, אך ללא הצלחה, בקרב שנודע בהיסטוריה כ"קרב על קוויבק (1690)". ב-1713 נחתם הסכם אוטרכט שהעביר לשלטון הבריטים שטחים מסוימים של צרפת החדשה, אך חבל קוויבק נשאר בשליטה צרפתית.
לאחר חתימת ההסכם החלה המושבה לשגשג, וב-1720 נמנו בקוויבק כולה כ-25,000 תושבים. בתקופה זו נבנתה דרך המלך (Chemin du Roi) ממונטריאול לקוויבק סיטי. התקופה זכתה לשם "תור הזהב של צרפת החדשה". ב-1740 מנה המחוז של קוויבק סיטי לבדו 22,000 תושבים, מתוכם 4,600 בעיר עצמה
ב-1754 פרצה מלחמת הצרפתים והאינדיאנים. במהלך המלחמה הייתה העיר יעד למתקפה בריטית, עד שבשנת 1759 כבשה בריטניה את העיר מידי חיל המצב הצרפתי, בקרב מישורי אברהם. קודם לקרב הייתה קוויבק סיטי נתונה במצור שערך כשלושה חודשים. עם סיום המלחמה בשנת 1763 נחתם חוזה פריז שבו נקבע כי כל צרפת החדשה שממזרח לנהר המיסיסיפי תעבור לשליטת בריטניה.
תחת השלטון הבריטי 1763-1867.
עם סיום השלטון הצרפתי בקוויבק ב-1763 מנתה אוכלוסיית העיר כ-8000 נפש. העיר, המוקפת ביערות, כפרים, שדות וכרי מרעה, הייתה מלאה בניגודים. היו בה אדריכלות מונומנטלית וביצורים מרהיבים מול רחובות בוציים ומלוכלכים, ארמונות אצולה מול בקתות עניים. למרות מעמדה כעיר בירה, קוויבק סיטי נשארה עיר קולוניאלית קטנה בעלת קשרים הדוקים לסביבה הכפרית שלה. התושבים מהסביבה סחרו בתוצרי חוותיהם בתמורה לסחורה מיובאת מצרפת בשני שוקי העיר.
לאחר הכיבוש הבריטי, ניסו המתיישבים האמריקאים, בהיותם על סף עימות עם בריטניה, להעביר את האוכלוסייה דוברת הצרפתית של קוויבק למחנם, אך ללא הועיל.
בשנת 1775 נערך בקרבת העיר הקרב על קוויבק, במסגרת מלחמת העצמאות האמריקנית. כוחות מהפכניים אמריקניים מהמושבות הדרומיות של ארצות הברית תקפו את חיל המצב הבריטי בקוויבק סיטי בניסיון כושל לשחרר אותה מהשלטון הבריטי, ואף הטילו מצור על העיר. הקרב הסתיים בניצחון הבריטים, ושם קץ לשאיפת האמריקאים לספח את חבל קוויבק לארצם.
סר אייזק ברוק ביצר את קוויבק סיטי על ידי חיזוק חומותיה והוספת סוללת ארטילריה מוגבהת עוד לפני מלחמת 1812.
ב-1849 נוסדה רשמית הפרובינציה של קנדה. העיר שימשה כבירתה לסירוגין (יחד עם מונטריאול, טורונטו, אוטווה וערים אחרות) בין השנים 1852 ו-1856 ובין 1859 ו-1866. ב-1867 איבדה העיר סופית את מעמדה, ואוטווה הוכרזה לבירה.
תחת שלטון קנדי עצמאי 1867-היום.
לאחר הקמתה של קנדה בשנת 1867 הפכה קוויבק סיטי לבירה של הפרובינציה קוויבק. במושב האספה הלאומית, הפרלמנט של הפרובינציה, נחקקו חוקים בתחומי האחריות הפרובינציאלים שעיצבו את אופייה.
מלחמת העולם השנייה.
במהלך מלחמת העולם השנייה התקיימו בקוויבק סיטי שתי ועידות פוליטיות חשובות. הראשונה - ועידת קוויבק באוגוסט 1943, בה השתתפו נשיא ארצות הברית רוזוולט, ראש ממשלת בריטניה צ'רצ'יל, ראש ממשלת קנדה מקנזי קינג ושר החוץ הסיני ט.ו. סונג. הועידה השנייה, בין אותם משתתפים, התקיימה בספטמבר 1944. הוועידות התקיימו במצודה ובטירת פרונטנאק. חלק ניכר מתוכניות הפלישה לנורמנדי נערך בוועידות אלו.
גאוגרפיה.
נוף עירוני.
קוויבק סיטי ממוקמת בעמק נהר סנט לורנס, על גדתו הצפונית של הנהר ליד מפגש הנהרות עם נהר סנט צ'ארלס. האזור הוא נמוך ושטוח. בעמק הנהר אדמה עשירה וטובה לעיבוד, מה שהופך את האזור לפורה ביותר במחוז. הרי לורנטיאן נמתחים צפונית לעיר.
העיר העליונה נמצאת בחלק העליון של צוק כף היהלומים (Cap Diamant). חומת אבן גבוהה מקיפה חלק זה של העיר. מישורי אברהם (Plains of Abraham) ממוקמים בסמוך לקצה הצוק. העיר התחתית, ממוקמת במישור החוף, מתחת לצוק.
אקלים.
קוויבק סיטי שוכנת על מפגש של אזורים אקלימיים שונים. בדרך כלל, האקלים נכללת בין יבשתי לח או המיבוריל (שיטת קפן סיווג Dfb).
בקוויבק סיטי ארבע עונות שונות. הקיץ חמים ולעיתים חם, עם טמפרטורה ממוצעת של 22–25 מעלות ביום ו-11–13 מעלות בלילה.
החורף לעיתים קר, סוער ומושלג עם טמפרטורה ממוצעת של 5–8 מעלות צלזיוס ביום ו- 0–8 בלילה.
באביב ובסתיו, גם אם קצרים, הטמפרוטורות בין צוננות לחמימות.
כמות המשקעים השנתית היא בסביבות 1,230 מילימטר, כולל 316 סנטימטר של שלג.
העיר חווה כ-1,905 שעות שמש בשנה, כשהקיץ הוא המואר יותר, אך גם הגשום יותר.
רבעים ומחוזות.
ב-1 בינואר 2002, 12 ערים סופחו לתוך קוויבק סיטי. זה היה אחד המיזוגים העירוניים שהתרחשו ברחבי קוויבק בתאריך זה. בעקבות משאל עם ב-1 בינואר 2006 חזרו שתיים מהערים להיות עיריות נפרדות, בעוד שאר הרשויות נשארו חלק מקוויבק סיטי. ב-1 בנובמבר 2009 אורגנו מחדש הרבעים בקוויבק וצומצמו משמונה לשישה.
נכון ל-2011 בקוויבק סיטי יש 35 מחוזות בשישה רבעים. המחוזות ממוספרים, ולרובם השמות. ברוב המקרים שמו של המחוז דומה לשם הכפר ההיסטורי אותו החליף, אך לא תמיד. כל מחוז בוחר במועצה מקומית משלו, והיא מייצגת אותו בהתייעצויות פומביות עם העירייה. מערכת המספור מבוססת על גבולות המחוזות בין 2002 ל-2009, ולאחר 2009 המספרים אינם מתואמים לחלוטין עם הרבעים.
דמוגרפיה.
לפי מפקד האוכלוסין האחרון שנערך במאי 2001, מספר התושבים בקוויבק סיטי היה 682,757, מתוכם 48.2% גברים ו-51.8% נשים. 4.7% מהתושבים היו ילדים מתחת לגיל 5, לעומת 5.6% בקנדה כולה. הגיל הממוצע ב-2001 היה 39.5, לעומת 37.6 בכל המדינה.
לפי אותו מפקד יותר מ-90 אחוז מהאוכלוסייה הייתה קתולית, ושאר האוכלוסייה הייתה בעיקר יהודית או פרוטסטנטית.
קרוב ל-95% מן התושבים דוברים צרפתית כשפת אם. כ-65% אחוזים מן התושבים יודעים אנגלית כשפה שנייה, אך רק מיעוט מצומצם (פחות מ-2%) דובר בה כשפת אם.
יהודי העיר.
בשנת 1685 קבע מלך צרפת לואי ה-14 כי רק לקתולים מותר להתיישב במושבות של "צרפת החדשה". לפיכך, התיישבות של פרוטסטנטים ויהודים בעיר החלה רק בתקופה שלאחר שנת 1759, כאשר בריטניה כבשה את העיר.
יהודים מעטים התיישבו בעיר לאורך הדורות. בתקופת השיא של הקהילה בשנות הארבעים והחמישים היא מנתה כמה מאות נפשות. כיום מספרם של היהודים בעיר הוא קטן ולפי מפקד משנת 2001 מספרם הגיע ל-200 איש בלבד.
אתרי העיר.
רוב האטרקציות התיירותיות בקוויבק סיטי נמצאות מזרחה לחומות המבוצרות בתוך העיר העתיקה. באזור זה ישנה אווירה אירופאית עם בנייני אבן עתיקים וסמטאות מתפתלות שלאורכן חנויות ומסעדות. פורט סן-לואי ופורט סן-ז'אן הם השערים העיקריים בחומות דרכם אפשר להיכנס לעיר העתיקה ממרכז העיר המודרני.