כמה מעמיתיו המלחינים של יואכים, כגון שומאן, ברהמס, מקס ברוך ואנטונין דבוז'אק, חיברו קונצ'רטי מתוך מחשבה על יואכים, ורבים מהם נכנסו לרפרטואר הסטנדרטי. עם זאת, רפרטואר הסולו של יואכים נשאר מצומצם יחסית. על אף קרבתו אל ברהמס, יואכים ביצע את הקונצ'רטו לכינור שלו (אופוס 77 ברה מז'ור) לא יותר משש פעמים במהלך הקריירה שלו. הוא לא ביצע מעולם את הקונצ'רטו לכינור של שומאן (ברה מינור) - ששומאן כתב במיוחד בשבילו - או את זה של דבוז'אק (אופוס 53 בלה מינור). היצירה יוצאת הדופן ביותר שנכתבה בשביל יואכים הייתה סונאטת FAE שחוברה בשיתוף פעולה בין שומאן, ברהמס ואלברט דיטריך והתבססה על ראשי התיבות של המוטו של יואכים, Frei aber einsam (חופשי אך בודד). אף כי רק לעיתים רחוקות מבצעים את הסונאטה בשלמותה, הפרק השלישי, סקרצו בדו מינור, שחיבר ברהמס, עדיין מנוגן לעיתים קרובות גם כיום. וריאציה אחרת על אותו המוטו, Frei aber stets froh (חופשי אך מאושר תמיד) היא הבסיס לסימפוניה השלישית של בראהמס (F-As-F, או פה-לה במול-פה).
יצירותיו של יואכים עצמו מוכרות פחות. יצא לו שם כמי שחיבר רשימת יצירות קצרה אך מרשימה. בין יצירותיו חיבורים שונים לכינור (ביניהם שלושה קונצ'רטי) ופתיחות ל"המלט" ו"הנרי הרביעי" של שקספיר. הוא חיבר גם קדנצות לקונצ'רטי של כמה מלחינים אחרים (ביניהם בטהובן וברהמס). היצירה הנחשבת ביותר שלו היא הקונצ'רטו ההונגרי מס' 2 ברה מינור, אופוס 11.
דוד פרידלנדר
דוד פְרִידְלֶנְדֶר (בתעתיק שנהג בזמנו: פרידלענדר, לעיתים נכתב פרידלענדער; Friedländer; 6 בדצמבר 1750, קניגסברג – 25 בדצמבר 1834, ברלין) היה מהרדיקליים באנשי תנועת ההשכלה היהודית וממנהיגי הקהילה היהודית בברלין.
קורות חיים.
דוד פרידלנדר נולד למשפחת סוחרים אמידה בקניגסברג, וב-1771 בא לברלין. הוא היה חתנו של הבנקאי העשיר דניאל איציג. היה תלמידו וידידו של משה מנדלסון, ולאחר מותו ראה את עצמו כתלמידו המובהק וכיורשו הרוחני, ואף תרגם כמה מכתביו העבריים לגרמנית. עם זאת, השקפותיו היו רחוקות מאלה של מנדלסון; הוא האמין בדאיזם ובעקרונות הדת הטבעית והאוניברסלית, וביקש להסיר מן היהדות את התוספות הרבניות שהרחיקו אותה מצורתה המקורית, שהייתה קרובה מאוד, לפי השקפתו, לדת הטבעית והמוסרית. ב-1789 כתב: "מי יתן וננתק את מוסרות הרבנים מעל צווארינו במהרה בימינו, למען נוכל לעבוד את ה' שכם אחד באהבה וביראה". במקום אחר כתב שלפי דעתו תיעלם בראשית המאה ה-19 היהדות בצורתה הנוכחית, והיהודים יפסיקו לקיים את המצוות המעשיות.
פרידלנדר היה פעיל אצל השלטונות כדי להשיג אמנציפציה ליהודים, ועמד בעניין זה בקשר עם מלך פרוסיה פרידריך וילהלם השני. בהנהגתו דחתה ב-1787 נציגות של היהודים הצעה של פרידריך וילהלם השני להעניק שיווי זכויות ליהודים. הוא דחף להרחיב את השימוש בלשון הגרמנית אצל היהודים לתרבות וגם לתפילה, ואף תרגם את הסידור לגרמנית באותיות עבריות – "גבעטי דער יודן אויף דאס גאנצי יאהר" ("Gebete der Juden auf das ganze Jahr") (ברלין, תקמ"ו-1786) – במקביל לתרגומו של יצחק אייכל, שהופיע באותה שנה בקניגסברג באותיות גרמניות ("Gebete der hochdeutschen und polnischen Juden"). כן תרגם את ספר קהלת ותרגם וביאר את פרקי אבות, והשתתף במפעל תרגום ההפטרות לגרמנית. ב-1812 יעץ לבישוף הפולני פְרַנְצִ'ישֶק מַאלְצֶ'בְסקי (Malczewski; לימים הארכיבישוף של ורשה) להיטיב את מצב היהודים בארצו על ידי תיקונים בדת.
פרידלנדר פעל גם בתחום החינוך. הוא וגיסו יצחק דניאל איציג הקימו ב-1778 את בית הספר החופשי (פריישולע, Freischule) "חברת חינוך נערים" בברלין, ומימנו וניהלו אותו לאחר מכן. ב-1784 הקימו לידו בית דפוס להדפסת ספרי השכלה. ב-1779 חיבר פרידלנדר מקראה של טקטסטים כלליים ויהודיים בגרמנית, "Lesebuch für jüdische Kinder", לתלמידי בית הספר. ב-1782 תרגם את "דברי שלום ואמת" של נפתלי הרץ וייזל לגרמנית, תוך שינויים קלים שהדגישו את נטייתו הרדיקלית לעומת השמרנות של וייזל. הוא היה פעיל גם ביצירת פרובוקציות נגד הרבנים במסגרת הפולמוס שהתפתח סביב הצעות הרפורמה בחינוך של וייזל, והשתתף גם בפולמוס שפרץ בעקבות פרסום "מצפה יקתאל" של שאול ברלין.
ב-1799 שלח פרידלנדר לכומר הפרוטסטנטי וילהלם אברהם טֶלֶר (Teller) בעילום שם "איגרת מאת מספר ראשֵי בתי-אב בני הדת היהודית" ("Sendschreiben von einigen Hausvätern jüdischer Religion"), שבה הציע לו שהוא וכמה ראשי משפחות יהודים אמידים נוספים ימירו את דתם לנצרות בתמורה לכך שיינתן להם לנהל חיים דתיים לפי ההשקפה הדאיסטית ושלא יחויבו להאמין בישו ובדוֹגמוֹת נוצריות לא-רציונליות. צעד זה, שנענה בשלילה מצד טלר, היה חלק מפעולותיו לשוויון זכויות של היהודים בני חוגו של פרידלנדר ולהשתלבותם בחברה הגרמנית הנוצרית המשכילה, וכנראה משקף גם את ייאושו מן הניסיון לשפר את מצב היהודים בדרכים אחרות. המכתב פורסם ברבים באותה שנה והיה מוקד לדיון נרחב. המשכילים השמרנים ראו צעד זה כבגידה של פרידלנדר בתנועת ההשכלה, ומתנגדי ההשכלה הצביעו על פרידלנדר כעל אבטיפוס של דמות המשכיל האפיקורס המתנתק מעמו וממורשתו ויוצא לשמד. ב-1812 פרסם חוברת ובה קרא למסור את ניהול החינוך היהודי לשלטונות הגרמניים, להוציא מהסידור את כל התפילות העוסקות בירושלים ובקיבוץ גלויות ולהחליף את לשון התפילה מעברית לגרמנית. הוא אף תמך בביטול ברית המילה. כעבור שנה ענה לו אברהם מוהר בהתנגדות להצעותיו ובקריאה לשמר את הרעיון המשיחי כאידאה אוניברסלית. פרידלנדר היה מקורב למבשרי היהדות הרפורמית, אך הוא עצמו היה דאיסט מוחלט, ושאף להתנתק מהדת כליל, לא לשנותה.
במסגרת הפעילות בקהילת ברלין היה רואה החשבון של הקהילה, וב-1809 היה ליהודי הראשון שישב במועצת העיר ברלין. לפרנסתו החזיק בית חרושת למשי. עושרו אפשר לו לתמוך בפעילויות תרבות ומדע, בין השאר בפעילותם של האחים אלכסנדר ווילהלם פון הומבולדט. הוא תמך גם ברבים מן המשכילים שהיו להם קשיי פרנסה, כגון נפתלי הרץ ויזל, יצחק סטנוב, שמואל רומאנלי ואחרים.
כאשר הוקמה הקונסיסטוריה היהודית של וסטפליה, פעל ישראל יעקובסון שעמד בראשה בשיתוף פעולה עם פרידלנדר, בניסיון לשנות את התפילות. ב-1812 כחלק מההפריה וההשפעה הדדית בין הקונסיסטוריה ליהדות ברלין, הציע גם פרידלנדר לשנות את שפת התפילה לגרמנית, וכן מתוך זה שפרוסיה היא מולדתם של היהודים הפרוסים, להמעיט באזכור ירושלים בתפילות.
רדיו תל אביב
רדיו תל אביב היא תחנת רדיו אזורית שמרכזה בתל אביב ואולפניה ממוקמים ברמת החייל. רדיו תל אביב משלב בין תוכניות מלל, העוסקות בתחומי האקטואליה הרכה וההומור, ובין מוזיקת להיטים המשודרים ברצף. התחנה משדרת בתדר 102FM, המהווה חלק מהמיתוג שלה. רדיו תל אביב נמצא בשליטתם של אנשי העסקים צבי שלום, יוסי סבן ודני נישליס.
היסטוריה.
התחנה הוקמה ב-1 בספטמבר 1996, במסגרת הגל השני של זכיינות לתחנות רדיו אזוריות, על פי חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו התש"ן - 1990, שנה לאחר הגל הראשון. בשנת 2000 הוארך הזיכיון לתקופה של 4 שנים נוספות. מקים התחנה והמנכ"ל הראשון שלה היה ראודור בנזימן שהוחלף ב-1998 על ידי יהלומה לוי ששימשה כמנכ"לית עד 2004. אוה מדז'יבוז' הייתה מנהלת התחנה בשנים 2006-2004.
מאז שנת 1997 התחנה מפעילה מכללה ללימוד מקצועות הרדיו שאושרה על ידי משרד התמ"ת. סגל המרצים כולל גם את מנחי התחנה.
מאביב 2007 עד סוף יולי 2011 שודרה מידי ערב בתחנה תוכנית הספורט, בשיתוף עם ערוץ הספורט ובהגשת כוכבי הערוץ: מירי נבו, רון קופמן, נדב יעקבי, דני ענבר, שלמה שרף, איציק זוהר ואלי אוחנה. כיום התוכנית משודרת בהגשת אופירה אסייג, אייל ברקוביץ' ופיני גרשון בשיתוף עם אתר האינטרנט ONE.
בינואר 2008 הצטרף לתחנה יואב קוטנר, בתפקיד מנהל מחלקת המוזיקה. הוא שידר מדי יום בשעות 14:00-16:00 את "האיש הקטן מהרדיו", תוכנית מוזיקה בעריכתו והגשתו, עם אירוחים שבועיים של הופעות באולפן, כגון: ברי סחרוף עם אהוד בנאי, ריטה, ארקדי דוכין, הדג נחש, אריקה באדו, מריאן פיית'פול, כנסיית השכל ועשרות רבים נוספים.
באפריל 2008 עלתה לאוויר בתחנה תוכנית המערכונים והנונסנס "ץ סופית", המשודרת מדי שבת ב-17:00, וממשיכה את דרכן של תוכניות קומיות קודמות בסגנון דומה, כגון "מה יש?", ו"היפופוטם" - ששודרה ברדיו תל אביב בתחילת דרכה.
ביולי 2009 העלתה התחנה אתר זמני חדש לקראת השקת המיתוג החדש של רדיו תל אביב כ"רדיו תל אביב החדש".
באוקטובר 2009 הודיע מנכ"ל התחנה שי בן מאור על פרישתו ובאותה תקופה עזבו שדרנים רבים את התחנה וביניהם: דן תורן, שרון מולדאבי, רינה מצליח, דן שילון, טל ברמן ואביעד קיסוס. בפברואר 2010 מונה דני נישליס, מבעלי המניות של התחנה, למנכ"ל שלה. קודם לכן שימש נישליס כמנכ"ל תחנת רדיו חיפה, אשר עדיין נמצאת בבעלותו. עם הגיעו קיים נישליס תוכנית הבראה לתחנה, שכללה בין היתר גיוס שורה של מגישים בולטים, ביניהם עומרי רונן, הדר מרקס, שרון כידון ושי גולדן, שירה ודן מרגלית, נחמה דואק ועוד, לצד שורה של מנהלים, בהם עומרי רונן (בתפקיד מנהל התוכניות), לירן אלטמן-כדורי (בתפקיד סמנכ"ל התוכן), דני לוי (כמשרד יחסי הציבור של התחנה) ועוד.