אל "המשלחת" התלווה גם כלבו של יוג'ין שהחל לנבוח בפראות עם התקרבו לאזור הנחיתה, ורגעים לאחר מכן חזר בריצה לחבורה כשהוא מייבב. לאחר שעברו יחד מרחק של כ-400 מטרים הם הגיעו לראש גבעה וממנה ראו "כדור אש" אדום וגדול במרחק של 15 מטרים לימינם. הם דיווחו על ענן גז חריף באזור שגרם להם לצריבה בעיניים ובאף. למון הבחין בשני אורות שנעו משמאלו של החפץ בקרבת עץ אלון וכיוון לעברם את הפנס שלו. אז, נחשף לפניהם מראה מחריד של יצור לא אנושי. לפי חלק מהעדויות היצור השמיע קולות צרחניים, דאה באוויר לכיוונם ואז חזר לעבר מקור האור האדום. הקבוצה נסה בבהלה מהגבעה למקום מבטחים.
עם הגיעה לביתה, גברת מאי יצרה קשר עם השריף המקומי רוברט קר ועם אחד בעליו של העיתון המקומי לי סטיורט. סטיורט ערך מספר ראינות עם חברי הקבוצה ואף חזר לאתר בו התרחשה לכאורה התקרית יחד עם למון. הוא דיווח על "ריח חריף, מתכתי ומעורר בחילה באזור". השריף ואנשיו חקרו גם הם את האזור ולא מצאו זכר או אישור לתקרית מלבד הריח העז והלא נעים בסביבה. סטיורט חזר פעם נוספת לאזור התקרית ומצא עקבות גדולות על הארץ וכן חומר נוזלי ושחור. הוא דיווח על הממצאים כאישור לנחיתת צלחת מעופפת, שכן אף כלי רכב ממונע לא היה באזור זה בשנה האחרונה. בהמשך התברר שהעקבות נוצרו מטנדר שברולט 1942 של אחד מהתושבים המקומים שעבר באזור שעות ספרות לפני שסטיורט חקר בשנית את המקום.
לאחר התקרית, אדון וויליאם ודונה סמית', שני חוקרי עב"מולוגיה מלוס אנג'לס, ערכו ראיונות עם אנשים בעיר שסיפרו שנתקלו ביצור דומה. למשל, בראיון שערכו עם אם ועם בתה בת ה-21, סופר להם שנתקלו באורות מוזרים וסביבם ריח עז וחריף כשבוע לפני התקרית של גברת מאי וילדיה. התקרית השפיעה קשות של בריאותה של הבת והיא נלקחה לאשפוז למשך שלושה שבועות בבית חולים. החוקרים גם לקחו עדות מאימו של למון שסיפרה שביתה הזדעזע בזמן נחיתה העב"מ ושהרדיו בביתה הפסיק לעבור במשך כ-45 דקות. ביום שלמחרת התקרית, ה-13 בספטמבר, אחד מאנשי החינוך של העיר סיפר שראה צלחת מעופפת ממריאה לשמיים ב-6:30 בבוקר.
בימים שלאחר התקרית, גברת מאי והנערים שהתלוו אליה דיווחו על תסמינים של כאב ובחילה שנמשכו למשך תקופה ושאותם ייחסו לערפל הריחני שהיצור הפיץ. התסימינים כללו צריבה באף והתנפחות בגרון. למון סבל מהקאות ועיוותים מהלילה בו צפה ביצור, והיו לו סיבוכים בגרון במשך מספר שבועות. רופא שטיפל בהם אמר שהתסמינים שלהם דומים לאלה של אנשים שהותקפו בגז חרדל, אם כי התסמינים מתאימים גם לאלה שלקו בהיסטריה חזקה לאחר שנכחו באירוע טראומטי.
מדיסון ביר
מדיסון אל ביר (באנגלית: Madison Elle Beer; נולדה ב-5 במרץ 1999) היא זמרת ושחקנית אמריקאית-יהודייה. היא זכתה לתשומת לב תקשורתית לאחר שכוכב הפופ ג'סטין ביבר צייץ קישור לקטע של שירתה.
ביוגרפיה.
ביר נולדה ב-5 במרץ 1999, לונג איילנד, ניו יורק, ארצות הברית, לרוברט ביר, העוסק בבניית בתים יוקרתיים וטרייסי ביר, מעצבת פנים. יש לה אח צעיר בשם ריידר. הוריה גרושים ואביה התחתן מחדש. ביר היא יהודייה.
קריירה.
2012–2016: תחילת הקריירה.
ביר התחילה לפרסם סרטונים ביוטיוב לקאברים שעשתה לשירים פופולריים בתחילת 2012. הם זכו לתשומת לב של כוכב הפופ ג'סטין ביבר, אשר צייץ קישור לקאבר שעשתה לשיר "At Last" של אטה ג'יימס ליותר מ-25 מיליון עוקבים. דבר זה עזר לביר לקבל תשומת לב רבה יותר ברחבי העולם ובטוויטר ולקבל סיקור תקשורתי משמעותי. ביבר החתים את ביר באופן אישי בחברת התקליטים בה הוא חתום, Island Records. ביר מנוהלת על ידי המנהל של ביבר, סקוטר בראון.
ביר השתתפה באלבום "Monster high" והקליטה את שיר הנושא "We Are Monster". בפברואר 2013, הארחה ביר בשיר "Valentine" של הזמר קודי סימפסון. אך שיר זה אינו יצא רשמית. ב-12 בספטמבר 2013, ביר הוציאה את סינגל וקליפ הבכורה שלה, "Melodies". הקליפ בהשתתפות ביבר כאורח. השיר נשלח לרדיו ב-1 באוקטובר. בתחילת הקליפ ניתן לראות את הזמר ג'סטין ביבר משוחח עם חברו, המורה של ביר. ב-2014, יצא הסינגל השני של ביר "Unbreakable". הייתה בחירה קשה עבור ביר, הוריה וצוות הניהול שלה על האם להוציא את "Unbreakable" כסינגל או לא. מדיסון רצתה לשחרר כסינגל שאנשים יוכלו לשמוע ולרומם אותם כאשר הם נמצאים ברגעי משבר. היא סיפרה שהיא אוהבת את השיר של הזמרת קייטי פרי, "Firework" לכן רצתה ליצור שיר דומה ולהעביר מסר דומה. וידאו הקליפ יצא ב-17 ביוני.
ב-16 בפברואר 2015, הוכרז כי ביר תתארח בסינגל החדש של דיג'יי מאקו שנקרא "I Won't Let You Walk Away". השיר יצא ב-24 בפברואר, יחד עם הווידאו קליפ. ב-28 ביולי, הודיעה ביר שנבחר תאריך צאת הסינגל חדש. ביר כי שם הסינגל "All for Love", במהלך ריאיון למגזין "גליטר". הסינגל יצא ב-18 בספטמבר. השיר קיבל תמיכה בטוויטר של אמנים מפורסמים כגון: שון מנדס, The Vamps, ג'סטין ביבר ועוד. בקליפ ניתן לראות את האמנים בתחרות מכוניות מרוץ במדבר חול. ב-2015 יצא השיר "Something Sweet". ביום צאתו השיר, מדיסון הופיעה עם ג'ק &amp; ג'ק בקונצרט באומהה, נברסקה.
2017–2019: "As She Pleases".
ב-19 במאי 2017, יצא הסינגל הראשון "Dead", מתוך המיני האלבום "As She Pleases". ב-3 בנובמבר, הוציאה את הסינגל השני "Say It to My Face", מתוך האלבום. ביר הקליטה את המיני-אלבום הראשון שלה "As She Pleases" במשך כ-3 שנים. האלבום יצא ב-2 בפברואר 2018. ביר לקחה חלק בכתיבת רוב השירים באלבום. ב-11 במרץ, יצאה לסיבוב ההופעות הראשון שלה, כדי לתמוך במיני האלבום.
2019–הווה: "Life Support".
ב-26 בפברואר 2021, יצא אלבום הבכורה שלה "Life Support", מתוכו יצאו הסינגלים "Good in Goodbye", "Selfish", "Baby" ו-"Boyshit". ב-4 ביוני, הוציאה את הסינגל "Reckless".
לייט-נייט
יום בחייו של מרלון באנדו
יום בחייו של מרלון באנדו (או: השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר מציגים: יום בחייו של מרלון באנדו; באנגלית: A Day in the Life of Marlon Bundo או Last Week Tonight with John Oliver Presents: A Day in the Life of Marlon Bundo) הוא ספר ילדים משנת 2018 שנכתב על ידי ג'יל טוויס ואויר על ידי אי. ג'י. קלר, אשר מתאר יום בדיוני בחייו של הארנב מרלון באנדו, חיית המחמד האמיתית של משפחת סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. הסיפור עוסק במערכת יחסים רומנטית וחד-מינית בין מרלון באנדו לבין ארנב אחר בשם וסלי.
ספר להט"בי זה נכתב על ידי ג'יל טוויס, אחת הכותבות של תוכנית הטלוויזיה "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר", בתגובה להתנגדותו הנחרצת של פנס לנישואים חד-מיניים ותמיכתו בטיפולי המרה. הספר שוחרר ב-18 במרץ 2018, כפארודיה על הספר "יום בחייו של סגן הנשיא מאת מרלון באנדו" (באנגלית: "Marlon Bundo's: A Day in the Life of the Vice President"), ספר ילדים שנכתב על ידי בני משפחתו של פנס, ובו מככב הארנב. בגרסה המוקלטת של הספר הפרודי נשמעים קולותיהם של ג'ים פרסונס, ג'סי טיילר פרגוסון, ג'ף גרלין, אלי קמפר, ג'ון לית'גו, ג'ק מקברייר ורופול.
ביום שבו יצא הספר לאור קידם ג'ון אוליבר את מכירתו בתוכנית שהוקדשה ברובה לפנס ולעמדותיו בסוגיות להט"ביות. הספר הפך לרב-מכר וכבר למחרת היום הגיע למקום הראשון של אמזון, הן כספר והן כספר אלקטרוני. הרווחים ממכירות הספר נתרמים לארגונים הפרו-להט"בים "פרויקט טרוור" ו-"AIDS United".
רקע.
"יום בחייו של מרלון באנדו" נוצר כפרודיה רופפת על "חייו של מרלון בונדו: יום בחייו של סגן הנשיא", ספר ילדים שנכתב על ידי שרלוט פנס וקארן פנס, בתו ואשתו (בהתאמה) של סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. גם הספר שלהם מתאר יום בדיוני בחייו של ארנב המחמד של משפחת פנס, אך ללא עיסוק בנושאים להט"ביים.
בתאריך 18 במרץ 2018, נעשה שימוש בהוצאתם לאור של שני הספרים בתוכנית הטלוויזיה "השבוע שעבר עם ג'ון אוליבר" כדי להעלות את המודעות הציבורית לעמדותיו של מייק פנס כנגד נישואים חד מיניים. בתוכניתו, ג'ון אוליבר הצהיר כי הדבר היחיד שהוא אוהב בפנס הוא ארנב המחמד שלו, ועל כן בחר להתמקד בארנב על מנת למחות על הקשר הקיים בין פנס לבין "Focus on the Family", ארגון אמריקאי נוצרי-שמרני אנטי-להט"בי. בעוד הספר של משפחת פנס תוכנן לצאת ב-19 במרץ, ג'ון אוליבר הקדים אותו ביום ופרסם את ספרו שלו, באומרו כי הוא "ספר באנדו טוב יותר".
"יום בחייו של מרלון באנדו" מכיל, מלבד העיסוק בסוגיית הנישואים החד-מיניים, גם מספר "עקיצות" כלפי מייק פנס, כגון טענותיו של מרלון באנדו שפנס "איננו כייפי" וכן הצגת דמות של פשפש מסריח עם שיער שיבה ותסרוקת שנראית כמו של פנס.
ג'ון אוליבר רכש שני דומיינים כדי לקדם את הספר: הדומיין שנועד להתחרות בספר של משפחת פנס, והדומיין (אשר מפנה ל betterbundobook.com) שנועד לשמש כסאטירה על שמו של הארגון האמריקאי הנוצרי-שמרני האנטי-להט"בי "Focus on the Family".
בשידור שנערך ב-18 במרץ אמר אוליבר, כי מלבד שליחת מסר כולל, הוא מקווה לעצבן את פנס, הן בשל התחרות שהוא יוצר בין שני הספרים, והן בשל העובדה שכל ההכנסות ממכירת הספר "יום בחייו של מרלון באנדו" יתרמו לארגונים הפרו-להט"בים "פרויקט טרוור" ו-"AIDS United".
תקציר העלילה.
מרלון בנדו, ארנב שחור-לבן, בעל עניבת פרפר צבעונית מנוקדת, מתגורר בביתו של "סבא", סגן נשיא ארצות הברית מייק פנס. מרלון בודד, אבל בוקר אחד אחרי ארוחת הבוקר, הוא פוגש את וסלי, ארנב חום ממושקף. הם מבלים יחד במהלך היום, מקפצים בגינה ובבית. השניים מחליטים להתחתן, כי אף אחד מהם לא רוצה לקפץ עוד שוב ללא האחר.