המהירות המרבית של ההורקאן היא 325 קמ"ש. היא יכולה להאיץ מ-0 ל-100 קמ"ש ב-3.2 שניות ומ-0 ל-200 קמ"ש ב-9.9 שניות. במשקל יבש של 1,422 קילוגרם, להורקאן יחס של כוח למול משקל של 2.36 ק"ג לכל כוח סוס. להורקאן מערכת בקרת יציבות אלקטרונית על כל ארבעת הגלגלים, שמטרתה להגדיל את המתיחה על פני שטח שונים ואת הביצועים הכוללים של המכונית. המכונית מצוידת בתיבת הילוכים חדשה של למבורגיני (Doppia Frizione) בעלת מצמד כפול ושבעה יחסי העברה. העברת ההילוכים מתבצעת באופן שונה בהתאם למצב הנהיגה שבוחר הנהג. ההורקאן מוצעת רכב עם תיבת הילוכים אוטומטית בלבד ולא תשודך לתיבה ידנית.
בישראל.
בשנת 2017 הובאו חמישה למבורגיני הורקאן לישראל.
חליג' פארס
חליג' פארס (פרסית: خلیج فارس, שפירושו "המפרץ הפרסי") הוא טיל בליסטי חד-שלבי נגד מטרות ימיות (ASBM) תוצרת משרד ההגנה האיראני. הטיל מבוסס על טיל הפאתח 110, מנוע דלק מוצק, בעל טווח של 300 ק"מ, רש"ק של 650 ק"ג ומשולבת בו מערכת ביות המאפשרת לו להגיע לדיוק של 8.5 מטרים.
המערכת הוצגה לראשונה בפברואר 2011 על ידי מפקד משמרות המהפכה, עלי ג'עפרי, שהודיעו שהטיל נכנס לייצור סדרתי. סוכנות הידיעות האיראנית Fars News פרסמה צילום של הטיל פוגע במטרה ימית בהצלחה. הטיל נוסה לראשונה בשנת 2008 בתרגיל "הנביא הגדול 3". עוזי רובין, מומחה ישראלי, מתאר את הטיל כמפר איזון במידה ויעשה שימוש כנגד מטרות אמריקאיות במצר הורמוז.
במהלך פיתוחו בוצעו שני ניסויי שיגור לכל הפחות. מאחד הניסויים אף פורסמו תמונות שנלקחו מתוך ראש הביות האלקטרו-אופטית שמשמש את הטיל.
מנפרד וינקלר
מנפרד וינקלר (27 באוקטובר 1922 פּוּטילָה - 12 ביולי 2014, צור הדסה) היה משורר ומתרגם ישראלי, יהודי יליד רומניה, שכתב בשפות גרמנית ועברית.
קורות חיים.
ילדותו וצעירותו.
מנפרד וינקלר נולד בפּוּטִילָה, כפר גדול (בימינו עיירה באוקראינה) בעל רוב אוקראיני, השוכן בצפון חבל בוקובינה כ-75 ק"מ דרום-מערבית מצ'רנוביץ. באותן השנים האזור היה שייך לרומניה, אחרי תקופה ארוכה של שלטון אוסטרי. וינקלר גדל במשפחה יהודית אמידה, בעלת יערות ואדמות. בבית דיברו גרמנית. אביו, אמיליאן ברטהולד וינקלר, בוגר אוניברסיטת וינה היה עורך דין. אמו יוהנה וינקלר לבית וילדהולץ, היה צאצאית למשפחה מן העיר ברודי בגליציה. סבה, יוסף וילדהולץ היה מורה ידוע לספרות גרמנית בגימנסיה הגרמנית בברודי ואחד מתלמידיו היה דב סדן. המשפחה שהתה זמנית בצ'רנוביץ בשנים 1930–1932 וחזרה לגור בפוטילה. אחרי לימודים בבית ספר יסודי בכפר, נשלח וינקלר על ידי הוריו, בשנת 1936, אל קרובים בצ'רנוביץ על מנת שילמד שם בתיכון רומני. מגיל 13–14 התחיל להתעניין בשירה הגרמנית. מבחינה פוליטית, בדומה לאחיו הבכור, גרהרד, הוא נמשך לאידאולוגיה הקומוניסטית.
בלילה של 13 ביוני 1940 כשצפון בוקובינה סופחה לברית המועצות, הוריו והאח גרהרד, פעיל קומוניסטי בעבר ורופא, מנהל בית החולים בפוטילה, יחד עם אשתו שושה, נעצרו על ידי השלטונות הסובייטיים. האם והגיסה נשלחו למחנה בקזחסטן, והאח נשלח באשמת "טרוצקיזם" לגולאג של צפון רוסיה. איש מהם לא שרד. האב העדיף לשים קץ לחייו, בגיל 50. מנפרד ניצל מכיוון שנמצא עדיין אצל קרוביו בצ'רנוביץ. סיים את לימודי הבגרות בקיץ 1941. בשנת 1941 אחרי כיבושה החוזר של צ'רנוביץ על ידי רומניה בברית עם הנאצים, וינקלר גורש בתור יהודי לטרנסניסטריה בה נספו חלק גדול מיהודי בוקובינה ובסרביה. למזלו שרד ובשנת 1944 שב לצ'רנוביץ, שנכבשה בחזרה על ידי הצבא הסובייטי. אחרי תום מלחמת העולם השנייה, כמו רבים מניצולי השואה בבוקובינה העדיף שלא להישאר בברית המועצות הסטליניסטית אלא לעבור, בתור אזרח רומני, לתחום רומניה.
משורר בגרמנית ברומניה הקומוניסטית.
אמנם גם רומניה הפכה במהרה למדינה קומוניסטית. אחרי שנת 1946 חי וינקלר בעיר טימישוארה, עיר בחבל באנאט, בעלת מסורת תרבותית גרמנית, ובה גם קהילה יהודית גדולה ששרדה כמעט בשלמותה. בטימישוארה נקלטו במהלך השנים פליטים מאותם חלקי רומניה שסופחו לברית המועצות. וינקלר, שלא קיבל בעבר חינוך יהודי, הצטרף לתנועת הנוער הציוני הבונים דרור ובשנת 1948 להכשרה חקלאית מתוך כוונה לעלות לארץ ישראל. בסופו של דבר נאלץ להישאר עדיין ברומניה, כשהתנועה הציונית הוצאה מחוץ לחוק על ידי הקומוניסטים ב-1949. הוא למד תקופה קצרה בפקולטה לגרמנית שהוקמה בעיר ושנסגרה כעבור זמן קצר, עבד כפועל ייצור וכטכנאי מבקר איכות במפעל למתכות ובמקביל כתב שירים בשפה הגרמנית. בעת הפעילות בתנועה הציונית הכיר וינקלר את הרמה לוין, מצ'רנוביץ, אשתו לעתיד.
בשנת 1956 פרסם וינקלר ברומניה את קובץ שיריו הראשון בגרמנית "Tief pflügt das Leben" ("החיים חורשים עמוק"). לפרנסתו כתב גם שירי ילדים ("Kunterbunte Verse", 1957), סיפורי ילדים בחריזה ("Fritzchens Abenteuer", 1958) ולתוכניות בגרמנית של תחנת הרדיו בטימשוארה. התקבל באותן השנים כחבר המחלקה הגרמנית של איגוד הסופרים הרומנים.
בשנת 1956 במפגש סופרים בבוקרשט הכיר וינקלר את הסופר הגרמני-רומני הַנְס בֶּרְגֶל (יליד 1925), בן למשפחה סקסונית טרנסילבנית. ברגל שסבל מרדיפות נגד הגרמנים אחרי מלחמת העולם השנייה, נכלא ב־1959 למשך שש שנים על ידי שלטונות רומניה ואחר כך היגר לגרמניה. קשר הידידות ביניהם התחדש כעבור כ־40 שנה, ב-1994, וההתכתבות בין השניים פורסמה על ידיהם בשנת 2011. ברגל כתב אחריות דבר לספרי וינקלר שפורסמו בגרמניה, כולל לספרו האחרון שפורסם בגרמניה בשנת 2014 ("היכן שהיקום צריך להתחיל"). שני הסופרים החליפו ביקורים הדדיים ובסתיו 1999 בקרו ביחד בירדן.
משורר דו-לשוני בישראל.
בשנת 1959 הוא עלה לישראל וכמי שלא ידע אף אות בעברית למד את השפה בקיבוץ בית אלפא ואחר כך אולפן עציון. השליטה בעברית איפשרה לו בהמשך להירשם בשנים 1959–1963 ללימודי ספרות עברית ויידיש באוניברסיטה העברית. עוד בשנה הראשונה כסטודנט בירושלים התחיל לכתוב שירים גם בעברית ופרסם אותם בעיתון העולים ובעיתון הסטודנטים. בשנים הראשונות בארץ זכה וינקלר לעידודם של פרופ' דב סדן, של עזרא פליישר ואחרים.
וינקלר הצטרף לחוג "ליזיס" של אנשי רוח יהודים כותבי גרמנית. הוא עבד בהמשך כארכיונאי וניהל את הארכיון בנימין זאב הרצל במסגרת הארכיון הציוני המרכזי בירושלים. הוא השתתף בשנים 1964–1981 בהוצאה לאור של כתבי הרצל. וינקלר התיישב ביישוב צור הדסה בפרוזדור ירושלים, ואחרי 1981 פעל כסופר, מתרגם ופסל עצמאי. בשנת 1994 שכל וינקלר את בתו בתאונה.
בנוסף לכתיבת שירה בעברית וגרמנית, תרגם לעברית יצירות ספרות מגרמנית ומרומנית.
מנפרד וינקלר היה חבר באגודת הסופרים העבריים, באגודת הסופרים כותבי גרמנית בישראל (שהוקמה בשנת 1975) ובמרכז PEN של המחברים בשפה הגרמנית מחוץ למדינות הדוברות גרמנית.
בשנת 2008 התראיין וינקלר בסרט התיעודי "צליל המלים" (Der Klang der Wörter) המוקדש לסופרים יהודים כותבי גרמנית שעלו לישראל וחיים בה.
הלך לעולמו ב־12 ביולי 2014.
יצירות.
בעברית.
וינקלר פרסם 4 קובצי שירים בעברית:
בשנת 1977 פרסם שיחון עברי-גרמני.
שיריו העבריים של וינקלר תורגמו לאנגלית, גרמנית, רומנית, ואוקראינית.
ב-2005 כמה משיריו פורסמו באנתולוגיה דו-לשונית של יצירות משוררים רומנים וישראלים - מולדת המשורר "Națiunea Poeților" שפורסמה בסוצ'אבה, בירת דרום בוקובינה עם איורים מאת מיכאי פַּנְזָארוּ-פים.
לקריאה נוספת.
EUPHORION, Anul XXVI 2015, בתרגום לרומנית מאת נורה יוגהסיביו, בוקרשט, רומניה,
קישורים חיצוניים.
"Israelischer Lyriker, Übersetzer und Bildhauer Manfred Winkler gestorben"
104, 04/2015 "Claus Stephani in David" - Jüdische Kulturzeitschrift
האראלד השני, מלך נורווגיה
האראלד השני "גלימה אפורה" (בנורדית עתיקה: Haraldr gráfeldr, בנורווגית: Harald Gråfell, בדנית: Harald Gråfeld; 935–970) היה מלך נורווגיה מ-961 ועד למותו.
חייו.
האראלד היה בנו של אריק הראשון "גרזן הדם" ונכדו של האראלד הראשון. אמו הייתה גונהילד, אחותו של האראלד הראשון, מלך דנמרק.
לאחר מותו של אביו ב-954, חברו האראלד ואֶחָיו עם סבם, גורם הזקן כנגד הוקון הראשון. הם לחמו נגדו בכמה קרבות, כולל ברסטרקלב, ליד האי פריי ב-955 ובפיטייר ב-961.
לאחר מותו של הוקון הראשון בקרב פיטייר, הפכו האראלד ואֶחָיו למלכי נורווגיה, אך סמכותם מחוץ לחלקה המערבי של הארץ הייתה מצומצמת. האראלד, כאח הבכור, היה בעל ההשפעה הרבה ביותר מבין האחים. ב-961, נסע דודם, האראלד הראשון לנורווגיה והכריז על האראלד כמלך ואסל שלו.
האראלד החל לחזק את שלטונו על ידי הריגתם של השליטים המקומיים, כולל זיגרוד הוקונסון, טיגבה אולפסון וגודרוד ביורנסון. כך הצליח האראלד לבסס את שליטתו בנורווגיה עד הלוגלנד בצפון ועל נתיב הסחר לאורך חופה של נורווגיה. כמו כן הוא שיגר משלחת לביירמלנד (כיום באזור העיר ארכנגלסק שבצפון רוסיה). עד מהרה נעשה האראלד תלוי פחות ופחות בתמיכתו של האראלד מלך דנמרק.
ב-970 פותה האראלד השני בדרכי עורמה להגיע לדנמרק, שם הוא נהרג במסגרת מזימה שתוכננה על ידי הוקון זיגרודסון, שהיה בעל בריתו של האראלד מלך דנמרק. הוקון זיגרודסון ירש את התואר רוזן לאדה לאחר שאביו נהרג על ידי אנשיו של האראלד השני ב-961. האחים של האראלד השני ששרדו נמלטו מנורווגיה לאחר מותו. עם מותו קיבל האראלד הראשון, מלך דנמרק את השליטה מחדש בנורווגיה והוקון זיגרודסון הוגדר כמלך ואסל שלו שם.
צמחיית ישראל ברשת