קריירת מועדונים.
ורנס גדל בקבוצת הנוער של המועדון וולדהוף מנהיים, ממנה עלה בשנת 1989 לקבוצה הבוגרת, ששיחקה אז בליגת הבונדסליגה, והיה לשחקן הרביעי בדירוג השחקנים הצעירים ביותר ששיחקו בבונדסליגה. ורנס ירד ליגה עם מנהיים בעונתו הראשונה בקבוצה הבוגרת, ובעונתו השנייה בקבוצה, בליגת הבונדסליגה השנייה, הפך לשחקן הרכב קבוע.
בשנת 1991, חתם ורנס בבאייר לברקוזן. ורנס שיחק שבע עונות בבאייר לברקוזן, בהן הבקיע 13 שערים ב-211 הופעות בבונדסליגה, והפך לעוגן הגנתי, בצוותא עם ינס נובוטני ומרקוס הפה. ורנס זכה בגביע בשנת 1993 עם באייר לברקוזן, לאחר ניצחון בגמר על הרטה ברלין, ובשנת 1997 הוביל את באייר לברקוזן למקום השני בבונדסליגה, אחרי באיירן מינכן.
בשנת 1998 עזב ורנס את באייר לברקוזן וחתם בפריס סן ז'רמן. במועדון הצרפתי זכה ורנס בגביע האלופות שהוא הסופר קאפ המקומי, אך לא הצליח להתאקלם בקבוצה, ועזב כעבור עונה אחת, בה הבקיע שני שערים ב-28 הופעות.
בקיץ 1999 חתם ורנס בבורוסיה דורטמונד, שם שיחק תשע עונות ברציפות. בעונת 2002 זכה ורנס עם בורוסיה דורטמונד באליפות הבונדסליגה. בארבע עונותיו האחרונות בקבוצה, שימש ורנס כקפטן, תפקיד שנשמר עבורו כסמל וכשחקן ותיק, בתקופה שבה המועדון נקלע לקשיים כלכליים והיה מסובך במאבקי תחתית. ורנס צבר בבורוסיה דורטמונד 240 הופעות בבונדסליגה, בהן כבש 14 שערים, ופרש ממשחק פעיל בשנת 2008.
קריירה בינלאומית.
ורנס שיחק בנבחרת גרמניה במשך 13 שנים, והשתתף במספר טורנירים גדולים. ביורו 1992 שימש כשחקן ספסל בטורניר בו גרמניה הפסידה בגמר לנבחרת דנמרק. את יורו 1996, בו זכתה גרמניה, החמיץ ורנס עקב פציעה. ורנס זומן למונדיאל 1998, בו הודחה הנבחרת בשלב רבע הגמר לאחר הפסד 3:0 לנבחרת קרואטיה. בעקבות משחק זה הפך ורנס מוקד לביקורת ציבורית בגרמניה ונתפס כאשם בתבוסה, מאחר שקיבל כרטיס אדום ישיר בדקה ה-40 לאחר שהכשיל את החלוץ הקרואטי דאבור שוקר במרחק גדול מהשער. שלושת שעריה של קרואטיה הובקעו לאחר מכן.
ורנס ייצג את גרמניה גם בגביע הקונפדרציות 1999. את מונדיאל 2002 החמיץ ורנס בגלל פציעה. ביורו 2004 ורנס חזר לסגל של גרמניה, שהודחה בשלב הבתים. לקראת מונדיאל 2006 שנערך בגרמניה, ורנס היה מועמד להיכלל בסגל, אך הושעה ממנו לאחר שהעביר ביקורת גלויה על מאמן הנבחרת דאז יורגן קלינסמן. הופעתו האחרונה של ורנס בנבחרת הייתה בשנת 2005, וסך הכל הוא צבר 66 הופעות, בהן לא הבקיע.
לאחר הפרישה.
ורנס עסק באימון לאחר הפרישה, בעיקר בקבוצות ילדים ונוער, בין השאר בבוכום, בשאלקה 04 ובאונטרהאכינג.
אולף מארשל
אולף מארשל (בגרמנית: Olaf Marschall, נולד ב-19 במרץ 1966 בטורגאו שבגרמניה המזרחית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בעיקר בלוקומוטיב לייפציג ובקייזרסלאוטרן בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
מארשל נולד וגדל בגרמניה המזרחית, ושיחק בקבוצת הנוער של לוקומוטיב לייפציג. בשנת 1983 עלה לקבוצה הבוגרת, ששיחקה בליגת העל המזרח-גרמנית. מארשל שיחק שבע עונות בלוקומוטיב לייפציג, בהן צבר 135 הופעות והבקיע 43 שערים, ונודע כבר אז במשחק ראש מצוין וביכולת החזקת כדור, כישורים שגררו התעניינות ממועדונים אחרים.
בשנת 1990 חתם מארשל באדמירה ואקר מהבונדסליגה האוסטרית, שם שיחק שלוש עונות, וכבש 40 שערים ב-97 הופעות. בשנת 1993, לאחר איחוד גרמניה שהוביל לפירוק ליגת העל המזרח גרמנית, חתם מארשל בדינמו דרזדן, שעברה מליגת העל המזרח-גרמנית אל הבונדסליגה והייתה שקועה במאבקי תחתית. מארשל שיחק עונה אחת בדינמו דרזדן, כבש 11 שערים ב-32 הופעות, וסייע לקבוצה להינצל מירידה אל הבונדסליגה השנייה.
בשנת 1994 חתם מארשל בקייזרסלאוטרן, שם הפך עד מהרה לשחקן מפתח. בשנת 1996 זכה מארשל עם קייזרסלאוטרן בגביע מקומי, לאחר ניצחון 1-0 בגמר על קרלסרוהה. למרות הזכייה בגביע, באותה עונה נשרה קייזרסלאוטרן אל הבונדסליגה השנייה, אך שבה אל הבונדסליגה תוך עונה אחת בלבד, כשמארשל מבקיע בעונת העלייה עשרה שערים. כבר בעונת החזרה של קייזרסלאוטרן לבונדסליגה, בשנת 1998, זכתה הקבוצה באליפות, בעונת שיא של אולף מארשל, שהבקיע 21 שערים וסיים כסגן מלך השערים, אחרי אולף קירסטן, שהבקיע 22 שערים עבור באייר לברקוזן. הישג זה הקנה לקייזרסלאוטרן כרטיס לליגת האלופות בעונת 1999, שם נעצרה ברבע הגמר על ידי באיירן מינכן, כאשר מארשל היווה חלק משמעותי בהגעת הקבוצה להישג זה. מארשל שיחק בקייזרסלאוטרן עד לשנת 2002, וצבר 160 הופעות בשמונה עונות, בהן הבקיע 59 שערים, ופרש באותה עונה ממשחק פעיל בגיל 36, אחרי תקופה קצרה באל איתיחאד מליגת העל הקטארית.
קריירה בינלאומית.
מארשל הופיע ארבע פעמים במדי נבחרת גרמניה המזרחית, ו-13 פעמים במדי נבחרת גרמניה, בהן כבש שלושה שערים. מארשל השתתף עם נבחרת גרמניה במונדיאל 1998 בו הודחה הנבחרת ברבע הגמר לאחר הפסד 3-0 לנבחרת קרואטיה, ובגביע הקונפדרציות 1999.
קריירת אימון.
בין השנים 2005-2007 שימש מארשל עוזר מאמן בקייזרסלאוטרן.
תארים.
עם לוקומוטיב לייפציג:
עם קייזרסלאוטרן:
ארטורו דה קורדובה
ארטורו דה קורדובה (בספרדית: Arturo de Córdova, שמו בלידה - Arturo García Rodríguez - ארטורו גרסיה רודריגס, 8 במאי 1907 מרידה - 3 בנובמבר 1973 מקסיקו סיטי) היה שחקן קולנוע מקסיקני, אחד משחקני "עידן הזהב של הקולנוע המקסיקני". שיחק במעל ממאה סרטים -בחלקם תפקידי מחזרים, בסרטי מתח, דרמות פסיכולוגיות וקומדיות. היה ידוע בקולו העמוק, בעל דקויות מיוחדות ומבטאו הארגנטינאי הקל.
ביוגרפיה.
ילדותו וצעירותו.
ארטורו גרסיה רודריגס נולד במרידה, במדינת יוקטן.
הוריו היו ארטורו גרסיה פוז'ול ואיסבל רודריגס אצ'ווריה מורו, קובנים בעלי שורשים קטאלנים ובסקים, שהתיישבו במרידה, בחצי האי יוקטן.
עד גיל 7 גדל בעיר הולדתו. אחר כך מתוך חשש מפני האירועים המהפכניים שהסעירו את מקסיקו באותה תקופה עקרה המשפחה לארצות הברית, בה נשארה עד שמלאו לו 12. בהמשך היגרו לארגנטינה
את ארטורו שלו להשתלם בשפות בשווייץ.
בשנת 1928 שב גרסיה רודריגס לארגנטינה ועבד ככתב של סוכנות החדשות United Press
בשנת 1932 נסע לבכוונה להגר לארצות הברית אך בדרך השתהה בעיר הולדתו מרידה ונשאר לבסוף במקסיקו אחרי שהכיר צעירה יפה בשם אנה אראנה. הוא התחתן איתה ב-23 באוגוסט 1933
התיישב תחילה במרידה עצמה בה מצא עבודה כקריין הודות לקולו הגברי והקטפיתי ולהגייתו המושלמת.
כעבור זמן עבר לגור במקסיקו סיטי, ועבד כקריין בתחנת הרדיו XEW.
קיבל את תפקידו הראשון בקולנוע מהבמאי והמפיק ארקדי בויטלר, בסרט "Celos", בו שיחק לצדם של פרננדו סולר ווילמה וידל. ידידו, רוברטו קנטו שכנע אותו לשנות את השם השגרתי מדי "גרסיה" ל"דה קורדובה", שם בעל רמזים אריסטוקרטיים ושהזכיר את העיר קורדובה שבארגנטינה, שבו חי בילדותו.
הקריירה הקולנועית.
דה קורדובה התחיל את הקריירה הקולנועית שלו בשנת 1936 ועד שנת 1971 השתתף ב-106 סרטים.
רוב סרטיו, כמו למשל Tourments בבימוי לואיס בוניואל (1953) וגרסה קולנועית מקומית ל"רוזן מונטה קריסטו" (1942) שבו גילם את דרנטס, הופקו במקסיקו. קורדובה כיכב בשנות ה-1940 גם במספר סרטים אמריקאיים, ביניהם
"For Whom the Bell Tolls" ("למי צלצלו הפעמונים") (1943),"Frenchman's Creek" (1944) "Incendiary Blonde" (1945),ו- "New Orleans" (1947).
קורדובה היה לאחד מחשובי שחקני הקולנוע בדרום אמריקה ובספרד.
ארטורו דה קורדובה נפרד מאשתו שלא הסכימה לתת לו גט ואחרי שנת 1964 נמצא בקשר זוגי עם השחקנית ממוצא ארגנטינאי מרגה לופס.
בשנת 1967 לקה תסחיף מוחי שהשאיר אותו משותק בפלג גופו השמאלי. ב-3 בנובמבר 1973 נפטר במקסיקו באופן פתאומי בגלל אירוע מוחי חוזר.
ארטורו דה קורדובה נפטר באופן פתאומי בשנת 1973 במקסיקו סיטי עקב אירוע מוחי בגיל 66.
המפיק הסרטים המקסיקני אלקס גרסיה, גילה כי הוא נכדו של קורדובה. הוא הבעלים של חברת הסרטים AG כולל BN Films.
גאורגה טטרסקו
גאורגה טטרסקו (ברומנית: Gheorghe Tătărescu; 21 בדצמבר 1886 - 28 במרץ 1957) היה מדינאי רומני, שכיהן פעמיים כראש ממשלת רומניה וכיהן גם בתפקידי שר שונים בממשלת רומניה, דיפלומט בשירות רומניה וחבר בקמרילה של קרול השני, מלך רומניה, חבר האקדמיה הרומנית.
ביוגרפיה.
גאורגה טטרסקו נולד במשפחה כבנם של גנרל ניקולאה טטרסקו ואשתו, ספרנצה, שניהם צאצאי משפחות בויארים ותיקות. הוא למד משפטים ובסיום לימודיו נסע לצרפת, להמשך לימודים בפריז, שם השלים דוקטורט במשפטים וכלכלה פוליטית בנושא „La régime électoral et parlamentaire en Roumanie” (משטר הבחירות והפרלמנטריות ברומניה), עבודה שטענה למען זכות בחירה אוניברסלית.
ב-1912 נרשם כחבר במפלגה הלאומית ליברלית ועם סיום לימודיו עבד זמן קצר כעורך דין במשרד ההדרכה הציבורית והמשיך בפעילות פובליציסטית, שתחילתה בתקופת לימודיו. בהיותו קצין במילואים גויס למלחמת הבלקן השנייה, אולם בגלל בריאותו הרופפת הוצב בעורף.
ב-1916 התחתן טטרסקו עם ארטיה פיטשטאנו ועם כניסת רומניה למלחמת העולם הראשונה גויס ובגלל בריאותו הרופפת הוצב בעורף, בהדרכה ולבסוף שוחרר. בבחירות הכללית ב-1919 הופיע כמועמד מפלגתו גורז' ונכנס לפרלמנט הרומני. ב-1922 מונה כתת-מזכיר מדינה במשרד הפנים עם תפקיד של מתאם המשטרה והז'נדרמריה ושיפר את ניהולם. טטרסקו חיזק את מעמדו בתוך מפלגתו וב-1931 נבחר למזכיר הכללי של המפלגה.