יש שפירשו ש"שלמים" הוא מלשון תשלומים, שכן קרבן שלמים הוא קרבן נדבה, שאדם נדר או התנדב להביא, ועתה הוא חייב לשלם את נדרו, כמו שנאמר: "כִּי תִדֹּר נֶדֶר לַה' אֱלֹהֶיךָ לֹא תְאַחֵר לְשַׁלְּמוֹ".
הקרבתם ואכילתם.
קורבן השלמים מתייחד בכך שהוא בא מכל סוגי הבהמות הכשרות לקורבן: פרים, כבשים ועזים, זכרים ונקבות, גדולים וקטנים (כלומר: ללא הגבלת גיל). היוצאים מכלל זה הם שלמי נזיר, שאינם יכולים לבוא אלא איל זכר, וזבחי שלמי ציבור, שאינם יכולים לבוא אלא כבשים זכרים.
הקרבת השלמים כוללת כמה שלבים, שרובם אינם מיוחדים לו:
קרל מנגר הבן
נשיא רומניה
נשיא רומניה (ברומנית: Președintele României) עומד בראש המדינה הרומנית והוא נבחר ישירות לתקופת כהונה בת חמש שנים. כהונתו מוגבלת לשתי קדנציות רצופות בלבד כאשר בכהונתו הראשונה הנשיא רשאי לא להיות חבר באף מפלגה. סמכויותיו של הנשיא רחבות ודומות לאלו של נשיא צרפת, ולא לסמכויות סמליות כמו לנשיא מדינת ישראל.
סמכויותיו של נשיא רומניה:
נשיאה הנוכחי של רומניה הוא קלאוס יוהאניס.
נשיאי רומניה.
רומניה (1989–היום).
הערות:
דגל אמריקה
ולטר מודל
אוטו מוריץ ולטר מודל (בגרמנית: Otto Moritz Walter Model; 24 בינואר 1891 – 21 באפריל 1945) היה גנרל ומאוחר יותר גנרלפלדמרשל גרמני במהלך מלחמת העולם השנייה. נודע בשל כישוריו ההגנתיים ובכינויו "הכבאי של היטלר". ולטר היה ידוע במטה הכללי בנאמנותו ומסירותו האדוקה לקנצלר אדולף היטלר.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
מודל נולד בינתין ב-24 בינואר 1891 לאוטו מודל שהיה מורה למוזיקה, ולמריה לבית דמר. בשנת 1909 התגייס מודל לצבא הגרמני הקיסרי, והצטרף לרגימנט הרגלים ה-52 (ברנדנבורג ה-6). במלחמת העולם הראשונה לחם מודל בחזית המערבית, ובמאי 1915 נפצע באורח קשה, ועל כך קיבל את עיטור צלב הברזל דרגה ראשונה. לאחר החלמתו מונה מודל למפקד פלוגה ברגימנט הרגלים של המשמר ה-8 (ברנדנבורג ה-1 - פרידריך וילהלם השלישי, מלך פרוסיה), ובשנת 1917 נפצע שוב באורח קשה. לאחר החלמתו הועלה לדרגת האופטמן, ומילא תפקידי מטה בדיוויזיית התחלופה של המשמר ובדיוויזיית המילואים ה-36.
לאחר המלחמה נשאר מודל ברייכסווהר, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. בשנת 1926 מונה למפקד פלוגה 9 ברגימנט הרגלים ה-8 (הפרוסי), ובשנת 1929 מונה לתפקיד מטה בדיוויזיה ה-3 של הרייכסווהר, והועלה לדרגת מיור. בשנת 1930 מונה לתפקיד באגף ההדרכה במשרד המלחמה, ובשנת 1932 הועלה לדרגת אוברסט לוטננט. בשנת 1934 הועלה לדרגת אוברסט, וב-1 באוקטובר 1934 מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-2. ב-1 באוקטובר 1935 מונה מודל לראש האגף הטכני ב-OKH, ב-1 במרץ 1938 הועלה לדרגת גנרל מיור, ב-10 בנובמבר 1938 מונה לראש מטה הקורפוס ה-4.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ המלחמה היה מודל ראש מטה הקורפוס ה-4, והשתתף עמו במהלך המערכה בפולין, כחלק מהארמייה העשירית במסגרת קבוצת ארמיות דרום. ב-22 באוקטובר 1939 מונה לראש מטה הארמייה ה-16, והשתתף עימה במהלך המערכה על צרפת כחלק מקבוצת ארמיות A. ב-13 בנובמבר 1940 מונה מודל למפקד דיוויזיית הפאנצר ה-3, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 בארמיית הפאנצר השנייה, והשתתף עימה בקרב סמולנסק ובכיתור הגדול בקייב. על פעולותיו בקרבות קיבל מודל ב-9 ביולי 1941 את עיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 באוקטובר 1941 הועלה מודל לדרגת גנרל חיל השריון, וב-15 באוקטובר מונה למפקד קורפוס הפאנצר ה-41 שהיה חלק מארמיית הפאנצר השלישית, והיה בחוד החנית של מבצע טייפון, שהיה אמור להוביל לכיבוש מוסקבה. במהלך הקרב על מוסקבה, כוחותיו של מודל הצליחו להשתלט על עמדות אסטרטגיות וחשובות של כמה גשרים המובילים למוסקבה, והוא אף הגיע למרחק 20 קילומטרים מן העיר, לפני שכוחות הצבא האדום הצליחו להסיג את כוחותיו של מודל.
ב-15 בינואר 1942, מונה מודל למפקד הארמייה התשיעית, עליה פיקד לסירוגין עד ינואר 1944, ב-1 בפברואר 1942 הועלה לדרגת גנרל-אוברסט, וב-17 בפברואר 1942 קיבל תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. כמה שבועות לאחר מכן, ב-23 במאי 1942 טס מודל לסיור קדמי ביער, ונפצע מכדור צלף רוסי שקרע לו את הריאה השמאלית. ניתוח חירום מיידי בבית חולים שדה סמוך הציל את חייו. ב-25 במאי קיבל מודל את אות הפציעה בזהב. במהלך קרב רז'ב השני, צבאו של מודל לכד והשמיד כוחות צבא רוסים רבים, והגן בהצלחה יתרה על מבלט רז'ב עד שנת 1943, עד הכרזת הנסיגה של היטלר. בגין כישוריו האסטרטגיים בהגנה, קיבל מודל ב-2 באפריל 1943 תוספת חרבות לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ביולי 1943 השתתף בקרב קורסק כמפקד הארמייה התשיעית. במהלך אוגוסט 1943 פיקד מודל על ארמיית הפאנצר השנייה, ולאחר מכן חזר לפקד על הארמייה התשיעית.
בעקבות הנסיגה בינואר 1944, מונה מודל למפקד קבוצת ארמיות צפון בחזית המזרחית, ופיקד עליה במהלך קרב נארווה שנועד למנוע פריצת דרך רוסית אל הים הבלטי, וב-30 במרץ 1944 קודם לדרגת גנרלפלדמרשל.
ב-31 במרץ מונה מודל למפקד קבוצת ארמיות צפון אוקראינה, ב-28 ביוני מונה מודל למפקד קבוצת ארמיות מרכז, ובלם את מתקפת מבצע בגרטיון, וב-16 באוגוסט הועבר מודל למערב כמפקד ה-OB West ובו זמנית למפקד קבוצת ארמיות B. כאשר חזר גנרלפלדמרשל גרד פון רונדשטט לתפקיד מפקד OB West, ב-3 בספטמבר, נותר מודל מפקד קבוצת ארמיות B בלבד, תפקיד שאותו החזיק עד פירוק הקבוצה באפריל 1945. כמפקד קבוצת הארמיות, עזר מודל לבלום את התקדמות בעלות הברית במהלך מבצע מרקט גארדן. באוקטובר 1944 עמד מודל נגד קבוצת הארמיות ה-12 בפיקודו של עומר ברדלי בקרב יער הורטגן, ובדצמבר 1944 עמד בראש קרב הארדנים אף על פי שלא תמך בו מלכתחילה.
אחריתו.
ב-1 באפריל 1945 כיתרו האמריקאים את כוחות קבוצת ארמיות B. היטלר פקד כי חבל הרוהר הוא מצודה שאין לסגת ממנה או להיכנע, והורה להרוס את מפעלי התעשייה שם כדי שלא יפלו בידי בעלות הברית, אך מודל התעלם מכך. ב-15 באפריל 1945 פוצלו הכוחות של מודל לשני כיסים קטנים ומייג'ור גנרל מת'יו רידג'וויי הציע לו להיכנע.
מודל האמין שלפילדמרשל אסור להיכנע, והתאבד בירייה בראשו באזור מיוער על יד לינטורף, ראטינגן, ב-21 באפריל 1945, לפני שלכדו אותו ונקבר במקום. ב-1955 הוא הובא לקבורה ביוזמת בנו בבית קברות צבאי גרמני הממוקם על יד העיר פוסנאק שבגרמניה ליד יער הורטגן. חוקרים סבורים שלפני שאדולף היטלר התאבד, הוא אמר "אם מודל יכול היה לעשות זאת, גם אני יכול".
דוד בן זמרה
אינטרמצו עם אריק
אינטרמצו עם אריק הייתה תוכנית טלוויזיה שבועית בנושאי מוזיקה בטלוויזיה החינוכית הישראלית, בהנחיית המנצח והפסנתרן אריה ורדי אשר גם כתב את תסריטי התוכניות. זוהי הסדרה החמישית של הטלוויזיה החינוכית עם אריה ורדי. קדמו לה: "כיתת אמן", "פרקי בארוק", "שיחות מן המקלדת", "שיחה בעשר אצבעות" ו"צלילים מן ההיכל". אלה סדרות הטלוויזיה היחידות של מוזיקה קלאסית שנעשו עד כה בהפקה מקורית בישראל. התוכניות צולמו באולפני הטלוויזיה החינוכית הישראלית ברמת אביב.
פורמט.
כל פרק בסדרה עוסק בנושא מוזיקלי אחד, ומתארחים בו הרכבים מוזיקליים או אמנים ישראלים ובינלאומיים בתחומי ההלחנה, הנגינה, השירה והמחול, ביניהם צעירים ואלמונים, ואחרים ותיקים ומפורסמים, המבצעים באולפן יצירות הקשורות לנושא הפרק. כמו כן משולבים בתוכנית קטעי ארכיון מתוך קונצרטים של התזמורת הפילהרמונית הישראלית ומקונצרטים ואירועי מוזיקה מגוונים בארץ ובעולם. אות הפתיחה הנוכחי, קטע מתוך אינטרמצו אופ' 117 מס' 2 של ברהמס, מנוגן על ידי אריה ורדי עצמו. בעבר שימשו בתפקיד זה קטע מתוך "קרנבל" של רוברט שומאן וקטע מהפרק השלישי של סונטת הסערה של בטהובן.
היסטוריה.
הסדרה שודרה החל משנת 2003, בימי שישי ב-16:00 (במסגרת שידורי החינוכית בערוץ 1), ושידור נוסף ביום חמישי ב-20:00 בערוץ 23.
ב-29 באוקטובר 2006 חגגה הסדרה את פרק ה-100 במסיבה שנערכה באולם קלרמונט בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב, בנוכחות שרת החינוך, חברת הכנסת הפרופסור יולי תמיר.
במאי, עורך הסדרה ומעצב דמותה הטלוויזיונית מראשיתה ובמשך כ-350 תוכניות היה ז'קי ברקן, אשר עבד עם אריה ורדי בשיתוף פעולה מלא, גם בסדרות המוזיקה הקודמות, עד יומו האחרון ביוני 2014. מפיק אינטרמצו, מוסטפא אבו ראס, המשיך את דרכו כבמאי ומפיק הסדרה.
בינואר 2016 הופקה התוכנית ה-400.
הפקת התוכנית הופסקה עם סגירת הטלוויזיה החינוכית באוגוסט 2018. אחת התוכניות האחרונות שצולמו הייתה ריאיון בן שעה עם דניאל בארנבוים, שצולם באקדמיית ברנבוים-סעיד בברלין.
בין המשתתפים בתוכנית.
התוכנית אירחה במשך השנים שמות בינלאומיים רבים, ובהם ניתן למנות בין השאר את קורט מאזור, זובין מהטה, מאריי פרחיה, יפים ברונפמן, אנדראש שיף, ג'סי נורמן ואחרים.
מבין המקומיים ניתן למנות את פנינה זלצמן, אנדרה היידו, מנדי רודן, אבנר בירון, קרן הדר ועוד.
בירם כיאל
בִּירַם כיאל (בערבית: بيرم كيال; נולד ב-2 במאי 1988) הוא כדורגלן ערבי-ישראלי, המשחק בעמדת הקשר האחורי בבני סכנין מליגת העל.
קריירת מועדונים.