אולי כפיצוי, נבחר קליין לנהל ביוני 1979 את המשחק בין נבחרת ארגנטינה לנבחרת שאר העולם שנערך בבואנוס איירס לעיני 82,000 צופים. במשחק, בו נוצחה ארגנטינה 2:1, כבש לזכותה את השער דייגו מראדונה אשר החל באותם ימים את הקריירה הבינלאומית שלו. ב-1980 שפט קליין בטוקיו, במשחק גמר הגביע הביניבשתי לקבוצות (גביע טויוטה) אשר נסתיים בניצחון נסיונל האורוגוואיית על נוטינגהאם פורסט האנגלית 0:1.
במונדיאל 1982 בספרד שימש קליין תחילה כקוון בשני משחקים בבתים המוקדמים (איטליה - פרו 1:1 וברזיל - ניו זילנד 0:4 לברזיל). בסיבוב המשחקים השני הוא שפט במשחק שהיה אולי המכריע בטורניר, בין ברזיל, שהייתה המועמדת הברורה לזכייה בגביע, ובין איטליה. בסיום המשחק ניצחה איטליה 2:3 והדיחה את ברזיל מהמשך המשחקים. קליין שימש כקוון במשחק הגמר, בין נבחרות איטליה ומערב גרמניה. המשחק הסתיים בתוצאה 3 : 1 לאיטלקים אשר זכו בגביע העולם.
משחק הפרידה של קליין היה בינואר 1986 בחיפה, כאשר מכבי חיפה אירחה את פ.צ. קלן הגרמנית וניצחה 2 : 1 לאחר פיגור 0 : 1, משערים של עופר מזרחי (29) ורוני רוזנטל (46).
למרות הצלחתו הרבה בשדה הבינלאומי, לא זכה קליין לאותה הערכה בעת היותו שופט בליגה הבכירה בישראל ומספר החלטות שלו, במשחקים בהם שפט, עוררו מחלוקת וביקורת. אחד ממשחקים אלו היה כאשר שפט בחצי גמר הגביע ב-1966 בין הכח מכבי רמת גן ובין שמשון תל אביב במשחק שנערך באצטדיון בלומפילד ואישר את שער הניצחון לזכות שמשון לאחר שהכדור עבר בבירור את קו החוץ לפני כיבוש השער. אירוע אחר היה באצטדיון ימק"א בעונת 1981/1982 במשחק בין מכבי תל אביב ובין בית"ר ירושלים בו פסל קליין שער לזכות בית"ר ירושלים והורה על ביצוע בעיטת עונשין אותה הפכו בזריזות שחקני מכבי תל אביב להתקפה מתפרצת שהסתיימה בשער, בעוד כדורגלני בית"ר ירושלים חוגגים את כיבוש השער שנפסל. באירוע זה חולץ קליין על ידי המשטרה רק לאחר ארבע שעות בהן הסתגר בחדרי ההלבשה.
במשך כל חייו בישראל וגם כיום (נכון ל-2018) התגורר קליין בחיפה. ברוב חייו עסק בהוראת חינוך גופני במקביל לקריירת השיפוט שלו. לקליין בן ובת. הבן, עמית קליין, היה גם הוא שופט כדורגל בכיר בליגה הישראלית הבכירה, ולאחר מכן יו"ר הוועדה המקצועית וחבר באיגוד השופטים הישראלי עד שפוטר בדצמבר 2012.
לקליין יחסים חמים מאוד עם אחד מגדולי שחקני העולם, פלה. כאשר הוציא קליין ספר באנגליה בשם: "The Referee's Referee", המתייחס לשיפוט, כתב בו פלה הקדשה מיוחדת בתחילת הספר:
אדריכלות רומאית
תעודת הזהות הישראלית
ויליאם פרימרוז
ויליאם פרימרוז (באנגלית: William Primrose; 3 באוגוסט 1903 - 1 במאי 1982) היה ויולן ומורה סקוטי, נחשב לוויולן המפורסם ביותר בזמנו.
חייו.
פרימרוז נולד בגלאזגו, שם למד כינור. לאחר מכן המשיך למה שהיה אז בית ספר גילדהול למוזיקה בלונדון ומשם עבר לבלגיה ללמוד אצל אז'ן איזאיי, שעודד אותו להחליף את הכינור בוויולה. בשנת 1930 הצטרף אל וורוויק אוונס, ג'ון פנינגטון ותומס פטר כוויולן ברביעיית המיתרים של לונדון. הקבוצה התפרקה בשנת 1935. בשנת 1937 החל לנגן בתזמורת הסימפונית של NBC בניצוחו של ארטורו טוסקניני. כשיצאה השמועה שטוסקניני עומד לעזוב את התזמורת בשנת 1941, התפטר פרימרוז מעבודתו. הקריירה שלו כסולן החלה במסעות קונצרטים עם ריצ'רד קרוקס. אחר כך חתם חוזה עם ארתור ג'ודסון, אמרגן קונצרטים רב-השפעה. בשנת 1944 הזמין קונצ'רטו לוויולה אצל בלה בארטוק.
מאוחר יותר בחייו נעשה פרימרוז למורה בעל שם, שכתב ספרים אחדים על הנגינה בוויולה ונתן שיעורים ברחבי יפן וארצות הברית, מדי פעם בבית ספר ג'וליארד ובבית הספר איסטמן למוזיקה. בשנת 1972 הוציא לאור את זיכרונותיו ,"A Walk on the North Side".
ויליאם פרימרוז מת מסרטן בפרובו שביוטה.
קשת (בנין)
עתר ארד
עתר ארד (נולד ב-8 במרץ 1945) הוא ויולן, פרופסור למוזיקה, מסאי ומלחין ישראלי הפועל בארצות הברית.
ביוגרפיה.
ארד נולד בתל אביב וגדל בתל ברוך כבנם הבכור של הציירת אסתר פרץ-ארד והפסל והצלם גרישה ארד. למד בקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, שם סיים את לימודיו בשנת 1966; מורו לכינור היה ישראל עמידן. את שירותו הצבאי עשה בתזמורת הגדנ"ע. בשנת 1968 יצא ללימודים בבלגיה, בקפלה למוזיקה ע"ש המלכה אליזבת בבריסל, שאותם סיים בהצטיינות יתרה בשנת 1971. כן למד בקולג' המלכותי במנצ'סטר שבאנגליה, בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר, ניו יורק ועוד.
ב-1971 בחר סופית בוויולה ככלי הנגינה שלו; כעבור שנה זכה בפרס הראשון בשתי תחרויות יוקרתיות לוויולה - תחרות "העיר לונדון" והתחרות הבינלאומית לוויולה בז'נבה. כוויולן הופיע רבות – כסולן עם תזמורות חשובות, ברסיטלים ובפסטיבלי מוזיקה יוקרתיים, וכנגן מוזיקה קאמרית עם רביעיית קליבלנד. הוא שיתף פעולה עם גדולי האמנים, ובהם יו-יו מה ופנחס צוקרמן. ארד הקליט יצירות רבות, עם תזמורות ועם הרכבים קאמריים.
משנת 1980 עד 1987 היה ארד חבר ברביעיית קליבלנד. הוא מופיע בפסטיבלים שונים ברחבי העולם, ביהם פסטיבל אדינבורו, פסטיבל זלצבורג, פסטיבל ישראל ועוד. כן הרבה להקליט מוזיקה עבור חברות תקליטים שונות.
מאז 1992 עוסק ארד גם בהלחנה ויצירותיו בוצעו והוקלטו.
ארד מכהן כפרופסור למוזיקה בבית הספר למוזיקה ג'ייקובס שליד אוניברסיטת אינדיאנה בבלומינגטון, וכן הוא מלמד בבית הספר איסטמן למוזיקה ובמכון סטימס לאמנים צעירים ברוויניה שליד שיקגו.
בישראל הוא מלמד נגינה בוויולה במפעל המוזיקלי "קשת אילון" שבקיבוץ אילון.
עתר ארד מנגן בוויולה מקורית של ניקולו אמאטי מסוף המאה ה-16. שמה הרשמי של הוויולה הוא "ניקולו אמאטי -ארד", משום שזה מה שעתר ארד כתב, כהלצה, על תמונת הוויולה. ההלצה התקבלה ברצינות גמורה וכך מופיעה הוויולה ברישומים עד היום.
אחיו הצעיר של עתר הוא המעצב התעשייתי רון ארד.
אתרי הופעות.
ארד הופיע בפסטיבלי מוזיקה רבים:
כתבים.
במאמריו בוחן ארד היבטים של קונצ'רטי לוויולה
כתבים.
מאמרים על קונצ'רטי של בלה בארטוק ושל ויליאם וולטון.
בית התאומים
פועל בניין (משחק וידאו)
פועל בניין (באנגלית: Hard Hat Mack) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מייקל אבוט ומת'יו אלכסנדר. המשחק הפך פופולרי ונועד במקור לאפל II, ולאחר מכן הוסב לקומודור 64, מחשבי 8 ביט של אטארי ול-DOS. למרות שהמשחק הוא לא חיקוי של "דונקי קונג (Donkey Kong)" יש לו נושא ומשחקיות דומים.
מטרת המשחק.
מק, פועל בניין וגיבור המשחק, צריך לאסוף חלקים החסרים בפיגומי הבניין עליו הוא עובד, ולאחר שהניחם במקומם - עליו לעבור עליהם עם פטיש אוויר כדי למסמר אותם למקומם. בו-בזמן עליו להיזהר מדמויות שונות הנעות בין הפיגומים. לאחר השלמת המקטעים החסרים, עוברים שלב.
מהלך המשחק.
לאחר סיום השלבים, המשחק מתחיל מההתחלה כאשר המשחקיות נהיית יותר מהירה, ובכך יותר מאתגרת.
לאו צי
מוזג הברים
מוזג הברים (באנגלית: Tapper) הוא משחק מחשב שנוצר בשנת 1983 על ידי מארווין גלאס. גיבור המשחק הוא ברמן. מטרת המשחק היא לחלק בירה ללקוחות חסרי סבלנות ולאסוף כוסות ריקות וטיפים ולהימנע מעימותים עם הלקוחות. בכל שלב עולה הקושי.
תיאור המשחק.
המשחק מתנהל כולו בפאב אשר מכיל ארבעה שולחנות. לקוחות רבים נכנסים לפאב באופן שוטף מצדו הימני של המסך וכולם דורשים משקאות. השחקן חייב להוציא במהירות משקאות ללקוחות בעודם מתקדמים לאורך השולחנות באיטיות לכיוון המוזג. כאשר אחד הלקוחות מצליח להגיע למוזג, הלקוח תופס את המוזג וזורק אותו - דבר אשר עולה לשחקן בנקודת חיים אחת.
המוזג משרת את הלקוחות על ידי כך שהוא ממלא ספל אחד באחד מארבעה ברזים. כאשר הספל מלא, השחקן משחרר את הברז ובאופן אוטומטי הספל מחליק על השולחן לכיוונו של הלקוח אשר מרים את הספל ושותה את המשקה. הלקוחות יתפסו ספלים שמחלקים בכיוונם, רק אם הם אינם עסוקים כבר בשתיית בירה. אם הלקוח לא תפס את הספל (משום שהלקוח עסוק בשתיית הספל הקודם או כי בשולחן לא קיים לקוח), אז הספל ימשיך להחליק עד קצה השולחן והספל יפול על הרצפה - דבר אשר יעלה לשחקן בניקוד. לאחר שהלקוח מסיים לשתות את הספל הוא מחליק את הספל חזרה למוזג. השחקן חייב לאסוף את הספלים הריקים לפני שהם מגיעים לסוף השולחן ונופלים לקרקע. ספל אשר נופל לקרקע עולה נקודת חיים אחת.
הלקוחות גם משאירים טיפים על השולחן למוזג. הטיפ יופיע רק לאחר מספר ספציפי של ספלים ריקים אשר נצרכו על ידי הלקוחות, ויופיעו במקום שבו עמד הלקוח כאשר סיים לשתות את המשקה שלו. לדוגמה, בכל רמות המשחק, הטיפ הראשון ניתן על ידי הלקוח אשר צרך שני משקאות וימצא במקום שבו הלקוח עמד. על ידי איסוף הטיפים, השחקן מרוויח נקודות.
כדי לסיים שלב, השחקן חייב לרוקן את כל הבר מהלקוחות.
ככל שהשלבים במשחק מתקדמים יותר, הלקוחות מהירים יותר ודורשים יותר שתייה, ובכך מצטמצם המרחק בין השחקן ללקוחות.
לאחר שמסיימים את כל 13 השלבים של המשחק, המשחק מתחיל מהשלב הראשון שוב, אשר קשה יותר מהפעם הראשונה עם וריאציות שונות.
אזור מטרופולין
לאו טצה
אביגייל פילמור
אביגייל פאוורס פילמור (באנגלית: Abigail Powers Fillmore; 13 במרץ 1798 - 30 במרץ 1853), אשת נשיא ארצות הברית מילרד פילמור, הייתה הגברת הראשונה של ארצות הברית בין השנים 1850–1853.
ביוגרפיה.
אביגייל נולדה במחוז סרטוגה שבמדינת ניו יורק. באותה עת היה המחוז מחוז ספר, הנמצא "בשולי הציוויליזציה". אביה, כומר בפטיסטי בשם למואל פרוורס (Lemuel Powers) נפטר זמן קצר לאחר לידתה. אמה עברה עם המשפחה מערבה, וחינכה את אביגייל ואחיה באמצעות ספריו של בעלה המנוח.