באוקראינה עשרות בתי ספר יהודים פעילים באופן יומיומי וכן נפתחו שלוש מכללות אקדמיות בדניפרו, באודסה ובז'יטומיר.
בקייב פועלים שישה בתי ספר, מהם שלושה של חב"ד. בעיר יש גם סניף של ישיבת "אש תורה". כיום קיימת התעוררות יהודית גדולה באוקראינה אם כי עדיין ישנם יהודים המעדיפים להסתיר את זהותם. שלוחי חב"ד מנהלים פעילות ענפה הכוללת חיזוק החינוך היהודי ופתיחת מוסדות כמו בתי ספר ומקוואות. בשנת 2013 נפתח בבית הכנסת המרכזי שברחוב 'saksaganskoho 67' מכון להכשרת רבנים המגיעים מארצות הברית ומישראל לשנת לימודים והכנה למבחני הרבנות. לקהילה היהודית בקייב בית ספר לילדים עם אוטיזם (היחיד מסוגו בכל ברית המועצות לשעבר).
בעיר קיימות הקהילות הבאות:
בבחירות לנשיאות אוקראינה 2019 ניצח המתמודד היהודי, וולודימיר זלנסקי. עם בחירתו, זלנסקי הפך לנשיא הצעיר ביותר בתולדות אוקראינה (בן 41), ליהודי הראשון בתפקיד, ולנשיא הפופולרי ביותר בעת בחירתו מבחינת אחוז הקולות (73%).
מלחמת האזרחים באוקראינה התרחשה ועודנה מתרחשת באזור הדונבאס שהוא אזור עשיר בתעשייה ובמכרות. באזור זה קיימות שלוש קהילות יהודיות מאורגנות בדונצק, לוהנסק ומאקאיבקה. מאז תחילת המלחמה נמלטו מהאזור כשבעת אלפים יהודים. ארבעת אלפים מתוכם עלו לישראל. לאחר שהחלה הפלישה הרוסית לאוקראינה, עלו יהודים נוספים.
פברואר 2022 פולשת רוסיה לאוקראינה, תחילתה של מלחמה עקובה מדם וסבל רב מאד לאזרחים. יהדות אוקראינה אף היא סופקת אבידות גדולות בנפש וברכוש. לצערנו, הרוגים ופצועים גם מקרב היהודים. רבים נמלטו, אם למדינת ישראל וחלקם לארצות המערב. חלק מהיהודים מחולצים מאזורי הקרבות למקומות מבטחים, מרביתם עולים לישראל.
יער שווייץ
יער שווייץ הוא יער המצוי במדרון היורד מרכס פוריה לעבר הכנרת (ממערב למזרח). היער נמצא ממערב ומדרום לעיר טבריה ואף בשטחי העיר עצמה. היער ניטע על ידי מחלקת הייעור של ממשלת המנדט הבריטי החל משנת 1927. ההחלטה על שתילת היער התקבלה לאור העובדה שכמות שברי הענן באזור רבה, ובמטרה שהיער ימנע את הישחקות המדרון ומפולות הבוץ, וימתן את נזקי השיטפונות באזור (כפי שאכן קרה בשיטפון בטבריה בשנת 1934, בו 32 תושבים מצאו את מותם מהיסחפות במים, ומספר תושבים נוסף מתו בשל מפולות הבתים).
ביער סוגים מגוונים של עצים: עצי שיטה, ברושים, אקליפטוסים, טטרקליניסים, עצי אלה וחרובים. מתכנני היער החליטו לא לטעת ביער עצי אורן.
באזור היער בנתה הקרן הקיימת דרכי מעבר למטיילים, חניונים לעשיית פיקניקים וכן מצפורים. באזור שרידים ארכאולוגיים שנחפרים על ידי רשות העתיקות.
בקרבת יער שווייץ בהמשך הדרך נובע עין פוריה ששוקם ושופר על ידי הקרן הקיימת לישראל.
ספינת דבור
דבּוּר הייתה ספינת סיור קלה בשירות חיל הים הישראלי, ששימשה בפלגות הבט"ש לפעילות ביטחון שוטף (בט"ש), לסיכול פעולות טרור ימיות ולשמירה על חופי ישראל.
היסטוריה.
לאחר מלחמת ששת הימים, התעורר הצורך בהצטיידות של כלי שיט לחיל הים למטרות סיור לאורך גבולותיה הימיים הארוכים של ישראל. הצורך בהצטיידות בספינת בלט גם לנוכח החשש מחדירת מחבלים בדרך הים. לאחר, שצרפת שהייתה ספקית הנשק העיקרית של ישראל עד למלחמה, הטילה אמברגו על אספקת נשק לישראל, פנה חיל הים לצי האמריקני שהציע ספינת משמר מדגם Swift -50ft ששימשה במלחמת וייטנאם. משלחת ישראלית ברשותו של קצין ההנדסה אמנון סלעי נשלחה לבדוק התאמת הספינה אך החליטה לבסוף לבחון ספינה אזרחית שיוצרה במספנת Swift Ships שתוכננה להובלת נוסעים ומטען למתקני קידוח נפט בים ולתכנן בה שינויים כדי להתאימה לצורכי חיל הים.
משלחת נוספת שנשלחה באותה השנה בראשותו של מפקד בסיס אשדוד אל"ם מיכאל ברקאי, שהיה המנחה המקצועי בחיל הים לכלי שיט קטנים, ונציגי 3 היחידות שאמורות היו לקבל את הדבורים, אשררה את הדגם על פי אפיון של הצוות הראשון ומבחני ים (למעשה שלוחת נהר המיסיסיפי) והזמינה במעמד הביקור שמונה ספינות כאלה שלימים נקראו "דבור".
שתי ספינות ה"דבור" הראשונות, 852 ו-871 הגיעו בנובמבר 1970. הן צוידו במנועים תוצרת ג'נרל מוטורס בעלי 12 בוכנות GM12V71TN, במכ"ם דקא 916, ג'יירו חדיש של חברת ANCHUTS, זרקור 30 ס"מ, ונוסף לו על התורן במשך הזמן זרקור קסנון, ב 3 צריחים בעלי מקלעים 0.5 דו קני בעלי הפעלה חשמלית מקומית בעל קצב אש גבוה עם מחסנית של 500 כדור כל אחד, שהוחלפו במהלך השנה הראשונה במקלע 0.5 רגיל חד קני והצריח האחורי הוחלף בתותח אורליקון 20 מ"מ ותותח אורליקון נוסף בחרטום הספינה, ובמכשירי קשר שונים. לאחר כשנה, בספטמבר 1971 הגיעו מארצות הברית עוד שש ספינות דבור - 3 לזירת ים סוף ו-3 לבסיס חיפה.
לאחר הזמנה זו התבצעה בניית הספינות במפעל רמתא של התעשייה האווירית בבאר שבע. ברמת"א נוספו לספינות שיפורים ותוספות נוספות.
בסוף שנות ה-70, עקב התפתחות אמצעי הלחימה בקרב ארגוני הטרור, נולד הצורך בשיפור ספינות הדבור למה שנקרא אז "דבור מוסב" בעל מנועי GENERAL MOTORS V16 (בעלי 16 בוכנות), מכלי דלק נוספים, תורן יעיל יותר לגילוי מטרות במכ"ם. אך לאחר זמן מה הוחלט כי יש צורך בכלי חדש שיענה להתפתחות המהירה של ארגוני הטרור. בשנת 1978 השיק רמת"א את ה"דבורה": ספינת בט"ש המבוססת על הדבור אך גדולה יותר ומהירה יותר. הדבורה התבססה על התכנון והמבנה של הדבור, תוך שילוב טכנולוגיות מתקדמות יותר (שו"ב, מנוע, מערכת הנעה, אמצעי לחימה, אלקטרוניקה). בשנת 1989 הוחלט בחיל הים להצטייד בדבורה. הדבורים והדבורות משרתים עד היום בהצלחה בחיל הים הישראלי.
בחיל הים משרתות שתי ספינות מדגם "דבורת שערים" - זהו דגם האבטיפוס של הדבורה שדומה מאוד לדבור.
מאז שנות השבעים עסקו הדבורים בהגנה שוטפת על חופי מדינת ישראל. הדבורים השתתפו גם במלחמת יום הכיפורים וסיכלו עשרות התקפות מצד חיל הים המצרי בים סוף, לרבות התקפות קומנדו. הדבורים אף הטביעו כלי שיט מצרים.
אחרי המלחמה התמקדו הכלים בפטרולים לאורך חופי ישראל, מאחר שבאותה תקופה נעשו מספר רב של ניסיונות חדירה של ארגוני טרור ומחבלים פלסטיניים דרך הים (רובן מכיוון לבנון). אחת החדירות של המחבלים מלבנון הסתיימה בפיגוע כביש החוף ב-1978 שהיה אחד הגורמים למבצע ליטני וכן לשיפור כלי הבט"ש של חיל הים.
במהלך שנות ה-80 של המאה ה-20 הוחלט לשפר את כושר העמידות של הדבור והוכנסו בה מספר שינויים ושיפורים אשר הגבירו את מהירותה וכושר התמרון שלה. עד היום סיכלו צוותי הדבורים ניסיונות רבים של פיגועים דרך הים והטביעו ספינות אויב רבות.
הדבורים משרתים את חיל הים עד היום בזירת ים סוף.
אלביס
בית יגאל אלון
בית יגאל אלון או מוזיאון אדם בגליל הוא מוזיאון ומרכז חינוכי השוכן בקיבוץ גינוסר לחוף הכנרת. המוסד נפתח ב-1987 על שמו של יגאל אלון, שהיה חבר הקיבוץ ונקבר בו, ומשמש מוזיאון לתולדות הגליל ומרכז לפעילויות חינוכיות וחברתיות לנוער, חיילים וסטודנטים. המוזיאון הוכר כאתר מורשת על ידי המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל ועל ידי תוכנית ציוני דרך.
הגישה החינוכית.
יגאל אלון כותב על החינוך:
המוזיאון מפעיל ואינו פסיבי. המבקר, נדרש להיות מעורב, לחשוב, לנקוט עמדה, להכריע.
הפעילות החינוכית נשענת על התצוגה המוזיאלית ועל סדנאות העוסקות בשאלות ערכיות באמצעות דיון במנהיגות ובחברה הישראלית.
המוזיאון מציג את הנושאים כחוויה, אשר מעניקה פרספקטיבה היסטורית מנקודת מוצא ערכית, הנושאים המוצגים הם בסיס לשיחה.
המרכז החינוכי ע"ש יגאל אלון הוא לב-ליבו של המוזיאון. חשיבותו של הזיכרון ההיסטורי כמקור סמכות והשראה בעיצוב פני החברה מודגש בחדרי התצוגה. במוזיאון מוצגים קטעים מתוך הוויית הזיכרון הקולקטיבי של העם היהודי, מתקופת המשנה והתלמוד, ראשית מימוש הרעיון הציוני ועד היום.
מרכזיות האדם, אחריותו למעשיו ולחברה, לסביבה בה הוא חי, המניעים מתוכם פועל, ההתלבטויות, הקשיים, בחירתו בצומתי הכרעה, כל אלה מוצגים מנקודת מוצא ערכית. המבקר נחשף למעשיהם ושיקוליהם של מנהיגים ואנשים מהשורה, מפקדים וחיילים, צעירים ומבוגרים, בתקופות וזמנים שונים.
כל אלה יחד הם לב ליבה של התפיסה החינוכית במוזיאון.
התצוגה.
המוזיאון שוכן בבניין שתוכנן על ידי האדריכל חנן הברון, והוא מציג את ההתיישבות בגליל באמצעות ארבע תערוכות קבע:
בנוסף לתערוכות הקבע, יש במוזיאון גלריה לתערוכות אמנות מתחלפות, ספרייה, ארכיון ומאגר מידע ממוחשב על הגליל, אזור הכנרת, ועל חייו של יגאל אלון.
בית יגאל אלון מארגן פעילויות רבות לבני נוער ומפגשי אמנים, בדגש על שיתוף פעולה בין שכנים יהודים וערבים בגליל. פעילויות אלו נקראות בשם "מפגש האביב", והן הולידו חלק ניכר מעבודות האמנות והפסיפס המעטרות את המוזיאון ואת הגן סביבו.
ליד המוזיאון שוכנת חורשת הפלמ"ח המוכרת כאתר מורשת. זוהי חורשת אקליפטוסים שניטעה בשנות ה-30 של המאה ה-20 על ידי פיק"א. בחורשה זו התכנסה לראשונה בשנת 1941 פלוגה א' של הפלמ"ח שיגאל אלון היה מפקדה, לאימונים. בחורשה זו קיים אלון את מפגשיו השנתיים עם נכבדים ערבים.
הסירה מגינוסר.
הסירה מגינוסר מוצגת באולם תצוגה מיוחד במוזיאון. זוהי סירת עץ שנתגלתה באקראי בשנת 1986 בין קיבוץ גינוסר למגדל, כאשר מי הכנרת היו בשפל. אופייה של הסירה ובדיקה באמצעות תיארוך פחמן-14 איפשרו לתארכה לתקופה שבין שנת 50 לפנה"ס ועד שנת 70 לספירה.
מוזיאון אדם בגליל
יהדות אסטוניה
יהדות אסטוניה היא אחת משלוש הקהילות היהודיות של המדינות השוכנות לחופי הים הבלטי, באזור אסטוניה של היום.
היסטוריה.