בשנת 2010 הקים קנטור את "מרכז קנטור ליהדות אירופה בימינו" ואת "מאגר המידע על שם משה קנטור לחקר האנטישמיות והגזענות בימינו" באוניברסיטת תל אביב. בכל שנה, בערב יום השואה, מפרסם המרכז דו"ח על מצב האנטישמיות בעולם.
קנטור מכהן גם כנשיא הMuseum of Avant-Garde Mastery שיוסד במוסקבה ב-2001 ביוזמתו. במוזיאון זה נמצא האוסף הגדול ביותר של אמנות אוונגרד רוסית של המאה ה-20.
קנטור מכהן כנגיד מועצת יד ושם. קנטור עומד בראש תאגיד הדשנים "אקרון", הנסחר בבורסות בלונדון וברוסיה. בשל כך הוכנס לרשימת הסנקציות של בריטניה שהוטלו נגד אוליגרכים רוסים בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה, זאת למרות שקנטור עצמו התבטא נגד המלחמה וכינה את פוטין "פושע מלחמה".
חיים אישיים.
משה קנטור נשוי לאנה קנטור ולהם 4 בנים ובת.
פרסים.
על פעילותו נגד גזענות ואנטישמיות וקידום סובלנות ופיוס, קיבל קנטור במהלך השנים את הפרסים והעיטורים הממלכתיים הבאים:
בנוסף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת תל אביב בשנת 2004.
בשנת 2016 נבחר לרשימת "50 היהודים המשפיעים בעולם" של הג'רוזלם פוסט, בפעם ה-6 ברציפות.
גמביט טורקי (ספר)
גמביט טורקי (ברוסית: Турецкий гамбит) הוא הספר השני בסדרת הספרים הבלשית "תיבת פנדורין" פרי עטו של הסופר הרוסי-גאורגי בוריס אקונין. הספר פורסם לראשונה ב-1998 במוסקבה. תרגומו של יגאל ליברנט לעברית יצא לאור ב-2005, במקביל להפצת סרט קולנוע המבוסס על הספר.
עלילת הספר.
שנת 1877. רוסיה נמצאת במצב מלחמה מול האימפריה הטורקית. ורוורה סובורובה, נערה נאה מפטרבורג מחליטה לצאת בעקבות אהובה החייל אל החזית. בדרכה לשם היא פוגשת בחור צעיר בשם אראסט פנדורין, השניים נופלים לשבי הטורקים אך עד מהרה מחולצים יחד עם קצין רוסי בשם ירמי פרפיולקין ומובאים אל מחנה צבאי רוסי.
במחנה פנדורין נפגש עם הקצין מיזינוב המדווח לו כי הטורקים החדירו מרגל לשורות הרוסים איש בשם אנוור אפנדי שמתכנן פעולות חבלה מעבר לקווי האויב, בעורף הרוסי. על פנדורין מוטל למצוא את המרגל.
במחנה ורוורה מוצאת את חתנה, פיוטר יאבלוקוב, המשרת כמצפין מסרים. כשהוא יוצא לפגוש את אהובתו הוא נוטש את עמדתו. בזמן זה הצבא הרוסי מקבל הוראה לפיה יש לצאת למבצע כיבוש לשם כיבוש מבצר ניקופול. אך זו מתבררת כהוראה סותרת לפקודה אחרת שלפיה נאמר כי יש להתמקד בהגנה על פלוונה.
עיבוד קולנועי.
בשנת 2005 יצא לאקרנים סרט הקולנוע "גמביט טורקי", בבימויו של דז'אניק פאיזייב ובכיכובם של ייגור ברויב כאראסט פנדורין, אולגה קרסקו כוורוורה סובורובה ואחרים.
ג'רי אורבך
ג'רום ברנרד "ג'רי" אורבך (באנגלית: Jerome Bernard "Jerry" Orbach; 20 באוקטובר 1935 - 28 בדצמבר 2004) היה שחקן וזמר אמריקאי ממוצא יהודי, זוכה פרס טוני ופרס גילדת שחקני המסך, עם קריירה שהשתרעה על פני חמישה עשורים בתיאטרון, בקולנוע ובטלוויזיה. נודע בעיקר בזכות גילום דמותו של הבלש הניו יורקי לני בריסקו בסדרת הטלוויזיה "חוק וסדר".
ביוגרפיה.
אורבך נולד ברובע הברונקס בניו יורק שבארצות הברית. בנם היחיד של אמילי, יצרנית כרטיסי ברכה וזמרת, ולאון אורבך, מנהל מסעדה ואמן וודוויל. סיפר שאביו היה יהודי צאצא של מגורשי ספרד שהיגר להמבורג בגרמניה. אמו, ילידת פנסילבניה, הייתה קתולית ממוצא פולני וליטאי, והוא גדל בדתה של אמו. במהלך ילדותו, המשפחה החליפה מקום מגורים לעיתים קרובות וגרה במאונט ורנון (ניו יורק), בסקרנטון (פנסילבניה), בספרינגפילד (מסצ'וסטס), ובווקיגן (אילינוי) שם למד אורבך בבית הספר התיכון. הוא סיים את לימודיו בשנת 1952, לאחר שקפץ שתי כיתות בבית הספר היסודי בשל מנת המשכל הגבוהה שלו.
ב-1953 החל ללמוד באוניברסיטת נורת'ווסטרן. ב-1955, פרש מהלימודים, עזב את האוניברסיטה ועבר לגור בניו יורק, כדי לממש את חלומו להיות שחקן וכדי ללמוד באולפן השחקנים, שם אחד ממוריו היה לי סטרסברג, ממייסדי האולפן.
קריירה.
אורבך שיחק במחזות רבים בברודוויי ובאוף ברודוויי. תפקידו המשמעותי הראשון היה אל גאלו בקאסט המקורי של המחזמר המצליח "פנטסטיקס", והוא היה הראשון שביצע את השיר שפותח את המחזה והמוכר ביותר מתוכו, "Try to Remember". במחזמר "ברנשים וחתיכות" גילם את דמותו של סקאיי מסטרסון, והיה מועמד לפרס טוני בקטגוריית שחקן המשנה הטוב ביותר במחזמר. על גילום דמותו של צ'אק בקסטר במחזמר "Promises, Promises" ("הבטחות, הבטחות") זכה בפרס טוני בקטגוריית השחקן הטוב ביותר במחזמר. ב-1975 הופיע בתפקיד עו"ד בילי פלין בהפקה המקורית של המחזמר "שיקגו", שהוצגה 936 פעמים עד 1977. תפקיד זה זיכה אותו במועמדות נוספת לפרס טוני. במהלך שנות השבעים הופיע מדי פעם בתפקידים קטנים בסדרות ובסרטי טלוויזיה והשתתף כחבר בפאנלים של מספר שעשועונים.
בשנות השמונים עזב את התיאטרון והתמקד בהופעות בסרטי קולנוע ובסדרות טלוויזיה. ב-1981 גילם את דמותו של גאס לוי, בלש מחלק הסמים של משטרת ניו יורק, בסרטו של סידני לומט "נסיך העיר". בהמשך גילם תפקידים של גנגסטרים בסרט המתח "תעלול קטלני" (1986) ובסרט הדרמה של וודי אלן "פשעים ועבירות קלות" (1989). ב-1985 החל להופיע בתפקיד אורח קבוע בסדרה הבלשית "רצח במשיכת קולמוס" בכיכובה של אנג'לה לאנסברי, בתפקיד הבלש הפרטי הארי מק'גרו, שלאחר מכן זכה לסדרת ספין אוף משלו, ששרדה עונה אחת בלבד. ב-1987 השתתף בסרט המצליח "ריקוד מושחת", בתפקיד אביה של בייבי. הסרט הפך מאז לסרט פולחן. בנוסף, הוא הופיע בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה מצליחות כגון "בנות הזהב" (על הופעתו בסדרה היה מועמד בפעם הראשונה לפרס אמי), "מי הבוס?" ו"פרייז'ר".
ב-1991 השתתף בסרט זוכה פרס אוסקר של דיסני "היפה והחיה", בו דיבב את קולו של לומייר, ראש המלצרים. בטקס פרסי האוסקר ה-64 ביצע בהופעה חיה את השיר "Be Our Guest" אותו שר בסרט, ושהיה מועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר. אורבך חזר ונתן את קולו לדמותו של לומייר גם בסרט ההמשך "".
ב-1992 הצטרף לאנסמבל השחקנים הקבוע של הסדרה "חוק וסדר", בתפקיד בלש מחלק הרצח של משטרת ניו יורק לני בריסקו. הוא תפס את מקומו של פול סורבינו כבלש הבכיר בסדרה. אורבך ביסס את דמותו של בריסקו על דמות דומה של בלש שגילם בעבר בסרט "נסיך העיר", כפי שהציע לו יוצר הסדרה דיק וולף. הוא השתתף בסדרה במשך 12 עונות, מתוך 20 עונות של הסדרה, ודמותו של בריסקו הפכה לאחת הפופולריות והמזוהות ביותר עם הסדרה. מגזין הטלוויזיה הפופולרי "TV Guide" בחר בלני בריסקו כאחד מ-25 בלשי הטלוויזיה הגדולים בכל הזמנים. על גילום דמותו של בריסקו היה אורבך מועמד לפרס אמי בשנת 2000. הוא השתתף בתפקידי אורח בסדרות הספין אוף ", " ו"".
ב-1999 התווסף להיכל התהילה של התיאטרון האמריקאי.
חיים אישיים.
בשנת 1958 נשא אורבך לאישה את מרתה קורו, ולשניים נולדו שני בנים: טוני וכריסטופר. טוני מחבר תשבצים עבור הניו יורק טיימס וכן הופיע בתפקיד אורח, בתור כתב, באחד מפרקי הסדרה "חוק וסדר". כריסטופר הוא שחקן וזמר, ובמהלך העונה הראשונה של הסדרה "חוק וסדר: מדור מיוחד" הוא גילם את אחיינו של לני בריסקו, קן בריסקו. בשנת 1979 אורבך נשא לאישה את איליין קנסילה, רקדנית בברודוויי אותה הכיר כשכיכב במחזמר "שיקגו".
אורבך התגורר בבניין רב קומות במנהטן, בצומת של רחוב 53 והשדרה השמינית, והיה אורח קבוע בחנויות ובמסעדות באזור, בעיקר במסעדות האיטלקיות. לאחר מותו, בשנת 2007, ההצטלבות של השדרה השמינית עם רחוב 53 נקראה על שמו.
פטירתו.
בינואר 1994 אורבך אובחן כחולה בסרטן הערמונית. הוא החל לקבל טיפולי רדיותרפיה, אך בדצמבר 1994 הסרטן חזר והתפשט. במשך כעשור לאחר מכן קיבל טיפול הורמונלי במחלה. לאחר פרישתו מהסדרה "חוק וסדר" ב-2004 החל לקבל טיפולי כימותרפיה, אך נכנע למחלה ונפטר ב-28 בדצמבר 2004 בבית חולים בניו יורק, בגיל 69. אף על פי שאובחן כחולה סרטן כעשור לפני כן, דבר מחלתו נשמר בסוד ופורסם לציבור רק שבועות אחדים לפני פטירתו. טרם פטירתו אמור היה להצטרף בתפקיד קבוע לסדרת הספין אוף השלישית והחדשה ל"חוק וסדר", "", אך הוא הספיק להצטלם רק לשני הפרקים הראשונים של הסדרה, ששודרו לאחר פטירתו במרץ 2005. יום לאחר פטירתו, שלטי החוצות בברודוויי עומעמו לאות אבל.
מאחר שעיניו של אורבך היו בריאות ותקינות כל חייו, הוא ביקש שהן תיתרמנה לאחר פטירתו. רצונו התממש ושתי קרניות עיניו נתרמו לשני אנשים שונים.
ב-5 בפברואר 2005, לאחר פטירתו, הוענק לו פרס גילדת שחקני המסך על תפקידו ארוך השנים בסדרה "חוק וסדר".
טימו הורן
טימו הורן (בגרמנית: Timo Horn, נולד ב-12 במאי 1993 בקלן שבגרמניה) הוא כדורגלן גרמני המשחק כשוער בקבוצת פ.צ. קלן מהבונדסליגה.
קריירת מועדונים.