My Tears Ricochet (בעברית: הדמעות שלי ניתזות) הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית טיילור סוויפט, מתוך אלבום האולפן השמיני שלה, "Folklore". השיר יצא לאור ב-24 ביולי 2020, על ידי חברת התקליטים ריפבליק רקורדס, ביחד עם שאר שירי האלבום. השיר נכתב על ידי סוויפט לבדה והופק על ידי ג'ק אנטונוף, סוויפט וג'ו אלווין. השיר זכה להצלחה בינלאומית מבלי שיצא כסינגל, תוך שנבחר גם לא לצאת כסינגל ולא נשלח לשום פורמט של רדיו הלהיטים העכשוויים.
עם יציאתו, "My Tears Ricochet" זכה לביקורות חיוביות מטעם מבקרי המוזיקה, תוך שנאמר עליו כי הוא "אחד מהשירים העצובים ביותר של טיילור סוויפט ובאלבום בפרט". כמו כן, הצהירו סוויפט ואנטונוף כי "השיר (והשיר "August") הוא הדבר הטוב ביותר שעשינו יחד". השיר הופיע במקום החמישי במצעד שירי הספוטיפיי העולמי וצבר למעלה מ-5.721 מיליון השמעות ביממה אחת, תוך שהפך לאחד מהשירים עם הפתיחות הגדולה ביותר בשנת 2020. בשבוע אחד, צבר 23 מיליון השמעות.
הרכב ומילים.
"My Tears Ricochet" מכיל בתוכו סיפור, שלפי Genius, מדבר על "בכי, מוות - או מוות של מערכת יחסים לפחות". בהמשך, הצהירה סוויפט כי השיר עוסק ב"רומנטיקה אבודה". היא הוסיפה ושאלה "מדוע האהבה הראשונה שלנו תמיד תהיה זכורה לנו, גם אם היא הסתיימה והמשכנו הלאה בחיים שלנו?".
עם זאת, אף על פי שבאופן סביר ניתן לראות את "My Tears Ricochet" כשיר שמדבר על אהבה צעירה שהסתיימה, ייתכן ואותה מערכת יחסים קשורה דווקא לאספקט העסקי ולא לאספקט הרומנטי. עוד נאמר כי ייתכן ובאמצעות השיר, סוויפט מבטאת את תחושותיה בעקבות המחלוקת שלה עם חברת התקליטים, שבעקבותיה איבדה סוויפט את הבעלות על כל ששת אלבומיה הראשונים ועל הקלטות המקור שלהם.
את השיר הקליטה סוויפט במהלך שנת 2020, בדומה לשאר שירי האלבום "Folklore" והראשון אותו הקליטה לאלבום.
משמעות.
סוויפט שיתפה באינסטגרם שלה כי "My Tears Ricochet" עוסק ב"מוות וייסורים". כמו כן, היא חשפה בשידור חי ביוטיוב שזה השיר הראשון שכתבה ל-"Folklore". השיר תואר ככזה שיכול לעסוק ב"בגידתו" לכאורה של סקוט בורצ'טה בסוויפט, שמכר את ביג משין רקורדס לסקוטר בראון; דבר שהוביל את סוויפט ובראון לסכסוך מתוקשר. בנוסף, באוגוסט 2017 יצא השיר "Look What You Made Me Do", בו הכריזה כי "טיילור הישנה מתה"; דבר שהוביל את "My Tears Ricochet" להיות ככל הנראה, השיר דרכו היא מתאבלת על המוות המטפורי הזה. השיר הוא היחיד באלבום שנכתב על ידי סוויפט לבדה, והוא החמישי באלבום בסדר הופעתו. נתון זה מעיד על כך שהוא בעל משמעות נסתרת ומיוחדת בעבור סוויפט, בהתאם למסורת ארוכת השנים שלה להציג בכל אלבום שיר בעל משמעות מיוחדת שיופיע חמישי באלבום.
בית ראשון.
את הבית הראשון, פותחת סוויפט עם השורות "אנחנו מתאספים כאן, אנחנו מסתדרים בשורה, בוכים בחדר מואר; ואם אני עולה באש, אתה תהפוך לאפר, גם כן". ההתייחסות לשרפה, היא כאמצעי לסילוק גופות על ידי שרפתן. סוויפט יודעת שאם היא תמות, הדבר יוביל להשלכות שונות. זה מתואר בשורה:
הדבר מתקשר לעזיבה המלאה של סוויפט מביג משין רקורדס ומאבקה על הבעלות של הדיסקוגרפיה שלה. לפי השורה הזו, אם סוויפט עוזבת ("נשרפת"), ביג משין רקורדס נשרפת גם כן, כיוון שהיא לכאורה שום דבר בלעדיה ("עשויה אפר"). סוויפט הייתה לאמן המצליח ביותר שחברת התקליטים החתימה ולכן ההשערה כי חברת התקליטים לא תשרוד בלעדיה היא אפשרית. אותה המטפורה מוזכרת גם ברצועה האחרונה של האלבום, "Hoax": "אני אפר מהאש שלך". יש שקישרו את "Hoax" לסקוט בורצ'טה. הרעיון שבא לידי ביטוי בשורה זו, הוא שבורצ'טה פגע בעצמו כאשר מכר את הדיסקוגרפיה שלה לסקוטר בראון, היות שהיא בתגובה פרסמה את תחושותיה ברשתות החברתיות והדבר עורר סערה כנגדו. גם ב-"Dancing with Our Hands Tied" וב-"The Archer", היא משתמשת במטפורות דומות.
בשתי השורות הבאות: "אפילו ביום הגרוע ביותר שלי, האם מגיע לי, מותק; כל הגיהנום שנתת לי?", היא מודה שהיו לה ימים רעים, תוך שהיא שואלת האם זה אומר שהיא ראויה ליחס הרע שקיבלה מאותם האנשים שעבדו עמה. הדבר מתקשר שוב לבורצ'טה ולעובדה שהוא מכר את הדיסקוגרפיה שלה מאחורי גבה ובעצם גרם לה למפח נפש ולתחושה של בגידה. היא סוגרת את הבית עם השורות "כי אהבתי אותך, נשבעת שאני אהבתי אותך; עד יום הגסיסה שלי". בשורות האלה, היא מתייחסת לשורה "אני מצטערת, טיילור הישנה לא יכולה לבוא לטלפון כרגע; למה? אה, כי היא מתה!", הלקוחה מלהיטה "Look What You Made Me Do". אותו השיר תואר כשיר ש"בעקבותיו תדמיתה כנסיכת פופ מתה". כלומר, "My Tears Ricochet" מדבר ככל הנראה על הסכסוך שלה עם סקוט בורצ'טה וסקטור בראון ועל המעבר שלה ליצור מוזיקת אינדי.
פזמון.
את הפזמון היא פותחת בשורה "לא הייתה לי את האפשרות ללכת בעצמי בחסד". בשנת 2019, חברת איתקה הולדינגס, בראשות סקוטר בראון, רכשה את ביג משין רקורדס ובכך הוא הפך לבעלים של ששת אלבומיה הראשונים של סוויפט. היא הביעה את אכזבתה בטאמבלר וטענה כי בראון מתנכל לה במכוון במשך שנים. הצהרתה עוררה מחלוקת ברשתות החברתיות, כאשר ידוענים כמו ג'סטין ביבר התבטאו בתמיכה בבראון ובורצ'טה. בשורה זו, היא מסבירה כי אינה מסוגלת לשבת בחיבוק ידיים ולא לעשות דבר, כאשר הזכויות שלה על ששת אלבומיה הראשונים נמכרו, תוך שהיא מסבירה כי לא הייתה לה האפשרות לעזוב את החברה בצורה מכובדת ונורמטיבית.
בהמשך, היא שרה "ואתה הגיבור שעף מסביב, מציל את פניך", ורומזת שבורצ'טה עשה מספר ניסיונות להציל את פניו כאשר ספג ביקורת על מעשיו כלפיה, תוך ניסיון להעביר את האשמה אליה. היא בתגובה, הצהירה כי: "אני לא כמוהו, מאשימה האשמות מטורפות וקטנוניות על העבר". בנוסף, גיבור הוא מישהו שמטרתו להציל אחרים, אבל כאן הוא מציל רק את עצמו ואת המוניטין שלו. כלומר, מנסה להציג עצמו כבחור הטוב בזמן שהוא לא, לטענתה. השורה השלישית "ואם אני מתה בשבילך, מדוע אתה בעקבותיי?" מכילה בתוכה משחק מילים. "מת בשבילי" הוא בדרך כלל ביטוי מטפורי המשמש להדגשת השלכות של משהו או שמא של מישהו שכן, אם היא (סוויפט) "מתה" בעיני מושאי השיר (בראון ובורצ'טה), מדוע הם עדיין נמצאים בעקבותיה. הדבר מצביע על כך שעדיין יש להם קשר אליה ושהם עדיין מתנכלים לה בדרכים שונות. לקראת סוף הפזמון, היא מצהירה "קיללתי את שמי, ייחלת/ם לכך שאשאר", ובעצם מאזכרת את שירה "The Way I Loved You", משנת 2008. באותו השיר מופיעות השורות "אני מתגעגעת לצרחות ולמריבות; לנשיקות בגשם; השעה 02:00 ואני מקללת את שמך". לטענתה, בראון ובורצ'טה מייחלים שהיא תישאר בביג משין רקורדס, אך הם לא מרוצים מכך שהיא חשפה את פועליהם ולכן הם מנסים לגרום לה להיראות זו שאינה נורמטיבית ("קיללתי את שמי").
בסוף הפזמון, היא מזכירה את שם השיר ואומרת "תראה איך הדמעות שלי ניתזות". פועל זה מתקשר בדרך כלל לקליעים, פגזים או כלי נשק אחרים, שמדומים לדמעותיה. מטפורת הקרב הזו נמשכת לאורך השיר, ובאה לידי ביטוי בשורות "אנו אוספים אבנים", "כוון לליבי" ו"אוניות הקרב ישקעו מתחת לגלים". לדבריה, השניים הפנו את כל האשמה כלפיה עד כדי כך שגם בהלוויה שלה, הדמעות שלה מדומות לקליעים. אם השיר הוא אנלוגיה לעזיבתה של טיילור את ביג משין רקורדס, אז הדמעות שלה גרמו לכך שהם עצמם סובלים ממעשיהם. כמו כן, הוסבר כי כוונתה של סוויפט ב"דמעות" הוא שהתקשורת מאשימה אותה שהיא משתמשת בהן וברגשותיה כנשק כנגד אנשים.
בית שני.
בבית השני, היא שרה "אנו אוספים אבנים, מבלי שנדע מה פירושן; חלק לזרוק, חלק לייצור טבעת יהלום". בשורות אלה יש אזכור של הביטוי "מי שגר בבית זכוכית שלא יזרוק אבנים", שמשמעותו היא שרצוי שמי שמותח ביקורת על הזולת לא יהיה פגיע בעצמו לאותה ביקורת. כמו כן, היא מתייחסת ללא הרף להלוויות ולמוות בשיר הזה. המוטיב של ערימת האבנים משמש לזיכרונות של סוויפט. כל ערימה, שוות ערך לזיכרון. היא מזכירה טבעת יהלום שהיא בעצם מוטיב המסמל את הדברים הטובים ואת האנשים החשובים בחייה. היא ממשיכה ואומרת "אתה יודע שלא רציתי לרדוף אותך; אבל איזו סצנת רפאים", ומתכוונת לכך שהיא לא רצתה בכל הקונפליקט עם בורצ'טה, תוך ש"סצנת הרפאים" המדוברת היא בעצם ההקלטה המחודשת של ששת אלבומיה. דבר שהיא כלל לא רצתה, אך לטענתה הוא לא השאיר לה ברירה אחרת וכדי שהזכויות עליהם יהיו שלה שוב, זה מה שיהיה עליה לעשות.בסוף הבית, היא שרה "אתה עונד את אותם התכשיטים שנתתי לך; כמו שאתה קובר אותי". אותם התכשיטים הם ששת אלבומיה (מ-"Taylor Swift" ועד "Reputation"), שיצאו על ידי חברת התקליטים ביג משין רקורדס. אף על פי שסוויפט לא העניקה ברצון את האלבומים לחברת התקליטים, לא הייתה לה שליטה בגורלם והיא נאלצה לאבד את מרבית הזכויות עליהם. ההשוואה של האלבומים לתכשיטים, היא מעין האדרה שלהם עקב הצלחתם חסרת התקדים ברחבי העולם. ("1989" נמכר בלמעלה מ-23,500,000 עותקים, בעוד "Fearless" נחשב לאלבום הקאנטרי המעוטר בכל הזמנים) בנוסף, היא מסבירה כי גם כאשר ביג משין רקורדס, בראון ובורצ'טה ניסו "לקבור" אותה באמצעות הטחת האשמות ועלבונות, הם עדיין ימשיכו להרוויח מה"תכשיטים" שלה כסף. בשנת 2017, קברה את עצמה סוויפט בתכשיטים בשווי 10 מיליון דולרים בקליפ של "Look What You Made Me Do", דבר שמאזכר בתוכו בשנית את דימויי התכשיטים.
פזמון שני.