בניין תחנת רדינג א', בניינה של התחנה המקורית שוקם ושוחזר, ואף הוכרז כמבנה לשימור. בבניין מתקיימות לעיתים תערוכות בנושאים שונים. ארובת תחנת רדינג ד' נצבעה בשנות התשעים ועוצבה כאלמנט סביבתי.
לאחרונה נקבע במועצה הארצית לתכנון ולבנייה ששטח המתחם יצומצם ביותר ממחצית, ושחוף הים שבאתר יחזור לרשות הציבור. בשנת 2011 החליט משרד הפנים לפנות שטחים נרחבים שבמתחם התחנה, ולהמיר אותם לשטח ציבורי ירוק לטובת תושבי ומבקרי העיר. אולם, נראה שלאחרונה חברת החשמל מנסה להגדיל את כמות היצור ולקדם מהלך נגדי כדי להחזיק בשטחים אלה.
על פי טיוטת המלצות ועדת היגוי משנת 2014, תחנת רדינג ד' מיועדת לגריטה עד סוף 2021.
ב-21 ביוני 2014, התהפכה סירה ליד תחנת הכוח בה אב ובתו בת ה-7 והם נסחפו למערכת קירור המים. במשך כשעה ניסו צוללנים לחלצם ולאחר שהופסקה השאיבה במקום הם נמשו ללא רוח חיים.
ב-16 בפברואר 2020 פורסם באמצעי התקשורת כי המשרד להגנת הסביבה הורה להשבית את הפעילות בתחנת הכוח "רדינג" מסוף ינואר 2020 בעקבות מפגעי אסבסט שהתגלו בה. חברת החשמל מסרה בתגובה כי "במהלך הסערה בסוף חודש ינואר, התעופף גג פח שחשף אסבסט" על השבתת התחנה בעקבות מפגע האסבסט לא הודיעו לציבור. בחברת חשמל מסרו כי אין כל חובה להודיע על ההשבתה, אלא רק לחברה שמנהלת את מערך ייצור החשמל במדינה.
ביולי 2021 פורסם כי תחנת הכוח צפויה להיהרס בתוך 6 שנים ובמקומה ייבנו כ-2,400 יחידות דיור. ארובת תחנת הכוח צפויה לעבור תהליכי שימור.
בדצמבר 2021 אישרה המועצה הארצית לתכנון ולבנייה את המשך הפעלה תחנת הכוח עד ינואר 2026, והורתה להכין תוכנית שתאפשר הארכה נוספת עד 2032.
אדריכלות.
בתכנון תחנת הכוח רדינג א' (דאז תחנת דרום) כמו גם בתכנון שאר מבני חברת החשמל בארץ ישראל, הושקעו מאמצים ניכרים בתכנון האדריכלי על מנת שיהלום את חשיבות המבנים ויהיה עדכני ביחס לפרויקטים מקבילים בעולם. פנחס רוטנברג לא התפשר בדרישותיו מהאדריכלים איתם נועץ וביקש לראות חלופות בכל שלבי התכנון על מנת להגיע להחלטה נכונה עבור תחנות הכוח שנבנו. רדינג א' תוכנן על ידי האדריכלים רוזנהק ושטרן כשילוב של בנין תחנת הכוח ובנין המשרדים של חברת החשמל בחיפה, שתוכננו על ידי האדריכל הבריטי קליפורד הולידיי.
רדינג
מנואל גארסיה
מנואל גארסיה (ספרדית: Manuel del Pópulo Vicente Rodriguez García; 22 בינואר 1775 - 2 ביוני 1832), היה זמר טנור ומלחין ספרדי.
חייו.
גארסיה נולד בסביליה והופיע לראשונה על הבימה בגיל 17, בקדיס. בשנת 1808, כאשר הופיע באופרה "גריזלדה" בפריז, כבר נודע כמלחין אופרות קלות. הוא חי בנאפולי והופיע באופרות של רוסיני עד 1816, כשביקר בפריז ובלונדון. בין 1819 ל-1832 חי בפריז ושר בספר מסביליה, אותלו, דון ג'ובאני ועוד מחביבות הקהל. כמו כן חיבר אופרות; מכלול יצירתו הקיף בסופו של דבר כ-100 אופרות בסך הכל. בעיקר נודע, מכל מקום, כמורה לשירה, שלימד הן בפריז והן בלונדון.
בנו, מנואל פטריסיו רודריגז גארסיה (1805–1906) מפורסם לא פחות. הוא היה פרופסור בקונסרבטואר בין 1830 ל-1848 ובאקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון, מ-1848 עד 1895. הוא ייזכר כמורה לפיתוח קול של "הזמיר השוודי", ג'ני לינד, וכממציא הלרינגוסקופ.
בנותיו, מריה מאליברן ופולין גארסיה-ויארדו היו שתיהן זמרות אופרה.
ימין פוליטי
שמאל פוליטי
מנואל גארסיה השני
מנואל פטריסיו רודריגז גארסיה (ספרדית: Manuel Patricio Rodríguez García; 17 במרץ 1805 - 1 ביולי 1906; נודע ברבים בשם מנואל גארסיה השני) היה זמר ומורה למוזיקה ספרדי.
חייו.
מנואל גארסיה השני, בנו של הזמר והמורה מנואל דל פופולו ויסנטה גארסיה (מנואל גארסיה הראשון), נולד בסאפרה שבספרד.
אחרי שנטש קריירה בימתית (הוא היה טנור-בריטון), החל גארסיה ללמד בקונסרבטואר של פריז משנת 1830 עד 1848 ובאקדמיה המלכותית למוזיקה בלונדון משנת 1848 עד 1895. ג'ני לינד, מתילדה מרקזי, מרי טמפסט, יוליוס שטוקהאוזן והנרי ווד היו בין תלמידיו.
גארסיה היה אחיהן של הזמרות מריה מאליברן ופולין גארסיה-ויארדו.
גארסיה פרסם את המסה Traité complet de l'Art du Chant.
לפי כמה מקורות, בשנת 1854 גארסיה המציא את הלארינגוסקופ, מכשיר המאפשר התבוננות בתוך גרון. בשנה שלאחר מכן פרסם תצפיות על הגרון ומיתרי הקול שלו עצמו, שנערכו בעזרת מראה דנטאלית קטנה שהוכנסה לתוך הגרון ובשימוש באור שמש, המוחזר מראי אחר. גארסיה גילה עניין בתנועות הקשורות בהפקת קול שירה ולא צפה את חשיבות הלארינגוסקופ לרפואה. עם זאת, האוניברסיטה של קניגסברג העניקה לו תואר דוקטור לרפואה לשם כבוד.
גארסיה מת ב-1906 בלונדון, בגיל 101.
מנואל גארסיה הבן
נוזל חודר
מגוואט
חיידקים קומפטנטים
חיידקים קומפטנטים הם חיידקים שיכולים לעבור טרנספורמציה בקלות. לרוב, הכוונה היא לחיידקים שגודלו בתנאים מוגדרים מסוימים ועברו טיפול (למשל, על ידי החלפת מדיום הגידול שלהם בתמיסות שונות) שמגביר את חדירות הממברנה שלהם ל-DNA. כאשר מוסיפים DNA (ברוב המקרים, פלסמיד) לתמיסה בה הם נמצאים הוא נכנס לתוך תא החיידק. לעיתים, משתמשים באלקטרופורציה על מנת להגביר את חדירות הממברנה ובה בעת להניע את ה-DNA על מנת להגביר את יעילות הטרנספורמציה.
הכנת חיידקים קומפטנטים.
חיידקים קומפטנטים אפשר להכין, למשל, על ידי סרכוז תרבית חיידקים בפאזה לוגריתמית והרחפתם בתמיסת קרה עשירה ביוני סידן. לאחר ההרחפה החיידקים קומפטנטים למשך מספר דקות עד מספר שעות, אך ניתן לשמור אותם בהקפאה עמוקה לתקופות ארוכות יותר.
לאחר מכן החיידקים הקומפטנטיים יכולים לעבור טרנספורמציה. קיימות שיטות רבות לטרנספורמציה, אך השטה הנפוצה ביותר היא טרנספורמציה כימית, משהים את החיידק הקומפטנטי בתמיסה עם הפלסמיד תוך שמירה על טמפרטורה נמוכה (קרובה לאפס מעלות צלזיוס) מעלים את הטמפרטורה, מה שגורם ל"סגירת" ממברנת התא. כעת, ה-DNA נשאר בתוך תא החיידק.
שימוש בחיידקים קומפטנטים.
המחקר המדעי בביולוגיה מולקולרית מושתת על החדרת והחסרת גנים בחיידקים ובאורגניזמים אחרים. במחקרים אלה משתמשים תדיר בחיידקים קומפטנטים. בנוסף, חיידקים שונים, ובעיקר "Escherichia coli" משמשים לייצור חלבונים שונים, חיידקיים ולא חיידקיים. לצורך כך, מחדירים את הגן המקודד לחלבון המבוקש על גבי פלסמיד ביטוי בעל פרומוטר חזק שיביא לשעתוק הגן ולתרגום ה-RNA לחלבון.
שינקן
שִינְקֵן, שִינְקֵה (מגרמנית: Schinken ופולנית: Szynką. מכונה גם הַאם, מאנגלית: Ham) הוא בשר ירך ואחוריים של חזיר הניתן לבישול ולהגשה בהיותו טרי, אבל לרוב משומר בצורה כזו או אחרת. השינקן מוגש לרוב פרוס וקר ומשמש בין השאר כמילוי לכריכים.
שימור.
ניתן לשמר שינקן על ידי שימור יבש או שימור לח. שינקן בשימור יבש שופשף בתערובת המכילה מלח וחומרים נוספים (בדרך כלל סודיום ניטראט וסודיום ניטריט). בארצות הברית משתמשים לעיתים גם בסוכר. לאחר מכן הבשר מיובש ומיושן. שינקן בשימור לח נכבש בתמיסת מלח, באמצעות השרייתו בה או הזרקת התמיסה. ההפרדה בין השיטות אינה חד-משמעית כיוון שישנן שיטות המתחילות בשימור לח וממשיכות ביישון יבש.
בארצות הברית רוב השינקן בשימור לח המצוי בסופרמרקטים הוא גרסת "האם עירוני" - תמיסת המלח מוזרקת לבשר לשימור מהיר המתאים לשיווק נרחב. השיטה המסורתית כוללת השריית הבשר בתמיסת המלח לתקופה מסוימת ולאחריה בדרך כלל עישון קל. בשיטה זו מייצרים את "האם וילשייר" האנגלי ואת "ז'מבון דה פארי" הצרפתי.
גרסאות שינקן בשימור יבש כוללות את ה"פרושוטו קרודו" האיטלקי ואת ה"חמון סרנו" ו"חמון איבריקו" הספרדיים. בארצות הברית קיים "האם כפרי" שעשוי להיות מעושן או ללא עישון. באנגליה - "יורק האם". בגרמניה, "שינקן וסטפאלי" מעושן לרוב על גבי ערער. בבלגיה קיים "ז'מבון ארדנה" מעושן, בסין - "ז'ינחואה", ובבולגריה - "אלנסקי בט".
שינקן מעובד גם למוצרים נוספים כגון קציץ בשר משומר (המכונה "ספאם" או לוף). שינקן אפוי הוא מאכל מסורתי בחג הפסחא.
סיקסק
סִיקְסָק (שם מדעי: Vanellus spinosus) הוא מין עוף ממשפחת החופמיים הנפוץ בסוריה, בירדן, בלבנון, בטורקיה ובישראל.
מאפיינים.
הסיקסק הוא עוף גדות השוכן לרוב בגדות הנחלים ובמקווי מים. עד לשנות השישים קינן בישראל בעיקר בסמוך למקורות מים בצפון הארץ, אך אז החל להסתגל אף לשדות ולמישורים, תחילה באזור העמקים, וכיום הוא נפוץ כמעט בכל חלקי הארץ. הוא ניזון מחרקים, תולעים, סרטנים ורכיכות. נמצא לרוב על הקרקע ומעופף באיטיות.
לסיקסק רגליים שחורות וגבוהות בעלות שלוש אצבעות. צבע מקורו שחור. לא קיימת דו־צורתיות זוויגית, כלומר לא ניתן להבחין בין הזכר והנקבה. אין להם הבדלי לבוש בין קיץ לחורף. קיים הבדל לבוש בין פרט בוגר לצעיר, הצעיר הוא בעל גרון, מצח וכיפה חומים בהירים ושחורים לסירוגין וכנפיו נראות כטלאים חומים. בדרך כלל, הסיקסקים חיים בזוגות. הקשר הזוגי יכול להימשך מעונה אחת עד שנים רבות. הקן נבנה על קרקע מוסתרת ובתטולה מניין הביצים כולל ארבע עד חמש ביצים, וצבען חום בהיר עם כתמים שחורים כהים. שני ההורים משתתפים בקינון, וכאשר מגיע זר או פולש לאזור הקן, חגים ההורים מעליו בקריאות רמות ללא הפסקה, ומנסים לגרשו.