המיני-אלבום היה גם חלק מהפסקול "Love in the Time of Cholera", של הסרט "אהבה בימי כולרה", בבימויו של מייק ניואל ובכיכובם של חבייר ברדם וג'ואנה מזוג'ורנו, המבוסס על היצירה הספרותית של חתן פרס נובל לספרות הקולומביאני, גבריאל גארסיה מארקס, "אהבה בימי כולרה".
השיר "Despedida" שנכלל במיני-אלבום, היה מועמד בקטגוריית – "השיר המקורי הטוב ביותר", בטקס פרסי גלובוס הזהב שנערך בשנת 2007.
רקע והפקה.
ב-2006, שאקירה כתבה והלחינה שני שירים לפסקול "Love in the Time of Cholera", של הסרט רב השבחים "אהבה בימי כולרה". הסופר שכתב את הספר עליו מבוסס הסרט, ביקש בעצמו משאקירה להיות זו שתכתוב ותלחין שירים לפסקול. השירים אותם כתבה והלחינה שאקירה היו: "Hay Amores" ו-"Despedida". שני השירים, ועוד אחד שיצא בסמוך אליהם נכללו במיני-אלבום, ואף "Hay Amores", יצא כסינגל שיווקי יחיד ב-4 בפברואר 2008, ממנו.
ביקורות.
הביקורות כלפי המיני-אלבום, הפסקול והסרט היו חיוביות. הוא קיבל דירוג של 4.5 כוכבי זהב מ-"AllMusic" והפך לאחד מהמיני-אלבומים היחידים בהיסטוריה שהצליחו לקבל דירוג כזה.
אן נוימן
סם ג'ונס (מוזיקאי)
סמואל "סם" ג'ונס (באנגלית: Samuel Jones; 12 בנובמבר 1924 – 15 בדצמבר 1981) היה בסיסט, צ'לן ומלחין ג'אז אמריקאי.
קריירה.
ג'ונס נולד בג'קסונוויל שבפלורידה, וב-1955 עבר לניו יורק, שם ניגן עם בובי טימונס, טייני בראדשו, "Les Jazz Modes", קני דורהאם, אילינוי ג'אקט, פרדי האברד, דיזי גילספי ות'לוניוס מונק. הקלטותיו הידועות ביותר הן שיתופי פעולה עם הסקסופוניסט קנונבול אדרלי (1959-1965). ג'ונס ניגן גם עם הפסנתרנים ביל אוונס בשנות ה-50 ואוסקר פיטרסון (1966-1970) וסידר ולטון מאוחר יותר . ג'ונס בילה את מרבית הקריירה שלו בסצנת הג'אז הניו יורקית והוא אחראי למספר סטנדרטי ג'אז, ביניהם "Del Sasser" ו-"Unit 7" שנכתבו במהלך עבודתו עם אדרלי.
Hay Amores
Hay Amores (באנגלית: There Are Loves, ובעברית: יש אהבות) הוא סינגל שיווקי מאת הזמרת הקולומביאנית שאקירה, מתוך המיני-אלבום השני שלה, Love in the Time of Cholera. השיר יצא לאור ב-13 בנובמבר 2008, כסינגל שיווקי ראשון ויחידי מתוך המיני-אלבום.
השיר נכלל גם בפסקול Love in the Time of Cholera, שיצא בסמוך למיני-אלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-1 בצ'ילה, ה-2 באורוגוואי, וה-3 בפרגוואי.
רקע וכתיבה.
את השיר כתבו שאקירה ואנטוניו פינטו, שגם הפיק אותו. בנוסף, לכתיבת השיר הזה, כתבה שאקירה גם את השיר "Despedida", שנכלל במיני-אלבום, ובפסקול גם כן. את השיר השני הוחלט שלא להוציא כסינגל שיווקי נוסף מתוך המיני-אלבום, והפסקול.
מיקומי שיא.
השיר נכנס למצעדים רבים, ובניהם גם אל המקום ה-2 במצעד שבגואטמלה.
תסמונת אורשקוג-סקוט
תסמונת אורשוקג-סקוט (באנגלית: Aarskog–Scott syndrome, בראשי תיבות: AAS), ידועה לפעמים גם כ"ארסקוג-סקוט", היא מחלה תורשתית נדירה, המועברת בתורשה אוטוזומלית
דומיננטית או קשורה לכרומוזום X. היא מתאפיינת בקומה נמוכה, דיסמורפיה של הפנים, אנומליות בשלד ובאיבר המין.
התסמונת פוגעת בעיקר בזכרים, אך היא יכולה להופיע גם בנקבות בגרסאות יותר מתונות.
התסמונת נקראת גם תסמונת אורשקוג, תסמונת פאציו-דיגיטו-גניטלית (פנים-אצבעות-איבר מין),
תסמונת הסקרוטום המצועף (shawl scrotum syndrome) ודיפלזיה פאציו-גניטלית (דיספלזיה של פנים ואיבר המין).
סימנים ותסמינים.
התסמינים והסימנים הם בולטים ומגוונים. ללוקים בתסמונת יש:
לפעמים ייתכנו טמירות אשכים (קריפטורכידיזם) ובקע טבורי או במפשעה.
יש מגוון מבחינת ההתפתחות השכלית. יש מקרים עם קשיי למידה קלים והפרעות התנהגות קלות, ויש עם משכל תקין. פיגור שכלי חמור מופיע במקרים נדירים.
גנטיקה.
מוטציות בגן FGD1 (גן ה"דיספלזיה פאציו-גניטלית" 1) הן הסיבה הגנטית הידועה היחידה של התסמונת. הגן FGD1, הנמצא באזור p11.21 של הכרומוזום X, מספק הוראות לייצור חלבון משפעל חלבון אחר בשם Cdc42, המעביר אותות חשובות להיבטים שונים של ההתפתחות לפני ואחרי הלידה.
המוטציות בגן FGD1 מביאות לידי יצור של חלבון בעל תפקוד בלתי תקין. מוטציות אלה מפריעות לאיתותי Cdc42 וגורמות למגוון רחב של אנומליות המאפייניות את הסובלים מתסמונת אשקרוג-סקוט.
אצל 20 אחוז בלבד מהנגועים בתסמונת זו נמצאו מוטציות הניתנות לזיהוי בגן FGD1. סיבת התסמונת אצל שאר הנפגעים ממנה אינה ידועה.
אצל בניה של אם נשאית קיימת 50% הסתברות להיות נגועים בתסמונת, בעוד לבנותיה יש 50% הסתברות שתהפוכנה גם הן לנשאיות. אצל הנשים הנשאיות קיימים ביטויים קלים מסוימים של התסמונת, במיוחד בפנים ובידיים.
אבחון.
האבחון זמין למוטציות בגן FGDY1. ייעוץ גנטי ומבחן גנטי מומלצים ליחידים או משפחות שבהן ישנן נשאיות של תסמונת זו או נגועים בה, כשהמחלה דומה חלקית לתסמונת האלכוהול העוברי.
עם הבדיקות העשויות להיות מועילות באבחון נמנות:
טיפול.
בדומה לכל המחלות הגנטיות התסמונת אינה מתרפאת, והטיפולים הרבים עוזרים לשפר את איכות החיים.
נדרשים טיפולים כירורגיים לצורך תיקונן של חלק מהאנומליות, וטיפול אורתודונטי ותיקון חלק מהאנומליות בפנים. נעשים ניסיונות טיפול על ידי הורמון הגדילה על מנת לטפל בקומה הנמוכה.
פרוגנוזה.
מקרים אחדים עלולים לסבול מאיטיות קוגניטיבית מסוימת. אולם לילדים הלוקים בתסמונת זו יש לעיתים קרובות כישורים חברתיים טובים. זכרים אחדים יכולים לסבול מבעיות פוריות.
היסטוריה.
התסמונת קרויה לפי דאגפין אורשקוג, רופא ילדים וגנטיקאי נורווגי שתיאר אותה לראשונה בשנת 1970, ולפי שמו של צ'ארלס סקוט (Charles I Scott), גנטיקאי רפואי אמריקאי שתיאר אותה באופן עצמאי בשנת 1971.
איזבל, נסיכת אורליאן (1878–1961)
איזבל, נסיכת אורליאן (בצרפתית: Isabelle d'Orléans; 7 במאי 1878 - 21 באפריל 1961), הייתה בתו של הנסיך פיליפ, רוזן פריז ואשתו של הנסיך ז'אן, דוכס גיז.
ביוגרפיה.
איזבל נולדה ב-7 במאי 1878 באה, סן-מריטים, צרפת, לפיליפ, רוזן פריז ולמארי איזבל, נסיכת אורליאן, בתם של אנטואן, דוכס מונפנסייה והאינפנטה לואיסה פרננדה, דוכסית מונפנסייה. בשנת 1883 מת אנרי, רוזן שאמבור, ובעקבות כך ירש אביה את הטענה לכתר צרפת בעיני רוב המלוכנים. בשנת 1886 נערכה חגיגת הנישואים של אחותה אמלי, נסיכת אורליאן עם קרלוש, מלך פורטוגל בפאר רב, ובעקבות כך גורשה המשפחה מצרפת. בני המשפחה עברו להתגורר בבריטניה, ולאחר מכן בספרד, אולם לאיזבל היה מותר לבקר בצרפת, משום שלא יכלה לירש את הכתר הצרפתי עקב החוק הסאלי.
איזבל הייתה בחורה יפה והיו לה כמה מחזרים, אולם למרות שהועלתה הצעה לחתנה עם אלברט, נסיך בלגיה, ההצעה לא יצאה אל הפועל, משום שלאופולד השני, מלך הבלגים חשש מתגובות ממשלת צרפת. ב-30 באוקטובר 1899 התחתנה איזבל עם בן דודה הנסיך ז'אן, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 4 ילדים. בשנת 1909 עברו בני המשפחה ללראצ'ה, מרוקו, אולם לאחר שמרוקו הפכה לפרוטקטורט צרפתי בשנת 1912, נותר ביתם חלק ממרוקו הספרדית, ואילו שדותיהם נהיו חלק ממרוקו הצרפתית. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה בשנת 1914 ביקש בעלה ז'אן להילחם לצד הצרפתים, אולם נדחה על ידי צרפת, בלגיה ובריטניה, ומשום כך הצטרף לצלב האדום, ואף קיבל על שירותו את עיטור צלב המלחמה. לאחר המלחמה חזר ז'אן למרוקו, ובשנת 1924 קיבל את התואר דופן צרפת בעקבות מותו של בן דודו - אחיה פרדינן, דוכס מונפנסייה. בשנת 1926 מת גם בן דודו - אחיה פיליפ, דוכס אורליאן ללא ילדים, ובעקבות כך הפך בעלה ז'אן לראש בית אורליאן ולתובע לכתר הצרפתי מטעם האורליאניסטים. בעקבות כך נאסר על בני המשפחה להתגורר בצרפת, ובשל כך הם חיו במרוקו. בשנת 1940 מת בעלה הנסיך ז'אן, דוכס גיז, ובנה אנרי, רוזן פריז ירש את תאריו. איזבל שמרה על יחסים טובים עם בני משפחת המלוכה המרוקנית, ומשום כך גם לאחר שהותר לבני המשפחה לחזור לצרפת בשנת 1950, ואף לאחר שמרוקו קיבלה את עצמאותה, המשיכה איזבל לחיות שם עד למותה ב-21 באפריל 1961.
משפחתה.
ב-30 באוקטובר 1899 התחתנה איזבל עם הנסיך ז'אן, דוכס גיז, ממנו נולדו לה 4 ילדים:
פרל ויתרינגטון
פרל וית'רינגטון (באנגלית: Pearl Witherington; 24 ביוני 1914 - 24 בפברואר 2008) תפקדה כמרגלת במנהלת המבצעים המיוחדים שהפעילה בריטניה במהלך מלחמת העולם השנייה.
שירות צבאי.
ססיל פרל ותרינגטון נולדה וגדלה בצרפת להורים אשר גלו מבריטניה, והייתה אזרחית בריטית. אביה נולד לכסף, אך בזבז את רובו, ופרל נאלצה לעיתים קרובות לנהל משא ומתן עם בעלי החובות, על מנת להציל אותם, שלא יישארו חסרי כל. היא הועסקה בשגרירות בריטניה בפריז והתארסה להנרי קורניולי (1910–1999), כאשר הגרמנים פלשו לצרפת, במאי 1940.
היא ברחה מצרפת הכבושה עם אמה ושלוש אחיותיה בדצמבר 1940. היא הגיעה לבסוף ללונדון, שם מצאה עבודה במשרד תעופה, בחיל העזר האווירי לנשים. נחושה להיאבק נגד הכיבוש הגרמני של צרפת, ומתוך רצון לתפקיד פעיל יותר במאבק, היא הצטרפה למנהלת המבצעים המיוחדים של בריטניה, ב-8 ביוני 1943.
בהינתן שם קוד "מארי", ותרינגטון צנחה בצרפת הכבושה. ב-22 בספטמבר 1943. שם היא הצטרפה למוריס סאות'גייט, מנהיג מערכת המבצעים המיוחדים של בריטניה, ובמשך 8 חודשים היא התחזתה לאשת מכירות קוסמטיקה, היא עבדה בתור שליחה של סאות'גייט.