מהן עסק גם בפיקוד ומנהיגות. הוא ראה באדמירלים הבריטיים של המלחמות הנפוליאוניות סמל למנהיגות הנכונה במלחמה: הם היו דינמיים, ונחושים לנצח, והם שהביאו את העליונות הימית הבריטית. הוא האמין שמפקדים בים צריכים להיות תוקפניים, אמיצים והחלטיים: הוריישו נלסון היה בעיניו המפקד הימי המושלם, ועליו כתב מהן בשנות ה-90 של המאה ה-19 ביוגרפיה מקיפה. בין תכונות המנהיגות שראה מהן בנלסון, היו יכולתו לנתח במהירות את המצב בשדה הקרב, ולתקוף בנחרצות את נקודת התורפה של האויב (בכך חזר מהן על רעיונותיו של קרל פון קלאוזביץ; רעיונות אלה חוזרים רבות בספרות המלחמה גם אחרי מהן). תכונה נוספת שמדגיש מהן הייתה אומץ הלב של נלסון; ואולם, נלסון לא פעל בפזיזות, אלא מתוך הכרת האויב; נלסון קירב אליו את המפקדים שפעלו יחד איתו, ווידא שהם מכירים היטב את רעיונותיו ואת דרך הפעולה שתכנן.
השפעת הגותו של מהן, ובחינתה לאור המציאות.
דעותיו של מהן עוצבו לאור המערכות הימיות שהתנהלו בין הצי המלכותי הבריטי לצי הצרפתי במהלך המלחמות הנפוליאוניות; העליונות הימית הבריטית הביאה בסופו של דבר לניצחון על צרפת, לאחר שנמנעה פלישה צרפתית לבריטניה, התחולל קרב מכריע (קרב טרפלגר) שבו הושמד צי האויב, ומצור ימי.
בעיני הקורא המודרני נראות השקפותיו של מהן כמובנות מאליהן, אך במאה ה-19 היו רעיונותיו של מהן מהפכניים, במיוחד בארצות הברית, אומה שהייתה ממוקדת בהתפשטות היבשתית מערבה. מהן הדגיש מאוד את חשיבותה של השליטה הימית ככוח המרכזי שעמד בבסיס היווצרותה של הממלכה המאוחדת כמעצמה עולמית. מאידך, לא נתן מהן דגש מספיק לגורמים אחרים: כוחם של צבאות יבשתיים, וחשיבותה של הדיפלומטיה. התאוריות של מהן לא הסבירו כיצד הצליחה מעצמה יבשתית, כמו האימפריה הגרמנית של אוטו פון ביסמרק, להגיע לעוצמתה.
ספריו של מהן זכו להערכה רבה, ונלמדו לעומק בבריטניה ובקיסרות הגרמנית, כמו גם ביפן, ותרמו רבות למרוץ החימוש שהתפתח בסוף המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, והיה בין הגורמים המרכזיים לפרוץ מלחמת העולם הראשונה. תפיסותיו השפיעו על הזירה הימית במלחמת ארצות הברית–ספרד (ב-1898), ועל הקרבות הימיים החשובים בתקופת אוניות המערכה, קרב צושימה וקרב יוטלנד, וכן על מערכת הצוללות במלחמת העולם הראשונה. השפעתו של מהן המשיכה גם בתקופה שבין מלחמות העולם; ספרו תורגם ליפנית והשפיע רבות על היערכות הצי היפני לקראת מלחמת העולם השנייה: היפנים שאפו להביא את צי ארצות הברית לקרב המכריע, שהיה אחד מהנושאים המרכזיים בהגותו של מהן.
הגותו של מהן לאור מלחמות העולם.
במלחמת האזרחים האמריקנית היה הצי האמריקני לצי הראשון בעולם שהפעיל בקרב אוניות מחופות שריון ומונעות בקיטור. ואולם, לאחר המלחמה התנגד הצי להחליף את אוניות המפרש המסורתיות בצי חדש של אוניות קיטור. ואולם, מהן טען שרק צי מודרני של אוניות מערכה מחופות שריון יוכל להכריע במלחמה מודרנית. מהן טען שהשליטה בים מחייבת שימוש באוניות קיטור, שהיו אמינות יותר מאוניות המפרשים ומהירות יותר. הגותו של מהן סייעה לשכנע את המתנגדים וקידמה את ההשקעה בפיתוחים וחידושים טכנולוגיים.
למרות שמהן לא התמודד עם הגורמים להצלחתן של מעצמות יבשתיות, זכתה התאוריה שלו לצידוק במלחמת העולם הראשונה, כאשר המצור הימי שהטילו הבריטים על גרמניה היה, בסופו של דבר, אחד הגורמים המרכזיים לניצחון מדינות ההסכמה.
אחת מההנחות המרכזיות של מהן, שכוח ימי לא יוכל להתאושש ממכה מקדימה קשה, הופרכה במלחמת העולם השנייה כאשר צי ארצות הברית הצליח להתאושש מהמתקפה היפנית על פרל הארבור. יחד עם זאת, ניתן לטעון שהמכה שהונחתה על צי ארצות הברית לא הייתה מכרעת, שכן נושאות המטוסים האמריקאיות לא הושמדו, וגם לא כל אוניות המערכה הוטבעו. הצי הקיסרי היפני ניסה להגיע לקרב המכריע לאורך כל המלחמה, דבר שהיה מן הגורמים לתבוסתו. יש הסוברים, שהצוללת ונושאת המטוסים הפכו את תפיסת הקרב המכריע למיושנת.
קריירה מאוחרת.
בין 1889 ל-1892 שימש מהן בתפקיד מיוחד באגף הניווט של מפקדת הצי. ב-1893 התמנה למפקד הסיירת הממוגנת שיקגו כאשר ביקרה באירופה, שם התקבל בכבוד רב. מהן חזר להרצות בקולג' ללוחמה ימית, וב-1896 פרש משירות פעיל. ב-1898 חזר לשירות לתקופה קצרה, כאשר הובא לייעץ לגבי אסטרטגיה ימית בעת מלחמת ארצות הברית–ספרד.
מהן זכה לתארים לשם כבוד מאוניברסיטאות אוקספורד, קיימברידג', הרווארד, ייל, קולומביה, דארטמות' ומקגיל. ב-1902 טבע מהן את המונח "המזרח התיכון" במאמרו "המפרץ הפרסי ויחסים בינלאומיים", שהתפרסם בספטמבר של אותה שנה בכתב העת "National Review".
ב-1906 קודם מהן לדרגת אדמירל משנה (Rear Admiral) לאחר חוק שחוקק הקונגרס, על פיו כל הקצינים שהיו בדרגת קפטן במלחמת האזרחים יקודמו לדרגה זו. בתחילת מלחמת העולם הראשונה תמך מהן בבריטניה הגדולה ועסק בקידום עניינה, אך הנשיא וודרו וילסון אסר על קצינים פעילים ופורשים לפרסם הערות על המלחמה. מהן נפטר מאי ספיקת לב ב-1 בדצמבר 1914.
חיבורים.
בנוסף לביוגרפיה של נלסון, כתב מהן מספר רב של ספרים ומאמרים על מנהיגות, ובהם גם ביוגרפיות רבות, ביניהן ביוגרפיות של ג'ון פול ג'ונס, דייוויד פראגות', ג'ון ג'רוויס, ואדוארד הוק. נלסון היה בעיניו דמות המפקד האידיאלי, והוא נהג להשוות את נשואי מחקריו לנלסון. להלן רשימת ספריו:
בנגאלי
בנגאלית
רבי יוסי הגלילי
רַבִּי יוֹסֵי הַגְּלִילִי היה מגדולי וחשובי התנאים שבדור השלישי (תחילת המאה השנייה), ביבנה. לאחר פטירתו של רבי אליעזר הגדול נותרו ביבנה ארבעה תלמידי חכמים חשובים, רבי יוסי הגלילי ושלושה מחבריו: רבי עקיבא, רבי אלעזר בן עזריה ורבי טרפון.
תולדות חייו.
ידוע כי רבי יוסי הגלילי עבר מהגליל להתגורר ביבנה. לדעת חוקרי המאה ה-19, רובם נוצרים, תושבי הגליל סבלו מדימוי שלילי אך חוקרי ימינו שוללים דעה זו. מכל מקום, הוא השתלב מהר בחברת החכמים שם, והפך לאחד החכמים החשובים ביותר. בניו היו תלמידי חכמים אף הם: רבי אליעזר בן רבי יוסי הגלילי, רבי שמואל בן רבי יוסי הגלילי ורבי חנינא בן רבי יוסי הגלילי.
לפי ה, היה ממשפחת בני סנאה משבט בנימין שיום קורבן העצים שלהם חל בי' באב.
חכמתו בהלכה.
רבי יוסי נחשב לחכם חריף, ומסופר כי עוד ביום הראשון שהגיע ליבנה, מקום מושבם של גדולי התנאים, החל להתווכח עם גדולי חכמיה – רבי עקיבא ורבי טרפון – וניצח אותם בדברי הלכה. רבי יוסי הגלילי הגדיל עד כדי שהצליח לנצח את רבי עקיבא הגדול בהלכה מספר פעמים, ופעם אחת אף שב רבי עקיבא והודה לדעתו של רבי יוסי, עד שרבי טרפון המשיל את אורח לימודו של רבי יוסי ל"צפיר העיזים שבא מן המערב", המתואר בידי הנביא דניאל כמי שנגח את האיל – רבי עקיבא, לפי משלו של רבי טרפון – וניצחו בדברי תורה.
במספר מקומות מוצאים מחלוקות בינו לרבי עקיבא, וניכר שהם התווכחו רבות בהלכה. בהזדמנות אחת אמר רבי יוסי הגלילי לרבי עקיבא, בתגובה לשיטתו של רבי עקיבא שלמד את התורה לפי העיקרון של ריבוי ומיעוט: למרות המחלוקות ביניהם כיבדו רבי עקיבא, ובהזדמנות אחת אנו מוצאים כי אמר על רבי יוסי: תוספות מבאר כי רבי יוסי היה צעיר בשנים מרבי עקיבא, אך נחשב כתלמיד חבר.
הערכה.
רבי יוסי הגלילי נודע גם כצדיק וחסיד. כך מסופר כי היה נשוי לאישה רעת מזג (בחלק מהמקורות נאמר שהייתה בת אחותו), ולא יכול היה לגרשה כי לא היה לו די כסף כדי לשלם את כתובתה. לבסוף רבי אלעזר בן עזריה שילם במקומו את הכתובה, ורבי יוסי גירש אותה. אישה זו נישאה לאחר מכן ל"שומר העיר" שהתעוור והפך עני. הוא הכריח את אשתו לעבור בשכונות העיר ולקבץ נדבות, אך היא לא הצליחה לאסוף כלום. לשכונתו של רבי יוסי היא לא נכנסה כי התביישה מגרושה – רבי יוסי, ובעלה הכה אותה בשל כך. כאשר שמע רבי יוסי על כך הוא שיכן את שניהם בבית שהיה שייך לו, ופירנס את שניהם לאורך כל שארית ימיהם, בהתבסס על הפסוק: . בחלק מהמקורות מובא רבי יוסי הגלילי כדוגמה לאדם שלא זכה לאשה שתהיה לו "עזר", אלא באישה שהיא "כנגדו".
עוד נאמר על רבי יוסי כי בכוחו להביא להורדת גשמים על ידי תפילה:
תורתו.
פסקת הפרשנות הידועה ביותר בפרשת בן סורר ומורה היא מדברי רבי יוסי הגלילי:
לפי עיקרון זה, בן סורר ומורה "נידון על שם סופו"; כלומר, התורה מחדשת כי דינו נגזר עכשיו, על סמך פשעים שיבצע בוודאות בעתיד.
כמה פסיקות הלכה נודעות נאמרו בשמו, כך לדוגמה: "העוסק במצווה פטור מן המצווה", או היתר אכילת בשר עוף בחלב. כך גם נודע בשמו עקרון "אפשר לצמצם", לפיו בתפיסת ההלכה אין צורך לעשות שימוש בחשבון אינפיניטסימלי כדי להגיע להכרעה, אלא ניתן לסמוך על החושים האנושיים למרות מוגבלותם. פרשנות נוספת שלו עוסקת בפסוק: , אודות פסוק זה אמר רבי יוסי: כלומר יש לעמוד בפני תלמיד חכם צעיר, ואין צורך לעמוד מפני זקן עם הארץ. כן הוא נודע בפסיקה שאין מביאים ביכורים מעבר הירדן, שכן אין היא "ארץ זבת חלב ודבש", ושצער בעלי חיים הוא איסור מדרבנן לא מהתורה.
קברו.
בשנת 1083 (כ-900 שנה לערך לאחר תקופת רבי יוסי), רב אביתר גאון מתאר את מסע הלווייתו של אביו רב אליהו הכהן גאון שבסופו נקבר סמוך לקברו של רבי יוסי הגלילי, בראש הר ביישוב דלתון. מתחת למבנה בראש ההר המציין את קברם כיום, נמצאת מערת כוכין עתיקה.
לקריאה נוספת.
בן ציון רוזנפלד, רבי יוסי הגלילי והנהגת חכמים ערב מרד בר כוכבא, סידרא יא (תשנ"ה), 89-111.
מספרים הרמוניים
נוון ספאחיה
החברה הגיאולוגית הישראלית