קרפדה מתפוצצת
קרפדה מתפוצצת היא תופעה בלתי מוסברת, שבה קרפדות מתפוצצות בעודן בחיים. התופעה נצפתה במחוזות מסוימים בהמבורג שבגרמניה ובדנמרק באגם הנמצא על יד הכפר לוסבי.
תיאור התופעה.
על פי דיווחים בתקשורת העולמית, לקראת סוף אפריל 2005 נצפו על ידי פקחי שמורת הטבע ברובע אלטונה שבהמבורג עשרות קרפדות, אשר התמלאו בגזים והתפוצצו, תוך פיזור האיברים הפנימיים שלהן עד לרדיוס של מטר. עוד דווח, כי התופעה נפוצה במיוחד בין השעות 2–3 לפנות בוקר.
תופעה זו גרמה לתושבי הכפר השכן לכנות את מקום משכנן של הקרפדות המתפוצצות בשם "בריכת המוות" (במקור בגרמנית: "Tümpel des Todes").
ורנר סמולניק, פעיל תנועת איכות סביבה, ציין ב-26 באפריל 2005 כי "במהלך ארבעת הימים האחרונים התפוצצו לפחות 1,000 קרפדות." ציטוט מדבריו בנוגע לסיבות האפשריות לתופעה:
הדבר המבדיל את תופעת התפוצצות הקרפדות מתופעות דומות, כדוגמת תופעת הלווייתן המתפוצץ, הוא שהקרפדות מתפוצצות בעודן בחיים, בעוד שהלווייתנים מתפוצצים רק לאחר מותם, כתוצאה מהצטברות פנימית של גזים, הנובעת מריקבון במערכת העיכול שלהם.
הסברים אפשריים.
עד עתה הוצעו מספר הסברים לתופעה, אך אף אחד מהם עוד לא אושר באופן מוחלט.
ההסבר הסביר ביותר הוא זה שבא מפיו של הווטרינר הראשי של ברלין, פרנץ מוטשמאן, אשר בחן מספר גוויות של קרפדות שהתפוצצו, וטוען שהמקור לתופעה הוא שילוב בין הנהירה ההמונית לאזור של עורבים טורפים ונטייתן הטבעית של הקרפדות להתנפח בעת סכנה, מתוך כוונה להרתיע את יריביהן. על פי מוטשמאן, נוהגים העורבים לנקר את בטנן הרכה של הקרפדות ולתלוש את הכבד שלהן, אשר נחשב בעיניהם למעדן. הקרפדות, בתגובה, מתחילות להתנפח, אבל בשל החור בבטנן והכבד החסר יוצא התהליך מאיזון, וכלי הדם והאיברים הפנימיים שלהן מתפוצצים. גם היקפה של התופעה זכה להסבר: "העורבים הם חיות פקחיות", אומר מוטשמאן, "הם לומדים מהר מאוד איך להשיג את כבד הקרפדות."
הסברים אחרים ניתנו לתופעה, ביניהם כאלו שהציעו את האפשרות כי הקרפדות למעשה מקריבות את עצמן לטובת שאר הקרפדות, דבר המלמד על רמה גבוהה של אלטרואיזם חברתי. הסברים נוספים הוצגו בדמות קרינה מוגברת של אור אולטרה סגול ומחלה ויראלית מסוימת, שנפוצה בין סוסי המרוץ שבמסלול מרוץ סוסים סמוך.
מלחמה תוקפנית
מלחמה תוקפנית הוא מושג במשפט בינלאומי פומבי שמשמעותו כל מלחמה שמטרתה אינה הגנה עצמית או שמתנהלת כתגובה על התקפה נגדית. ההגדרה באה מתאוריית המלחמה הצודקת וממגילת האומות המאוחדות. רבים מנאשמי משפטי נירנברג הואשמו בעריכתה, תכנונה או ייזומה של מלחמה תוקפנית.
עדו נתניהו
עִדו נתניהו (נולד ב-24 ביולי 1952) הוא רופא רדיולוג, סופר ומחזאי ישראלי. אחיהם של יוני ובנימין נתניהו.
ביוגרפיה.
נתניהו נולד ב-1952 בירושלים, בנם של צילה ובן ציון נתניהו, היסטוריון. בשנות השישים התגוררה המשפחה לסירוגין בארצות הברית ובישראל. הוא למד בבית הספר היסודי הנרייטה סאלד בירושלים והמשיך את לימודיו בגמנסיה ברחביה.
בשנת 1970 התגייס לצה"ל, וכאחיו הגדולים, יונתן נתניהו ובנימין נתניהו, שירת בסיירת מטכ"ל. בין המבצעים שבהם השתתף היה מבצע ארגז, שעליו פיקד אחיו יוני.
לאחר שירותו למד בבית הספר לרפואה של האוניברסיטה העברית בירושלים ואת התמחותו עשה במחלקת הרדיולוגיה בבית החולים "מאונט סיני" שבניו יורק. השתלם בבית החולים שיבא בתל-השומר ובאוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון ועבד כרדיולוג בבית חולים St. James Mercy בהורנל, ניו-יורק.
מאז 2008, לאחר שפרסם ספרים, מתרכז נתניהו בכתיבת מחזות שהועלו ברחבי העולם, בין השאר בניו יורק ("אוף ברודוויי"), בתל אביב, בסנקט פטרבורג, במוסקבה ובטשקנט.
פעילות פוליטית.
כאביו וכאחיו בנימין, ידוע נתניהו בדעותיו הפוליטיות הימניות. בספטמבר 2004, כשאחיו שימש כשר האוצר בממשלתו של אריאל שרון, חתם נתניהו, יחד עם אביו פרופסור בן ציון נתניהו, על עצומה נגד תוכנית ההתנתקות.
חיים אישיים.
הוא נשוי למשפטנית דפנה נתניהו (לבית שמורק), נכדתו של הפעיל הציוני ד"ר אמיל שמורק, ואב לשניים. מתגורר במושבה כנרת.
כלב נגד טנקים
כלב נגד טנקים הוא כלב שנרתם לחומרי נפץ ואומן לרוץ תחת טנקי אויב. כאשר הכלב הגיע ליעדו, חומרי הנפץ התפוצצו.
הסובייטים אימנו כלבים אלו באמצעות הנחת מזון מתחת לטנקים. הכלבים הופעלו על ידי ברית המועצות במהלך מלחמת העולם השנייה כנגד טנקים גרמניים, אך היות שבאימונים נעשה שימוש בטנקים סובייטים, אשר בשונה מהטנקים הגרמניים פעלו על דיזל ולא על בנזין, הכלבים העדיפו לרוץ דווקא אל מתחת לטנקים הסובייטיים, אשר נדפו ריח דיזל ולא אל טנקי האויב. למעשה, הכלבים אף לא גילו התלהבות לרוץ לכיוון טנקים פעילים כלל. כך הפכו הכלבים הללו לקטלניים עבור שני הצדדים שבשדה הקרב.
הצבא הגרמני למד את השימוש בכלבים נגד טנקים (Hundeminen) ובחזית המזרחית כלבים נורו מיד, בטענה שהם נגועים בכלבת. כתוצאה מכך התמעטו הכלבים ונמצאו בצמצום, דבר שהפך את השימוש בכלבים כנשק מפתיע לסביר אף פחות.
השימוש בכלבים נגד טנקים הופסק סופית בשנת 1942, לאחר שהכלבים אילצו דיוויזיית טנקים סובייטית שלמות לסגת. לפי הנתונים הסובייטים, הושמדו במהלך המלחמה כ-300 טנקי אויב באמצעות כלבים נגד טנקים. לפי אותם נתונים, בקרב קורסק לבדו הושמדו בדרך זו 12 טנקים גרמניים.
שהיד קנדי יזד
מועדון הכדורגל שהיד קנדי יזד (בפרסית: شهید قندی یزد) היא קבוצת כדורגל מיזד. הקבוצה משחקת בליגת העל האיראנית, והיא קבוצת הכדורגל הראשונה מיזד שעלתה לליגה הבכירה. הספונסרית של הקבוצה היא "חברת שאהיד גאנדי יזד כבלים".
קונגו (נהר)
נהר קונגו, או בשמו הקודם נהר זאיר, הוא הנהר השני באורכו באפריקה לאחר נהר הנילוס והנהר החמישי באורכו בעולם. אורכו הכולל הוא 4,700 ק״מ, מוצאו מלואלבה ומפלי שטנלי והוא נשפך לאוקיינוס האטלנטי. המדינות הנמצאות לאורכו של הנהר הן הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, הרפובליקה של קונגו ואנגולה. הספיקה של נהר קונגו היא השנייה בגודלה בעולם עם ספיקה של 41,800 מטר מעוקב בשנייה, מיד לאחר נהר האמזונס. הנהר ויובליו זורמים דרך יערות הגשם של קונגו. בעקבות כך שרוב חלקיו של הנהר נמצאים על קו-המשווה, החום, הלחות, הגשמים הכבדים והקרקע שאיננה פורייה לאורך גדותיו גורמים לכך שהנהר כמעט ריק ממתיישבים לאורכו, למעט התיישבות קטנות של חקלאים, דייגים וציידים בקרבתו.
אטימולוגיה.
כשנהר קונגו נגלה לראשונה לאדם האירופי בסוף המאה ה-15 הוא נקרא זאיר, משמעות השם היא נהר בשפות אפריקאיות מקומיות. במאה ה-18 שמו של הנהר הוחלף לנהר ריו-קונגו על שמה של ממלכת קונגו ששכנה באזור התחתון של הנהר באותה התקופה. הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו והרפובליקה של קונגו אשר ממוקמות לאורכו של הנהר נקראו בשמם בהשראת שמו של הנהר.
עולם החי.
העולם התת-ימי בנהר קונגו שופע בדגה והוא בית לכ-686 זנים שונים של דגים כאשר 80% מהזנים בנהר לא חיים באף מקום אחר וקיימים בנהר קונגו בלבד. חוקרים מטעם ״האקווריום של ניו-אינגלנד״ מצאו כי הזנים הדומיננטיים בנהר הם: מורמיריים, אמנוניים, חריתיים, שפמנונים וקרפיונים. דגים אלו נעזרים ביתרונותיו של הנהר ובאוצרות הטבע שלו כדי לשרוד ותופסים מחסה מטורפים בעזרת מחייה בקרבת הצמח איכהורניה עבת הרגל שגדל על גדות הנהר. צמחים וחרקים שנמצאים בנהר משמשים כמקור מזון להמון דגים צעירים ובוגרים.
בשולי נהר קונגו חיים גם זוחלים רבים, הבולטים שביניהם הם הקרוקודילים. צבים חצי-ימיים נמצאים בו גם כן, כמו גם כמה זנים של נחשים ימיים. באזור שפך הנהר ניתן למצוא גם יונקים מזנים נדירים כמו היפופוטמים, שני זנים של לוטרות ופרת-ים.
יובלים הנשפכים לנהר.
מסודרים בסדר עולה מהיובל הקרוב ביותר לשפך עד המוצא.
חיי השבט בנהר.
כמעט כל התושבים שחיים באזור הנהר עוסקים בדיג. לאורך קטעים קצרים בהם יש זרימה חזקה של מפלים קטנים, קיימים מספר מצומצם של שבטים אשר מתעסקים בדיג. אנשי הווגניה (Wagenia) של מפלי סטנלי והמניאנגה החיים במורד בריכת מלאבו מחברים מלכודות למקלות ולסכרים.
דיג בעל אופי שונה נערך באזורים הבוציים שם האוכלוסייה גדולה בהרבה ממה שניתן לדמיין. בין שבטים אלו נמנים גם אנשי שבט הנגומבה, המכונים "אנשי מים", אשר מאכלסים את האימברי-נגירי ואת המשולש שנוצר על ידי קונגו והאובנגי. בנוסף ישנם דייגי ביצות השוכנים בלגונות והיערות המוצפים, באזור בו נפגשים נהר הקונגו והעלימה, ליקואלה וסנגה.
לדיג זה יש השפעה על הדגה בנהר. בדיג בדרך-כלל משתמשים ברשתות זימים, רשתות חוטים, רשתות יצוק וסלסלות דגים, אך יש כאלה אשר הרחיבו את אמצעי הדיג ומשתמשים באביזרי דיג לא חוקיים כמו חומרי נפץ, רעלים ורשתות בגודל לא חוקי (רשתות שגודלן קטן מ-3 ס״מ). אמצעים אלה גורמים לציד יתר ודעיכה של מספר הזנים החיים באזור ואף עלולים לגרום להכחדתם.
כלכלה.
בזכות אורכו של הנהר והסתעפויותיהם של הנהרות והנחלים היוצאים מהנהר, שאורכם הכולל הוא כ-14,480 קילומטרים, הנהר משמש למסחר של תבואה חקלאית, עצים, מינרלים, שמנים ועוד בכל אזור מרכז אפריקה. הנמלים הראשיים בנהר הם קינשאסה וקיסנגני, וספינות קיטור נעות בינם לאורך כל ימות השנה.
נהר קונגו הוא המקור הפוטנציאלי הגדול ביותר לאנרגיה כוח הידרואלקטרי וההערכה היא כי הפוטנציאל ההידרואלקטרי של אגן קונגו מסתכם בכשישית מהמשאבים העולמיים הידועים, אך רק חלק קטן ממשאבים אלו מנוצל. רק לאתר אינגה לבדו, שנמצא במעלה הנהר ממטאדי, יש פוטנציאל כוח המוערך בלמעלה מכ-30,000 מגה וואט, אך למרות היוזמות הממשלתיות הכוח הידרואלקטרי אינו מפותח מספיק כרגע.
חרשה
קלע