ב-2015, לאחר עשור שבו לא עלתה על במות בהופעות של חומר מקורי, חזרה גורדון להופעות. בדיוק שנה לאחר מכן הוציאה סינגל חדש, "טוב לי הכל", אותו הפיק מוזיקלית ברי סחרוף, שהיה גם המפיק המוזיקלי של אלבום הבכורה של גורדון, עשרים וחמש שנים לפני כן. אחר כך הופיעה גורדון ברחבי הארץ עם מופע הסולו שלה, כשלצידה גידי רז, מי שהיה נגן הליווי שלה עוד מימי האלבום הראשון.
ב-2019 הוציא את האלבום "לא יום ולא לילה", יחד עם המוזיקאים עמר טייאר וגידי רז.
בשנת 2020 סיימה תואר במוזיקה בבית הספר למוזיקה של הקריה האקדמית אונו.
קריירה בטלוויזיה, בתיאטרון וברדיו.
בשנים 2002–2005 הגישה את מגזין המוזיקה "תוצרת הארץ" בערוץ הראשון.
ב-2006 החלה להגיש את התוכנית "ציפורי לילה מוזיקליות" בגלי צה"ל.
ב-2007 הגישה את מגזין התרבות "תרבות, רחוב" בטלוויזיה החינוכית. ב-2010 הגישה במשך כמה שנים, באותו ערוץ, את תוכנית התרבות "הכל תרבות", כשלצידה כמגיש אורח אלדד זיו.
בשנת 2021 הופיעה לראשונה בתפקיד משחק בסדרת הטלוויזיה "מותק בול באמצע" בתפקיד דולי מרדכי, אמה של גיבורת הסדרה מותק מרדכי. באותה שנה, גילמה את יפה ירקוני במחזמר "אור" בתיאטרון העברי.
פרסים והוקרה.
בשנת 2005 זכתה גורדון בפרס אקו"ם לעידוד פרסום היצירה.
חיים אישיים.
הייתה בת זוגו של סולו יורמן. ב-2006 נולדה בתם. בקיץ 2013 לאחר 20 שנים משותפות, נפרדו השניים.
לוציפר
לוּציפר (מלטינית Lucifer, "נושא אור"), הידוע גם כהֵילֵל בֶּן-שָׁחַר, הוא כינויו של השטן באמונה הנוצרית.
מקורות ומסורות.
מקור השם בספר ישעיהו: . דבריו אלה, שבמקור כוונו כדברי תוכחה למלך בבל, מרמזים על-פי הפרשנות הנוצרית המקובלת לנפילתו של השטן מגן העדן כתוצאה מגאוותו. בתרגומים הנוצריים של התנ"ך תורגם הצירוף "הֵילֵל בֶּן-שָׁחַר" ככינוי לכוכב השחר. בשל כך, פירשו הנוצרים את המילה "הילל" כשם פרטי של ישות מיתולוגית כלשהי שזוהתה עם "כוכב בוקר בן אור" שהיה כינוי של האל לוציפר "נושא האור" במיתולוגיה הרומית. הירונימוס הקדוש מפרש גם את השם הילל בן שחר כשמו של המלאך שהיה קודם מבריק כמו כוכב השחר וכעת מילל בזמן נפילתו ארצה. הוא מסתמך על דבריו של לוקאס האומר "ראיתי את השטן הנופל כברק מהשמים" (לוקאס י,18).
נפילת המלאכים ומנהיגם לוציפר (השטן).
הדוגמה הנוצרית טוענת שאלוהים ברא שלוש ישויות:
על-פי מסורת נוצרית מאוחרת יחסית, לוציפר נחשב כמי שהיה במקור אחד ממלאכיו הבכירים ביותר של האל, היפה והחכם שבהם, והממונה על מקהלת המלאכים. ברגע מסוים, קבוצה של מלאכים ובראשם לוציפר חטאו נגד אלוהים. כעונש על חטא זה לוציפר והמלאכים החוטאים הושלכו מהשמיים (מגן העדן) ארצה. כאן המלאכים הפכו לשדים (diaballein ביוונית, כלומר מאשימים, קטגורים) ואילו לוציפר הפך לשטן שפירושו - עומד כנגד, קטגור, מלשין. ייתכן שסיפור זה הושפע מסיפורו של פאתון, שהתרסק לאדמה לאחר שניסה לרכב במרכבתו של אביו, אל השמש, בניגוד לרצונו, מסיפורו של הפייסטוס, שהושלך לארץ על ידי זאוס, או מסיפורו של איקרוס, שנפל לים לאחר שכנפי השעווה שלו נמסו. על מהות החטא שלוציפר ומלאכיו חטאו היו ויכוחים רבים במסגרת התאולוגיה הנוצרית. הרי אלוהים לא היה יכול לברוא אותם חוטאים, עקב שלמותו הרוחנית המוחלטת. בועידת לטראנו הרביעית שכונסה בשנת 1215 על ידי האפיפיור אינוצנסיוס השלישי הוחלט ש"אלוהים יצר את השטן ואת השדים טובים מטבעם אך הם עצמם ומרצונם הפכו לרעים". משהפכו לרעים הם חטאו. לפי הגרסה המקובלת ביותר הם חטאו בחטא הגאווה ולוציפר רצה לתפוס את מקומו של אלוהים בעזרת מלאכים שתמכו בו (סוג של הפיכת חצר). השוללים גרסה זו טוענים שהוא לא רצה להיות אלוהים בעצמו אלא להיות שוה ערך לאלוהים. גרסה מאוחרת יותר טוענת שלוציפר ומלאכיו סירבו להוראתו של אלוהים להתייחס לבנו ישו, שהפך לבשר ונהרג על הצלב, כחלק מהאל. בכל מקרה, אלוהים שלח את המלאך מיכאל, שלאחר מלחמה קשה ניצח את לוציפר ועוזריו (חזון יוחנן יב, 7-8) והם הושלכו ארצה.
על-פי האמונה הנוצרית, מלחמתו המתמשכת של לוציפר - השטן באלוהים נחשבת להיות מקור כל הרוע, הצרות והייסורים עלי אדמות, וצפויה להסתיים רק ביום הדין. הוא זה שפיתה, בדמות הנחש את אדם וחוה לאכול מפרי עץ הדעת (השטן הוא הנחש הקדמון, ראו חזון יוחנן יב, 9), והוא זה שממשיך לפתות את בני-האדם לסטות מדרך הישר על ידי ניצול חולשותיהם, תאוותיהם וגאוותם.
סמלים.
הקישור לכוכב הלכת נוגה נובע ככל הנראה מתכונותיו האסטרונומיות: זהו הכוכב הבהיר ביותר מבין כוכבי הלכת בשל קרבתו לכדור הארץ ובשל שכבת העננים המקיפה אותו. מאחר שיחסית אלינו הוא בזווית קרובה לשמש, ניתן לצפות בו רק עם זריחת השמש ועם שקיעתה. קל, לכן, להבין כיצד נקשר לכוכב זה מיתוס של גאווה (יומרה להחליף את השמש) שבאה על עונשה. יש גם המייחסים את השם "בן שחר" לכוכב השחר, הוא נוגה.
לוציפר בתרבות.
סיפורו של לוציפר, מרידתו ונפילתו, הוא נושא מקובל ונפוץ באמנות הנוצרית. בולט בעיקר תיאורו המעמיק של ג'ון מילטון בגן העדן האבוד המציג באופן טראגי את מידת הגאווה והשנאה הגורמות ללוציפר לבחור להתמרד כנגד אלוהיו למרות ההכרה שמאבק זה הוא חסר סיכוי. דמותו של לוציפר רווחת בתרבות הפופולרית, והוצגה במגוון רחב של סרטים, סיפורי קומיקס ומשחקי מחשב. הוא מוצג לעיתים כמפלצת אימתנית ומעוררת-אימה, ולעיתים דווקא כאדם מעודן ומתוחכם, המשתמש בערמה, ולא באלימות, כדי להשיג את מטרותיו. כמו כן, נפילתו של לוציפר ומלחמתו באלוהים היא נושא נפוץ לשירים במוזיקת המטאל ובייחוד בסוגת האקסטרים מטאל.
ב-2016 יצאה סדרת טלוויזיה בשם "לוציפר" המגוללת את סיפורו של השטן שנטש את הגיהנום ועבר לגור בלוס אנג'לס שם הוא פותח מועדון לילה. דמותו של לוציפר בסדרה זו מבוססת על דמותו כפי שהופיעה בסדרת הקומיקס "סנדמן" (1989–1996) מאת ניל גיימן.
בסרט "סינדרלה" של דיסני, לדמות החתול המרושע קוראים לוציפר.
אגף תכנון
ניסויים בבני אדם
מבחינת השיטה המדעית, ניסוי בבני אדם הוא מחקר מדעי שהמושא שלו הוא בני אדם ושבו המדען משווה שני מצבים, שבאחד מהם הוא מחולל שינוי משמעותי בסביבתם המיידית או בחייהם של בני האדם המשתתפים במחקר. שינוי זה מאפשר לבדוק השערה בדבר קשר סיבה ומסובב בין הגורם שהמדען חולל בו שינוי, לבין גורמים אחרים במערכת המחקר. שינוי זה הכרחי כדי להגדיר את המחקר כניסוי.
מבחינת האתיקה המקצועית של המדע, גם מחקרים שאין בהם שינוי מכוון משמעותי במערכת הנבדקת, הכוללת בני אדם, ועל כן הם למעשה תצפית מדעית בבני אדם, מוגדרים כניסוי בבני אדם.
סוג מקובל של ניסויים בבני אדם נערך בתחום מדעי הרפואה ובודק יעילות ובטיחות של טיפול רפואי בבני אדם. ניסוי מסוג זה נקרא ניסוי קליני. במקצועות פרא-רפואיים ובפסיכותרפיה נערכים ניסויים הדומים לניסויים קליניים, עד כמה שהדבר מתאפשר.
ניסויים אחרים בבני אדם אינם בודקים דרך לטפל בבני אדם. ניסויים בבני אדם שאינם ניסויים קליניים נערכים ברבים מענפי הפסיכולוגיה, במדעי חברה אחרים, בחינוך ובתחומי טכנולוגיה שונים כמו בהנדסת אנוש.
הסיכון והרווח שבהשתתפות בניסוי.
אדם המשתתף במחקר מדעי עשוי לקחת עליו סיכונים מכמה סוגים:
בחלק מהניסויים, הרווח של המשתתף בניסוי הוא תשלום עבור השתתפות. בחלק אחר, הרווח הוא בקידום צבירת ידע הדרוש לאנושות ככלל ולעצמו או ליקיריו בפרט. אולם, לא בכל ניסוי יש רווח כל שהוא, ישיר או עקיף, למשתתף.
שיקולי אתיקה.
במחקרים שמושאיהם הם בני אדם, על אנשי המדע להקפיד מאוד בנושאי אתיקה. במדינות רבות, כל מחקר כזה חייב על פי חוק המדינה להיות בפיקוח של ועדת אתיקה הממונה על ידי הנהלת מכון המחקר וחייב להיות מדווח גם לגוף חיצוני למכון המחקר. הפיקוח כולל אישור הצעת מחקר מפורטת לפני תחילת כל הליך מחקרי.
נושא האתיקה בעריכת ניסויים בבני אדם, וניסויים רפואיים בבני אדם בפרט, קיבל תשומת לב ציבורית ובינלאומית בין היתר בעקבות ניסויים רפואיים שערכו הנאצים באסירים. ניסויים אלה נועדו לבחון את פעילותם של מנגנונים שונים בגוף האדם, ונעשו תוך התעלמות מוחלטת מהסבל הנגרם לנבדקים, מרצונם בנושא ומהסכנה לחייהם. רופא שערך ניסויים כאלה באופן שיטתי ואכזרי במיוחד הוא ד"ר יוזף מנגלה. מקרה מפורסם אחר שתרם לגיבוש תחום האתיקה המחקרית באדם הוא ניסוי העגבת בטסקיגי, שבו נמנע טיפול מחולי עגבת שחורים ועניים במשך עשרות שנים, נמסר להם מידע כוזב על מצבם הרפואי ולא יידעו אותם שהם משתתפים בניסוי.
לאחר תום מלחמת העולם השנייה ועם גילוי מעשים אלה, הוכר הצורך בקביעת כללים אתיים לעריכת ניסויים רפואיים בבני אדם. בהמשך, בשנת 1964 נקבעו לראשונה כללי אתיקה למחקר רפואי בהשתתפות בני אדם, במסגרת מסמך בינלאומי הקרוי הצהרת הלסינקי, שגובש על ידי ההסתדרות הרפואית העולמית (WMA). מאז תוקנה ועודכנה הצהרת הלסינקי מספר פעמים, כאשר התיקון האחרון לעת עתה נעשה בכינוס ההסתדרות הרפואית העולמית בטוקיו בשנת 2004. ישראל אימצה את הצהרת הלסינקי והיא מהווה חלק מן החוק המסדיר ניסויים בבני אדם: תקנות בריאות העם (ניסויים רפואיים בבני אדם), התשמ"א-1980.
ההצהרה קיבלה מעמד חוקי במספר רב של מדינות בעולם ואומצה לתוך החקיקה הישראלית בראשית שנות השמונים, בנוסח לאחר תיקון משנת 1975. המסמך מפרט את השיקולים העיקריים שיש לקחת בחשבון בעת תכנון, אישור וביצוע ניסוי קליני. בארצות הברית אין מתייחסים להצהרה כאל מסמך מחייב, אלא נקבעו כללים מקומיים עצמאיים, הדומים במהותם אולם אינם זהים.
נוסחת סטירלינג