פולי נעצרה ביום בו טום קלארק הוצא להורג, ונשלחה לכלא קילמיינהאם, אחרי שהוחזקה במחנה ריצ'מונד עם נשים רבות אחרות. הנשים אז נכלאו למשך מספר חודשים בכלא קילמיינהאם. בזמן שהותה שם, היא סייעה לאחותה נורה להקים מחדש את העסק המשפחתי שנהרס במהלך ההתקוממות. פולי נשלחה לכלא לואיס יחד עם ארבע נשים אחרות - מארי פרולז, ויניפרד קרני, אלן ריאן והלנה מולוני. היא ופרולז שוחררו באוגוסט 1916, מוקדם יותר מאשר שאר הנשים, אחרי ערעור שנשמע בפרלמנט הבריטי. התברר כי פולי הייתה מואשמת בקשר להברחת נשק דרך מחוז קרי, נשק שכלל לא הגיע לחופי אירלנד. כשהיא חזרה לאירלנד, היא מיד החלה לפעול למען האסירים, וארגנה חבילות עבור הגברים שעדיין הוחזקו בכלא. מארי פרולז ייחסה את הישרדותה בכלא לסיועה של פולי, אשר עודדה אותה ואת האסירות האחרות, שחלקן, כמו פרולז, נפלו לדיכאון וייאוש קשים.
אחרי שחרור האסירים, הייתה ירידה באינטנסיביות של הפעילות הרפובליקנית של פולי, עד משבר גיוס החובה של 1918. התנועה להתנגדות לגיוס לצבא הבריטי הזרים אנרגיות חדשות לתנועה הרפובליקנית ולרוח הלאומנית. בעת התפרצות השפעת הספרדית ב-1918, היה משבר בבתי חולים ונשות קומן נה מאן התארגנו לספק שירותי סיעוד, בעיקר לעניי העיר אשר גישתם לשירותים רפואיים בכל עניין הייתה המוגבלת ביותר. פולי נכחה בטקס הפתיחה של הפרלמנט האירי ב-21 בינואר 1919. היא המשיכה לנהל את העסק המשפחתי, וסיפקה את משרדיו, הרכב שלה, וכל מה שיכלה לשירות המתנדבים האירים לעת הצורך. העסק שלה נתקף שוב ושוב במהלך תקופת הבלאק אנד טאנס (מלחמת העצמאות האירית), והציוד הושחת. לעיתים קרובות, היא ובעלה הסתירו אנשים במנוסה. הם היו בקרוק פארק במהלך אירועי יום ראשון העקוב מדם (1920). בעקבות זאת, פשטה המשטרה על בית המשפחה ובעלה נעצר, אף על פי שלא היה מעורב באירועי היום, או בארגון המתנדבים. הוא נכלא למשך של לפחות מספר שבועות. פולי פעלה במסגרת ארגון הביון שניהל מייקל קולינס, והיה לה תפקיד מרכזי בגיוס מודיע מהצבא הבריטי, ג'ון ריינולדס.
חיים אישיים.
בתקופת המאבק האירי, כשהתגוררה בדבלין, הייתה פולי אחת משחקניות הקמוגי הרבות שבין הפעילות הרפובליקניות.
פולי נישאה לג'וזף ג'. מרטין ב-1918. בשנת 1925, עבר הזוג ללונדון. מרטין נפטר בשנת 1963. את שנותיה האחרונות העבירה פולי בקורק, משם הגיעה משפחתה. בשנות ה-1950, זכתה פולי להכרה עבור פועלה למען עצמאות אירלנד, וכן לפנסיה צבאית. היא נפטרה בשנת 1970.
יחסי אזרבייג'ן–איחוד האמירויות הערביות
יחסי אזרבייג'ן–איחוד האמירויות הערביות (בערבית: العلاقات الأذربيجانية الإماراتية, באזרית: Azərbaycan–BƏƏ münasibətləri) הם היחסים הדיפלומטיים בין הרפובליקה של אזרבייג'ן ובין איחוד האמירויות הערביות. שתי המדינות חברות בארגון המדינות הבלתי מזדהות ובארגון לשיתוף פעולה אסלאמי.
היסטוריה.
איחוד האמירויות הערביות הכירה באזרבייג'ן ב-26 בדצמבר 1991. היחסים הדיפלומטיים הרשמיים (בדרג השגרירות) בין המדינות כוננו ב-1 בספטמבר 1992. השגרירות האזרבייג'נית באיחוד האמירויות הערביות הוקמה ב-11 באפריל 1997. ב-14 במרץ 2012, נפתחה הקונסוליה הכללית בדובאי.
שגריר איחוד האמירויות הערביות באזרבייג'ן הוא מוחמד אחמד אלקבייס בעוד ששגריר אזרבייג'ן באיחוד האמירויות הערביות הוא דאזגין שיקרוב.
רכס סיקאני
רכס סיקאני (באנגלית: Sikanni Range) הוא רכס הרים המהווה תת-רכס של הרי אומינקה, בצפון האזור הפנימי של פרובינציית קולומביה הבריטית שבקנדה.
הרכס ממוקם בין נהר אומינקה ונהר אציקה. שטחו של הרכס 542 קמ"ר.
פיל פוקס-לוי
פיל פוקס-לוי (באנגלית: Phil Fox (Levy); 19 בדצמבר 1913 - ?) היה אתלט יהודי-אמריקאי, 3 פעמים אלוף ארצות הברית (1937, 1940 ו-1941), 3 פעמים סגן אלוף ארצות הברית (1928, 1942 ו-1943) ומקום ראשון בעולם (1939 ו-1940) בזריקת דיסקוס.
ביוגרפיה.
פוקס למד באוניברסיטת סטנפורד.
בתחרות שנערכה בשיקגו, אילינוי ב-20 ביוני 1936 קבע פוקס בזריקת דיסקוס שיא אישי חדש של 52.10 מטר, התוצאה הרביעית בטיבה בעולם באותה העת. שלושה שבועות לאחר מכן, במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת ברלין (1936) שנערכו בניו יורק ב-12 ביולי אותה שנה הוא סיים רק במקום חמישי בתוצאה של 46.60 מטר ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים. השיא האישי שלו היה טוב בכמעט 2 מטר מהתוצאה של הזוכה במדליית הזהב האולימפית.
אלוף ארצות הברית.
באליפות ארצות הברית שנערכה במילווקי, ויסקונסין ב-2 ביולי 1937 זכה פוקס בפעם הראשונה בקריירה שלו במדליית זהב בזריקת דיסקוס בתוצאה של 49.85 מטר, לפני האלוף האולימפי המכהן קן קרפנטר (49.82 מטר) וסגנו גורדון דאן (48.62 מטר).
ראשון בעולם.
באליפות ארצות הברית שנערכה בלינקולן, נברסקה ב-4 ביולי 1939 זכה פוקס במדליית זהב בזריקת דיסקוס בשיא אליפות חדש של 52.54 מטר, טוב מהשיא האולימפי באותה העת ביותר מ-2 מטר (ברלין 1936). שיא העולם היה שייך אז לוילי שרדר מגרמניה ונקבע בשנת 1935 (53.10 מטר). שנה לאחר מכן, באליפות שנערכה בפרזנו, קליפורניה ב-30 ביוני הוא הגן על תוארו בתוצאה של 51.93 מטר, לפני אלפרד בלוזיס (49.39 מטר) שיאן העולם באולם בהדיפת כדור ברזל וארצ'י הריס (49.13 מטר). באליפות ארצות הברית שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה ב-29 ביוני 1941 הוא זכה במדליית כסף בתוצאה של 51.12 מטר, אחרי שיאן העולם הטרי ארצ'י הריס (51.14 מטר) ולפני אלברט מורו (49.37 מטר)
נבחרת איטליה בכדורגל חופים
הנבחרת הלאומית של איטליה בכדורגל חופים מייצגת את איטליה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל האיטלקית.
הסגל הנוכחי.
"סגל נכון לאליפות העולם בכדורגל חופים 2019"
מאמן: אמיליאנו דל דוקה
פיג'ו סוג 2
פיג'ו סוג 2 (בצרפתית: Peugeot Type 2) היא מכונית קטנה ופתוחה, מתוצרת יצרנית הרכב הצרפתית פיג'ו אשר יוצרה בין השנים 1890–1891.
בראש הייצור עמד "ארמאן פז'ו". הדגם היה קרוי גם "Type 2 Quadricycle".
יוצרו 4 יחידות בלבד.
אנדריי קראמריץ'
מונדיאליטו 2018 (כדורגל חופים)
מונדיאליטו 2018 בכדורגל חופים היה טורניר כדורגל חופים, שנערך בחוף של העיר אלמאדה, פורטוגל בין התאריכים ה-15 ביוני ל-17 ביוני 2018. התחרות כללה ארבע נבחרות שהתחרו ביניהן בשיטת ראונד רובין (שיטה שבה כל נבחרת פוגשת את כל הנבחרות האחרות).
לוח זמנים ותוצאות.
כל שעות שריקות הפתיחה הן בזמן המקומי בישראל .
ננה הילאריו
מהרי&quot;ט (פירושונים)
קרדילוק
צעיקה
מסורן קצר שן
נבחרת גרמניה בכדורגל חופים
הנבחרת הלאומית של גרמניה בכדורגל חופים מייצגת את גרמניה בתחרויות כדורגל חופים בינלאומיות ונמצאת בפיקוחה של התאחדות הכדורגל הגרמנית.
הסגל הנוכחי.
"סגל נכון לאפריל 2017"
מאמן: סבסטיאן אולריך
הישגים.
אליפות אירופה בכדורגל חופים
עומר א-רזאז
עומר א-רזאז (בערבית: عمر الرزاز; נולד ב-1 בינואר 1961) הוא פוליטיקאי ירדני שהיה ראש ממשלת ירדן מ-2018 עד 2020.
ביוגרפיה.
רזאז נולד בסלט, ירדן, בשנת 1961 ללמאא בסיסו (1923–2011) ומוניף רזאז (1919–1984). הוא היה השני מבין שלושה אחים, עם אח גדול ואחות צעירה. משפחות הוריו ילידי סוריה עברו לירדן בנפרד בשנת 1925. אמו למאא הייתה פעילה פוליטית וחברתית בירדן ואביו מוניף היה רופא ופוליטיקאי שנבחר למזכיר הכללי של הפיקוד הלאומי של מפלגת הבעת' הסורית הערבית הסורית בשנת 1965. מוניף נכלא מספר פעמים על ידי ממשלת ירדן בשנות החמישים והשישים. מוניף עבר לעיראק בשנת 1977 והפך לחבר מוביל בבעת' העיראקית, אך מאוחר יותר נעצר במסגרת טיהור מפלגת הבעת' של נשיא עיראק סדאם חוסיין בשנת 1979. המלך חוסיין דגל בשחרורו של מוניף כדי שיוכל לחזור בשלום לירדן, אך הנשיא סדאם חוסיין סירב בתוקף. מוניף נפטר בשנת 1984 במהלך מעצר הבית שלו בבגדאד, אשתו למעה טוענת שהוא נרצח על ידי הבעת' העיראקי לאחר שהוחלפה בתרופת יתר לחץ דם שלו ברעל.
רזאז בעל דוקטורט בתכנון וכלכלה מאוניברסיטת הרווארד. הוא עשה את הפוסט-דוקטורט שלו בבית הספר למשפטים של הרווארד.
בין 14 בינואר 2017 עד ה-4 ביוני 2018, הוא כיהן כשר החינוך של ירדן.
קריירה.
רזאז היה מנהל הבנק העולמי בלבנון בין השנים 2002–2006. הוא היה מנהל התאגיד לביטוח לאומי בירדן בין השנים 2006–2010. הוא שימש גם כמנהל פורום האסטרטגיה בירדן ובנק אחלי בירדן.
שר החינוך.
בשנת 2017 הצטרף לממשלתו של האני אל-מולקי כשר החינוך. בכהונתו שיפר רבות את החינוך בירדן.
ראש ממשלת ירדן (2020-2018).
ב-4 ביוני 2018, התפטר מתפקידו ראש ממשלת ירדן האני אל-מולקי בעקבות מחאות נגד המדיניות הכלכלית של ממשלתו. באותו היום, מינה עבדאללה השני את א-רזאז לראש הממשלה. עם כניסתו לתפקיד עמד א-רזאז בפני משימה קשה. קודמו בתפקיד השאיר כלכלה במצב קשה, עם חוב ציבורי של כ-96% ושיעור אבטלה של כ-18.4%, הגבוה ביותר ב-25 השנים האחרונות בירדן. נוסף על כך, המשיכו להתקיים הפגנות גדולות ברחבי ירדן בעקבות המצב הכלכלי בהנהגת ארגוני העובדים. בישיבת הממשלה הראשונה שלו, הבטיח א-רזאז לקיים דיונים עמוקים על הצעת חוק מס ההכנסה. הצעה זו הובילה למחאות הענק בירדן ולהתפטרותו של קודמו בתפקיד אל-מולקי. לאחר הקמת הממשלה, דחה א-רזאז כמה מהצעדים הכלכליים שהוחלטו על ידי הממשלה הקודמת. ביולי 2018 ביצע שינויים רחבים בממשלה, תוך צמצום מספר השרים וצירוף של מספר שרים ותיקים לממשלה (למשל באסם תלהוני חזר למשרד המשפטים).
מסורן ארוך שן
רוז מקנמרה