השכונה משתרעת על פני כ־1,100 דונם, והשטח הבנוי בה הוא כ־502 דונם, המחולקים למעט יותר מ־4,500 יחידות דיור. השכונה מונה יותר מ־12,000 איש, מהם כ־7% מעל גיל 65 ויותר מ־24% מתחת לגיל 14 (נתוני שנת 2017).
בשכונה בית הספר היסודי "רמת אביב ג'", המרכזים המסחריים "אלרם" ו"שוסטר". בשכונה פועל שבט "גימל" של תנועת הצופים.
רמת אביב החדשה.
ראשיתה של רמת אביב החדשה ב־1996, ותהליך בנייתה ואכלוסה מוצה עד תומו בראשית 2016. השכונה מאופיינת בבתים משותפים ואין בה צמודי קרקע. בשכונה בית ספר יסודי, 'אביב', והיא נשענת על מוסדות הבריאות והרווחה של שכונת למד ושל רמת אביב ג'. עם זאת יש בה שני מרכזי קניות ובהם סופרמרקט, בתי קפה, מספרות ומסעדות.
גבולות השכונה הם רחוב צבי פרופס מצפון, דרך נמיר ממזרח, שדרות לוי אשכול ממערב ורחוב איינשטיין מדרום.
אגאתה
ג'וליאן שגרן
ג'וליאן שגרן (באנגלית: Julian Chagrin; נולד ב-22 בפברואר 1940) הוא שחקן, קומיקאי, במאי תיאטרון ופנטומימאי ישראלי.
ביוגרפיה.
שגרן נולד וגדל בלונדון שבאנגליה. אביו פרנסיס היה מלחין ומנצח יהודי-רומני ואמו אלין הייתה מורה מאירלנד. ב-1944, בגיל 4, התפנתה משפחתו יחד עמו לקרבת העיר ראגבי עקב ההפצצות הגרמניות על בריטניה. ב-1946 בגיל 6 נשלח שגרן לפנימיה ממנה ברח לאחר כשנה. כבר בילדותו שאף להיות בדרן.
שגרן החל את הקריירה שלו כשחקן וכקומיקאי ב-1957, בגיל 17 וחצי, כאשר הצטרף לקומיקאי ויק אוליבר (Vic Oliver) ויחד הופיע הצמד באנגליה, באירלנד ובדרום אפריקה. בשנת 1959 יצא לפריז ולמד שם פנטומימה במשך שלוש שנים אצל ז'אק לקוק (Jacques Lecoq). הוא נישא בצרפת לקלוד ונולדו לו שלושה ילדים. לאחר מכן הוא שב ללונדון להופיע בהצגה הסאטירית צ'אגאנוג (Chaganog) שהייתה הצלחה גדולה בפסטיבל אדינבורו בשנת 1964. ההצגה רצה בכל רחבי אנגליה וגם במשך שתי עונות בווסט אנד. לאחר מכן השתתף בסדרות טלוויזיה רבות, בפרסומות ובמספר סרטי קולנוע, ביניהם: "יצרים" בשנת 1966 בבימויו של מיכלאנג'לו אנטוניוני, בו שיחק בתור פנטומימאי לצד אשתו באותה עת, קלוד, "Danger Route" (במאי: סת הולט) ב-1967, "The Bliss of Mrs. Blossom" בשנת 1968 לצד שירלי מקליין וג'ון קליז, "עליסה בארץ הפלאות" ב-1972 והפקות נוספות. במקביל הופיע כפנטומימאי בהופעת יחיד שלו בשני תיאטראות בווסט אנד. שגרן היה מועמד פעמיים לפרס האוסקר כמפיק סרטים קצרים - הסרט "The Concert" בשנת 1974 והסרט "The Morning Spider" בשנת 1976.
עם עלייתו לישראל בשנת 1977 השתלב בתיאטרון ובטלוויזיה בארץ. בשנת 1985 כתב, הפיק, ביים ושיחק בסדרת קומדיה "התזמורת", סדרה בת עשרה פרקים ששודרה בערוץ הראשון. שגרן גילם בסדרה את דמותו של מנצח בתזמורת. על הסדרה זכה שגרן בפרסי ורד הזהב במונטרה ודוב הזהב בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין. בהמשך שיחק בסרטי קולנוע ישראליים ובהפקות בינלאומיות, בין היתר: "היפהפייה הנרדמת", "כיפה אדומה", "שלגייה", לצד איזבלה רוסליני, דיאנה ריג וסיד סיזר. ב"זמן הגמל" שהופק ב-1991 בו הוא הופיע בתפקיד הנושא את שמו, ובסרט הוא יוצא לחפש את שני ילדיו, שאבדו במדבר יהודה, ובדרכו הוא פוגש את הבדואים תושבי האזור ולומד על אורח חייהם. בשנת 1996 השתתף בסרט "מי האבא?" לצד אשתו רולנדה ובהפקות נוספות.
את עיקר פרסומו בארץ צבר שגרן בעיסוקו כמגיש וכמשתתף בתוכניות ילדים ונוער. הוא החל לעסוק בתחום זה ב-1981, כאשר התחיל להופיע עם אשתו רולנדה במופע לילדים ולנוער "אלף פרצופים", בו הופיע עמה במשך שלושים וחמש שנים, עד 2016. פריצת-הדרך שלו בתחום זה הייתה ב-1989, כדמות בתוכנית הילדים "מסיבת גן", בהנחיית ירון לונדון ורבקה מיכאלי. התוכנית שודרה עד סוף שנת 1994, ובזמן זה קנה לו שגרן את מעמדו כדמות אהובה על ילדי ישראל, המאופיינת, בין השאר, בחולצות עם הדפס של פו הדב שנהג ללבוש במהלך פרקי התוכנית.
שגרן הופיע כשחקן אורח גם במספר תוכניות ילדים נוספות: הוא התארח בשני פרקים של סדרת הטלוויזיה המצליחה לילדים "הופה היי" בשנת 1987 ביחד עם אשתו רולנדה, וב-1991. ב-1998 השתתף בתוכנית "פרפר נחמד" כפנטומימאי. ב-1999 התארח באחד הפרקים של רחוב סומסום.
בשנת 2021 הוענק לו פרס מפעל חיים מטעם אמ"י.
ספרים וקלטות.
ב-1991 יצאו שני ספרים שנקראו "ילדים קטנים לומדים לקרוא עם ג'וליאן" ו"ג'וליאן והסופגניה הגדולה ביותר בעולם" עם דמותו של שגרן כילד מ"מסיבת גן" שנכתבו על ידי חגית מאור.
שיתוף הפעולה בין שגרן לבין ירון לונדון חרג מגבולות מסך הטלוויזיה, כאשר ב-1994 לונדון כתב סדרת ספרים לילדים שכללה עשרה ספרים בשיתוף עם צוות ההפקה של "מסיבת גן", אשר גיבורה הוא דמותו של שגרן.
בנוסף לעיסוקו בטלוויזיה הופיע שגרן בקלטות וידאו לילדים:
משנת 2000 ואילך הוא עוסק בבימוי הצגות ילדים. באותה שנה הוזמן להופעות ביפן, סין וקוריאה.
ב-2001 הופיע שגרן יחד עם אשתו השנייה, רולנדה שגרן, במופע לילדים שנערך בחג החנוכה של אותה השנה.
בשנת 2005 יצא להופיע בבנגקוק ובסינגפור.
בשנת 2007 ביים את מופע הבידור של אשתו, הנקרא "רק על עצמי לצחוק ידעתי". באותה שנה הוא חזר להופיע במופע סטנד-אפ יחד עם אשתו.
שגרן נשוי בשנית לשחקנית רולנדה שגרן. הוא אב לשלושה ילדים מנישואיו הראשונים. מתגורר בעין הוד.
יעקב אילון
יעקב אילון (נולד ב־3 במאי 1961) הוא עיתונאי ומגיש חדשות ישראלי. הגיש במשך שבע שנים (1993–2000) את מהדורת החדשות המרכזית של ערוץ 2 ולאחר מכן, במשך עשר שנים (2002–2012) הגיש את מהדורת החדשות המרכזית של חדשות 10. בשנת 2014 אילון נמנה עם מגישי i24news, ערוץ החדשות המשדר באנגלית מישראל. הגיש את מהדורת מבט בערוץ הראשון. באוקטובר 2016 התפטר מתפקידו בערוץ הראשון לטובת הצטרפות לוואלה! NEWS כראש דסק החדשות וכמגיש המהדורה. מינואר 2019 עד אפריל 2020 הגיש את מהדורת חמש בערוץ 13. כיום הוא מנחה את תוכנית החדשות בערוץ כנסת מאז אוקטובר 2020.
ביוגרפיה.
נולד בשם יעקב פיאדה בבת ים, למשפחה מיהדות בולגריה. בילדותו התגורר ביפו ושיחק בקבוצת כדורגל מקומית. כנער השתתף בהפקות טלוויזיה בערוץ 1 כבר בשנות השבעים ושימש גם ככתב בשבועון "מעריב לנוער". בסוף שנות השבעים שירת כמגיש חדשות וככתב בגלי צה"ל. בין תפקידיו בתחנה שימש כראש מערכת ביירות בזמן מלחמת לבנון הראשונה וככתב בניו יורק. מאוחר יותר נשאר בניו יורק ככתב ידיעות אחרונות.
בשנת 1993, לאחר שהות של מספר שנים בניו יורק, הצטרף לצוות המייסד של מהדורת החדשות של חברת הטלוויזיה בכבלים, "תבל" ושימש בתפקיד עורך המהדורה. פחות משנה לאחר מכן הצטרף לצוות המייסד של חברת החדשות של ערוץ 2 ופתח את שידורי הערוץ ב־4 בנובמבר 1993. כשנתיים לאחר מכן, הגיש אילון את משדר החדשות שסיקר את רצח רבין, אשר במרוצת השנים, הפך לאחד משידוריו הזכורים ביותר. המהדורה, שאותה הגיש מאוחר יותר לצידה של מיקי חיימוביץ', הפכה בהדרגה לנצפית ביותר בישראל.
כעבור שבע שנים החליט אילון לפרוש מערוץ 2 על מנת להקים חברה שתתמודד במכרז להפקת ערוץ החדשות הישראלי. סיבוכים משפטיים הביאו לכך שערוץ זה לא הוקם בסופו של דבר, ואילון הצטרף לצוות ההקמה של חברת החדשות של ערוץ 10. זמן קצר אחר כך הצטרפה אליו מיקי חיימוביץ', והשניים חזרו להגיש יחדיו. בשנת 2006 הצליחה לראשונה מהדורת החדשות של ערוץ 10 לעבור את אחוזי הצפייה של מהדורת החדשות של ערוץ 2. עם זאת, מדובר במקרים בודדים, בדרך כלל בשידורים יוצאי דופן (כגון שידור הקלטת שבה נראה רון ארד ושידור הסרט המתעד את חטיפת החיילים בהר דב).
אף שבדרך כלל שידר אילון מן האולפן, בכמה אירועים הוא שידר כתבות שטח. עם המקרים הבולטים נמנים סרט בן שני חלקים על אסון התאומים שאילון צילם וערך בניו יורק עבור חדשות ערוץ 2 זמן קצר לאחר פיגועי 11 בספטמבר ושידורים מגבול הצפון בזמן מלחמת לבנון השנייה. אילון הוא שיזם את "האולפן השקוף" שהוקם בכיכר רבין שממנו שודר משדר הבחירות של ערוץ 10 ב־2006.
במשך השנים קיים אילון מספר ראיונות עם מנהיגים בארץ ובעולם, כולל שני ראיונות בבית הלבן עם נשיאי ארצות הברית, ביל קלינטון וג'ורג' ווקר בוש.
ב-20 בפברואר 2012 הודיע אילון כי הוא עוזב את ערוץ 10 בסוף חודש אפריל. אילון הסביר את עזיבתו בכך שהוחלט כי הגשת החדשות תיעשה מאולפן בירושלים המרוחק ממערכת החדשות, ועובדה זו פוגעת, לדבריו, באיכות המהדורה בגלל הנתק מהצוות המקצועי שפעל מהאולפן בגבעתיים. ב-29 באפריל 2012 הגיש את מהדורת החדשות בפעם האחרונה.
באוקטובר 2012 הצטרף לאתר mako מבית זכיינית ערוץ 2 קשת כמנהל מחלקת האקטואליה. אילון הגיש בערוץ 2 בימים ראשון–שלישי את התוכנית "העולם הלילה", אולם זו ירדה כעבור כמה חודשים בשל נתוני מדרוג מאכזבים.
לקראת יום השואה תשע"ג (2013) הפיק אילון סרט בשם "האנטישמיות החדשה", על אנטישמיות ושנאת יהודים בכל העולם, כפי שמתבטאת בעיקר באתרי אינטרנט מפיצי אנטישמיות.
ביוני 2014 החל אילון להגיש תוכנית כלכלית שבועית בשם "אקונומיקה" בערוץ 9.
בנובמבר 2014 חזר לרדיו כאשר החליף את רזי ברקאי בהגשת התוכנית "מה בוער" בגלי צה"ל.
בדצמבר 2014 נחתם הסכם בין אילון לרשות השידור על הגשת מהדורת "מבט" בערוץ הראשון. המהדורה הראשונה בהגשתו שודרה ב-5 בינואר 2015. המהדורה הועברה במקביל גם במספר רשתות ברדיו אזורי וברשת ב'. ב-5 באוקטובר 2016 פורסם כי אילון צפוי לעזוב את "מבט". ב-15 בנובמבר הגיש בפעם האחרונה את "מבט".
ממרץ 2017 עד דצמבר 2018, הגיש את מהדורת החדשות של "וואלה! NEWS".