ב-2008 נישא לבמאית תיאטרון הקאמרי היהודייה-ישראלית, יעל רונן. ב-2009 נולד לזוג בן בשם אלכסנדר סול. ב-2013 עברו בני הזוג לברלין בעקבות הצעת עבודה שקיבלה יעל. ב-2015 בני הזוג התגרשו. ב-2015 החל סוויד בזוגיות עם מגישת הטלוויזיה והרדיו היהודייה-ישראלית, עדי שילון, ובמרץ 2018 הם נישאו בטקס אזרחי בחו"ל. באוקטובר 2019 נולדה בתם.
מתגורר לסירוגין גם בברלין שבגרמניה.
אלון פרידמן
אלון פרידמן (נולד ב-13 ביוני 1980) הוא שחקן ישראלי.
קורות חייו.
פרידמן, יליד נהריה, נולד לבנימין ולרבקה לבית בקרמן. למד משחק בבית הספר למשחק ניסן נתיב ועם סיום לימודיו ב-2002, הצטרף ל"סטודיו גשר" של תיאטרון גשר במסגרתו השתתף בהצגות "אופרה בגרוש" (2002), "שושה" (2003), "שאריות של אהבה" (2003) ו"כולם רוצים להוליווד" (2004), שזיכתה אותו בפרס התיאטרון הישראלי כשחקן המבטיח לאותה שנה. בשנת 2003 השתתף בסרט "היה או לא היה", בשנת 2005 בסדרת הטלוויזיה "אמא'לה" בערוץ 2 ובשנת 2006 גילם את אחת הדמויות הראשיות בסרט "הבועה". בנוסף, השתתף בפרק אחד בסדרה "החיים זה לא הכל".
ב-2008 הופיע אלון בתור דני בסדרה "לה לה לנד" שמשודרת בערוץ הילדים.
ב-2017 שיחק במחזה "קיץ במריאנבד" בתיאטרון גשר וב-2022 גילם את גילדנשטרן בהצגה "רוזנקרנץ וגילדנשטרן מתים.
מתגורר ביפו עם בן זוגו ובנו.
קילוואט
שוחד בחירות
לוגיקה סימבולית
סטודיו פיירוט
מהומות ליל וייט
מהומות ליל וייט (באנגלית: White Night Riots) היו מהומות מחאה של הקהילה ההומוסקסואלית בסן פרנסיסקו. המהומות פרצו לאחר גזר דין מקל שנגזר על דן וייט, לשעבר חבר מועצת העירייה, אחרי שהורשע בהריגה כפולה של ראש העירייה, ג'ורג' מוסקונה וחבר מועצת העירייה, הארווי מילק, שהיה ההומוסקסואל הגלוי הראשון שנבחר למשרה זו בעיר.
ב-21 במאי 1979, עם היוודע גזר דינו המקל של וייט, התקבצו רבים ברובע הקסטרו, שרוב תושביו היו הומוסקסואלים ושבו נבחר מילק למשרתו, והחלו לצעוד לעבר בית העירייה של סן פרנסיסקו. ההפגנה הספונטנית הלכה והתרחבה ככל שהתקרבו המפגינים לבית העירייה, וכאשר הגיעו הצועדים לבית העירייה, עקרו כמה מהם את דלתות הבניין, פרצו לתוכו והציתו אותו.
כמה מאות שוטרים הגיעו למקום אך לא התערבו בנעשה, גם כאשר חלק מהמפגינים החלו לפגוע במכוניותיהם של השוטרים ולהציתן. הרקע לעוינות הרבה לשוטרים נבע לא רק מיחסם הרע להומוסקסואלים לאורך השנים, אלא גם מן העובדה שווייט היה שוטר לשעבר ואף זכה לגיבוי לא רשמי משוטרים בעיר.
אחרי שבאו על סיפוקם עזבו חלק מהמפגינים את המקום. השוטרים נכנסו לפעולה וסילקו את המתפרעים מתוך בית העירייה והמפגינים נסוגו לרחוב מרקט, שבו כבר התפרעו מפגינים, חלקם כאלו שלא היו קשורים לקהילה ההומוסקסואלית. מאוחר יותר, לפי חלק מהדיווחים, הגיעו שוטרים שהתפרעו בנקמה על ההתרחשויות בבית העירייה, באזור רחוב קסטרו.
פנחס (פרשה)
תהל&quot;ה
תהל"ה היא עמותה המספקת תמיכה להורים ובני משפחה של חברי קהילת הלהט"ב.
היסטוריה.
העמותה נוסדה בשנת 1989, ביוזמת יונתן דנילוביץ' ודבורה לוז כקבוצת תמיכה הדדית של הורים לילדים מהקהילה הגאה. הקבוצה נהגה להיפגש אחת לחודש בבית האגודה בתל אביב, בהנחית שרה אבני.
דבורה לוז עמדה בראש העמותה במשך שנים ארוכות. אחריה נבחרה לתפקיד חנה ארנון ויעל אגמון. דבורה ביחד עם שרה אבני, כתבו את הספר "אמא יש לי משהו לספר לך" (הוצאת שופרא, 2000) העוסק בנושא ההורות ללהט"ב.
עמותת תהל"ה מנוהלת על ידי ועד מנהל שנבחר מדי שנה על ידי האספה השנתית של חברות וחברי העמותה. כל החברות והחברים הפעילים בעמותה, לרבות חברות וחברי הוועד, הם מתנדבים.
פעילות.
העמותה מפעילה קו תמיכה טלפוני ואתר אינטרנט וכן מספקת עלוני קשר.
מתנדבי תהל"ה משתתפים מדי שנה במצעדי הגאווה ברחבי הארץ. בשנת 2009 נבחרה עמותת תהל"ה להוביל את המצעד בירושלים.
העמותה פועלת ליצירת שינוי חברתי בעמדות החברה וביחסה אל הקהילה הלהט"בית ולקידום שוויון זכויות מלא. בנוסף, פועלת בשיתוף ארגוני קהילה נוספים ומול מוסדות ממשלתיים, לבניית תשתית חוקתית וחברתית לשוויון זכויות.
עם הזמן נוספו קבוצות תמיכה בירושלים ובחיפה, ובהמשך החלו לפעול קבוצות במקומות רבים בארץ. למפגשים מגיעים הורים ובני משפחה, ובמקרים מסוימים גם הילדים עצמם המעוניינים לשתף פעולה עם הוריהם.
קבוצות תמיכה להורים של עמותת תהל"ה פעילות כיום בערים אשקלון, אפרת וגוש עציון, באר שבע, גבעתיים (להורים של טרנסג'נדרים), הרצליה, חיפה וקריות (להורים של הקהילה הגאה, ובנוסף קבוצה להורים של טרנסג'נדרים), ירושלים, יהוד-מונוסון, כפר ורדים, כפר סבא, מועצה אזורית לב השרון, מודיעין, נתניה, פתח תקווה, ראשון לציון, רמת גן (לאבות בלבד), רעננה (להורים של הקהילה הגאה, ובנוסף לקבוצה להורים דתיים), תל אביב (מרכז וגם בהדר יוסף).
חברות תהל"ה מגיעות לדיונים בוועדות הכנסת העוסקות בנושאים שקשורים לרווחה ושוויון זכויות לקהילת הלהט"ב, ונציגות של העמותה משמיעות שם את קולם של ההורים לאנשים להט"ב. פעילות של תהל"ה מתראיינות לתקשורת ומפיצות את דבר קיומן של קבוצות תמיכה במקומות רבים בישראל, כדי להקל על הורים שמרגישים צורך בתמיכה, למצוא את דרכם לקבוצות במקומות מגוריהם.
פליאדות
הפְּלִיאָדוֹת (ביוונית: Πλειάδες) במיתולוגיה היוונית היו שבע נימפות בפמלייתה של ארטמיס, בנות הטיטאן אטלס ונימפת הים פלאיונה שנולדו בהר קילנה (Cyllene) שבארקאדיה. הן אחיותיהן של קליפסו, היאס, ההיאדות וההספרידות. הפליאדות היו בנות לווייתה של ארטמיס, ויחד עם שבע ההיאדות נקראו בשם "אטלנטידות", "דודונידות" או "ניסיאדות", אומנותיו של בקכוס התינוק.
קיים ויכוח באשר למוצא שמן. לפנים סברו, כי השם "פליאדות" נגזר משם אימן, פלאיונה. ברם, כיום מקובלת יותר ההנחה כי המקור הוא מ- πλειν (ביוונית: לשוט, להפליג), משום שקבוצת כוכבי הפליאדות נראית בים התיכון בלילה במשך הקיץ, מאמצע מאי ועד ראשית נובמבר, פרק זמן החופף את תקופת השיט בעת העתיקה. סברה זו הייתה מקובלת כבר על ידי הקדמונים ובהם המשורר הרומאי ורגיליוס (גאורגיקה, 1.136-138).
שבע האחיות.
אין ספק כי לפליאדות היה חן רב, משום שכמה מאלי האולימפוס הבולטים ביותר (ובכללם זאוס, פוסידון וארס) ניהלו פרשיות אהבים עם שבע האחיות השמיימיות. התוצאה הבלתי נמנעת של אהבים אלה הייתה הבאתם לעולם של ילדים:
כל הפליאדות, להוציא מרופה, התרועעו עם אלים.
מיתולוגיה.
לאחר שנגזר על אטלס לשאת את כיפת השמיים על כתפיו, רדף אוריון אחר כל הפליאדות, וזאוס הפך אותן בתחילה ליונים ולאחר מכן לכוכבים כדי שינחמו את אביהן. מספרים, כי קבוצת הכוכבים "אוריון" עדיין רודפת אחריהן בשמי הלילה.
בצביר פליאדות רק שישה מהם אורם בוהק, והכוכב השביעי, מרופה, אורו עמום וחלש משום שמרופה עוטה קלון לנצח-נצחים על שהתרועעה עם בן-תמותה. מיתוסים אחדים מספרים כי הכוכב שאורו חלוש הוא "אלקטרה", האבלה על מותו של דרדאנוס, ואחרים אומרים כי הוא "סטרופה".
אחד המיתוסים הנודעים ביותר אודות הפליאדות הוא הסיפור כיצד הפכו אחיות אלה לכוכבים. על פי כמה גרסאות של הסיפור, כל שבע האחיות שלחו יד בנפשן משום שלבן נמלא צער על גורלו של אביהן, אטלס, או משום אובדן אחיותיהן, ההיאדות. זאוס, ראש האלים היווניים, העניק להן חיי נצח בקובעו אותן בשמיים. שבעת הכוכבים הללו מהווים את הקונסטלציה הידועה מני אז בשם "הפליאדות".
המשורר היווני הסיודוס מזכיר את הפליאדות פעמים אחדות ביצירתו "מעשים וימים". מאחר שהפליאדות הן בעיקרן כוכבי קיץ, הן ממלאות תפקיד מרכזי בלוח המועדים החקלאי. הנה אחת מעצותיו של הסיודוס (מעשים וימים, 618-622, בתרגום שלמה שפאן):
פליאדה
גיאומורפולוגיה
אוס מוטנטס
אוס מוטנטס (בפורטוגזית: Os Mutantes, "המוטנטים"; אופן ביטוי: אוּז מוּטַאנ-צֶ'ס) הוא שמה של להקת רוק פסיכדלי ברזילאית משפיעה שצמחה מתוך זרם הטרופיקליה של שנות השישים של המאה העשרים.
תולדות הלהקה.
הלהקה נוצרה בשנת 1966 בסאו פאולו על ידי הזמרת ריטה לי והאחים ארנלדו בפטיסטה (בס, קלידים ושירה) וסרז'יו דיאז (גיטרות ושירה), ששיתפו פעולה עוד קודם לכן במסגרות מוזיקליות אחרות. בשנת 1967 ליוו השלושה את ז'ילברטו ז'יל בפסטיבל חשוב וביחד זכו במקום השני; האירוע הזה מסמל את התקרבותה של הלהקה לתנועת הטרופיקליה, שז'יל היה מדמויותיה המרכזיות. אלבומה הראשון, ששמו כשם הלהקה, יצא בשנת 1968, וניכרה בו השפעתם הברורה והבלתי נמנעת של הביטלס. בשנת 1971 הצטרפו כחברים בלהקה הבסיסט לימיניה והמתופף דיניו. הלהקה הקליטה חמישה אלבומים עד פרישתה בשנת 1972 של ריטה לי לקריירת סולו (יש אומרים שנאלצה לפרוש, ובכל מקרה, עזיבתה הדאיגה מאוד את חברת התקליטים). ארלנדו פרש בשנת 1973 בשל בעיות ה-LSD שלו, שבעטיין החל לאסוף שקי אשפה, לשוחח בשפה דמיונית ולתכנן את ייסודה של כנסייה מיוחדת. זמן מה אחריו הלכו לדרכם גם שני המצטרפים החדשים. דיאז, שנותר יחידי מן ההרכב המקורי, המשיך לקיים את הלהקה בעזרת מוזיקאים שונים עד 1978. הקהל שהגיע להופעתה האחרונה של הלהקה, באותה שנה, מנה בקושי מאתיים איש.
ב-1992 נפוצו בקרב עיתונאי בידור בברזיל שמועות על איחוד קרוב של הלהקה. לאמיתו של דבר לא היה מדובר אלא בכך שריטה לי הזמינה את חבריה משכבר הימים לאחת מתוכניות האירוח הטלוויזיוניות שלה. משקעי העבר היו כנראה כל כך כבדים, שבשל המריבות שפרצו מאחורי הקלעים עלה לבמה רק סרז'יו דיאז, ואילו ארנלדו סירב ליטול חלק בצילומים.
דרכם המוזיקלית.