בניו יורק טיימס כותרתה של הביקורת שכתבה מייגן אורורק הייתה "Liz Phair's Exile in Avril-ville", ובה כתבה שפייר "משתפכת כמו טינאייג'רית" ו"מבצעת התאבדות קריירה מביכה".
Somebody's Miracle הוא האלבום החמישי של פייר, והאחרון עם קפיטול רקורדס. הוא יצא ב-4 באוקטובר 2005. האלבום חזר לסגנון הרוק המקורי של פייר, אך עם סאונד יותר רגוע. האלבום זכה לביקורות מעורבות ולא הצליח במצעדים.
2008-2009: חזרה למקורות.
פייר חתמה עם ATO רקורדס בתחילת 2008, והוציאה בהוצאה מחודשת את "Exile in Guyville" ב-24 ביוני 2008. האלבום כלל שלושה שירים מההקלטות המקורית שמעולם לא יצאו: "Ant in Alaska," "Say You, ורצועה אינסטרומנטלית ללא כותרת. פייר גם השלימה סרט דוקומנטרי, "Guyville Redux". הסרט יצא ב-DVD וכלל הקדמה מאת דייב מת'יוס, שהוא אחד הבעלים והמייסדים של ATO, בה הוא מתאר את עשיית האלבום בסצנת מוזיקת האינדי של שיקגו אשר הייתה תחת דומיננטיות גברית בתחילת שנות ה-1990.
במאי 2009, פייר הוציאה שיר חדש "Faith and Tenderness", אשר נמכר באופן בלעדי ברשת הביגוד בננה רפבליק.
פייר התחילה לכתוב כמלחינה לתוכניות דרמה בטלוויזיה, למשל שירי הפתיחה של "עיר ההוללות" של רשת CBS, ושל החידוש של "90210" ברשת CW, עבורו זכתה בשנת 2009 בפרס איגוד המלחינים האמריקאים להלחנה בטלוויזיה, וכן שיר הפתיחה של הסדרה המאה, גם הוא של רשת CW.
2010-2015: "Funstyle".
פייר סיפרה בראיון שהיא כותבת ספר, ועובדת על אלבום חדש. ב-3 ביולי 2010, אתר האינטרנט הרשמי שלה העלה בהפתעה קישור להורדת האלבום החדש שלה "Funstyle". הוא מכיל 11 שירים, רבים מהם ניסיוניים או לפחות בלתי שגרתיים.
פייר כתבה באתר מכתב לאוהדיה המסביר כיצד יש להתייחס לשירים, מבחינתה:
איך לאהוב את זה.
לא היית אמור לשמוע את השירים האלה. בגלל השירים האלה איבדתי אמרגנים, חוזי הקלטה, והרבה לילות של שינה.
כן, באחד מהם אני עושה ראפ. אני מופתעת בדיוק כמוך. אבל זה מה שצריך לדעת על השירים האלה, ועל אלה שיבואו אחריהם: הם כולם אני. אהבו אותם או תשנאו אותם, אך אל תטעו בהם שהם משהו אחר מאשר מבט על העולם שהוא אישי לחלוטין, משוחרר מן המכונה, וחופשי לצפייה לכל העולם, המשתקף דרך העדות המטורפות שלי עצמי.
זה המסע שלי. אמשיך לשלוח גלויות. -ליז
פייר חשפה בראיון בוול סטריט ג'ורנל כי המחלוקת שהתעוררה מול חברת התקליטים שלה, ATO, קרתה לאחר שינוי בניהול החברה. היא הסבירה, "אנשים שעדיין היו שם לא אהבו, או לא ידעו מה לעשות עם המוזיקה שאני עושה, אז אנחנו פשוט נתקענו ואני ביקשתי לעזוב".
פייר יצאה לסיבוב הופעות כדי לקדם את האלבום, והופיעה בשירים רבים מ-"Guyville" ומשאר הרפרטואר הקודם שלה. סיבוב ההופעות של "Funstyle" ארך מאוקטובר 2010 עד מרץ 2011.
ב-2014 הוציאה פייר שיר חג מולד דיסטופי "Ho Ho Ho". באותה שנה, קפיטול רקורדס הוציאו אוסף מיטב להיטיה, בשם "Icon".
2016– : סיבוב ההופעות ואלבום כפול" In Plainsong".
באביב של שנת 2016, פייר שיתפה פעולה עם The Smashing Pumpkins באלבום וסיבוב ההופעות "In Plainsong", כמופע הפתיחה.
בסוף 2015 ושוב באמצע 2016, פייר הודיעה בחשבון הטוויטר שלה שהיא מתכוונת להוציא אלבום כפול עד סוף 2016. נכון לסוף 2017 האלבום עוד לא יצא, אך אושר על ידי ריאן אדמס שהאלבום בעבודה באולפן ההקלטות שלו.
טדהירו נומורה
טדהירו נומורה (ביפנית: 野村忠宏; נולד ב-10 בדצמבר 1974) הוא ג'ודוקא יפני שהתחרה בקטגוריית המשקל עד 60 ק"ג. הוא הג'ודוקא היחיד אי פעם שזכה בשלוש מדליות זהב אולימפיות רצופות.
ביוגרפיה.
נומורה נולד בעיירה קיורו שביפן לתוך משפחה של ג'ודו. סבא שלו היה מורה ג'ודו מקומי ואביו היה המאמן של שינג'י הוסוקאווה האלוף האולימפי מאולימפיאדת לוס אנג'לס 1984. דודו של נומורה, טויוקאזו נומורה, זכה במדליית הזהב באולימפיאדת מינכן בקטגוריית המשקל עד 70 ק"ג. נומורה החל להתאמן בג'ודו בגיל 6 בדוג'ו של סבא שלו. הוא הצליח בתחרויות המקומיות והארציות במהלך שנות חטיבת הביניים והתיכון ובשנת 1993 החל ללמוד באוניברסיטת טנרי.
קריירה תחרותית.
באפריל 1996, הוא זכה באליפות יפן והרוויח מקום בנבחרת הג'ודו האולימפית של יפן לאולימפיאדת אטלנטה 1996. למרות שלא היה דמות מוכרת יחסית בצמרת העולמית בזמנו, ב-26 ביולי 1996, הוא זכה במדליית הזהב באולימפיאדה לאחר שניצח בגמר את ג'ירולמו ג'יווינאצו האיטלקי.
בשנת 1997, נומורה זכה שוב באליפות יפן בקלילות וחיזק את מעמדו כמתחרה מוביל בקטגוריית המשקל שלו כאשר לקח גם את מדליית הזהב באליפות העולם שנערכה באותה שנה בפריז לאחר שניצח בגמר את ג'יורג'י רווזישווילי מגאורגיה. בשנת 1998 נומורה זכה במדליית כסף באליפות יפן. ב-9 בינואר 1999 הוא התחרה בגביע ג'יגורו קאנו (כיום גראנד סלאם טוקיו), פצע את ברכו השמאלית בשלב חצי הגמר ונאלץ לפרוש מהתחרות. הוא לא חזר להתחרות בשום תחרות באותה שנה על מנת להחלים מהפציעה ובמקביל השלים תואר בלימודי רפואה.
נומורה עשה את החזרה למזרן באליפות יפן בשנת 2000, זכה בזהב ובמקום במשלחת היפנית לאולימפיאדת סידני 2000. ב-16 בספטמבר 2000, זכה נומורה במדליית הזהב באולימפיאדת סידני כאשר ניצח בגמר את ג'ונג בו-קיונג הקוריאני לאחר תרגיל סומי-אוטושי 14 שניות מפתיחת המשחק. זכייתו במדליית זהב אולימפית שנייה ברצף הפכה אותו לג'ודוקא הראשון שעושה זאת בקטגוריית המשקל שלו.
במאי 2001, נומורה נישא לדוגמנית יוקו סקאי. במהלך תקופה זו נומורה לקח פסק זמן מג'ודו על מנת ללמוד בסן פרנסיסקו. באפריל 2003, לאחר שלוש שנים, זכה נומורה באליפות יפן בפעם הרביעית בסך הכל והמשיך להתחרות באליפות העולם 2003, שם נומורה נחל אכזבה לאחר שזכה רק במדליית הארד. באפריל 2004 הוא זכה באליפות יפן בפעם השנייה ברציפות ובפעם החמישית בסך הכל, זכייה זו אפשרה לו להבטיח את מקומו באולימפיאדה ולחתור אל עבר הישג חסר תקדים בענף הג'ודו, שלוש מדליות זהב אולימפיות רצופות. ב-14 באוגוסט 2004, באולימפיאדת אתונה, הוא השיג את המטרה וזכה במדליית הזהב בפעם השלישית ברציפות לאחר שניצח בגמר את נסטור חרג'יאני הגאורגי. הישג זה הפך את נומורה לספורטאי היחיד מענף הג'ודו שזוכה בשלוש מדליות זהב רצופות, ולספורטאי האולימפי הראשון מאסיה שזוכה בשלוש מדליות זהב רצופות בענף כלשהו. זכייה זו הייתה גם מדליית הזהב ה-100 של יפן במשחקים האולימפיים.
לאחר אולימפיאדת אתונה, נומורה לא לקח חלק בתחרויות ג'ודו, אך ב-10 בינואר 2006, הוא הודיע על כוונתו להשיג מדליית זהב אולימפית רביעית באולימפיאדת בייג'ינג 2008. הוא החל את חזרתו עם זכייה בטורניר גביע העולם בפראג. בשנת 2007, זכה באליפות יפן בפעם השישית. בשנת 2008, הוא לא הצליח להעפיל למשחקים האולימפיים בבייג'ינג לאחר שב-5 באפריל הפסיד לדאיסוקה אסנו בשלב חצי הגמר של טורניר לאומי ביפן, שהיווה את ההזדמנות האחרונה של נומורה להיות הנציג היפני לאולימפיאדה בקטגוריית המשקל שלו. יום למחרת, נומורה הודיע על כוונתו לפרוש מג'ודו תחרותי. ב-25 באפריל הוא עבר ניתוח בברכו לאחר פציעה שסחב, דבר שעשוי היה להיות אחד מהגורמים להדחתו מההעפלה למשחקים האולימפיים.
הוא הודיע על כוונתו להמשיך את הקריירה שלו ולהתחרות במשחקים האולימפיים 2012 בלונדון. בסופו של דבר הוא לא עשה זאת ובאוגוסט 2015 הוא הודיע על פרישתו מג'ודו וציין כי בריאותו לא מאפשרת לו להתחרות יותר.
דירק ואן טיכלט
דירק ואן טיכלט (בהולנדית: Dirk Van Tichelt; נולד ב-10 ביוני 1984) הוא ג'ודוקא עבר בלגי, מדליסט ארד מריו 2016.
קריירה.
ב-12 באפריל 2008, ואן טיכלט זכה במדליית זהב באליפות אירופה לאחר שניצח בגמר את קיושי אואמטסו, ג'ודוקא ספרדי ממוצא יפני. ב-11 באוגוסט 2008, הוא התחרה באולימפיאדת בייג'ינג והגיע עד לקרב על מדליית ארד, אך הפסיד לראסול בוקייב מטג'יקיסטן וסיים במקום החמישי. באליפות העולם בשנת 2009, הגיע ואן טיכלט לחצי הגמר, שם הפסיד לקים צ'ול-סו מקוריאה הצפונית ונשר לקרב על הארד מול סזר הויסוז הטורקי, ואן טיכלט ניצח וזכה במדליית הארד. בשנת 2011 סיים במקום השביעי באליפות העולם שנערכה בפריז. ובאליפות העולם בשנת 2013, זכה שוב בארד לאחר שהפסיד בחצי הגמר ליפני שוהיי אונו שזכה בזהב, וניצח יריב מקזחסטן בקרב על הארד. ביוני 2015, הוא זכה במדליית ארד באליפות אירופה לאחר שניצח את דקס אלמונט ההולנדי.
באולימפיאדת ריו 2016, ואן טיכלט זכה במדליית הארד לאחר ניצחון על מיקלוס אונגוארי ההונגרי בקרב על המדליה. לאחר 2016, ואן טיכלט המשיך להתחרות בטורנירים בינלאומיים אך לא הצליח לשחזר את הישגיו, בין היתר עקב פציעה. בשנת 2020, בגיל 36, הוא החליט לפרוש מספורט תחרותי.
דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם
"דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם" (1991) הוא שמו של הדפס מאת הצייר הישראלי אסף בן צבי.
תיאור.
ההדפס "דגל צהוב מעל כנסיית נוטרדם" הודפס בשנת 1991 בסדנת ההדפס ירושלים במהדורה של 8 עותקים. העבודה מתארת דגל על תורן ולצידו כיפה, המצוירים בקו דק, עשוי בטכניקה של שעווה רכה, על רקע מרחב ריק בצבע חום-צהבהב, מעין ענן אבק, שנוצר בטכניקה של אקווטינטה. בן צבי מבטל את הפרספקטיבה ואת קו האופק, הממוקם מחוץ ליצירה, לטובת הדגשה של מרחב השמיים.
שמו של ההדפס מזהה אותו עם המתחם הצרפתי בירושלים, שעליו מונף דגל הוותיקן. יורם ורטה קשר בין מבנה "נוטרדם דה פראנס" לבין תחושת לימיניאליות, שמקורה בביקורים באזור לפני מלחמת ששת הימים, אז היה זה אזור חיץ בין ישראל לירדן.
יחסי ארמניה–קזחסטן