בשנת 1956 מונה ליועץ לשר המסחר, פנחס ספיר. אולם לקראת סוף השנה נקרא לכהן כמנכ"ל ויו"ר חברת אל על במקום המנכ"ל המתפטר לואי אריה פינקוס. בן ארצי כיהן כמנכ"ל אל על מדצמבר 1956 עד יולי 1967, עת התפטר. לאחר התפטרותו הוזמן על ידי חברת מדרה לנהל את תשלובת ערד שהוקמה אז. בשנת 1975 עבר לנהל את חברת עמידר, לאחר שהמנהל הקודם התפטר. בשנת 1980, נתמנה לחבר בדירקטוריון של פ.י.ב.י. אחזקות.
כמנהל, בן ארצי שם את החתירה לרווחים בראש מעייניו. הוא נודע כמי שניהל את אל על ביד קשה כשהוא חותר כל הזמן לניהול יעיל ורווחי. הוא זכה לאהדה מועטה מצד העובדים וטען שאינו מאמין במושג "יחסי עבודה", שכן העובדים יאהבו אותו בהתאם לתשלום שיקבלו. עם זאת, בתקופתו היו בחברה רק שתי שביתות. בשנת 1982 הוא טען שעל אל על להמשיך להתקיים כחברה ממשלתית וטען שעל הממשלה למנוע מדיניות של שמים פתוחים הפוגעת באל על.
פעילות ציבורית.
במקביל לניהול חברות כיהן בן ארצי במגוון תפקידים ציבוריים. בשנת 1968 שימש כנציג ראש הממשלה למשא ומתן עם ארצות הברית על הקמת מתקן התפלה בישראל, שליחות שלמרות שנראה שהצליחה, לא יצאה לבסוף אל הפועל. בשנת 1969 עמד בראש הוועדה הציבורית לבחינת מעמד תיאטרון הקאמרי ובסוף 1970 נתמנה ליו"ר מועצת הנאמנות של הקאמרי. בתחילת 1970 נתמנה ראש המטה לפיקוח על ביצוע עסקת החבילה, תפקיד ממנו התפטר לקראת סוף השנה. באותה שנה היה בין מייסדי יד לוי אשכול.
בשנת 1973 עמד בן ארצי בראש ועדה שהמליצה על עיצובם של עיטורי צה"ל. בנימוקיו לבחירת הצבע הצהוב לעיטור הגבורה אמר בן ארצי כי:
בשנת 1959 נישא לאמנית והמעצבת דורה גד, כלת פרס ישראל לאדריכלות. לזוג לא נולדו ילדים. בשנת 2001 נפטר בקיסריה.
נבחרת אוקראינה בכדורגל נשים
נבחרת אוקראינה בכדורגל נשים היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של אוקראינה ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל של אוקראינה. נבחרת אוקראינה הוקמה בתחילת שנות ה-90 לאחר שאוקראינה הכריזה על עצמאותה, בעקבות פירוק ברית המועצות.
נבחרת אוקראינה שיחקה את משחקה הראשון נגד נבחרת ב-29 באוגוסט 1993.
אוש (רון-אלפ)
אוּש (בצרפתית: Les Houches, מבוטא "לֶה-זוּש"), הוא כפר קטן וקומונה בצרפת.
הכפר נמצא במזרח צרפת, בהרי האלפים, שישה ק"מ מהעיירה שאמוני, בגובה של 1000 מטר מעל פני הים. הכפר, הידוע בנופיו המרהיבים, משמש ככפר קיט ונופש וכאתר סקי. באתר הנופש אזור סקי רחב ידיים, מבחר טוב של מלונות ומסעדות, חנויות ספורט, 2 סופרמרקטים, קולנוע, קיר טיפוס מקורה, כנסייה, בית ספר ומגרש קרח משלו. בקיץ יש אגם, קיר טיפוס חיצוני, מגרשי טניס ופארק משחקים לילדים.
בית הספר לפיזיקה.
בית הספר לפיזיקה באוש (צרפתית: École de Physique des Houches) הוא מרכז לימודי הממוקם מעל הכפר, המארח סדנאות וכנסים בינלאומיים בפיזיקה. בשל בידודו מהכפר אוש והנוף הייחודי לו, הכולל מראה מרהיב של המון בלאן, האתר מוקדש למחקר מעמיק ואישי של הנושאים שמובאים אליו. מספר המקומות בבית הספר מוגבל לשבעים, זאת במתכוון על מנת לאפשר קשרים מעמיקים בין המשתתפים בכנסים הנערכים בו.
יוסף מילוא
יוסף ("פפו") מילוא (פסובסקי) (29 במאי 1916 – 2 בפברואר 1997) היה שחקן ובמאי תיאטרון ישראלי, ממייסדי תיאטרון הקאמרי. חתן פרס ישראל בתחום תיאטרון לשנת 1968.
ביוגרפיה.
מילוא נולד בשם יוסף פָּסוֹבסקי בפראג שבאימפריה האוסטרו-הונגרית (לאחר מלחמת העולם הראשונה בירת צ'כוסלובקיה), בנם של חיה לבית צקנדורף וגבריאל ריכרד פסובסקי, מהנדס בניין, מבוני תל אביב הקטנה בשנות ה-20 והיו"ר-המייסד של אגודת האינג'ינרים והארכיטקטים בישראל.
בשנת 1920 עלה לארץ ישראל עם משפחתו, שהתיישבה בתל אביב. ב-1929 שבה המשפחה לפראג, וכעבור כחמש שנים חזרה לארץ. בשנת 1934 סיים את לימודיו בגימנסיה העברית הרצליה תל אביב.
נשא את ימימה, בתה של שושנה פרסיץ.
את ראשית צעדיו על הבמה עשה בלהקה דרמטית של ה"מכבי" בחיפה. ב-1939 פגש אביו, שכיהן כיו"ר ארגון עולי צ'כוסלובקיה בארץ, את ד"ר פאול לוי, שהצליח להבריח מצ'כוסלובקיה את תיאטרון המריונטות שלו לפני הפלישה הגרמנית. הלה חיפש אדם שיפעיל את המריונטות, ופסובסקי הציע את בנו יוסף. מילוא שימש קריין-יחיד ועורך אמנותי ב"להקת העץ" של לוי, ובה הכיר מקרוב בעיות של בימוי, היגוי וקריינות. הוא השתתף ב"המטאטא" במשך כשנתיים, ובשנת 1944 ייסד ביחד עם אחרים, בהם אשתו ימימה מילוא, להקת תיאטרון שהפכה לימים להיות התיאטרון הקאמרי.
היה במאי יחיד כמעט של תיאטרון הקאמרי במשך חמש השנים הראשונות להקמתו. משכך, ביים מחצית מחזותיו, עשרים וחמישה במספר.
בשנות ה-50 שימש כבמאי אורח ב"שאושפילהאוס" בציריך, שבו ביים את "מותו של סוכן" של ארתור מילר ואת "ז'אן ד'ארק" של ג'ורג' ברנרד שו.
ב-1961 ייסד את תיאטרון חיפה. באותה תקופה הוצע לו להקים את תיאטרון הטכניון, שהיה אמור להתקיים באולם צ'רצ'יל, אך הוא סירב.
בשנות הששים יוסף מילוא העביר הרצאות מרתקות על תיאטרון וקולנוע במסגרת המקצועות ההומניים שניתנו בטכניון בחיפה.
בשנת 1967 ביים את סרטו היחיד, "הוא הלך בשדות", על פי סיפור מאת משה שמיר, בכיכובם של אסי דיין ואיריס יטבת. הוא שיחק בסרט כאביו של אורי (אסי דיין). הסרט היה לאירוע גדול בשעתו, אך המבקרים היו חלוקים באשר לאיכותו. בראשית שנות התשעים בלט מילוא בתפקיד מרגש בסרטו של איתן גרין "עד סוף הלילה", ובו שוב גילם את אביו של אסי דיין, כפי שעשה בסרטו שלו - "הוא הלך בשדות".
בשנת 1968 זכה בפרס ישראל על פועלו בתחום התיאטרון.
מילוא שיחק בתפקיד הראשי בסרטו המצליח של איתן גרין "עד סוף הלילה", מ-1984, בו גילם מהגר תלוש, נוצרי, שאינו מתאקלם בחברה בה הוא חי למעלה משלושים שנה, בעוד שאסי דיין המגלם את בנו הוא צבר טיפוסי, שהקריירה הצבאית המבטיחה שלו נקטעה בעודה באיבה בגלל מחדל שביצע בלבנון, והוא מתגלגל לחיי הלילה הסהרוריים של תל אביב במסע הזוי של אלכוהול, אלימות, פשע ובגידות.
מעט לפני מותו, בשנת 1996, השתתף בעונה הרביעית והאחרונה של סדרת הטלוויזיה המצליחה לנוער "עניין של זמן", בתפקיד פנחס, סבו של עידו מרקוביץ'.
בשנת 1981 נפטרה גרושתו ימימה. בערוב ימיו נשא את אביטל מילוא הצעירה ממנו בעשרות שנים. הניח אחריו את בתו היחידה, הציירת אורנה מילוא, ונכדה, ימימה.
הנצחתו.
התיאטרון הקאמרי מחלק פרס שנתי לזכרו, המוענק לבמאי המצטיין. החל מינואר 2009 האולם הגדול של תיאטרון הקאמרי נקרא על שמו. זהו אולם התיאטרון השני בישראל שקרוי על שמו של מילוא. קדם לו האולם הגדול של תיאטרון חיפה.
הוש
נבחרת פינלנד בכדורגל נשים
נבחרת פינלנד בכדורגל נשים מייצגת את פינלנד בתחרויות כדורגל נשים בינלאומיות ומנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הפינית.
היסטוריה.
משחקה הראשון של הנבחרת נערך באוגוסט 1973, והסתיים בתיקו 0-0 מול שוודיה. שנה לאחר מכן, נוסדה אליפות המדינות הנורדיות לנשים, ופינלנד זכתה לאירוח האליפות הראשונה. היא סיימה את הטורניר במקום השלישי, לאחר שהפסידה בכל משחקיה. הישג השיא של פינלנד באליפות זו הגיע ב-1981, אז סיימה הנבחרת במקום השני, אחרי שהשיגה 4 נקודות. שנה אחר כך, פורקה האליפות עקב ייסודה של אליפות אירופה.
מאז שנות ה-80 ועד אמצע העשור הראשון של המאה ה-21, לא הצליחה פינלנד להעפיל לטורניר גדול, להוציא מספר הופעות בגביע אלגארבה. השינוי חל בשנת 2005, אז העפילה הנבחרת לראשונה לאליפות אירופה. במשחק הפתיחה של הטורניר, שיחקה פינלנד נגד אנגליה אל מול קהל של 29,092 צופים, במה שנחשב אז למשחק הנצפה ביותר בתולדות אליפויות אירופה. במשחק עצמו הפסידה הנבחרת הפינית 3-2, לאחר שספגה שער בדקה ה-91. בשני המשחקים הבאים בשלב הבתים, נגד שוודיה ודנמרק, השיגו הפיניות ארבע נקודות, והצליחו להפתיע ולעלות לחצי הגמר. בחצי הגמר פגשה פינלנד את אלופת אירופה המכהנת - גרמניה, והפסידה לה 4-1. אן מאקינן, ששימשה כקפטנית המחליפה של הנבחרת, נבחרה בסוף הטורניר לשחקנית המצטיינת של האליפות.
ארבע שנים לאחר מכן, אירחה פינלנד את אליפות אירופה בביתה. בטורניר זה סיימה הנבחרת במקום הראשון בשלב הבתים לאחר שצברה 6 נקודות, אך הודחה ברבע הגמר על ידי אנגליה. ב-2013, השתתפה פינלנד בפעם השלישית ברציפות באליפות אירופה, אבל לא הצליחה לעבור את שלב הבתים.
בניין SIS
בניין SIS (באנגלית: SIS Building) המכונה גם בניין MI6 (באנגלית: MI6 Building) משמש כמפקדת ארגון הביון האנגלי MI6. הבניין שוכן בווקסהול שבדרום מערב החלק המרכזי של לונדון, בקרבת רציף אלברט, וממוקם על גדת נהר התמזה קרוב לגשר ווקסהול.
בשל צורתו הייחודית מכונה המבנה "לגולנד" (באנגלית: "Legoland") או "בבל שעל התמזה" ("Babylon-on-Thames") בשל דמיונו לזיגוראת בבלי.
תכנון והקמת המבנה.
המבנה תוכנן על ידי האדריכל טרי פארל בשנת 1987 בסגנון פוסט מודרני מובהק. פארל פנה לממשלה הבריטית והתעניין אם יש להם שימוש לתוכניתו. באותה עת ארגון ה-MI5 חיפש לעצמו אתר מפקדה חדש, והועלה הרעיון כי הן ה-MI6 והן ה-MI5 ישתמשו באותו מבנה. הצעה זו נזנחה בשל העדר מבנה גדול מספיק שיכול להכיל את שני הארגונים, ובשל שיקולים ביטחוניים. ביולי 1988 אישרה ראש ממשלת בריטניה מרגרט תאצ'ר הקמת מפקדה חדשה עבור ארגון ה-MI6. הממשלה הסכימה לשלם עבור המבנה מיד (ומבלי לערוך מכרז) על מנת להסתיר את ייעוד המבנה. באותה עת עצם קיום ארגון ה-MI6 הוכחש על ידי הגורמים הרשמיים (במפות העיר לונדון מסוג A עד Z נכתב כי בניין זה היה "משרדי ממשלה" ואילו בית התמזה שימש את משרד צפון אירלנד).