החל מהמאה ה-14, בחלק מארצות מערב אירופה, הועברו כמה מענייני האישות לטיפולם של בתי דין חילוניים. כתוצאה מכך, נרשם שינוי ביחס הרשמי לילדים מחוץ לנישואין גם בסוגיית הירושה. בערי מערב אירופה, העונש על הולדתם של ילדים מחוץ לנישואים היה, על פי רוב, קנס כספי שהוטל על האישה או על אביה (באנגליה אף ישנו מונח מיוחד לקנס בעוון לידת ילד מחוץ לנישואין, childwyte). במקביל הוקלו הקריטריונים וילדים נוספים, שקודם לכן נחשבו לילדים מחוץ לנישואים, נכללו במסגרת המשפחה הנורמטיבית. כך למשל, בצרפת נפוץ הנוהג להחשיב ילד ללגיטימי גם במקרים שבהם הרתה אותו אישה לא נשואה, ובלבד שנישאה בטרם הלידה. כך למשל כותב המחוקק הצרפתי: כאשר גבר מתייחד עם אישה מחוץ לנישואין והוא נושא אותה אחרי כן לאישה, או בשעה שהיא הרה, הילד שתלד יהיה חוקי מכוח הנישואין. ייתכן שמבחינת המחוקק הייתה חשיבות לשמירה על מבנה משפחתי תקין ככל הניתן ועל כן שאפו למצוא פתרונות לילדים העשויים להיקרא ממזרים.
יחס החברה.
יחס החברה לילדים מחוץ לנישואין היה, פעמים רבות, טוב מכפי שהכתיבו החוקים הרשמיים, והמעמד של ילד מחוץ לנישואין לא בהכרח נחשב לאות קלון חברתי.
נראה כי בספרי הדרכה שונים נכתב שאם לבעל יש צאצאים לא חוקיים, מתפקידה של האישה האלמנה לדאוג להם, לגדל אותם ולהגן עליהם.
מעמדו החברתי של הממזר.
בתקנות ובחוקי הערים השונות במערב אירופה נקבעו זכויותיו של הממזר והמגבלות שחלו עליו באשר לירושה ולאפשרות התקבלותו כאזרח העיר, אך ישנן דוגמאות רבות לכך שבפועל דאגו האנשים לזכויות הממזרים והם כן זכו לירושה. בפריז ידוע על מקרה בו איש משפחה בורגני הוריש לבתו הלא חוקית מכספו ואף השיאה לבחיר ליבה; ילדה לא חוקית בגרמניה קיבלה ירושה מספיק גדולה, כך שיכלה לתת ממנה לאחיה החוקיים. כלומר, אף על פי שממזר נחשב לפסול משפחה, משפחתו סייעה לו בדרכים שונות כדי שיוכל לקבל ירושה ובדרך זו יקים משפחה משלו. דוגמה אחרת נוגעת לאישה מוונציה, שעל ערש דווי התוודתה בפני בעלה על כך שאחד הילדים אינו שלו. הבעל לא רצה לדעת באיזה ילד מדובר וגם מחל לאשתו. ייתכן שהבעל לא רצה להתמודד עם שאלת הממזרות כיוון שחשש מחרפה – אמנם, היחס אל הממזרים היה טוב על פי רוב, אך ייתכן שכמו בכל חברה, הייתה סטיגמה על מי שנתפס כשונה (כפי שהתבטא בכך שהיה צורך, לעיתים, בתשלום קנס או כספי מחילה כדי לאפשר לממזרים נישואין ופרנסה), והבעל רצה לחסוך זאת מהילד. חשוב לציין שבמקורות השונים אין התייחסות לכך שלמעשה בחוק הממזרות הנושא בעונש הוא הילד, שנענש על מעשי הוריו. כלומר, הוא מגיע לעולם עם כתם על לא עוול בכפו. אולי יחס כזה אל הממזרים הוא התפתחות מאוחרת יותר.
ממזרות חוצה מעמדות.
ייתכן שיחסה המשופר של החברה בפועל נבע מכך שהתופעה של ילדים מחוץ לנישואין הייתה נפוצה וחוצת מעמדות. כדוגמה לכך יכולה לשמש בתו מחוץ לנישואין של סוחר לונדוני שנישאה לאחד האבירים הזוטרים או המשרתים של המלך ריצ'רד השני, כאשר אביה נתן נדוניה בעבורה. בכך, אביה סייע לה בהקמת משפחה חדשה למרות לשון החוק המחמירה שאסרה זאת.
בקרב האצולה היו ממזרים רבים, כך למשל, הרוזן מסולסברי הוריש סכום כסף נכבד לגידול ולחיתון בנו הלא חוקי. אציל אחר נאבק למען הלגיטמציה של צאצאיו הלא חוקיים ולקבלתם אל שכבת האצולה. כלומר, בפועל היחס אל הממזרים לא היה כה נוקשה כמו בלשון החוק, וממזרים בשכבת האצולה בצרפת אף הגיעו לעמדות כוח. על פי רוב, הקהילה האנגלית לא הוקיעה את הממזר ולעיתים אף תמכה בו מול בן חוקי שטען כי אל לו לקבל ירושה וניסה לנשלו ממנה.
מחילה וכפרה.
ידועים מקרים שבהם התאפשר לנשים שנולדו מחוץ לנישואין לשמש כנזירות ואף להתמנות לתפקיד אם המנזר. בשנת 1474 הוענקה מחילה לנזירה באלרטון ש"בשעה שנהרתה היה אביה נשוי ואמה רווקה"; בשנת 1432 אליס איטון קיבלה מחילה ארבעה ימים לפני טקס הקונפורמציה שלה לרגל מינויה לראשת מסדר הנזירות בסינינגת'וויי, מכך נובע שהיו באנגליה בנות לא חוקיות של אצילים ואנשי כנסייה שאבותיהן דאגו לעתידן במנזר בכך ששילמו עבורן את הנדוניה הנדרשת וגם הוסיפו תשלום שאמור לכפר על "פגם הלידה" שלהן כדי שיוכלו לשמש כאם בית המנזר. כלומר, גם אם ראו את הממזרות בעין לא יפה, ניתן היה לכפר עליה באמצעים פשוטים יחסית ולקבל מחילה בעזרת תשלום כסף.
קונסטנס בונסייה (דמות מספר)
אויגן פון שוברט
אויגן פון שוברט (בגרמנית: Eugen von Schobert; 6 בספטמבר 1879 - 12 בספטמבר 1941) היה גנרל בוורמאכט, שפיקד על הארמייה ה-11 במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
פון שוברט נולד ב-13 במרץ 1883 בווירצבורג, שהשתייכה לממלכת בוואריה. אביו היה קרל שוברט, מיור בצבא הבווארי, ואמו הייתה אנה לבית מיכלי. פון שוברט הצטרף לצבא הקיסרות הגרמנית ב-1902. במלחמת העולם הראשונה לחם בחזית המערבית, ובסיום המלחמה היה מפקד הגדוד ה-3 ברגימנט הרגלים הבווארי ה-1. על לחימתו הוא עוטר בצלב האבירים של מסדר בית הוהנצולרן עם חרבות, ובצלב האבירים של המסדר הצבאי של מקס יוזף.
לאחר המלחמה המשיך בשירות קבע ברייכסווהר ומ-1933, בוורמאכט. ב-1934 הועלה לדרגת גנרל מיור, באוקטובר 1935 מונה למפקד הדיוויזיה ה-17, ובמרץ 1936 מונה למפקד הדיוויזיה ה-33, בינואר 1937 הועלה לדרגת גנרל לוטננט, בפברואר 1938 הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים, ובמרץ 1938 מונה למפקד הקורפוס ה-7.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה היה פון שוברט מפקד הקורפוס ה-7 שהיה בעתודת קבוצת ארמיות דרום, ופיקד עליו במהלך המערכה בפולין. לאחר מכן במהלך המערכה על צרפת פיקד פון שוברט על הקורפוס כחלק מהארמייה ה-16 בפיקוד ארנסט בוש.
ב-5 באוקטובר 1940 מונה פון שוברט למפקד הארמייה ה-11, ופיקד עליה במהלך מבצע ברברוסה ובכלל זה השתתף עימה בקרב אומן כחלק מקבוצת ארמיות דרום.
פון שוברט נהרג בהתרסקות מטוסו במיקולאייב ב-12 בספטמבר 1941, והוא בן 58 שנים.
ברידג'ט מוינאהן
ברידג'ט מוינאהן (באנגלית: Bridget Moynahan; נולדה ב-28 באפריל 1971) היא שחקנית קולנוע וטלוויזיה אמריקאית. כיכבה בסרטי הקולנוע "אני רובוט", "שר המלחמה" ו"ג'ון וויק 1" ומשחקת בתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם".
ביוגרפיה.
מוינאהן נולדה בבינגהמטון שבמדינת ניו יורק וגדלה במסצ'וסטס. לאחר לימודי התיכון החלה בקריירת דוגמנות ועברה לניו יורק. הצטלמה למגזיני אופנה ונשים בולטים בהם גלאמור, ווג, קוסמופוליטן ו-Elle. במקביל למדה משחק.
ב-1999 הופיעה במספר פרקים של סדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה" כנטשה, רעייתו של "מר ביג". בשנת 2000 שיחקה בתפקיד ברמנית ורקדנית, בסרט הקולנוע "חופשיות על הבר" שזכה להצלחה קופתית רבה. ושיחקה בתפקיד קטן בקומדיה "שפוט שלה" בכיכובה של אמנדה פיט. ב-2002 שיחקה בסרט "כל הפחדים כולם" בתפקיד מושא חיזוריו של ג'ק ראיין. ב-2003 כיכבה בסרט "השתול" לצדם קולין פארל ואל פצ'ינו. ב-2004 שיחקה בתפקיד הראשי לצדו של ויל סמית' בסרט "אני, רובוט" וב-2005 בתפקיד הנשי הראשי לצדו של ניקולס קייג' בסרט "שר המלחמה". ב-2006 שיחקה בסרט "בלתי ידוע" לצד גרג קיניר, בסרט "אחי, אני והיא", ושיחקה בסדרת הטלוויזיה "שש מעלות" ששודרה ברשת ABC. הסדרה לא זכתה להצלחה וירדה בטרם השלימה עונה מלאה.
משנת 2010 מככבת בסדרת הטלוויזיה "שוטרים בדם" המשודרת ברשת CBS. בסדרה היא מגלמת את דמותה של התובעת ארין, בת למשפחת שוטרים אירית-אמריקאית.
ב-2011 שיחקה בסרט הקולנוע "".
מוינאהן שיחקה בסדרת הסרטים "ג'ון וויק" כאשתו של גיבור הסרט, ג'ון.
בשנת 2021 התארחה בדמותה של נטשה בסדרה "פשוט ככה"; הפקה מחודשת של HBO Max לסדרת הטלוויזיה "סקס והעיר הגדולה" (שם שיחקה גם מוינהאן).
חיים אישיים.
מוינאהן הייתה במערכת יחסים עם כוכב הפוטבול טום בריידי, במשך שלוש שנים. לאחר שנפרדו גילתה שהיא בהריון ולשניים נולד בן באוגוסט 2007. באוקטובר 2015 נישאה לאיש העסקים אנדרו פרנקל.
מעאלים פי א-טריק
מעאלם פי אלטריק
מעאלם פי אל-טריק
טולום
טולום (ספרדית: tulum, במאיה יוקטקית: Tulu'um) היא אתר עתיקות של תרבות המאיה מהתקופה הפרה-קולומביאנית. טולום שימשה כעיר נמל מרכזית עבור העיר קובה. נמצאת כ-130 ק"מ דרומית לעיר קנקון.
מבני העיר נמצאים על צוק בגובה של כ-12 מטר בחוף המזרחי של חצי האי יוקטן בים הקריבי, במדינת קינטנה רו שבמקסיקו.
טולום הייתה אחת הערים האחרונות שיושבה ונבנתה על ידי אנשי המאיה, ושיאה היה בין המאות ה-13 וה-15. היא אף שרדה כ-70 שנה לאחר כיבוש מקסיקו על ידי הספרדים.
היסטוריה.
נראה ששמה המקורי של העיר היה זאמה (Zama), כלומר "עיר השחר", מאחר שפנתה למזרח. טולום ניצבת על צוק גבוה מעל הים הקריבי. השם "טולום" בשפת המאיה משמעו "גדר" או "חומה". לעיר היו כניסות, הן מהיבשה והן מהים, והיא שימשה נקודת מעבר למסחר, בעיקר לאובסידיאן.
מעריכים שבטולום היו בין 1,000 ל-1,600 תושבים.
לטולום ארכיטקטורה אופיינית לאתרי המאיה שבחוף המזרחי של חצי האי יוקטן: מדרגות סביב בסיס המבנה, היושב על מבנה רחב יותר. הדלתות היו בדרך כלל צרות, עם עמודי תמיכה רחבים. בכל חדר היו חלון אחד או שניים, עם מזבח ליד הקיר העורפי. גג המבנה היה עשוי מקורות וענפים.
בטולום שלושה מבנים עיקריים: המקדש (אל-קסטייו), היכל הפרסקאות ומקדש האלים היורדים.
בשנת 2005 פגע במקום הוריקן וילמה, אך לא גרם נזקים משמעותיים.
כיום.