לתמיכה הממשלתית בחדשנות טכנולוגית בישראל חלק משמעותי בצמיחתו ושגשוגו של מרקם החדשנות הישראלי. המדינה עודדה במשך עשרות שנים יזמות טכנולוגית והשקעה במו"פ בתעשייה.
מחקר של הפרופסור שאול לאך מהאוניברסיטה העברית בירושלים (2008), שבחן את השפעתה של תמיכה ממשלתית במו"פ על פעילות החדשנות במגזר העסקי, הראה כי התוצאה הישירה של תמיכה ממשלתית במו"פ היא יצירה של מו"פ חדש, בהיקף של פי שניים עד פי שלושה מסכום המענקים הממשלתיים, גם בענפי התעשייה וגם בענפי התוכנה.
עוד הראה המחקר כי התמיכה הממשלתית יוצרת לתעשייה ערך מוסף גבוה פי חמישה עד פי עשרה מעלות ההשקעה הממשלתית, וכי ההשקעות הממשלתיות אינן דוחקות משקיעים פרטיים אלא יוצרות תוספת משמעותית למו"פ הישראלי.
השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים
השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים (ברוסית: Федеральная служба по финансовым рынкам, ФСФР) הוא הגוף הפדרלי הראשי שביצע את תפקידי הרגולציה והפיקוח בתחום השווקים הפיננסיים (למעט בנקאות וחשבונאות), כולל בקרה ופיקוח בתחום ענף הביטוח, התנהלות קואופרטיבית ופעילויות מיקרו-מימון, חילופי סחורות, פיקוח על מסחר בניירות ערך ופיקוח על עמידה בדרישות של המחוקק באשר למאבק בשימוש בלתי מורשה במידע פנימי ובמניפולציה של שוק. היה זה גוף הרגולציה העיקרי על שוק ההון ברוסיה החל משנת 2004 עת קיבל את סמכויותיה של הוועדה הפדרלית לניירות ערך ועד פירוקו בשנת 2013 והעברת סמכויותיו לידי מחלקת השווקים הפיננסיים של הבנק המרכזי של הפדרציה הרוסית.
השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים של הפדרציה הרוסית היה חבר קבוע בארגון הבינלאומי של עמלות ניירות ערך (IOSCO).
היסטוריה.
השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים של רוסיה הוקם על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 9 במרץ 2004 מספר 314 "אודות מערכת ומבנה הגופים הפדרליים של הרשות המבצעת ברוסיה". בהתאם לצו זה, השירות קיבל לידיו את תפקידי השליטה והפיקוח מהוועדה הפדרלית לשוק ניירות ערך שפורקה, נוספו לה גם תפקידי השליטה והבקרה בתחום השווקים הפיננסיים ממשרד העבודה והפיתוח החברתי שבוטל וסמכויות המשרד להגבלים עסקיים ותמיכה בעסקים. השירות הפך לגוף ממשלתי לבקרה ופיקוח גם בתחום של היווצרות השקעה בחיסכון הפנסיוני, שבעבר היה באחריות משרד האוצר של הפדרציה הרוסית.
ב-4 במרץ 2011 השירות הפדרלי לפיקוח על ביטוח מוזג אל תוך השירות הפדרלי לשווקים הפיננסיים. ב-1 בספטמבר 2013 בוטל השירות ותפקידיו הועברו לסמכות בנק רוסיה בהתאם לצו נשיאותי מספר 645 מיום 25 ביולי 2013. ב-3 במרץ 2014 בוטל שירות השווקים הפיננסיים של בנק רוסיה (SBRFR), סמכויותיו עברו לידי חטיבות מבניות של בנק רוסיה.
משימות.
המשימות העיקריות של השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים:
מבנה.
מבנה שירות השווקים הפיננסיים הפדרליים של רוסיה כלל את המנגנון המרכזי וגופים טריטוריאליים.
הוועדה הפדרלית לניירות ערך
הוועדה הפדרלית לניירות ערך (ברוסית: Федера́льная коми́ссия по ры́нку це́нных бума́г) היה הגוף הפדרלי הבכיר של רוסיה, אשר הסדיר את שוק ניירות הערך במדינה ויישם את המדיניות הממשלתית בתחום פיתוח שוק ניירות הערך, פיקוח על פעילות המנפיקים ומשתתפי השוק והבטחת גילוי המידע על שוק ניירות הערך בתקופת קיומו בשנים 1993–2004.
ב-13 במרץ 2004 הועברו סמכויותיה של הוועדה לשירות הפדרלי לשווקים פיננסיים.
היסטוריה.
בהתאם לצו של נשיא הפדרציה הרוסית מספר 163 מיום 9 במרץ 1993 "אודות הוועדה לניירות ערך וקרנות בורסה שתחת נשיא הפדרציה הרוסית" הוקמה הוועדה לניירות ערך וקרנות בורסה, שהייתה כפופה לנשיא הפדרציה הרוסית דאז בוריס ילצין.
על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 1 ביולי 1996 מספר 1009 "אודות הוועדה הפדרלית לשוק ניירות ערך", הפכה הוועדה לוועדה פדרלית. תפקידיה וסמכויותיה העיקריים נקבעו על פי החוק הפדרלי מיום 22 באפריל 1996 מספר 39 "אודות שוק ניירות הערך".
צו נשיא הפדרציה הרוסית מיום 3 באפריל 2000 מספר 620 "סוגיות של הוועדה הפדרלית לשוק ניירות ערך" אישרו את הגרסה החדשה של התקנה על הוועדה הפדרלית לשוק ניירות ערך והתאימה אותם לחקיקה של הפדרציה הרוסית שהייתה בתוקף באותה עת והסדירה את מעמדה כוועדה עליונה לבקרה על שוק ניירות הערך ברוסיה.
ראש הוועדה הפדרלית לשוק ניירות ערך הראשון היה דמיטרי ואסילייב. איגור קוסטיקוב שניהל את הוועדה בשנים 2000–2004, מילא בה תפקיד משמעותי יותר. בתקופתו אומצו החוקים על קרנות השקעה, תיקונים לחוק על חברות מניות משותפות, תיקונים לחוק שוק ניירות ערך, אשר סיפקו פיתוח מגוון רחב של מכשירים פיננסיים - שוק איגרות החוב התאגידי, שוק הנגזרים, קרנות השקעה נאמנות, קרנות סיכון, תיקונים לקוד המס. השקעות פטורות ממס של אזרחים, שהרחיבו משמעותית את יכולותיה של הוועדה, זאת נוסף לאימוץ קוד ההתנהגות התאגידי הרוסי, שנותר המסמך העיקרי להסדרת היחסים בין בעלי המניות ומנהלי התאגידים. עד שנת 2004 הייתה הוועדה לאחד הגופים החשובים שאחראים לפיקוח על התחום הפיננסי במדינה. בעבר, דמיטרי מדבדב, הודה כי הוצע לו לעמוד בראש הוועדה בשנת 2000.
ברם, במסגרת הרפורמה הפדרלית, ב-13 במרץ 2004 הוועדה פורקה וכל סמכויותיה הועברו לידי השירות הפדרלי לשווקים פיננסיים.
תאודור ואגנר
תאודור ואגנר (בגרמנית: Theodor Wagner; 6 באוגוסט 1927 – 21 בינואר 2020) היה כדורגלן אוסטרי, ששיחק בעמדת החלוץ.
ביוגרפיה.
ואגנר נולד בווינה שבאוסטריה בשנת 1927, וערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת אוסטריה נגד שווייץ במשחק ידידות בנובמבר 1946. הוא היה חלק מהנבחרת שהגיע למקום השלישי במונדיאל 1954 שנערך בשווייץ, תוך כדי שהוא כובש שלושער ברבע גמר נגד מארחת הטורניר שווייץ, במשחק שזכור למשחק בו נכבשו כמות השערים הרבה ביותר בהיסטוריית המונדיאל. את הופעתו האחרונה ערך נגד גרמניה המערבית במשחק ידידות במרץ 1957. בסך ערך 46 הופעות וכבש 22 שערים עבור הנבחרת.
במהלך רוב הקריירה שלו שיחק ואגנר בקבוצה ואקר ויין בה ערך את הופעת הבכורה שלו בשנת 1946, ושנה אחר כך זכה עימה בדאבל מקומי. הוא גם הגיע עימה עד לגמר גביע זנטרופה של 1951, בו הפסידו לראפיד ויין. בסך ערך במדיה 292 הופעות ליגה, בהן כבש 175 שערים. בשנת 1958 עבר ואגנר ללינץ, שמשם עבר לואקר אינסברוק בה הוא סיים את הקריירה שלו.
קריירת האימון של ואגנר שנמשכה למשך עונה אחת בלבד לא הייתה מוצלחת, כאשר אימן את ואקר ויין וירד איתה לליגה השנייה. הוא גם היה גם למוכר נעליים, ועבד בעבודה זו עד 1998. ואגנר נפטר ב-21 בינואר 2020, בגיל 92.
בארטל לנדרט ואן דר וארדן
בארטל לנדרט ואן דר וארדן (בהולנדית: Bartel Leendert van der Waerden; 2 בפברואר 1903 אמסטרדם – 12 בינואר 1996 ציריך) היה מתמטיקאי הולנדי והיסטוריון של המתמטיקה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ואן דר וארדן נולד בשנת 1903 באמסטרדם, בנם של המהנדס האזרחי תאודורוס ואן דר וארדן והמורה למתמטיקה דורותאה אדריאנה לבית אנדט (Endt). עוד בילדותו גילה ואן דר וארדן כישורים למתמטיקה.
למד מתמטיקה מתקדמת באוניברסיטת אמסטרדם אצל חריט מאנורי, רולנד וייצנבק, יאן בראואר והנדריק דה פריס ובשנת 1926 קיבל את הדוקטורט. עבודת הגמר הייתה בתחום הגאומטריה האלגברית.
תוך כדי העבודה על הדוקטורט בשנים 1924–1926 למד ואן דר וארדן גם באוניברסיטת גטינגן כתלמידם של אמי נתר (אלגברה), הלמוט קנזר (טופולוגיה) וריכרד קוראנט (שיטות מתמטיות בפיזיקה).
בשנת 1926 שהה בהמבורג, בה שמע הרצאות של אמיל ארטין, אוטו שרייר ואריך הקה.
ב-1927 עבר את מבחני ההסמכה להוראה בגטינגן והיה לעוזרו של קוראנט, ובאותה שנה, בגיל 25 בלבד, התמנה פרופסור באוניברסיטת חרונינגן.
הקריירה האקדמית והמדעית.
בחורף 1927–1928, כמרצה בכיר בגטינגן לימד ואן דר וארדן את השיעור הראשון על תורת האידיאלים. בהמשך התעניין בביסוס המדויק של הגאומטריה האלגברית על שיטות של האלגברה המודרנית.
עד אז הושגו בתחום הגאומטריה האלגברית שורה של תוצאות יפות אך הוכחתן לא הייתה מספיק קפדנית.
בגיל 27 פרסם ואן דר וארדן את ספר הלימוד המשפיע שלו, "אלגברה מודרנית" בשני כרכים.
ב-1931 התמנה ואן דר וארדן כפרופסור ומנהל המכון למתמטיקה באוניברסיטת לייפציג, תפקידים בהם כיהן עד שנת 1945.
נוכחותו בלייפציג של ורנר הייזנברג באותה תקופה עוררה בו את העניין במכניקת הקוואנטים, וספרו "יישום שיטות מתורת הקבוצות במכניקת הקוואנטים" התבסס על הסמינרים המשותפים שלהם.
אחרי העלייה לשלטון של אדולף היטלר ובמהלך מלחמת העולם השנייה בחר ואן דר וארדן להישאר עם אשתו הגרמנייה ומשפחתו בלייפציג, ודחה הצעות לעבור ללמד באוניברסיטת פרינסטון בארצות הברית או במולדתו, באוניברסיטת אוטרכט. עם זאת ואן דר וארדן היה בקורתי כלפי המשטר הנאצי ולא ויתר על אזרחותו ההולנדית.
ב 1940 נפטר אביו מסרטן ושנתיים אחר כך שמה אימו קץ לחייה. בעת ההפצצות האוויריות הכבדות על לייפציג עבר ואן דר וארדן עם משפחתו לדרזדן וזמן קצר לפני תום המלחמה נמלט לאוסטריה מפני הצבא הסובייטי.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
בתום המלחמה העדיף ואן דר וארדן לחזור להולנד ולא לשוב ללייפציג שהייתה תחת שליטה סובייטית. עקב השנים שבילה מבחירה בגרמניה הנאצית הוא התקשה למצוא עבודה באקדמיה ההולנדית שלא ראתה את בחירתו בחיוב.
בעזרתו של הנס פרוידנטל קיבל משרה בחברת של בהאג וב-1946 פעל במסגרת המרכז החדש למתמטיקה באמסטרדם בתחום המתמטיקה השימושית.