לראשונה הוקם בית המשפט על פי הצו הגבוה ביותר שניתן לסנאט השלטון ב־28 ביוני 1866 למשפטו של דמיטרי קרקוזוב שניסה להתנקש באלכסנדר השני ב-4 באפריל 1866 ו-34 אנשים נוספים שהואשמו בשייכות לחברה מהפכנית סודית [החקירה בוצעה על ידי ועדת חקירה בראשותו של חבר מועצת המדינה הרוזן מורביוב]. הרכב בית המשפט העליון הפלילי בתיק זה כלל: כיו"ר - סגן נשיא מועצת המדינה הנסיך פאבל גגארין וכחברי בית המשפט: הנסיך פטר מאולדנבורג, נ. פאנין נ. פ. מטלין א. ד. בשוצקי ומ. קרניולין-פינסקי תחת שר המשפטים ד. נ. זמיאטנין והמזכיר הראשון ג. אסיפוביץ'. כמעט כל עורכי הדין המצטיינים של חבר השופטים בהרכב הראשון היו מעורבים בהגנה. המקרה נבדק מאחורי דלתיים סגורות ורק הכרעת הדין נפסקה. על פי זכרונו של אחד הנוכחים, דרך הפעולה של יו"ר בית המשפט הייתה ראויה לציון בשל חוסר משוא פנים; כולם גם נתנו צדק לריסון התובע. קראקוזוב זכה להגנת עורך הדין פ. אוסטריאקוב. תשומת לב מיוחדת ניתנה לנאום ההגנה של הפרקליט מסנקט פטרבורג, יאקוב סרבריאני שלקוחו הואשם בשותפות הדוקה עם קרקוזוב. עונש המוות ניתן לשניים מהנאשמים - דמיטרי קרקוזוב וניקולאי אישוטין; אך הוא בוצע רק על הראשון.
בפעם השנייה הוקם בית המשפט ב--11 באפריל 1879, למשפטו של מזכיר המכללה בדימוס אלכסנדר סולוביוב, שניסה להתנקש בקיסר אלכסנדר השני ב-2 באפריל 1879. הרכב בית המשפט, בראשותו של הנסיך סרגיי. אורוסוב כלל את: א. א. עבאזה ד. נ. זמיאטנין, א. דליאנוב, וג. צ'רנוגלזוב, מ. פולנוב, מ. קובלבסקי; תפקידי המזכירות בוצעו על ידי ו. שמשין. התובע מטעם שר המשפטים היה ד. נ. נבוקוב סנגורו של הנאשם היה א. נ. טורצ'אנינוב. הנאשם נידון למוות.
The Wheel of Time
The Wheel of Time (בעברית: גלגל הזמן) הוא אלבום האולפן השביעי של הזמרת-יוצרת הגרמנייה סנדרה. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2002, על ידי חברת התקליטים וירג'ין רקורדס. מתוך האלבום יצאו שלושה סינגלים: "Forever", "Such a Shame", ו-"I Close My Eyes".
עם יציאתו נכנס האלבום אל המקום השמיני במצעד האלבומים שבגרמניה.
רקע וקידום.
באוקטובר 2001, הוציאה סנדרה את הסינגל הראשון מתוך האלבום "Forever". השיר זכה להצלחה נאה בעיקר בפולין, רומניה, וגרמניה. במרץ 2002, יצא לאור הסינגל השני "Such a Shame", אשר זכה להצלחה נאה בגרמניה, בדומה לסינגל הראשון מתוך האלבום.
לבסוף, בנובמבר 2002 יצא לאור הסינגל השלישי והאחרון מתוך האלבום "I Close My Eyes", אשר זכה להצלחה מתונה בגרמניה.
The Essential Sandra
קיט דה ואל
מנדי תרזה אולופלין (באנגלית: Mandy Theresa O'Loughlin, נולדה ב-26 ביולי 1960), ידועה בשם העט שלה: קיט דה ואל (באנגלית: Kit de Waal) היא סופרת בריטית ממוצא אירי.
רומן הביכורים שלה, "שמי הוא ליאון", ראה אור בהוצאת ספרי פינגווין ביוני 2016. הספר היה רב-מכר בינלאומי ומועמד לפרסים רבים. דה ואל פועלת לקידום סופרים ממעמד הפועלים בבריטניה ובאירלנד וזכתה בשנת 2019 בשל פועלה לפרס אשת השנה של איגוד המו"לות בבריטניה. לאחר שנחתמה העסקה לפרסום ספרה בהוצאה לאור ספרי פינגווין, דה ואל השתמשה בחלק מהמקדמה שקיבלה עבור הספר כדי להקים את מלגת קיט דה ואל לכתיבה יוצרת כדי לסייע בשיפור הייצוג של מעמד הפועלים באמנות. גרסת הספר המוקלט של "שמי הוא ליאון" מוקלטת בקולו של הקומיקאי והשחקן הבריטי לני הנרי. ספרה השני "יש סוד לזמן", ראה אור בעברית בשנת 2020. דה ואל פרסמה בעבר גם כמה סיפורים קצרים ויצירות שונות.
ביוגרפיה.
דה ואל נולדה בברמינגהאם, וסט מידלנדס באנגליה, וגדלה בקהילה האירית בברמינגהאם בפרבר של מוסליי. לדה ואל אזרחות כפולה, בריטית ואירית. אמא שלה, שילה אולופלין (להלן דויל), הייתה מטפלת באומנה, מטפלת רשומה ועבדה ככוח עזר לסיעוד באנגליה. אביה, ארתור דזמונד אולופלין, היה נהג אוטובוס ממוצא אפריקני-קריבי במקור מבאסטר, סנט קיטס, וצאצא של ויליאם יוליוס. דה ואל, שחונכה בברמינגהאם בקרב הקהילה האירית, מציינת: "אנחנו היינו הילדים השחורים היחידים בקהילה האירית והיחידים עם אמא לבנה במועדון החברתי של ההודים המערביים".
חינוך וקריירה.
דה ואל למדה בבית הספר לדקדוק ווברלי באזור סולט הית' בברמינגהאם. היא עבדה כ-15 שנה בתחום הדין הפלילי ודיני משפחה כשופטת שלום. היא ישבה בדיונים הקשורים לאימוץ, עבדה כיועצת לשירותים חברתיים וכתבה ספרי הדרכה בנושא אימוץ ומשפחות אומנה.
היא החלה לכתוב להנאתה כבר בגיל צעיר, וכשילדיה התבגרו והיו עצמאיים יחסית, היא החליטה ללמוד כתיבה יוצרת, וכך עשתה. דה ואל למדה באוניברסיטת אוקספורד ברוקס, וקיבלה תואר שני בתחום.
רומן הבכורה שלה, "שמי הוא ליאון", מספר נער על ילד בן תשע ממוצא מעורב, המתרחש על רקע מהומות הנדסוורת' בשנת 1981: שלושה ימי מהומות שהתרחשו בהנדסוורת', פרבר של בברמינגהאם. הספר ראה אור בשנת 2016 בהוצאת ויקינג (הוצאת ספרי פינגווין Random House) לאחר ששישה בתי הוצאה לאור שונים התחברו על הזכות לפרסמו. .
הספר נכתב בעקבות הניסיון האישי והמקצועי של דה ואל ומבוסס על הרקע שלה בתחום מערכות העוסקות באומנה ובאימוץ במשפחה:
"זו הדרך בה גדלתי וחונכתי, אני ממוצא מעורב, אימצתי ילדים, הכשרתי וחנכתי עובדים סוציאליים. בשנת 1981 התגוררתי בהנסוורת' בברמינגהאם, בדיוק בקצה הדרך היכן שהתרחשו המהומות."
הרומן זכה לשבחים, פרסים ומועמדויות רבות: הוא זכה בפרס הרומן האירי לשנת 2017, והיה ברשימה המקוצרת במועמדים לפרס ספרי קוסטה עבור רומן ביכורים ופרס דזמונד אליוט "."
"שמי הוא ליאון" הופק גם כספר שמע בקולו של השחקן הבריטי לני הנרי, שגם הסכים להשתתף בעיבוד טלוויזיוני ליצירה.
דה ואל גם כותבת סיפורים קצרים וסיפורת בזק, ובין היתר בעבר זכתה גם בפרסים על יצירות קודמות שלה, למשל: פרס הסיפור הקצר 2014 (the Bath Short Story), פרס הבידור הבריטי בשנים 2014 ו 2015 (Bridport Flash Fiction Prize) ופרס בחירת הקוראים הספרותית בשנת 2014 (SI Leeds Literary). בנוסף לפרסום באנתולוגיות, יצירותיה שודרו גם ברדיו, כולל סיפורה "אדריפט באתנה", שפורסם באנתולוגיה "האודיסיאה של המידלנדס" שראתה אור ב Nine Arches Press, ו- "הדבר היפה" - "על הגירה, סיפורי רקע והתחלות חדשות" - שודר בתחנת הרדיו "BBC 4" על ידי השדרן ברט קיסר.
היא כתבה על הצורך שיש בכך שתחום ההוצאה לאור יהיה כוללני יותר ופחות אקסקלוסיבי, וב־22 בנובמבר 2017 היא הציגה בתוכנית הרדיו של תחנת הרדיו 4 BBC את התוכנית ששמה במרכזה את השאלה: "איפה כל סופרי מעמד הפועלים?" שעסקה בבחינה של סוגיות הכללה באומנויות וייצוג מעמד הפועלים בספרות הבריטית של ימינו.
בשנת 2019 היא פעלה רבות בתחום ספרי השמע. היא נהפכה ל"שגרירה" המקדמת את הנושא, וצוטטה: "אני חובבת של ספרי שמע. הם מגיעים אליך בדרך אחרת."
במארס 2020 הקימה דה ואל יחד עם מולי פלאט פסטיבל ספרים וירטואלי של שלושה ימים בשם "סוף השבוע הגדול של הספרים", שישודר בשידור חי בכל שלושת הימים בסוף השבוע הראשון בחודש מאי כחלק מהפסטיבל של BBC אמנות - "תרבות בבידוד" - "Culture in Quarantine".
מלגת קיט דה ואל לכתיבה יצירתית.
שלושה ימים לאחר שחתמה עם ההוצאה לאור את ההסכם על פרסום ספרה הראשון, "שמי הוא ליאון", היא החלה ליישם את רעיון המלגה לסופרים שבאו מרקע של מצוקה. מלגת קיט דה ואל לכתיבה יוצרת היא מלגת לימודים במימון מלא, שנוצרה על ידי דה ואל תוך שימוש בחלק מכספי המקדמה שקיבלה עבור הרומן שלה, בבירקבק, אוניברסיטת לונדון .
המלגה הושקה באוקטובר 2016 במחלקה לאנגלית ומדעי הרוח של בירקבק, והיא מספקת מימון מלא לסטודנט אחד בחוג ללימודי התואר השני בכתיבה יוצרת בבירקבק, וכוללת גם מלגת נסיעות שתאפשר לאותו סטודנט לנסוע ללונדון לשיעורים ובנוסף לקבל שוברים שיאפשרו לו לקבל בחינם את הספרים ברשימת הקריאה של תוכנית הלימודים. המלגה הראשונה הוענקה למשורר סטיבן מוריסון-בורק, במקור מברמינגהאם.
ויאצ'סלב לבדב
ויאצ'סלב מיכאילוביץ' לבדב (Вячесла́в Миха́йлович Ле́бедев; נולד ב-14 באוגוסט 1943, מוסקבה, רוסיה הסובייטית, ברית המועצות) הוא שופט סובייטי-רוסי, עורך דין וחוקר משפט. מכהן כיושב ראש בית המשפט העליון של הפדרציה הרוסית מאז 26 בדצמבר 1991. הוא דוקטור למשפטים, פרופסור.
כיהן כיושב ראש בית המשפט העליון של רוסיה הסובייטית (1989-1991).
ביוגרפיה.
בשנת 1960 היה סטודנט בבית דפוס במוסקבה. בשנים 1960–1969 עבד כמנעולן במפעל לצינורות מחוזקים במוסקבה. בשנת 1968 סיים את לימודיו בפקולטה למשפטים באוניברסיטת מוסקבה. בשנים 1969–1970 - היה מהנדס מחלקת כוח אדם, עבודה ושכיר של המינהל הראשי לבנייה תעשייתית באזורי הדרום (Glavyugpromstroy) של משרד הבינוי התעשייתי בברית המועצות.
קריירה משפטית.
מאז 1970 - שימש כשופט העם בבית הדין העממי של מחוז המשנה הלנינגרדי במוסקבה. מאז 1977 - יו"ר בית המשפט המחוזי בז'לז'נודורוז'ני במוסקבה. מאז מרץ 1984 - סגן יו"ר בית המשפט העירוני של מוסקבה. מאז ספטמבר 1986 - יו"ר בית המשפט העירוני של מוסקבה.
ב-26 ביולי 1989, על פי צו של נשיאות הסובייט העליון של רוסיה, הוא מונה ליו"ר בית המשפט העליון של רוסיה הסובייטית. יומיים לאחר מכן אושרה מועמדותו לישיבת הסובייט העליון. בשנת 1998 הוא הגן על התזה שלו "הכוח השיפוטי להגנה על זכותם החוקתית של אזרחים לחופש וליושר אישי בהליכים פליליים".