בין זוכי הפרס לכינור ניתן למנות את חגי שחם, איתי שפירא, רועי שילוח, קרן טננבאום, איתמר זורמן (2004), סמיון גבריקוב (2006), הדר רימון (2008), יובל הרץ (2010), דמיטרי דניאל אסקרוב (2012), אורי ויסנר-לוי (2014) וויקטוריה גלמן (2018).
רוברט בן שושן
רוברטו בן שושן
מיריאן מלך איבריה
מיריאן
מיריאן השני
מיריאן השלישי
יחידות מידה למסה ומשקל
ימאות
בית בגרטיוני
שלוחי חב&quot;ד
שלוחי חב"ד (ההגייה היא "שלוּחים", במלעיל) הוא כינוי לחסידי חב"ד שנשלחו למקומות שונים בעולם, כדי לחזק את היהודים השוהים במקום, לדאוג להם לצרכיהם, לחזק את הזהות היהודית ולעודד את לימוד התורה וקיום המצוות. בסיס מפעל ה"שלוחים" במתכונתו הנוכחית הוא יוזמה של רבי יוסף יצחק שניאורסון, ולאחר פטירתו הועצם ונבנה מחדש על ידי חתנו - ממשיך דרכו רבי מנחם מנדל שניאורסון - הרבי מלובביץ'.
נכון לשנת 2018 פועלים כלמעלה מ-4,700 שלוחים בכ-3,800 מרכזים ומוסדות בכלמעלה ממאה מדינות (מתוכם כ־1,000 שלוחים בישראל, המפעילים כ-400 בתי חב"ד). פעילות השלוחים במקומות השונים מתרכזת סביב "בית חב"ד" המקומי.
היררכיה ומימון.
הארגונים האחראים.
הפעלת השלוחים נעשית בידי ה"מרכז לענייני חינוך" של חסידות חב"ד, המרכז אחראי על שליחת וארגון השלוחים ברחבי העולם. למרות זאת, במדינות שונות ישנם ארגונים שונים האחראים על שליחת השלוחים, לפי מדינות. ההיררכיה היא שבכל מדינה יש שליח ראשי שכפוף ישירות למרכז הארצי ותחתיו כפופים שאר השלוחים שבמדינתו. ברוב מדינות העולם, הארגון האחראי הוא המרכז לענייני חינוך, ובישראל, צעירי אגודת חב"ד. הארגונים נוסדו על ידי רבי מנחם מנדל שניאורסון.
מרכז חב"ד העולמי ושאר ארגוני חב"ד אינם מממנים את פעילות השלוחים. מימון הפעילות ומשכורות השלוחים מאורגנים באופן עצמאי בידי השלוחים עצמם. המימון מגיע מתרומות, או באמצעות משרות ושירותים שונים שהם ממלאים בחיי הקהילה. עם זאת, ישנם שלוחים המקבלים מימון התחלתי בתקופה הראשונה לפעילותם.
השלוחים הראשיים.
לשמירה על הסדר, במדינה בה יש יותר משליח אחד, ה'מרכז' ממנה את אחד השליחים (לרוב - השליח הראשון שהגיע למקום) להיות השליח הראשי, המייצג את חב"ד מול השלטונות, ובעל סמכות הכרעה במקרה של חילוקי דעות. בדרך כלל השליח הראשי הוא הממנה - או מאשר - שלוחים חדשים בתחום אחריותו, ובמדינות שונות אף מסייע במימון פעילותם.
מימון.
שכרם של השליחים בעולם והוצאות פעילותם משולמים לרוב מכספי תרומות. את רוב התרומות מגייסים השלוחים עצמם, בעיקר מתומכים וידידים באזור בו בתי חב"ד פועלים ובמקרים מסוימים ישירות מבעלי הון בישראל ובעולם.
חלק מהשליחים מפעילים מוסדות חינוך ומרכזים קהילתיים כגון בתי ספר, גני ילדים ומעונות יום בתשלום חלקי או מלא, המאפשרים להם לממן חלק מהפעילות באזור שליחותם.
חלק קטן של התרומות מגיע לארגונים האחראים, תרומות אלו משמשות להפעלת הארגונים הנ"ל וחלקם מגיע בעקיפין לבתי חב"ד.
כך לדוגמה: ארגון צא"ח מפיק עלוני הסברה לקראת חג החנוכה, ומוכר את העלונים לבתי חב"ד במחיר מסובסד הודות לתרומות שמקבל.
במקרים יוצאי דופן, מממנים הארגונים האחראים (כגון צעירי חב"ד) חלק מתקציב השלוחים. לדוגמה: בית חב"ד הנמצא במיקום חשוב מזווית הראיה של הפעילות החב"דית, או בית חב"ד הנמצא במיקום המקשה על השגת מימון (בית חב"ד למטיילים שאינו מתבסס על קהילה קבועה) - זוכים לתמיכות מסוימות. גם שלוחים חדשים זוכים לתמיכה מסוימת (המשתנה ממקרה למקרה) בתקופה הראשונה לפעילותם. בנוסף, במקרים מסוימים מקבלים בתי חב"ד תקציב מהרשות המקומית.
ילדי השלוחים.
חלק מילדי השלוחים החיים באזורים מרוחקים ממגורי יהודים חרדים - לומדים במיזם "בית ספר - נט", שבו מתקיים לימוד ווירטואלי עם מורה.
סדרת הספרים ילדים בשליחות עוסקת בילדי השלוחים.
פעילות.
פעילות השלוחים מתקיימת בעיקר בבית חב"ד האזורי של כל שליח, או במוסדות השונים שהוקמו (כגון בית תבשיל, מוסדות חינוך ועוד). הפעילויות משתנות בין השלוחים השונים, כאשר יש המרכזים פעילויות שונות. בכללות נחלקות הפעילויות לפעילות קבועות ופעילויות עונתיות:
הפעילויות הקבועות שמקיימים השלוחים הם בעיקר מבצעי הרבי מחב"ד, וכן שיעורים והרצאות בענייני יהדות, חסידות תורה ומדע, ושיעורים שונים. השלוחים גם מעניקים סיוע בכל צורך יהודי, כגון הכנה לבר מצווה, חתונה או אבל.
הפעילויות העונתיות שמקיימים השלוחים, נעשות בדרך כלל בסביבות חגי ישראל ובתקופות שונות, כגון תקיעת שופר בראש השנה, הדלקת נרות חנוכה, חלוקת משלוחי מנות בפורים, חלוקת מצות שמורות לקראת חג הפסח, תהלוכות ל"ג בעומר וקריאת עשרת הדיברות בחג השבועות. כמו כן ישנן גם פעילויות קיץ כגון קייטנות, מועדוני של"ה (שיעורי לימודי הדת) ועוד.
כינוס השלוחים.
אחת לשנה מתקיים כינוס שנתי שבמסגרתו מתאספים אלפי שלוחים ממדינות רבות.
הרבי מלובביץ' נהג לשאת דברים לפני השלוחים בהתוועדות ביום השבת. לאחר פטירתו עולים השלוחים לקברו ביום שישי.
הכינוס מסתיים באירוע חגיגי ("בנקט") בו משתתפים תומכים רבים של הפעילות וכן הורי השלוחים ומשפחותיהם. במהלך הכנס, מקריא המנחה הרב משה קוטלרסקי , את שמות המדינות שבהן פועלים שלוחי חב"ד, כשהשלוחים קמים בעת הקראת מקום שליחותם.
בכינוס מתקיימות סדנאות שונות, שמטרתן להעשיר את פעילות השלוחים ולהקל על עבודתם, צילום קבוצתי שנערך ברחבת 770, עלייה לאוהל חב"ד לובביץ' ועוד. את הכינוס מנהל הרב משה קוטלרסקי, באמצעות ועדה מיוחדת - "הנהלת כינוס השלוחים העולמי" של ה"מרכז לענייני חינוך", שמתכננת את הכינוס כחצי שנה קודם לכן.
כמו כן מתקיים בשבוע שלפני כ"ב בשבט "כינוס השלוחות", שבו מתכנסות נשות השלוחים ממדינות רבות.
ספר השלוחים.
"ספר השלוחים" הוא אלבום בן ארבעה כרכים גדולים של תמונות צבעוניות מכל השלוחים ובני משפחותיהם ברחבי העולם שיצאו לשליחות עד שנת תשנ"א. באלבום נמצאות גם תמונות משפחותיהם של אנשי ונשות ההוראה המתעסקים במוסדות של חב"ד, ותמונות ממוסדות חב"ד. הכרכים מסודרים על פי מדינות: בכרך הראשון השלוחים מארצות הברית, בכרך השני השלוחים מישראל, בכרך השלישי מאירופה, דרום אמריקה, אפריקה ואוסטרליה, ובכרך הרביעי השלמות ומפתח שמות.
בשיחה שמסר הרב שניאורסון בכינוס השלוחים תשנ"א אמר כי יש להדפיס ספר שיכלול תמונות של כל השלוחים ומשפחותיהם ואפילו ילדים קטנים. הספר יצא בהוצאת קה"ת, בארבעה כרכים שנשלמו בחורף תשנ"ב. לפני שחלה השאיר על שולחן משרדו את ארבעת הכרכים, והם מונחים שם עד היום.
היסטוריה.
מושג השליחות החל עוד על ידי רבי שלום דובער שניאורסון - האדמו"ר החמישי של חב"ד, ששלח שלוחים לגאורגיה, בוכרה ואף לארצות הברית ונמשך אצל בנו רבי יוסף יצחק שניאורסון - האדמו"ר השישי של חב"ד, ששלח חסידים כשלוחים נודדים על מנת לחזק את היהדות ברוסיה הקומוניסטית, ובארצות הברית, בעיקר בערי השדה, ובצפון אפריקה. הרב מנחם מנדל שניאורסון הרחיב מאוד את כמות השלוחים.
בשנים הראשונות להנהגתו נהג הרב שניאורסון לקרוא באופן אישי לחסידיו ומבקשם לנסוע למדינות מסוימות. החל בשנת תשי"ח, החל לדרוש מחסידיו ללא הרף לצאת לשליחות, תחת הסיסמה "ופרצת", הלקוחה מהפסוק "ופרצת ימה וקדמה וצפונה ונגבה", כדי להפיץ את אור היהדות. למילות הפסוק הולחן הניגון ופרצת, שכונה 'המנון השלוחים'. במשך השנים גדלה כמות השלוחים והאחריות על שיגורם עברה למזכירו של הרב שניאורסון, הרב חיים מרדכי אייזיק חדקוב, שמונה למנהל המרכז לענייני חינוך וניהל את פעילות השלוחים ברחבי תבל.
השליח הראשון במתכונת הנוכחית שנשלח על ידי הרב מנחם מנדל שניאורסון לאחר שקיבל על עצמו את הנהגת חסידות חב"ד, היה הרב מיכאל ליפסקר (שיועד לכך עוד על ידי הרב יוסף יצחק שניאורסון), שיצא למרוקו. ההגייה האשכנזית הייתה זרה ליהודי מרוקו והקשתה על הפעילות. אחריו הגיע למרוקו גם הרב שלמה מטוסוב, שהתגבר על הקשיים וזכה לאמונם של יהודי מרוקו. הוא הקים מוסדות תורה לבנים ולבנות, בעיקר בכפרים.
בשנת תשל"ו-תשל"ח, שלח שלוש קבוצות של שלוחים שכללו אברכים ובחורים לישראל, חלק הגיעו בהתחלה ללמוד בכוללים בירושלים וצפת, ובהמשך נפוצו בישראל והקימו ישיבות, מוסדות חינוך וחסד ועוד. הרב שניאורסון ביקש ממי שיכול שיפנה לתפקיד הרבנות בישראל, בין השלוחים היו הרב לוי ביסטריצקי, הרב אליהו יוחנן גוראריה, הרב יוסף יצחק וילשאנסקי, הרב יוסף הכט והרב יוסף שמואל גרליצקי.
בשנת 2022 זכה מפעל שלוחי חב"ד בפרס כץ ליישום ההלכה בחיים המודרניים.
משמעותה הרוחנית של השליחות.
הרבי מלובביץ' אמר שמטרת מפעל השלוחים היא זירוז ביאת המשיח והכנת העולם לקראת הגאולה. הוא פירש את המובא בשם הבעש"ט, ששאל את המשיח "אימתי קאתי מר?" (=מתי יבוא האדון, המשיח) והשיבו "לכשיפוצו מעיינותיך חוצה", שהכוונה היא כאשר תתפרסם תורת החסידות ויתגבר והעיסוק בה. לדבריו, אין צורך שהעולם כולו ילמד את תורת החסידות, ודי בכך שניתנת האפשרות המעשית לכל הרוצה בכך.
בשנת תשנ"ב הכריז בנוגע לעבודת השלוחים כי "עבודת השליחות הסתיימה", וכעת נותר רק "להכין את העולם כולו לקבל את פני משיח צדקנו".
קישורים חיצוניים.
פריסה
אודות
וידאו
אל-תפליס
ממנטו מורי
מֶמֶנְטוֹ מוֹרִי (בלטינית: Memento mori) הוא ביטוי שפירושו "זכור שתמות" (מילולית "זכור למות"). כינוי זה הוענק לסוגה של יצירות אמנות מגוונות שמטרתן להזכיר לבני האדם כי סופם למות, ומופיע כמוטו ביצירות אמנות רבות, בעיקר מהרנסאנס.
בעת העתיקה.