בנוסף ממשיך את שיטתו ודרכו ההלכתית של הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, במסגרת זו ייסד ועומד בראש בית המדרש שערי עוזיאל וחוקר את כתביו והגותו.
מכהן כחבר הוועד להוצאת כתבי הרב עוזיאל והיה שותף בעשור האחרון להוצאת הספרים משפטי עוזיאל, מכמני עוזיאל והשופט והמשפט בהוצאה מחודשת עם תיקונים ותוספות.
חיים אישיים.
מתגורר בשלומי ונשוי למילת. לזוג חמישה ילדים.
דרכו.
הרב אלחרר הוא מחוקרי יהדות מרוקו ומנהגיה, כתב מספר ספרים ועשרות מאמרים על מקור המנהגים ושורשם והחילוקים שנתגלעו במהלך השנים. במסגרת עבודתו בולט החקר שלו אודות שיעור כזית, מנהגי חגים ביהדות מרוקו ודעת רבני מרוקו בדורות האחרונים ויחסם לציונות ולהקמת המדינה בראייה הלכתית. בשנת 2019 פרסם פסק הלכה לפיו אסור לאכול בכלל עלי גפן, משום שהם נוגעים בחרקים.
אומד מומנטים
מוזאיון
מוזאיון (ביוונית: Μουσεῖον) הוא השם שניתן במיתולוגיה היוונית, למקדש שנבנה לתשע המוזות שהיו אלות היצירה, האמנויות והמדעים, פטרוניות תחומי המחול, המוזיקה, ההיסטוריה, הספרות, המחזאות והאסטרונומיה ותפקידו היה להעניק השראה ליוצרים השונים, בעיקר למשוררים, למוזיקאים ולפילוסופים היווניים, המוזאיון היה אחד מן המקדשים החשובים ביותר לתשע האלות והוא נבנה בסביבות שנת 295 לפנה"ס באלכסנדריה שבמצרים יחד עם הספרייה הגדולה של אלכסנדריה תחת שלטונו של תלמי הראשון. המוזיאון, שבו מרוכזים כיום יצירות אמנות ושכיות חמדה, היה בראשיתו, כפי ששמו מרמז, מקדש למוזות.
בימי קדם, לפני שהאמן - בין אם הוא מלחין, משורר או פילוסוף - היה מתחיל לחבר יצירה חדשה, הוא היה פונה אל המוזות ומבקש מהן שתנחנה אותו בעבודתו, ותסייענה לו. יצירות קלאסיות רבות, דוגמת "האודיסיאה" של הומרוס ו"תיאוגוניה" של הסיודוס ואף יצירות מודרניות יותר, כגון "התופת" של דנטה, פותחות בבקשת עזרה מהמוזות ובמילות שבח והודיה להן. עד היום המילה "מוזה" משמשת כמילה כמעט נרדפת למילה "השראה", במיוחד בחיבור יצירות.
היסטוריה.
בשנת 331 לפנה"ס החליט אלכסנדר מוקדון על הקמת עיר לחופי הים התיכון. המקום שנבחר היה כפר דייגים קטן בשם רקוֹטיִס ושמה של העיר החדשה היה "אלכסנדריה" על שמו של מי שחולל במעשׂיו את האימפריה ההלניסטית ומי ששלט מעתה במצרים, אלכסנדר הגדול. בשנת 305 לפנה"ס, לאחר מותו של אלכסנדר ובמהלך מלחמות הדיאדוכים שבאו בעקבותיו, פוצלה האימפריה למספר ממלכות ונולדה הממלכה התלמיית במצרים. עיר הבירה של השושלת התלמית נבחרה להיות אלכסנדריה והיא נותרה כך עד סיום השלטון התלמי במצרים בשנת 30 לפנה"ס.
עם התפרקותה של ממלכת אלכסנדר התעוררה תחרות בין הממלכות היורשות, לצד צורך בבנייה פנימית של אותן ממלכות. אלכסנדר אמנם כבש ואיחד חלקים נרחבים מאגן הים התיכון המזרחי, ועד מרכז אסיה וצפון-מערב הודו, אך עתה תפקיד בניית המדינות דרך הערכים היווניים נותר בידי ממשיכי דרכו. מצרים התלמיית הייתה העשירה והמגובשת בין הממלכות היורשות, ועם עלייתו של תלמי הראשון החל תהליך בניית הממלכה ובמרכזה עיר הבירה אלכסנדריה.
כדי להתאים את העיר החדשה לאמות המידה הגבוהות ביותר של העולם היווני, הוקם בעיר המוזאיון שהיה מרכז למידה, אומנויות ומחקר ושימש כמקדש למוזות. בתוך מוסד המוזאיון, הוקמה גם הספרייה שהייתה ארכיון למגילות וכרכים של ידע וכתבים אשר מצאו את דרכם לאלכסנדריה. הקמת הספרייה מיוחסת לתקופתו של המלך תלמי הראשון, וזאת משום שמי שנחשב למייסד הספרייה, דמטריוס מפלרום (350 - 280 לפנה"ס), פעל ובנה באלכסנדריה בתקופתו של תלמי הראשון מהגעתו לאלכסנדריה בשנת 297 לפנה"ס עד לעלייתו של תלמי השני בשנת 283 לפנה"ס, כאשר נאסר והוגלה מהעיר.
בסביבות שנת 146 לפנה"ס היו באלכסנדריה מהומות פוליטיות שהבריחו ממנה מלומדים רבים. יוקרתה הרוחנית החלה לדעוך וכך גם יוקרתו של המוזיאון. עם זאת, גם קלאופטרה השביעית, השליטה התלמיית האחרונה, עדיין נהגה להשתתף בדיוניו. בתקופת השלום של אוגוסטוס חל שגשוג מחודש במוזיאון. הקיסרים הרומיים הראשונים ביקרו בו והרחיבו את בנייניו, וביקרו בו גם מלומדים כמו פלוטרכוס, דיון כריסוסטומוס, לוקיאנוס וגלנוס. בשנת 270 לספירה המוזיאון נהרס, הוקם שוב וחידש את פעולתו. אדם בשם "תיאון", שחי בשנת 400, נזכר כחבר אחרון של המוזיאון.
חורבן.
לא ידוע בוודאות מה עלה בגורל המוזאיון, ישנן מספר תאוריות והוויכוח בקרב החוקרים השונים ממשיך עד היום. ניתן לומר שהוויכוח על גורל המוזאיון והספרייה הציג אידאולוגיות שונות. כך היו אלו שתמכו בתאוריית ההרס תחת הכיבוש המוסלמי ומולם היו שטענו שהנוצרים הרסו את המוזאיון, ויכוח בעל אופי "מזרח מול מערב" על אודות הרס אחד מהישגי ההשכלה הגדולים של העת העתיקה.
רומאן (שליט בולגריה)
יעקב קדמי
הארמייה העשירית
הארמייה התשיעית
משה פראנקו
יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה
יוזף הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה (בגרמנית: Joseph I, Heiliger Römischer Kaiser 26 ביולי 1678 - 17 באפריל 1711), היה קיסר האימפריה הרומית הקדושה מ-1705 עד 1711, ומלך הונגריה מ-1687 עד 1711.
ביוגרפיה.
בצעירותו.
יוזף נולד ב-26 ביולי 1678 ללאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ואלאונורה מגדלנה מנויבורג, בתו של פיליפ וילהלם, הנסיך הבוחר מפפאלץ ורעייתו אליזבת אמליה, רוזנת הסן-דרמשטדט. ב-9 בדצמבר 1687 הוכתר יוזף למלך הונגריה, וב-23 בינואר 1690 הוכתר למלך הרומאים (מלך גרמניה). בניגוד לרבים מבני משפחתו, לא היה יוזף כל כך אדוק בדת, ואהב מאוד מוזיקה וציד. במהלך מלחמת הירושה הספרדית הצטרף יוזף לכוחו של לודוויג וילהלם, מרקיז באדן-באדן, והשתתף עמו במצור על לנדאו.
שלטונו.
ב-5 במאי 1705 מת אביו לאופולד הראשון, קיסר האימפריה הרומית הקדושה, ויוזף עלה לשלטון במקומו. יוזף הראשון השתדל לייעל את הבירוקרטיה באימפריה, ולהפחית את המיסים. כמו כן, השתדל לחזק את מעמדו באימפריה, על מנת לחזק את מעמדה של אוסטריה כמעצמה גדולה. בנוסף, יוזף תבע זכויות קיסריות באיטליה, אף הסתכן בעימות עם האפיפיור על דוכסות מנטובה.
בתחילת שלטונו התרחש מרד אצילים בטרנסילבניה, והקיסר נאלץ לנקוט פעולות צבאיות נגדו. אולם, השתדל להגיע לפשרה, ובכך סלל את הדרך להשתלבות הונגריה באימפריה.
היה זה מזלו הטוב של יוזף הראשון למשול באימפריה, כשלצידו המצביא הדגול אויגן, נסיך סבויה, וג'ון צ'רצ'יל, הדוכס הראשון ממרלבורו, שפעלו במשותף נגד צבאות לואי הארבעה עשר, מלך צרפת.
במהלך כל תקופת שלטונו, נאלץ יוזף לפעול נגד פרנץ ראקוצי, שהוביל מרד בניסיון להשיג את עצמאות ממלכת הונגריה, ובסופו של דבר מצא מקלט באימפריה העות'מאנית.
ב-17 באפריל 1711 מת יוזף בווינה, כתוצאה ממגפת אבעבועות שחורות שמתו ממנה גם לואי, הדופן הגדול ושלושת אחיו של פרנץ מלורן. יוזף הראשון נקבר בקריפטה הקיסרית, ואחיו קרל השישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה עלה לשלטון במקומו.
משפחתו.
ב-24 בפברואר 1699 התחתן יוזף עם וילהלמינה אמליה מבראונשווייג-לינבורג בתו של יוהאן פרידריך, דוכס בראונשווייג-לינבורג, ורעייתו בנדיקטה הנרייטה מפפאלץ-זימרן, ממנה נולדו לו 3 ילדים:
פני צ'לנוב-קריגר
פני צ'לנוב-קריגר (1898–1977) הייתה רופאת ילדים ישראלית, ילידת רוסיה, ויו"ר איגוד הרופאות בישראל, בהר"י.
קורות חיים.
צ'לנוב-קריגר נולדה במוסקבה, והייתה בתו של המנהיג הציוני והרופא ד"ר יחיאל צ'לנוב. למדה רפואה בקניגסברג ובברלין, והתמחתה בברלין ברפואת ילדים במחלקתו של פרופ' צרני.
עלתה לארץ ישראל בשנת 1924, עם אמה רבקה, ושני אחיה: בנימין וזאב. עבדה בכפר הנוער מאיר שפיה, ובבתי החולים הדסה-ירושלים והדסה-צפת.
בצפת הכירה את ד"ר משה קריגר, לו נישאה בשנת 1929. היא ילדה את בתם נירה קריגר-דן (1930–2015) ואת בנם יחיאל. הזוג עבר לתל אביב. בשנת 1934 הקימה עם בעלה את "בית קריגר" בשדרות רוטשילד 71. בשנות השלושים היא גם הקימה, ביחד עם ד"ר שפירא את "לטף" - בית ילדים וסנטוריום בתל אביב.
משנות השלושים של המאה העשרים היא הייתה יושב ראש איגוד הרופאות בישראל, ומילאה מגוון תפקידים ציבוריים נוספים. במהלך מלחמת העולם השנייה התנדבה לשירות בצבא הבריטי, בדרגת קפיטן (סרן). היא גם עבדה במגן דוד אדום, במשמר האזרחי ובמרפאות קופת חולים כללית באזור תל אביב עד יום מותה.
נהרגה בתאונת דרכים ב-21 באוקטובר 1977, בשובה מעבודתה במרפאת ילדים של קופת החולים. ביתם של פני ומשה, "בית קריגר", הפך למלון בוטיק לאחר ששופצו 25 דירות יוקרה.
ד"ר אפרים סיני נזכר: .
קרלוס הרביעי, מלך ספרד
קרלוס הרביעי, מלך ספרד (בספרדית: Carlos IV de Borbón 11 בנובמבר 1748 - 20 בינואר 1819) היה מלך ספרד בין השנים 1788–1808, ולאחר מכן הודח לטובת בנו פרננדו השביעי, מלך ספרד, ושוב לטובת ז'וזף בונפרטה.
ביוגרפיה.
קרלוס הרביעי, היה בנו השני של קרלוס השלישי, מלך ספרד, ומריה אמליה מסקסוניה, בתו של אוגוסט השלישי, מלך פולין ומריה יוזפה, ארכידוכסית אוסטריה.
הוא נולד בנאפולי (11 בנובמבר 1948) בעוד אביו היה מלך נאפולי וסיציליה. אחיו הבכור דון פליפה עבר להיות השני בתור לכס המלוכה בשל לקויות הלמידה והאפילפסיה שלו. בנאפולי וסיציליה כונה קרלוס נסיך טורונטו . הוא כונה אל קזדור (שפירושו "הצייד") בשל העדפותיו לספורט ולצייד, במקום לעסוק בענייני המדינה . קרלוס נחשב על ידי ההיסטוריון סטנלי ג' פין " כטוב לב אך חלש ופשוט מחשבה".