את דמותה של מנטיס בסרטי הלייב אקשן ", " ו" מגלמת השחקנית פום קלמנטיף, ועתידה להמשיך בכך בסרט ". בגרסה זו, מנטיס מוצגת כחוצנית שמקורה מגזע דמוי חרק, שהפרטים בו בעלי כוחות אמפתיה. מנטיס התייתמה מהוריה כזחל ואומצה בידי אגו, שנעזר בה כדי להירדם. בהמשך, בגדה מנטיס באגו לאחר ששומרי הגלקסיה חשפו את תוכניתו הזדונית, סייעה להם נגדו והצטרפה אליהם בהרפתקאותיהם.
ביוגרפיה בדיונית.
מנטיס היא בתם של גוסטב ברנדט ושל אישה וייטנאמית בה פגש והתאהב במשגרת שליחות בווייטנאם מטעם ממשלת צרפת. לאחר שדודה הרג את אמה, אביה העביר אותה להשגחת מנזר "כהני פאמה". כהני פאמה היו כת של חוצנים מגזע הקרי, והם האמינו שמנטיס היא המדונה השמיימית, דמות קוסמית שעתידה להוליד את המשיח השמימי העתיד להציל את היקום. כהני פאמה ערכו עליה ניסויים שהעניקו לה כוחות מנטליים שונים וזוג אנטנות, ואימנו אותה בלחימה וקרב. כשהגיעה לגיל 18, כהני פאמה מחקו את זיכרונותיה והעניקו לה זכרונות כוזבים של ילדות כיתומה בווייטנאם, שמטרתם היא להעניק לה ניסיון בחיים אנושיים רגילים כהכנה לתפקידה הגדול כמדונה השמיימית. היא נעשתה ליצאנית בברים בווייטנאם, כשבהם מהם פגשה את אמן החרבות המדוכא. מנטיס סייעה לו לשקם את כבודו העצמי הפגוע, והצטרפה איתו לקבוצת האוונג'רס.
באחד מקרבותיה עם קבוצת האוונג'רס, היא סייעה לקבוצה במאבק נגד קבוצת זודיאק, קבוצת נבלי-על המכנים את עצמם לפי גלגל המזלות. מבין חברי הקבוצה נמנה אביה, שנעשה לנבל "מזל מאזניים" והתאחד עם בתו. בשומעו את סיפורה, אמן החרבות יצא לחפש נקמה בדודה, אך הובס על ידו ועבר עינויים שונים. מנטיס והאוונג'רס הגיעו למקום, שחררו את אמן החרבות וגילו כי דודה נהרג בידי חוצן דמוי לטאה. היא שחקה תפקיד חשוב בהדיפת מתקפתו של תאנוס על כדור הארץ, ונלחמה נגדו לצד האוונג'רס, קפטן מאר-וול ודראקס המשמיד. בשהותה בקבוצה, מנטיס הראתה רגשות רומנטיים כלפי ויז'ן, דבר שיצר מתח בינה לבין אמן החרבות ומכשפת השני. לאחר שקאנג הכובש הגיע לכדור הארץ כדי להורגה ולמנוע את מילוי תפקידה ביקום, אמן החרבות הקריב את חייו כדי להצילה, והיא הבינה את רגשותיה כלפיו. כאשר אמן החרבות הוחיה ונשלט בידי פרט מגזע הקוטאטי, מנטיס נישאה לו, וחתונתם התרחשה במקביל לזו של ויז'ן ומכשפת השני. לאחר שהולידה את בנה, הוא נלקח בידי הקוטאטי כדי שייפתח את הצד החוצני שבו, ומנטיס חסרת המנוח נפרדה מגופה ויצאה להרפתקאות ברחבי החלל בצורה אסטראלית.
בניסיון משותף עם הגולש הכסוף לסיכול מזימתם של זקני היקום להרוג את גלקטוס באמצעות יהלומי האינסוף, מנטיס נלכדה בפיצוץ, שהפיץ חמישה חלקים ממהותה ברחבי היקום. אחד משבריה הגיע לכדור הארץ והצטרף להאוונג'רס מהחוף המערבי, וחזר לגופה הפיזי המקורי כאשר נהרג בידי רוח הקוטאטי של אמן החרבות. גרסאות אחרות הגיעו לבקש עזרה מארבעת המופלאים ולכוכב הלכת ורדנט. כל אחת מחמש הדמויות ייצגו חמישה צדדים מאישיותה - היצור, האם, האישה, המיומנת וחברת האוונג'רס. תאנוס איחד את חמש האישיויות לגוף אחד כשניסה להרוג את מנטיס לאחר סימנים חוזרים שהעידו על חזרתו המחודשת של המשיח השמימי. לאחר שנעזרה בקבוצת האוונג'רס להצלת בנה מידיו של תאנוס, נאלצה מנטיס לעזוב את חבריה פעם נוספת כדי לאייש את חובותיה של המדונה השמימית. באחת מהרפתקאותיה חוותה מנטיס חיזיון על איום גזע הפלנקס על היקום, ואפשרה לאימפריית הקרי להכניסה למעצר כדי לסייע לסטאר לורד נגד הפלנקס. היא מילאה תפקיד חשוב ב נגד הפלנקס, בה נפצעה קשה ונחלצה בידי באג ורוקט ראקון.
לאחר מכן, מנטיס הצטרפה לקבוצת שומרי הגלקסיה של סטאר לורד, שמטרתה להגן על היקום מפני איומים כגל ההשמדה ואימפריית הפלנקס. בפלאשבקים מתגלה כי סטאר לורד ביקש ממנטיס להשתמש בכוחותיה, ולהשפיע על דראקס, גאמורה, רוקט ראקון, גרוט, קוואזר ואדם וורלוק להצטרף לקבוצתו. הקבוצה התפרקה לאחר שגילוי זה נחשף, אך התאחדה זמן מה לאחר מכן. כחברה בקבוצה, השתתפה מנטיס בקשתות הסיפור "מלחמת המלכים", "ממלכת המלכים" ו"הציווי של תאנוס". זמן מה לאחר אירועי "הציווי של תאנוס", בהם הקבוצה התפרקה, חילצה מנטיס את סטאר לורד מכוחות אימפריית ספרטה, סירבה להצטרף לקבוצת שומרי הגלקסיה החדשה, וסייעה לו באיתור רעידות זמן שהחלו להתרחש עקב אירועי "עידן אולטרון". לאחרונה נראתה מנטיס חברה בחיל ראשומקום, קבוצה המוקדשת להגנה על השלום והחוק בראשומקום.
אהרון פרננדו
לוריאן
לוריאן (בצרפתית: Lorient, בברטונית: An Oriant) היא עיר נמל בחבל ברטאן שבצרפת. בעיר, אשר נוסדה בסוף המאה ה-17, מתגוררים כ-60,000 תושבים. במלחמת העולם השנייה מוקמו בעיר פיקוד הצוללות הגרמני ובסיס הצוללות בלוריאן, והיא נהרסה כמעט לחלוטין בהפצצות בעלות הברית. לאחר המלחמה העיר שוקמה.
גאוגרפיה.
העיר נמצאת בחופו הדרומי של חצי האי ברטאן, במקום בו מתחברים הנהרות סקורף (Scorff) ובלאווה (Blavet), וממוקמת 503 ק"מ מדרום מערב לפריז.
אקלים.
האקלים בלוריאן הוא אוקייני ממוזג. החורפים מתונים יחסית (4°C עד 10°C) וכמוהם הקייצים (13°C עד 23°C). כך, הקרה בחורף נדירה, ולעומת זאת, רק לעיתים נדירות הטמפרטורה בקיץ עולה מעל 30°C. ממוצע המשקעים השנתי הוא כ-950 מ"מ ואלה מתפזרים באופן אחיד למדי בין חודשי השנה.
היסטוריה.
הקמה.
בשנת 1666 מלך צרפת לואי ה-14 העניק לחברת הודו המזרחית הצרפתית (Compagnie Française pour le Commerce des Indes Orientales), אשר נוסדה שנתיים קודם לכן, שטח אדמה נרחב באזור פור-לואי (Port-Louis). דני לנגלואה (Langlois), אחד ממנהלי החברה, קנה שטח אדמה במקום בשם ל'אונקלו (l'Enclot), בו מתחברים הנהרות סקורף ובלאווה, וסלל שם מישור משופע בו ניתן להוריד ספינות למים, או להעלותן ליבשה. בשנים הראשונות המתקן שבמקום שימש כמתקן עזר משני למתקני הנמל בפור-לואי, בה גם היו מחסני ומשרדי החברה. המצב השתנה בעת מלחמת הולנד–צרפת (1678-1672), כאשר התברר כי נמל לה-הבר חשוף מדי לאויב, והחברה העתיקה חלק מן התשתיות שלה בלה-הבר: מחסנים, משרדים, סדנאות וכדומה, אל האזור בו התפתחה בעתיד העיר לוריאן. זו האחרונה שאבה את שמה משם החברה (l'Orient=המזרח, מנקודת ראות אירופית).
בשנת 1690 הקים הצי הצרפתי בסיס במקום, וגם פריבטירים מצאו במקום מקלט מדי פעם. בשנת 1702 התגוררו במקום כ-6,000 תושבים.
גידול והתפתחות בתחילת המאה ה-18.
בתחילת המאה ה-18 העיירה התרחבה, עת קבע בה איש העסקים הסקוטי ג'ון לו את בסיסו. גם כאשר עסקיו של לו התגלו כבועה כלכלית, ההתרחבות לא פסקה, לא מעט בשל סחר עבדים בו נטל נמלה חלק. בנוסף, בשנת 1732 העבירה החברה את מרכזה הניהולי מננט ללוריאן. מעשה זה, כשלעצמו, לווה בפעילות ערה של בנייה, פיננסים ומסחר. כך, ב-1738 מנתה העיר - אשר קיבלה מעמד זה באותה שנה - כ-14,000 תושבים, רחובותיה היו סלולים, והיא התאפיינה בבנייני מידות. ב-1744 העיר הוקפה חומה, וזמן קצר אחר כך עמדו העיר וביצוריה בהצלחה במבחן קרבות.
ההתקפה הבריטית, 1746.
במהלך מלחמת הירושה האוסטרית לחמו בריטניה וצרפת זו בזו, ומלחמה זו התפשטה גם לנחלות של אותן מעצמות ברחבי העולם. הבריטים תכננו התקפה על לוריאן, בין היתר כיוון ששימשה כעורק אספקה חשוב לבסיסים הצרפתיים במזרח הרחוק. ההתקפה תוכננה בהיעדר מידע מודיעיני על העיר וביצוריה, ואף בהיעדר מידע אודות ברטאן בכללה. כ-4,500 חיילים בריטים עלו על האוניות בפלימות' והגיעו אל מול חופי ברטאן ב-29 בספטמבר 1746. הנחיתה, בשפך הנהר לייטה (Laïta) ממערב לעיר, ובמרחק של 26 ק"מ ממנה, בוצעה באיטיות, ונערכה רק ב-1 באוקטובר, מה שאפשר לצרפתים להתכונן ולתגבורות להגיע. הכוחות צעדו עד לוריאן, לנוכח התנגדות של כוחות צרפתיים קלים, והגיעו אליה ביום המחרת, ה-2 באוקטובר. ב-3 באוקטובר נמסרה לצרפתים דרישה להיכנע, אשר את תנאיה הצרפתים דחו, אם כי לא דחו עקרונית את הרעיון. ב-4 באוקטובר עלו, אם כך, השיחות על שירטון, ולפיכך הבריטים החלו לקרב ארטילריה לטווח ירייה מן העיר. זו פתחה בהפגזה ב-6 לחודש, אלא שהנזק היה קטן מן הצפוי, ובינתיים סבלו הבריטים, הצרים על העיר בתנאי מחיה קשים, חולשה, עייפות ומחלות, אשר נגסו בכוחו של הצבא התוקף. כאשר נראה היה כי תנופת ההתקפה אבדה, החליטו הבריטים לסגת ולעלות חזרה על אוניותיהם. ב-10 באוקטובר עזבו אחרוני החיילים הבריטים.
מאמצע המאה ה-18 עד מלחמת העולם השנייה.
בהמשך המאה ה-18 המשיכה העיר להתפתח, אם כי סגירת החברה ב-1769 הביאה למשבר זמני. לעומת זאת, מלחמת העצמאות של ארצות הברית, בה השתתפה צרפת לצד המדינה החדשה, והסחר עמה לאחר קבלת העצמאות, סימנו מגמה חיובית לעיר. המהפכה הצרפתית והמלחמות הנפוליאוניות, שנלווה אליהן הסגר ימי, פגעו קשות בעיר בסוף המאה ה-18 ובתחילת המאה ה-19. לאחר מכן, עם חידוש המלוכה, החלה התאוששות וב-1825 נבנה בלוריאן מבדוק יבש. זאת נעשה יחד עם בניית מתקני נמל אחרים, בד בבד עם תעשיית בניית אוניות, ופיתוח כללי של העיר. כך, ב-1825 קמה בעיר תעשיית שימורי דגים, וב-1845 קם העיר מפעל לייצור גז לצורכי אנרגיה, למשל. ב-1861 הורחב המבדוק היבש והוחל בהקמת מבדוק שני. בנוסף, לוריאן חוברה לרשת הרכבות של צרפת ב-1865. כך, אוכלוסיית העיר הוכפלה, בקירוב במהלך המאה ה-19, מ-20,000 בקירוב, ל-40,000 בקירוב. מאז ועד למלחמת העולם השנייה לא השתנה מספר התושבים באופן ניכר.
מלחמת העולם השנייה.