קבוצת פצלות השדה, שהפלגיוקלז הוא חלק ממנה, מכילה מינרלים טקטוסיליקטים - סיליקטים במבנה מרחבי. כמו בקוורץ, בנויים מינרלים אלה מארבעה טטרהדרונים, אלא שבעוד שבקוורץ כל הטטרהדרונים בנויים מ- SiO4, בפצלת השדה מחליף אטום אלומיניום את אטום הצורן באחד או שניים מהטטרהדרונים. משום שהצורן הוא ארבע־ערכי בעוד שהאלומיניום הוא שלוש־ערכי נדרש פיצוי חשמלי בדמות קטיון כדוגמת אשלגן, נתרן וסידן.
המינרלים בקבוצת הפלגיוקלז.
פלגיוקלז היא שורה איזומורפית של מינרלים המתחילה במינרל אלביט שנוסחתו NaAlSi3O8, ושבו מספק קטיון נתרן את הפיצוי החשמלי ומסתיימת במינרל אנורתיט שנוסחתו CaAl2Si2O8 ושבו מחליפים שני אטומי אלומיניום מחצית מכמות אטומי הצורן בארבעת הטטרהדרונים ולכן נדרש פיצוי חשמלי של קטיון סידן שהוא דו־ערכי. גבישי הפלגיוקלז מורכבים מתערובת שבה יש יחסים שונים בין כמויות האלביט לכמויות האנורתיט. הטבלה הבאה מפרטת את החלוקה השמית המקובלת למינרלים השונים המרכיבים את קבוצת הפלגיוקלז על פי יחסי אלביט/אנורתיט.
אלביט - מינרל נפוץ יחסית ובעל חשיבות בבניית סלעי יסוד חומציים ובדייקים פגמטיטיים, לעיתים קרובות בלווית מינרלים נדירים כגון טורמלין ובריל. מקור השם מלטינית - "albus" (לבן), בשל צבעו הלבן הנקי.
אנורתיט - אופייני לסלעי יסוד בסיסיים , כגון בזלת וגברו. את השם למינרל נתן רוז ב-1823 מיוונית - "לא ישר", בהתייחסות לגבישים המשופעים שלו.
המינרלים המצויים בין אלביט לאנורתיט בקבוצת הפלגיוקלז דומים מאוד האחד לשני וכמעט שלא ניתן להבחין ביניהם למעט באמצעים אופטיים.
אוליגוקלז – נפוץ בגרניט, סיאניט, דיוריט וגנייס. מצוי לעיתים קרובות בחברת אורתוקלז. השם אוליגוקלז מקורו ביוונית ופירושו "שבירה קטנה" והוא מתייחס לעובדה שהזווית בין מישורי הפצילות רחוקה בצורה ניכרת מהזווית הישרה. אבן שמש היא בעיקרה אוליגוקלז (לעיתים אלביט) משובצת בפתיתים של המטיט.
אנדסין - מינרל אופייני לסלעים בינוניים כדוגמת הדיוריט ולסלעים געשיים כדוגמת האנדזיט.
לברדוריט – סוג פצלת שדה האופייני לסלעים בסיסיים כגון דיוריט, גברו, אנדזיט ובזלת, והוא מופיע בדרך כלל יחד עם פירוקסן ואמפיבול. הלברדוריט הוא אחד המינרלים היפים ביותר. במבט ראשון נראה הלברדוריט כבעל גוון כהה עמום, אך בחיתוך למקטעים נראים לאורך מישורי הפצילות משחקי אור וצבע הקרויים "לברדורסנס" (labradorescence). הצבעים הנפוצים הם ירוק, כתום, כחול, וסגול. מקור השם בחצי האי לברדור שבקנדה, שם הוא מהווה מרכיב בסלע היסוד אנורתוזיט הבנוי כמעט בלעדית מפלגיוקלז. המינרל מצוי במקומות נוספים בקנדה ובחצי האי הסקנדינבי. סוג של לברדוריט הידוע כספקטרוליט מצוי בפינלנד.
בייטאוניט – מינרל נדיר המצוי לעיתים בסלעים בסיסיים. קרוי על שמה הקודם של אוטווה שבקנדה (בייטאון).
סלעים המכילים פלגיוקלז.
הפלגיוקלז לסוגיו השונים הוא מרכיב מרכזי בסלעים רבים. הבולטים והמוכרים מבין סלעים אלו הם גרניט ובזלת. ישנם גם סלעים רבים אחרים, שאולי פחות מוכרים ושכיחים המכילים פלגיוקלז בכמויות גדולות כמו האנדזיט, הטוף והטונליט. בטבע קיים גם סלע מגמטי בשם אנורתוזיט, המורכב מפלגיוקלז טהור או כמעט טהור.
מנהל התקן
מנהל התקן (שם מקובל דרייבר, מאנגלית: Driver) הוא תוכנית מחשב המאפשרת לתוכנית מחשב אחרת, לתקשר עם חומרה כלשהי או עם תוכנה אחרת הפועלת בפורמט שונה באמצעות מימוש הממשק שלה ומתן API לעבודה מולו.
מטרה.
המטרה המרכזית של מנהלי התקן היא הפשטה, הסתרת מידע ומודולריות. מנהל ההתקן מהווה מעין חוצץ בין תוכניות המחשב העושות שימוש בחומרה מסוימת, לבין אותה חומרה. ההפרדה הזו טובה למטרות הבאות:
מנהל התקן מספק API מוגדר. אם קיימת תוכנה המהווה תקן, כמו מערכת הפעלה, אזי יצרני אותה תוכנה קובעים את ה־API הנ"ל, ויצרני החומרה הם אלה שצריכים להתאים עצמם.
לעיתים תוכנה מסוימת שהיא התוכנה הנפוצה ביותר בסוג התוכנה שלה (כמו AutoCad בתב"ם) היא זו שקובעת את התקן עבור סוג מסוים של מנהלי התקנים.
מצב שבו אין תקן עבור מנהל התקן נחשב לבעייתי ומקשה מאוד על הקישור בין חומרה לתוכנה. למשל כל תוכנת DOS השתמשה בתקן אחר עבור מנהל התקן למדפסות, דבר שחייב את המשתמש לעבוד עם מדפסות מסוימות בלבד או בהדמיה של מדפסת אחרת שאיפשרה לו להשתמש רק בחלק מהתכונות של המדפסת.
פיתוח מנהל התקן.
פיתוח מנהל התקן נחשב אתגר למהנדסים משום שהוא משלב בין חומרה לתוכנה, ולכן דורש הבנה של שני התחומים גם יחד. מנהל ההתקן זוכה לרוב להרשאות מאוד חזקות במערכת, ולכן כל שגיאה עלולה לגרום להתרסקות. הדבר מקשה על תהליך ניפוי השגיאות.
צפלוספורין
צפלוספורין (באנגלית: cephalosporin) היא קבוצת תרופות אנטיביוטיות בעלות טבעת בטא לקטמית.
היסטוריה.
צפלוספורין מופרש באופן טבעי על ידי הפטרייה "Acremonium chrysogenum" (נקראה בעבר "Cephalosporium acremonium"). בשנת 1945 בודד החוקר האיטלקי ג'יזפה ברוטצו צפלוספורין מהפטרייה אשר נמצאה בביוב בסרדיניה. ברוטצו מצא כי החומר יעיל כנגד החיידק "Salmonella typhii" הגורם לטיפוס הבטן. רק בשנת 1964 הוחל ביצור התרופה באופן מסחרי לשימוש קליני.
מנגנון פעולה.
אנטיביוטיקות מקבוצת הצפלוספורינים נקשרות לחלבונים מקבוצת (Penicillin Binding Proteins (PBP'S ומעכבות פולימריזציית מולקולות פפטידוגליקן בדופן התא של חיידקים ועקב כך להרס הדופן והרג החיידק.
סיווג בני משפחת הצפלוספורינים.
משפחת הצפלוספורינים מסווגת לארבעה דורות. דורות הצפלוספורינים מסווגים לפי הסדר הכרונולוגי שבו פותחו. הדורות נבדלים זה מזה בטווח הפעילות האנטי חיידקית. ככלל, ככל שהדור מתקדם טווח הפעילות כנגד חיידקים גראם-שליליים מתרחב, כלומר דור מתקדם יותר יעיל כנגד מגוון גדול יותר של חיידקים גראם-שליליים. לעומת זאת בין דור ראשון לשלישי ישנה הפחתה ברגישות לחיידקי הסוג "Staphylococcus". דור חמישי וחדש נמצא במחקר - ועתיד להיות רחב טווח ביותר כולל כיסוי לזן ה-MRSA וחיידקי הסוג "Enterococcus".
צפלוספורינים מדור ראשון.
טווח פעילות:
חיידקים גראם-חיוביים:
קיימת עמידות גדולה כנגד "Streptococcus pneumoniae", וחיידקי הסוג "Enterococcus".
חיידקים גראם-שליליים:
קיימת עמידות כנגד חלק מהזנים של שלושת החיידקים האחרונים. דור ראשון אינו יעיל כנגד סוגי חיידקים גראם-שליליים כמו "Pseudomonas", "Enterobacter", "Serratia", "Citrobacter", "Morganella", "Salmonella", ו-"Shigella". עמידות גבוהה של גראם-שליליים שאינם ממקור מעי כמו "Haemophilus influenzae", "Moraxella catarrhalis", ו-"Neisseria gonorrhoeae".
אל-אווירנים אובליגטוריים :
סלילונים :
דוגמאות לנציגי הדור הראשון:
שימושים קליניים לצפלוספורינים מהדור הראשון:
צפלוספורינים מדור שני.
טווח פעילות:
חיידקים גראם-חיוביים:
לא יעילים כנגד חיידקי הסוג "Enterococcus".
חיידקים גראם-שליליים:
קיימת עמידות כנגד חלק מהזנים של שלושת החיידקים האחרונים אם כי פחות מאשר לדור הראשון.
דור שני אינו יעיל כנגד גראם-שליליים כמו חיידקי "Enterobacter", "Serratia", "Citrobacter", "Morganella", "Salmonella", ו-"Shigella". עמידות גבוהה של גראם-שליליים שאינם ממקור מעי כמו "Haemophilus influenzae", "Moraxella catarrhalis", ו-"Neisseria gonorrhoeae".
דוגמאות לנציגי הדור השני:
עמידות לצפלוספורין.
תרופות אלו כוללות כאמור טבעת בטא לקטם, אשר עלולה להינזק על ידי האנזים בטא-לקטמאז (הקרוי כאן צפלוספורינאז)- ישנם חיידקים המייצרים אנזים זה והם עמידים בפני תרופות אלו. בנוסף לשני מנגנוני העמידות הקיימים בפניצילין (שינוי באתר הקישור או ייצור בתא לקטמזות), קיימים שני מנגנוני עמידות נוספים המאפיינים משפחה זו- האחד ESBL- בטא לקטמז המסוגל לפרק את כל התרופות מקבוצת הצפלוספורין, והשני- מנגנון עמידות כרומוזומלי הנקרא amp-C אשר מתבטא מספר ימים לאחר הטיפול.
התוויות טיפוליות.
הטיפול בתרופות ממשפחת הצפלוספורין תלוי בין היתר בדור התרופה כאמור לעיל. בדומה לפניצילין, תרופות אלו משמשות לטיפול נגד חיידקים מסוג גראם חיוביים, אולם גם גראם-שליליים, וכן טיפול במחלת העגבת ובמחלת ליים. בין היתר, התרופות האמורות משמשות כטיפול מניעתי (פרופילקסיס) מלבד טיפול בזיהום הנגרם על ידי החיידק עצמו.
תופעות לוואי.
תופעות הלוואי של הצפלוספורינים דומות לאלו של הפניצילין- תגובת רגישות יתר של המטופל. תופעות לוואי נוספות הן דלקת ורידים (תרומבופלביטיס) כתוצאה מהזלפת התרופה לתוך הווריד, כאבי בטן ושלשולים, אורטיקריה והפרעה בתפקודי הכבד. רק 10% מאלו שרגישים לפניצילין רגישים גם לצפלוספורין.
קרייטון המרשים
קרייטון המרשים (באנגלית: The Admirable Crichton) הוא מחזה שכתב בשנת 1902 ג'. מ. בארי. על פי המחזה הזה נוצר סרט בריטי באותו שם, שהוקרן בישראל בשנת 1957 בשם אישיותו של מלצר.
בסרט כיכבו השחקנים קנת מור, סאלי אן האוס וססיל פארקר. לסרט זה היו עוד שתי גרסאות קודמות, משנת 1919 ומשנת 1934.
עלילה.