מיקרוסופט הכלילה גם תמיכה באפשרויות ניהול צריכת חשמל מתקדמות, כגון ACPI, מה שאיפשר לה להכליל אפשרויות כמו כניסה למצב המתנה ומצב שינה. עם זאת, מצבים אלו היו מוגבלים, וחייבו התקנת המערכת על חומרה התומכת בתכונות אלו. כמו כן, התווספה תמיכה בממשק AGP, ששימש באותה עת את כרטיסי המסך, תמיכה במספר מסכים, והכללת DirectX כחלק מובנה ממערכת ההפעלה.
גם התמיכה ביישומי רשת השתפרה, כאשר גרסה 2 של Winsock שנכללה עם המערכת אפשרה תמיכה טובה יותר ב-TCP/IP, תמיכה בכתובות IP מקומיות, IP multicast, תמיכה בחייגני פס רחב כגון אלו שהשתמשו בפרוטוקול PPTP ומאוחר יותר (לשם כך היה על המשתמש להתקין כלי חיצוני) גם ב-L2TP.
דרישות מערכת.
בטבלה להלן מפורטות דרישות המערכת לשתי ההוצאות של מערכת ההפעלה Windows 98:
מגבלות.
Windows 98 עשויה להערים קשיים על משתמשים המנסים להתקינה על מחשבים המכילים יותר מ-512 מגהבייט של זיכרון RAM, ונוסף לכך, המערכת אינה מתוכננת לפעול תחת כמות זיכרון גבוהה יותר מ-1 גיגהבייט. כמו כן, בעיות שונות עשויות להתפתח כאשר מנסים להתקין את מערכת ההפעלה על מחיצה שגודלה עולה על 32 גיגהבייט, והיא אינה תומכת בכוננים שגודלם עולה על 137 גיגהבייט. בעיה זו הייתה קיימת, למעשה, אפילו במערכת ההפעלה Windows XP, עד ליציאת חבילת השירות הראשונה (Service Pack 1). ניתן לעקוף את המגבלות, חלקן דרך עדכונים רשמיים וחלקן דרך עריכת קובצי מערכת. את מגבלת הזיכרון ניתן לעקוף, לדוגמה, על ידי עריכת קובץ התצורה SYSTEM.INI והשמת חסם עליון לכמות הזיכרון המזוהה על ידי מערכת ההפעלה.
תקופת תמיכה.
מיקרוסופט תכננה לסיים עם התמיכה במערכת ההפעלה ב-16 בינואר 2004. אולם, בעקבות פופולריות מתמשכת (בין אוקטובר-נובמבר 2003, 27% מכלל משתמשי מנוע החיפוש גוגל היו עם מערכת ההפעלה Windows 98), מיקרוסופט האריכו את תקופת התמיכה עד 11 ביולי 2006. גם התמיכה במערכות ההפעלה Windows ME ו-Windows NT 4.0 הסתיימה באותו תאריך.
לאחר סיום תקופת התמיכה, מיקרוסופט המליצו למשתמשי מערכת ההפעלה לעבור ל-Windows XP, שיצאה לאור ב-25 באוקטובר 2001.
ביקורות ומכירות.
Windows 98 קיבלה ביקורות טובות, כאשר מבקרים רבים שיבחו את קלות ומהירות השימוש, ממשק המשתמש המשופר, והאופן בו מיקרוסופט התייחסה לביקורות שקיבלה על Windows 95 ולמדה מהן.
מייקל סוויט בביקורתו למגזין SmartComputing ציין לטובה את ממשק המשתמש החדש, ורשם כי הוא נוח ומהיר יותר. אד בוט בביקורתו למגזין PC/Computing שיבח את תיקוני הבאגים שנעשו והתמיכה בחומרה חדשה, אך ציין גם שמערכת ההפעלה קרסה מספר פעמים, ואת המחיר הגבוה שיש לשלם כדי לשדרג ולעמוד בדרישות המערכת.
נתוני מכירות.
במהלך ארבעת ימי המכירות הראשונים נמכרו למעלה מ-530,000 רישיונות של Windows 98, 20,000 יותר מהשיא הקודם של מיקרוסופט עם Windows 95. בסך הכל, נמכרו 580,000 רישיונות במהלך החודש הראשון, ו-350,000 רישיונות במהלך החודש השני. במהלך השנה הראשונה Windows 98 מכר למעלה מ-15 מיליון רישיונות, שני מיליון יותר מהשיא הקודם.
בעקבות סכסוך משפטי שהתנהל עם חברת סאן מיקרוסיסטמס, מיקרוסופט נאלצה להפסיק את הפצת מערכת ההפעלה ב-15 בדצמבר 2003. באותו זמן הוערך כי נמכרו בסך הכל 58 מיליון עותקים של מערכת ההפעלה בכל העולם.
Windows Me
Windows XP Home Edition
התוועדות
התוועדות (ביידיש: פאַרברענגען) היא השם המקובל בעגה של חסידות חב"ד להתכנסות של חסידים המשלבת דברי תורה, סיפורים חסידיים, שתיית 'לחיים' ונגינת ניגונים בצוותא.
ההתוועדות מתקיימת בין החסידים עצמם, לרוב עם משפיע או אישיות רבנית כלשהי, ונערכת בדרך כלל בשבתות, חגים, מועדים חסידיים כדוגמת חג הגאולה, ימי הולדת וכדומה. לעיתים כוללת ההתוועדות חזרת מאמר חסידות בעל פה, אותו חוזר בעל יום השמחה.
סוגי ההתוועדות.
בהשתתפות האדמו"ר.
התוועדות במקורה הייתה בין האדמו"ר לחסידים. היא דמתה במידה רבה לטיש. במהלך ההתוועדות האדמו"ר לבדו השמיע דברי תורה והתעוררות בענייני השעה המכונים 'שיחות', ובין ה'שיחות' החסידים פוצחים בניגון ושותים 'לחיים'.
אדמור"י חב"ד במשך הדורות נהגו להתוועד פעמים בודדות בשנה בתאריכים מיוחדים (ומדי שבת ומועד אמרו מאמר חסידות), ותוכן השיחות עסק בתורת החסידות בלבד. במהלך ההתוועדות ניתן לחסידים לשאול את שאלותיהם. בהיעדר תיאורים דקדקניים בדבר אופי והתנהלות ההתוועדויות הללו, ניתן רק לשער על סמך המידע הקיים כי הנוהג השגרתי כלל סיפור מעשיות חסידים, ועידוד מתמיד בעבודת השם. דברי התורה של האדמו"רים לדורותיהם נכתבו, ברובם, על ידם עצמם, ולא נאמרו בהכרח בהזדמנות התוועדות.
כחלק בעל חשיבות מהתוועדות האדמו"ר, נכללה לרוב אמירת מאמר חסידות; דבר תורה המבאר נושא עמוק בתורת חב"ד שיסודו בקבלה, עם מסקנות בעבודת ה'. המאמר נחשב מקודש יותר מ"אמירת תורה" או "שיחה" רגילה ומכונה גם מאמרי דא"ח - (דברי אלוהים חיים).
בתקופת רבי מנחם מנדל שניאורסון, אופי ההתוועדויות השתנה בהרבה: הוא הנהיג התוועדויות רבות במהלך השנה, בהן נשא 'שיחות' המכילות תוכן תורני רב, גם בתורת הנגלה, ורובן הועלו על הכתב והודפסו בסדרת תורת מנחם - התוועדויות. חלק נכבד מהדברים שנשא הרבי נערכו ואף עובדו בידי צוות תלמידי חכמים, ולאחר שהוגהו על ידו הודפסו בסדרת לקוטי שיחות. כמו כן, לא ניתן היה לפנות אליו בשאלות בעת ההתוועדות.
באמצע שנות השישים, החל הרבי לעסוק בקביעות בביאורים לפירוש רש"י שעל התורה בהתאם לפרשה הנקראת בשבוע בו נערכת ההתוועדות, וזאת על פי כללים ייחודיים שלשיטתו, היוו אבני יסוד עבור רש"י בעת כתיבת פירושו זה (כללים אלה ודוגמאות לשימוש בהם רוכזו בספר "כללי רש"י" של הרב טוביה בלוי). בהתבסס על דברים אלו העלה הרבי ביאורים מקוריים וייחודיים בסגנונם, לפיהם הופרכו מן היסוד שאלות על הפירוש שהעסיקו פרשנים רבים לאורך השנים.
מתחילת שנות השמונים, התייחס הרבי פעמים רבות במהלך ההתוועדויות להערות ושאלות שהועלו על ידי חסידים והוצאו לאור - חלקם בקשר ישיר לדבריו, כשבחלק מהתייחסויותיו ענה לשאלותיהם ובחלק דחה ביאורים שנכתבו בהם. בשנת 1986 אף הציע כי בזמן שקודם למועד התוועדות מתוכנן יעלו חסידים שאלות הנוגעות לפירוש רש"י, ובדברים שיישא בהתוועדות ישיב על השאלות ויעסוק בקטעי רש"י המדוברים.
התוועדויות חסידים.
במקביל להתוועדויות המתקיימות עם האדמו"ר, בחב"ד קיימות התוועדויות גם ללא נוכחותו, המנוהלות בידי דמות רבנית כלשהי. אופי התוועדויות אלו שונה במקצת; לרוב הן אינן מכילות תוכן תורני מובהק, אלא שיחות לחיזוק השומעים בעבודת השם ובהתקשרות לאדמו"ר המכהן. גם בהתוועדויות אלו מוּשָׁרים ניגונים מניגוני חב"ד, והמשתתפים בהן יאמרו "לחיים". לעיתים אף ייטלו חלק פעיל, כאשר הדמות שמנהלת את ההתוועדות תיזום איתם דו-שיח.
מי שמנהל את ההתוועדויות הללו מכונה "משפיע". משפיע הוא בדרך כלל רב, מחנך או דמות חסידית בקהילה, והוא הנושא את דברי ההתעוררות לקהל המשתתפים.
ההתוועדות יכולה להיות בעלת מתכונת ציבורית והמונית עם הדרכות כלליות בעבודת השם, או בעלת מתכונת אינטימית, ובסוג זה היא עוסקת בהתקדמות אישית אינדיבידואלית של החסיד.
תפקידו העיקרי של המשפיע בהקשר זה הוא להפיק מוסרי השכל מחשבתיים או מעשיים מהתוכן בו הוא עוסק, ובכך לעורר את הקהל להתחזקות בנושאים אודותיהם דיבר.
תפקיד זה של המשפיע דורש ידע וכישרון רב, ונחשב בתוך חסידות חב"ד לאומנות העומדת בזכות עצמה. המשפיע נדרש להשתמש בחוכמה כדי לגרום לנוכחים להפנים ולהתקדם בעבודת השם. לעיתים עשוי המשפיע למתוח ביקורת על התנהגותו של חסיד מסוים, הידוע כתלמיד חכם או כבעל מידות טובות, אך הדברים נעשים בתצורה ייחודית, הגורמת למשתתפים האחרים בהתוועדות לחוש כי הביקורת נמתחת למעשה גם עליהם.
ראוי לציין כי בקרב חסידי חב"ד כושר ריטורי אינו מהווה משקל באומנות המשפיע, אלא דמותו כאדם המיישם ועומד בדרישות החסידות על שלל הוראותיה והנהגותיה.
בקרב חסידי חב"ד מקובלת האמרה כי "מה שהתוועדות חסידית יכולה לפעול, אף המלאך מיכאל אין ביכולתו לפעול". רבי שניאור זלמן מלאדי הסביר את פשרה של אמרה זו בצורת משל; כאשר האב רואה שבניו מסבים באחדות, הוא מתעורר בחשק למלא את כל משאלותיהם, גם אם הם למעשה אינם זכאים לכך. לפיכך, כאשר צופה הקדוש ברוך הוא בבני ישראל יושבים בהתוועדות באחווה ואחדות, הוא עשוי לחפוץ בהגשמת בקשותיהם - גם כאשר בדרכים ה'מקובלות' (כגון באמצעות המלאכים) הם אינם ראויים לכך. ואכן, במסורת החסידית קיימים סיפורים רבים על אנשים שנושעו לאחר שהשתתפו בהתוועדות והתברכו.
השתייה בהתוועדות.
במהלך ההתוועדות נהוג לשתות משקה חריף (לרוב וודקה או ויסקי) כשתיית 'לחיים'. רבי מנחם מנדל שניאורסון הסביר לגבי שתייה זו, כי "רואים במוחש" את יעילותה בהתעוררות לתורה ומצוות אקטיבית ("מתוך חיות") ומלאה שמחה. הוא מתבסס על דברי חז"ל, לפיהם.
במסורת החסידית מקובלים הסברים שונים לאמירה המקובלת "לחיים" בעת השתייה. אחד ההסברים משתמש בסיפור כמשל: בן מלך נשלח על ידי אביו לכפר מרוחק מעיר המלוכה, מתוך כוונה שיתערה בחיי התושבים וילמד אותם מעט השכלה, כדי שיואילו מרצונם להיות כפופים למשמעת אביו, המלך. השתלבותו של הבן בחיי הכפר השכיחה ממנו אט אט את התפקיד החשוב לשמו נשלח, וכעבור זמן נעשה לחלק מתושבי הכפר.