Hooker 'N Heat
Hooker 'N Heat הוא אלבום האולפן הרביעי של להקת Canned Heat והוא אלבום משותף של הלהקה עם האמן ג'ון לי הוקר. מחצית השירים באלבום נכתבו על יד הלהקה ומחיצתם נכתבו על ידי הוקר, ואת כמעט כל השירים שר הוקר לבדו, בעוד שזמר הלהקה הראשי, בוב הייט ניגן על כלים שונים. זהו גם אלבומו האחרון של אלן וילסון לפני מותו בטרם עת, בגיל 27. זהו אלבום בלוז ורוק בלוז, כששירתו הייחודית של הוקר היא הדומיננטית יחד עם הגיטרה של וילסון.
היסטוריה.
Hooker 'n Heat הוא אלבום כפול שהוצא על ידי מוזיקאי הבלוז ג'ון לי הוקר ולהקת הבלוז-רוק Canned Heat בתחילת 1971. זה היה אלבום האולפן האחרון שבו השתתף נגן המפוחית, הגיטריסט וליריקן אלן וילסון, שנפטר בספטמבר 1970 ממנת יתר של ברביטורטים, מוות שנחשד כהתאבדות למעשה. התמונה שעל עטיפת האלבום צולמה לאחר מותו של וילסון, אך ניתן לראות את תמונתו במסגרת על הקיר מאחורי ג'ון לי הוקר. הגיטריסט הנרי וסטין נעדר אף הוא מיום הצילומים. מי שעומד מול החלון וממלא את מקומו של וסטין הוא למעשה מנהל הלהקה, סקיפ טיילור. בחינה מדוקדקת של התצלום מגלה שפניו של הנרי נוספו לאחר מכן על ידי המחלקה לאמנות בהוצאת Elektra. אף על פי שמופיע בכריכה, הסולן בוב הייט אינו שר באלבום. זה היה הראשון מאלבומיו של הוקר שנכתבו לו תווים מדויקים לכל רגע של השיר, ללא סולואי אלתור כלל, ואף הגיע למספר 78 במצעד הבילבורד. לפרס התווים הכתובים הטובים ביותר. בצדו השני, השלישי והרביעי של האלבום הוקר מלווה על ידי וילסון בכלים שונים. הלהקה המלאה מנגנת עם הוקר בצד השלישי והצד הרביעי. בהקלטת האלבום הוקר נשמע תוהה כיצד וילסון מסוגל לעקוב אחרי הנגינה בגיטרה שלו כל כך טוב. הוקר היה ידוע כ'פרפורמר' שקשה ללוות אותו, בין השאר בגלל ההתעלמות של שירתו ממבנה ומהירות השירים. עם זאת, נראה כי וילסון לא התקשה כלל לעקוב אחריו באלבום הזה. הוקר מסיק בהקלטה כי "אתה (וילסון) בטח הקשבת לתקליטים שלי כל חייך". כמו כן ידוע כי הוקר הצהיר ש"וילסון הוא גיטריסט המפוחית הגדול ביותר אי פעם."
ביקורות ודירוגים.
האלבום התקבל בארצות הברית באהדה רבה מקרב מעריציו של הוקר ואוהדי Canned Heat. הוא היה לאחד מהאלבומים הנמכרים ביותר של הלהקה ואף עבר את סף ה-100,000 עותקים כבר בחודש הראשון שלו. הוא הגיע למקום 78 במצעד הבילבורד של שנת 1971, מקום מכובד ברשימה מפורסמת זו. בסקירה עכשווית האלבום עדיין מתקבל באהדה: האתר AllMusic נתן לאלבום ארבעה כוכבים מתוך חמש; האתר Amazon נתן לאלבום ארבעה וחצי כוכבים מתוך חמש; אותו ציון קיבל האלבום גם מאתר Discogs. לעומת זאת, קמו גם קולות מנוגדים שטענו כי האלבום הוא ירידה ברמתה של הלהקה ושל ג'ון לי הוקר ושהשילוב בין סגנונותיהם מתנגש וצורם. למשל, רשת החנויות Rough Trade כתבה על האלבום כי "הוק, הכי לא שיטתי מבין הבלוזמנים הגדולים בדורו, אינו מתאים לנגן עם נגנים ממושמעים; במקום זאת, הוא דורש צדדים שמשחקים לפי תחושה".
Change Your Life (שיר של איגי אזליה)
Change Your Life (בעברית: תשנה את חייך) הוא סינגל שהוקלט על ידי הראפרית האוסטרלית איגי אזליה, ביחד עם הראפר טי. איי, מתוך אלבום הבכורה שלה, The New Classic. השיר יצא לאור ב-12 בספטמבר 2013, על ידי חברות התקליטים וירג'ן EMI ודאף ג'אם, כסינגל השלישי מתוך האלבום.
עם יציאתו נכנס השיר אל המקום ה-65 במצעד הבילבורד הוט 100.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי איגי אזליה, נטלי סימס, ראג'ה קומארי, המסנג'רס, לאבי לונגומבה וטי. איי והופק על ידי המסנג'רס. ב-27 בפברואר 2015, העניק איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי את תואר הזהב לשיר על מכירות של למעלה מחצי מיליון עותקים במדינה.
עם יציאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, בדומה לשאר שירי האלבום.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ המלא של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של איגי אזליה ב-9 בספטמבר 2013, ארבעה ימים לפני צאתו כסינגל. בתחילת הקליפ, ניתן לראות את אזליה כשהיא שוחה בתוך בריכה, תוך שהיא שרה את השיר ובהמשך מצטרף אליה גם טי. איי.
נכון למרץ 2020, מונה הצפיות של האודיו עומד על למעלה מ-145 מיליון צפיות.
יחסי דנמרק–קזחסטן
יחסי דנמרק–קזחסטן הם היחסים הדו-צדדיים בין דנמרק לקזחסטן. דנמרק הכירה בקזחסטן ב-31 בדצמבר 1991 ויחסים דיפלומטיים כוננו ב-6 במאי 1992. לשתי המדינות אין שגריר תושב. שגריר קזחסטן בבריטניה מוסמך אף לדנמרק. מאז 2005 קונסול הכבוד של דנמרק הוא פר קרלסן, היושב במוסקבה. דנמרק פתחה משימת סחר באלמטי בשנת 2005.
יחסים פוליטיים.
בשנת 2000 ניתנה דחיפה חשובה להתפתחות היחסים הדו-צדדיים על ידי ביקור רשמי בדנמרק של הנשיא נורסולטן נזרבייב, אשר נפגש עם המלכה מרגרטה השנייה ועם ראש הממשלה פול נירופ ראסמוסן. ב-9 ביוני 2010 ביקר בדנמרק שר החוץ של קזחסטן, קאנאט סודאייבייב לשיחה עם סגן ראש הממשלה הדני ושר החוץ לין אספרסן.
יחסי סחר.
בשנים 1993–2003 השקיעה דנמרק כ-1.7 מיליון דולר בכלכלת קזחסטן. הייצוא של דנמרק לקזחסטן עלה בין 2004 ל-2008 מ-253 מיליון ל-488 מיליון קרונה דנית. אבל בשנת 2009 הוא צנח ל-297 מיליון קרונה דנית. היבוא הדני בשנת 2009 הסתכם ב-247 מיליון קרונה דנית.
שיתוף פעולה.
ב-2007 חתמה FLSmidth על חוזה בשווי 670 מיליון קרונה דנית לתמיכה במפעל מלט בקוקשטאו, הנמצא בחלקו בבעלות חברת האנרגיה המזרחית הקזחית. ישנן מספר חברות דניות הפועלות בקזחסטן, בעיקר בתחומי האנרגיה, התרופות והייצור. היחסים הדו-צדדיים מפותחים עוד יותר באמצעות פעילות של קונסורציום "Tengiz-Chevroil Operating" וכן פרויקטים של Karachaganak וצפון הכספי. בשנת 1994 ביקרה משלחת בינלאומית, כולל חברי משלחת דנים, בימת אראל בקזחסטן, ובשנת 1995 ביקרו מנהיגי קהילת הדייג של ימת אראל בדנמרק וחתמו על פרוטוקול של מטרות משותפות.
החברה הדנית Mærsk Oil מחזיקה ב-60% מהמניות בשדה דונגה והייתה בעלת 60% ממניה בשדה סייגק (אותן מכרה בשנת 2010). ייצור הנפט היה 9,000 חביות ליום בשנת 2009.
חברת Baltic Be drinks Holding קנתה בשנת 2002, 76% מהמניות במבשלה הקזחית אירביס והשקיעה בה 45 מיליון אירו. 800,000 חביות בירה הופקו מהמבשלה.
חוק האיסור של פאולי
מפלגת PAIGC
המפלגה האפריקאית לעצמאות של גינאה ביסאו וכף ורדה (בפורטוגזית: Partido africano para a independencia de guine e Cabo verde, או PAIGC) היא מפלגה פוליטית בגינאה ביסאו על חוף האוקיינוס האטלנטי שבמערב אפריקה. המפלגה נוסדה למען השגת עצמאות מפורטוגל בדרכי שלום של המדינות גינאה ביסאו וכף ורדה שהיו תחילה ישות אחת, אך עם הזמן המפלגה שינתה את דרכי פעולתה ופנתה לצורה של מאבק מזוין ובשנות ה-60 והייתה אחת הלוחמות העיקריות במלחמת העצמאות של גינאה-ביסאו.
הקמתה.
PAIGC, המפלגה האפריקאית לעצמאות גינאה וכף ורדה הוקמה בספטמבר 1956 כמפלגת העצמאות האפריקאית, אשר התבססה על התנועה הלאומית לעצמאות גינאה הפורטוגזית. המפלגה נוסדה כחלק ממאבק לשלום ולעצמאות מהאימפריה הפורטוגזית (הקולוניה הפורטוגלית). לאחר ניסיונות רבים לפתור את הסכסוך בדרכי שלום, פנתה המפלגה לסכסוך מזוין בשנות ה-60 והייתה אחת הלוחמות במלחמה העצמאות בגינאה-ביסאו. לקראת סוף המלחמה הקימה המפלגה מדינה מפלגתית מרקסיסטית, עד שהונהגה דמוקרטיה רב מפלגתית בראשית שנות התשעים. המפלגה זכתה בבחירות הרב מפלגתיות הראשונות ב-1994, אך הפסידה בבחירות של 1999–2000. המפלגה ניצחה בבחירות הפרלמנט בשנת 2004 וכן בבחירות לנשיאות בשנת 2005, ומאז היא המפלגה הגדולה ביותר באספה העממית הלאומית. ה-PAIGC שלטו על קייפ ורדה, לצד גינאה ביסאו, מעצמאותה בשנת 1975 ועד שנת 1980. לאחר ההפיכה הצבאית שהתרחשה בגינאה ביסאו בשנת 1980, שליטתה של המפלגה בחלק הקייפ ורדיאני הוסב למפלגה אחרת, ששמה המפלגה האפריקאית לעצמאות קייפ ורדה, וכיום ה-PAIGC נוכחים רק בגינאה-ביסאו .
ראשית דרכה.
בתחילת דרכה היו במפלגה שישה חברים מייסדים: האחים אמילקר קברל ולואיס קברל, אריסטיס פייררה, פרננדו פורטס, חוליו אלמידה ואליסה טורפין. המפלגה הוקמה לאחר מספר ניסיונות כושלים להקמת איגוד משפטי, איגוד תרבותי והתאחדות ספורט. התנועה קראה לעצמאות ואחדות של גינאה וכף ורדה והייתה דומה לתנועות שקמו תחת האימפריה הקולוניאלית הצרפתית.
בראשית הדרך, בין השנים 1956–1959, הייתה התנועה קטנה מאוד וישבה בעיקר בביסאו, בירתה של גינאה. התנועה הורכבה מקבוצת אנשים אשר זכתה לכינוי "הבורגנות הנמוכה". קבוצה זו כללה: עובדי מדינה, עובדי משרד ועובדים שכירים. בשנים אלו התנועה פעלה בניסיון לפתח תשתית אשר תעודד את הציבור לקחת חלק במאבק לעצמאות. האידאולוגיה של תנועת הPAIGC אופיינה בהיעדר קיבוע מחשבתי, או העתקת אידאולוגיה משכניהם. בעוד שניתן לומר כי האידאולוגיה הרחבה של המפלגה נחשבה כסוציאליסטית, ניתן לראות גם שילוב של מאפיינים שונים כמו האידאולוגיה המרקסיסטית של לנין והסוציאליזציה האפריקאית.
חשוב לציין כי השנים הראשונות בפועלה של תנועת ה-PAIGC היו כישלון מוחלט בעייני הקולוניאליזם הפורטוגלי כיוון שהפורטוגלים מעולם לא ראו אפשרות לקיום דיאלוג עם המפלגות הלאומיות ולכן פעלו בעיקר למען דיכוי קולות ההתנגדות.
המלחמה שהביאה להקמת המפלגה.