בפברואר 2016 פרסמה נת"ע מכרז לאספקה ותחזוקה של מערכות הרכבת בקו האדום. למכרז ניגשו ארבע קבוצות, ובסופו של דבר הגישו שתיים מהן הצעות. בנובמבר 2016 התברר כי שתי ההצעות יקרות כמעט פי שניים מהאומדן שחושב עם היציאה לפרויקט. לאחר חילופי האשמות בין המדינה והקבוצות הזוכות בוטל המכרז ופוצל למספר מכרזים נפרדים.
באוגוסט 2016 נסגרו שלושה חניוני חנה וסע בתל אביב ופתח תקווה, שנפתחו על ידי נת"ע עם תחילת העבודות, לאחר שהוכח כי אין בהם שימוש.
בפברואר 2017 החלה כריית מנהרות הקו האדום. לאחר כשנתיים וחצי הסתיימה עבודת הכרייה הקו האדום מתוכנן להיפתח בסוף שנת 2022, בתום שבע שנות עבודה.
באוגוסט 2017 זכתה קבוצת תבל, המורכבת מחברת אגד ושתי חברות סיניות במכרז להפעלת הקו האדום, ובדצמבר אותה שנה נחתם הסכם ההפעלה עימה.
ביולי 2018 הוטל על נת"ע לתכנן את קווי המטרו בעלות של יותר מחצי מיליארד שקלים. עלות ביצוע הפרויקט נאמד ב-150 מיליארד ש"ח.
בדצמבר 2018 החלו עבודות התשתית של הקווים ירוק וסגול.
בנובמבר 2019 החלו להגיע לישראל הקרונות שישמשו בקו האדום.
ביקורת.
דוח על נת"ע שהוכן על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת לבקשת יו"ר ועדת הכספים ח"כ ניסן סלומיאנסקי קובע כי הוצאות ההנהלה בחברת נת"ע עמדו על 85 מיליון שקל ב-2013 ו-89 מיליון שקל בשנת 2012 - יותר מכפליים בהשוואה לשנים 2010–2011. השכר הממוצע של עובדי החברה, האחראית על הקמת הרכבת הקלה בגוש דן, עמד בשנת 2012 על מעל 16.5 אלף ש"ח בחודש. נתונים אלה הביאו לביקורת על בזבוז וניהול לא נכון של החברה. ביקורת נשמעה גם על בזבוז ונהנתנות בהתנהלות החברה. דו"חות ביקורת פנימיים שנחשפו בעקבות בקשת חופש מידע העלו חשש לניהול לא תקין של מכרזים.
קווי הרכבת הקלה.
חברת נת"ע מקדמת הפעלת מערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב המבוססת על רשת קווי רכבת קלה:
ראשי החברה.
שלושה חברי כנסת לשעבר מטעם מפלגת הליכוד, כיהנו כיושבי ראש הדירקטוריון של החברה, משה ארנס, מיכאל רצון ויאיר שמיר.
הדמות חופרי.
לצורך מיתוג העבודות הקמת תשתית והבניה של המערכת להסעת המונים במטרופולין תל אביב נבחרה חברת הפרסום איקן מס דיגיטל מירושלים. החברה עיצבה את הדמות המצוירת והמואנשת חופרי, שילוב של בונה וחפרפרת, שהפך לקמע או דמותג של הפרויקט ומופיע על פרסומי חברת נת"ע.
הכל זז
עמיחי פאגלין
עמיחי פאגלין, "גידי" (1 בדצמבר 1922 - 25 בפברואר 1978) היה קצין המבצעים של ארגון האצ"ל, מפקד התקפת האצ"ל על יפו במלחמת העצמאות, יועץ ראש הממשלה לענייני טרור בעת כהונתו של מנחם בגין כראש הממשלה.
ביוגרפיה.
עמיחי פאגלין נולד בתל אביב, להוריו סימה וגרשון. אחיו, , שהיה מבוגר ממנו בשנתיים, היה בין כ"ג יורדי הסירה. פאגלין התחנך בבית הספר היסודי "תל נורדוי", ובהמשך בבית הספר התיכון "בלפור", בו ספג את החינוך הלאומי יחד עם חבריו למחזור אליהו בית צורי (לימים לוחם לח"י ועולה גרדום), דוד דנון, צבי צור (אז צ'רטנקו, לימים הרמטכ"ל) ועוד.
בגיל צעיר הצטרף לארגון "ההגנה" ומונה כקשרו של אפרים דקל, מפקד בש"י. הוא השתתף בקורס מפקדי כיתות וציפה להשתתף במהרה בפעולה ממשית ראשונה נגד הבריטים. תחת זאת, לאכזבתו, נצטווה לגרד כרוזים מהקירות ולבצע פעולות פשוטות. פאגלין, שכל בני משפחתו נמנו עם תנועת העבודה, התאכזב ממחדלי "ההגנה" ומגישתה הפייסנית והרופסת להגדרתו, פרש ממנה והצטרף לאצ"ל.
הוא צורף לחטיבת הקרב (הח"ק) של הארגון ונכנס מיד לפעילות כלוחם פשוט. הוא השתתף באחת מהפעולות הראשונות, פיצוץ משרדי מחלקת העלייה המנדטורית בחיפה; לאחר מכן השתתף בפעולה נגד משרדי מס הכנסה הבריטים וכן בהתקפה על בניין הבולשת הבריטית (ה-CID) בתל אביב.
פאגלין התבלט בתעוזתו, בידיעותיו הטכניות, בדמיונו הפורה ובתוכניותיו הנועזות והמקוריות לפגוע באויב. לימים אמר עליו מנחם בגין, מפקד האצ"ל:
ב-1946, לאחר מאסרו של איתן לבני, קצין המבצעים של האצ"ל, צורף "גידי" למפקדת הארגון תחתיו. בתפקידו זה תכנן כ-200 מבצעים: תחילה נגד הבריטים ובמלחמת העצמאות - נגד ערביי ארץ ישראל. בחלק מהם השתתף באופן פעיל.
בין המבצעים שתכנן פאגלין היו פיצוץ המפקדה הבריטית במלון המלך דוד, פיצוץ מועדון הקצינים "בית גולדשמידט" בירושלים והפריצה לכלא עכו לשחרור אסירי המחתרות שהיו כלואים בו. הוא נמנה עם הצוות המצומצם שהוציא להורג (כביצוע גזר דין מוות של ביה"ד של המחתרת) את שני הסמלים הבריטים בנתניה, כתגובה על תליית חברי אצ"ל על ידי הבריטים. כמו כן עמד בראש התכנון של התקפת האצ"ל על יפו ופיקד עליו בפועל, וגם על הניסיון לכיבוש רמלה.
לאחר התמזגות אצ"ל בשורות צה"ל בשפלה עבר לירושלים, בה המשיך האצ"ל את קיומו הנפרד, והיה שותף למבצע קדם, ניסיון הפריצה לעיר העתיקה (על ידי ההגנה, האצ"ל והלח"י). עם פירוק המסגרות הללו וגיוס הלוחמים לצה"ל לא גויס "גידי", כנראה על פי הוראה של ראש הממשלה דוד בן-גוריון. בעקבות פרשת אלטלנה נעצר יחד עם יעקב מרידור ואליהו לנקין. הוא הצליח להימלט וברח מן הארץ.
פאגלין נשא לאישה את חברתו מימי המחתרת, ציפורה לבית פרל מצפת (בתו של זאב פרל, בעלי בית המלון "פרל" בצפת), והקים עם אביו בית חרושת לתנורים, שהתפרסם בשנות ה-60 בכך שבנה את התנור שבו נשרפה גופת הפושע הנאצי אדולף אייכמן, לאחר שנידון למוות על ידי בית משפט ישראלי. פאגלין לא היה פעיל בחיים הפוליטיים, והתעניין בעיקר בתחום הצבאי-ביטחוני. ידוע היה ביכולת ההמצאה שלו של מנגנונים וחומרי חבלה בשיטות פשוטות להפליא.
הרשעתו בגין סיוע לניסיון הברחת נשק.
בספטמבר 1972 קשר פאגלין קשר עם הרב מאיר כהנא, אברהם הרשקוביץ ויוסי שניידר, אנשי הליגה להגנה יהודית, להבריח נשק לרומא ולהשתלט שם על שגרירות לוב. התכנון היה לטבוח חצי מהנוכחים שם ולהימלט, כנקמה על רצח אחד-עשר הספורטאים באולימפיאדת מינכן. לפאגלין היו מאגרי נשק פרטיים, שלל ממבצע קדש וממלחמת ששת הימים. הוא מסר להרשקוביץ שני תת-מקלעים מסוג קרל גוסטב, שני אקדחי ברטה 9 מ"מ, שלושה רימוני יד, וכדורים לרובים ולאקדחים.
הארגז, שהגיע למחלקת המטען של "אל על" במסווה של חלקי ציוד לאפיית ביסקוויטים ב-13 בספטמבר, עורר חשד ובבדיקה התגלה תוכנו. הרשקוביץ נעצר ב-15 בספטמבר; לטענתו, כהנא הסגיר את המעורבים לשלטונות. פאגלין נעצר ב-19 בספטמבר ועו"ד שמואל תמיר נשכר להגן עליו. פאגלין הודה בפני תמיר כי התפתה ונתפש לחולשה חד-פעמית, והעביר מסר דרך דודתו בבה אידלסון, לראש הממשלה גולדה מאיר כי הוא מוכן להיפגש עימה ולהסביר כי אין כל מחתרת נגד השלטון. במהלך המשפט רמז תמיר כי הרב כהנא (שלא נעצר) הוא משתף פעולה עם השלטונות ותהה בפני אנשי המשטרה שחקרו את הפרשה, בין השאר בעת חקירתו של רב פקד משה כץ, מדוע לא הוחרם דרכונו של כהנא.
במהלך המשפט זכה פאגלין ליחס מועדף ושהה בתחנת המשטרה בנס ציונה ובמלון "בזל" בתל אביב. בסופו של דבר גזרה השופטת הדסה בן-עתו עונשים קלים יחסית על המעורבים, ופאגלין נידון לשנת מאסר על תנאי. ח"כ בנימין הלוי, שהיה שופט בית המשפט העליון לשעבר, סיכם את הפרשה במילים: "כאיש האצ"ל לשעבר ובעל עבר מחתרתי רציני נלכד פאגלין ברשת של אנשים פחות רציניים".
אחריתו.
בספטמבר 1977 מינה אותו ראש הממשלה בגין ליועץ ראש הממשלה למלחמה בטרור. מינויו של פאגלין, אשר לא נהנה מאמונם של שירותי המודיעין, עורר ביקורת.
בשבת, 28 בינואר 1978, נסעו פאגלין, משפחתו וחברתו של בנו, לבקר את בתו, גליה, בחיפה. בדרכם חזרה עצרו בעוספייה, שם הכירו מסעדה. לאחר הארוחה, כאשר בנו, נרי, נוהג, הרכב שמולם סטה ממסלולו. נרי ניסה להסיט את ההגה שמאלה, אך איחר. הנפגעים הועברו לבית החולים הלל יפה. האם, ציפורה, כבר לא הייתה בין החיים. עמיחי נפגע בעין וביד, לבד מפציעות פנימיות. שלושים יום נאבק על חייו, ודווקא כשנדמה היה שעמד להשתחרר מבית החולים, ניצח אותו קריש דם זעיר. הוא נפטר בליל שבת, 28 בפברואר 1978, חודש בדיוק לאחר התאונה.
"התכוננו לעשות לו מסיבה, מסיבת שחרור," קונן חברו דוד דנון. "חשבנו, כשיגיע הביתה מבית החולים, אזי כולנו נשיר יחדיו. איזה שיר נשיר? משהו מימי המחתרת - איפה הנוסטלגיה?! ואז, תוך כדי נהיגה, שמעתי ברדיו צליל מוכר, שהעביר בי רטט: "חי לנצח עמיחי", של ירון לונדון. כולנו הכרנו את השיר. החלטתי אפוא - את זה אני לומד לנגן על גיטרה, וכשעמיחי ייכנס, נפצח בזמר: "חי לנצח עמיחי", ולא זכינו".
בני הזוג נטמנו בבית העלמין קריית שאול והותירו אחריהם את הבן נריאל, הבת גליה ובן נוסף, גיא, המשרת כתא"ל וראש מנהלת המרכבה והרק"ם בצה"ל.
מוזיאון האצ"ל בתש"ח על חוף ימה של יפו נקרא על שמו, "בית גידי". כמו כן, נקראו בערים ירושלים, תל אביב ופתח תקווה רחובות על שמו.
עמיחי פגלין
מרבורי נגד מדיסון
סטניסלב דוברובין
סטניסלב דוברובין (ברוסית: Станислав Дубровин; נולד ב-2 בספטמבר 1974) הוא כדורגלן רוסי המשחק בעמדת החלוץ.
דוברובין שיחק בקבוצות רבות ברוסיה, ובעונת הגיע לישראל וחתם במכבי קריית גת, איתה ירד לליגה הלאומית. בעונת עבר להפועל פתח תקווה, ובעונה שלאחר מכן עבר למכבי פתח תקווה, עמה זכה בגביע הטוטו בעונתו הראשונה בקבוצה, ובמדיה שיחק עד עונת , אך לקראת סוף העונה עבר לקבוצת אלניה ולדיקווקז. לאחר שנתיים עזב את הקבוצה ושיחק בקבוצות נוספות ברוסיה. בשנת 2012 חתם בקבוצת אולימפיה גילינדז'ק.
אנרכיסטים
יהושע כהן (לח&quot;י)
בדידים