בשנת 1900, אפי עברה לבלאק רוק, מלבורן, לדודתה אופייה, שהייתה מנהלת שעצמאותה והצלחתה המקצועית היוו לה השראה. אפי התעניינה בצילום של פרחי בר, שגדלו באזור בשפע. בשנת 1914, פרסמה חוברת של פרחי בר אוסטרלים שהכילה שבעה צילומים שצבעה בעצמה. כותרת החוברת הייתה "Australian Wild Flowers". בעקבות ההצלחה הרבה של חוברת זו, היא פורסמה מחדש מספר פעמים בשנים 1917, 1921 ו-1922. בנוסף, אפי יצרה ומכרה צעצועי עץ משובחים והכינה בתי בובות למטרות צדקה.
כניסתה לדת הבהאאית.
בראשית שנות העשרים, תוצאות מלחמת העולם הראשונה הובילו אנשים לחפש פתרונות למצוקות שנוצרו, ורבים ערערו על תפקידה של הכנסייה. באותה תקופה אפי גרה בביומריס, והחלה, יחד עם חברתה רובי ביבר לקחת חלק בהרצאותיה של ד"ר ג'וליה סיטון סורס. במסגרת הרצאות אלו, הן שמעו את קלרה והייד דאן מספרים על הדת הבהאית, אשר הדגישו את הצורך באחדות עולמית על בסיס שוויון גזעי, הבנה בין דתית, ובשוויון בין המינים. זו הייתה הפעם הראשונה שאפי נחשפה אל הדת הבהאאית, ומייד הכריזה על עצמה כבהאית, עוד באותה השנה. כך הפכה לאישה הבהאאית האוסטרלית הראשונה.
תרומתה לקהילה הבהאאית.
כצלמת, אפי שירתה את דתה על ידי צילומי המקומות הקדושים לדת הבהאית, הן בישראל והן באיראן.
הבריאות של אפי התדרדרה והיא החליטה לנסוע כדי לנוח. בשנת 1923, נסעה אפי לטסמניה וניו זילנד יחד עם מרתה רוט, מורה לדת הבהאית ואספרנטו על אף מצבה הרפואי, בינואר 1925, החליטה אפי לעלות לרגל למקדש בחיפה, פלשתינה, בתקווה שההפלגה תרפא אותה. לאחר העלייה לרגל, התגוררה באנגליה במשך שישה חודשים. לאחר מכן, קיבלה הזמנה משוגי אפנדי, השומר הדת הבהאית, לגור בחיפה ולעבוד כמארחת באכסניה חדשה המיועדת לעולי הרגל הבהאים מארצות המערב.
שוגי אפנדי העריך את כישרונותיה של אפי ובייחוד את עבודות הצילום שלה. כך לדוגמה, בספר השנה הבהאית כלל אפנדי את צילומיה של גני האנדרטה הבהאית בהר הכרמל. בנוסף, אפי יצרה שרטוטי נופים כחלק מתכנון חלקים חדשים בגנים הבהאיים.
בשנת 1930, אפי קיבלה משימה לנסוע לאיראן על מנת לצלם את שורשי הדת הבהאית. אפי סיכנה את ביטחונה בנסיעתה, מעצם היותה אישה ובהאית. במסע זה, אפי צילמה אלף תמונות של מקומות ומונומנטים הקשורים להיסטוריה של הדת הבהאית, בעקבות מחסור בחומרי צילום ופיתוח רק כ; 400 מתמונות אלה פורסמו. היא פיתחה את הסרטים לאור ירח. לאחר מסע זה, חזרה לחיפה. אפנדי כלל כמה מצילומים הללו בספרו, "שובר שוברים" (1932), שהיה תרגום לספרו של נביל-אני-עזאם על מקורות הדת.
בשנת 1963, עברה אפי לדירה במטה הלאומי הבהאי בסידני, ועבדה שוב כמארחת. אף על פי ששיתפה עם חבריה הדפסים צילומים ויצירות אמנות שונות אחרות, היא התנערה מהפרסום: הישגיה לא היו ידועים מעבר למעגל הקרובים שלה.
אפי נפטרה ב־2 בינואר 1968 בווברלי. נערך טקס הלוויה בהאית והיא נקברה בבית העלמין "מונה וייל". מאות אנשים הגיעו להלוויה, ובניהם אנשי הדת הבהאית.
בין השנים 1981 ל-1982, עבודותיה היו חלק מהתערוכה הלאומית של צלמות אוסטרליות "Australian Women Photographers 1890-1950".
צאריצינו (נפה)
נפת צאריצינו (ברוסית: район Царицыно) היא נפה של המחוז הדרומי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הנפה הוא 8.4344 קמ"ר ואוכלוסייתה מונה 129,318 תושבים (2020).
מאז 1968 נכלל לנינו (צאריצינו ההיסטורי) בנפת המשמר האדום (קרסנוגוורדיסקי) במוסקבה. בשנת 1991 חולקה מוסקבה ל-10 מחוזות אדמיניסטרטיביים. במחוז האדמיניסטרטיבי הדרומי הוקמה נפת צאריצינו. במקביל, צאריצינו ההיסטורית (לנינו) חולקה בין שלושה נפות: צפון אורחובו-בוריסובו, ביריוליובו המזרחית וצאריצינו. צאריצינו העתיקה ופארק צאריצינו הם כיום מקום בילוי, אירועים חגיגיים משותפים לתושבי הנפות הללו. עם זאת, המוזיאון וארמון צאריצינו אינם חלק מהנפה.
בלאבז'סקאיה פושצ'ה
מגדל בנק בילבאו
ריליאנס אינדסטריז
ריליאנס אינדסטריז או RIL (על פי שמה באנגלית: Reliance Industries Limited) הוא תאגיד הודי רב-לאומי עם משרדים ראשיים במומבאי, מהאראשטרה, הודו. ל RIL עסקים ברחבי הודו בתחום האנרגיה, הפטרוכימיה, טקסטיל, משאבים טבעיים, קמעונאות ותקשורת. היא בין החברות הרווחיות ביותר בהודו, והחברה הציבורית הגדולה בהודו במונחי שווי שוק. ב-22 ביוני 2020, הייתה RIL לחברה ההודית הראשונה שעוברת את שווי השוק של 150 מיליארד דולר, ובספטמבר אף עברה את רף ה-200 מיליארד. הבעלים ויושב ראש הדירקטוריון של RIL הוא האיש העשיר באסיה, מוקש אמבאני.
Reliance Industries
האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות
האקדמיה הסלובנית למדעים ואמנויות (בסלובנית: Slovenska akademija znanosti in umetnosti, בראשי תיבות: SAZU) מאגדת את טובי המדענים והחוקרים בסלובניה. מטרתה של האקדמיה היא קידום המדע והאמנויות במדינה, תמיכה בתחומי מחקר שונים, והפצת הידע המדעי. האקדמיה מקדמת קשרי מדע בין סלובניה לבין מדינות אחרות, ותומכת במדענים צעירים. נכון לאוגוסט 2020 האקדמיה כוללת 93 חברים.
ראשיתה של האקדמיה בשנת 1938 כאשר היא הוקמה כאקדמיה למדעים ואמנוניות. בשנת 1943 כאשר מילן וידמר היה יושב ראש האקדמיה לשמה התווסף תואר "סלובנית". בשנת 1949 האקדמיה איבדה את עצמאותה ואף לשורותיה התקבלו חברים על בסיס "חשיבות כללית" דוגמת יוסיף ברוז טיטו ואדווארד קרדל. בהתאם למקובל במדינות הגוש המזרחי הוקמו מוכני מחקר בתחומים השונים.
בשנת 1994 התקבל חוק האקדמיה הוא קיבלה את שמה הנוכחי. כיום אקדמיה כוללת 6 חטיבות:
ליד האקדמיה פועלת סיפרייה השלישית בגדולה בסלובניה.
בשנים 1987–2002 אנשי האקדמיה פעלו להוצאה לאור של אנציקלופדיה של סלובניה ב-16 כרכים.
החל משנת 2013 האקדמיה החלה בפרסום של "מילון ביוגרפי הסלובני".
טושינו הדרומית
טושינו הדרומית (ברוסית: Южное Тушино) הוא ראיון של המחוז הצפון-מערבי של העיר הפדרלית מוסקבה, שברוסיה. שטח הראיון הוא 7.94 קמ"ר ואוכלוסייתו מונה 109,708 תושבים (2020).
בטושינו הדרומית ישנם מספר אצטדיונים וחדרי כושר, היכל הקרח "זבזדה", בית הספר לספורט לילדים ונוער מס' 103 "יוז'נויאה טושינו". בית הספר זה עוסק בשני סוגים של ענפי ספורט: רוגבי והיאבקות בסגנון יווני-רומי. על בסיס בית ספר לספורט זה, פועל מועדון הרוגבי "יוזנויאה טושינו", המשחק באליפות הרוגבי של מוסקבה, שהיא ליגת "מוסקבה" של ליגת הרוגבי הפדרלית, הליגה השלישית בענף הרוגבי ברוסיה. ישנם מועדוני כדורסל וכדורגל לילדים כמעט בכל בית ספר ציבורי.
אתר המורשת התעשייתית בריוקאן-נוטודן
אתר המורשת התעשייתית בריוקאן-נוטודן הוא אתר מורשת עולמית השוכן במחוז וטספולד וטלמרק, נורווגיה. הוא נוצר כדי להגן על הנוף התעשייתי סביב אגם הדלסטבנט . הנוף מתרכז במפעל שהוקם על ידי חברת "נורסק הידרו" לייצור דשן סידן מחנקן אטמוספירי. האתר כולל גם תחנות כוח הידרואלקטריות, מסילות ברזל, קווי הולכה, מפעלים, ומגורי עובדים ומוסדות חברתיים בעיירות נוטודן ובריוקאן.
האתר נכנס לרשימת המורשת העולמית הפוטנציאליים ב -19 ביוני 2009. ב-5 ביולי 2015 הוא הוצב ברשימת אתרי מורשת עולמית בתור אתר תרבות על פי קריטריון 2 וקריטריון 6.
תהליך הייצור.
בתחילת המאה העשרים, נורווגיה הצליחה למנף את הזמינות של כוח הידרואלקטרי זול כדי להתחיל בפיתוח תעשייתי. אזור טלמרק המאוכלס בדלילות נבחר לעשות את המעבר מאזור חקלאי לאזור תעשייתי. על מנת לתמוך בהתרחבות החקלאית, נורווגיה דרשה כמויות גדולות של דשן. הפתרון השכיח ביותר היה נתרן חנקתי, שהופק באמצעות כרייה.
דודג' מיראדה
דודג' מיראדה (באנגלית: Dodge Mirada) היא מכונית קופה בסגנון מכונית סלון מפוארת מתוצרת חטיבת דודג' בקונצרן המכוניות האמריקאיות קרייזלר אשר יוצרה בין השנים 1980 – 1983 בקנדה.
כביש עוקף שדרות
כביש 333 או כביש עוקף שדרות הוא כביש רוחב עתידי, שיתחיל בצומת עם כביש 232 באזור צומת איבים שנמצא בסמוך לכפר הסטודנטים איבים ויסתיים בצומת קיבוץ ארז שיחבר את הכביש עם כביש 34 בסמוך לקיבוץ אור הנר ולקיבוץ ארז.
הכביש ישמש את תושבי שכונת נאות השקמה, בן-גוריון ב' ושכונות נוספות שיבנו בצפון שדרות.
היסטוריה.
בינואר 2003 פורסם כי מע"צ מחוז דרום מקדמת תוכנית להקמת כביש עוקף לשדרות שיעבור משדרות לצומת יד מרדכי מדובר, בראיון לתקשורת שנתן מנכ"ל מע"צ, עמי לקס נימק את ההחלטה לקידומם הקמת הכביש בכך שהכביש הנוכחי (כביש 34) מסוכן לנוסעים בשל קרבתו לרצועת עזה והוא יהווה חלופה בטוחה יותר מאשר כביש 34. התוכנית באותה תקופה קבע כי אורך הכביש יהיה כ-4 ק"מ ועלות הקמתו הוערכה ב-30 מיליון שקלים לפחות.
בדצמבר 2015 אושרה להפקדה תוכנית שכוללת הקמת אזור תעסוקה של "שכונת מתחם 9" בשדרות, את אזור התעסוקה ישמש בעיקר כביש עוקף שדרות.
באוקטובר 2017 התפרסם כי הכביש ישמש את אחת משכונת המגורים העתידית של שדרות, שתקרא שכונת שדרות בפארק שתשתרע על כ-1,260 דונם ותכלול כ-1,550 יחידות דיור, מלבד כביש עוקף שדרות גם כביש 35 ישמש את תושבי השכונה.
באפריל 2018 נחתם הסכם גג לעיריית שדרות במעמד ראש ממשלת ישראל, בנימין נתניהו במסגרת הסכם הגג תחייב העירייה לשווק כ-8,800 יחידות דיור בעיר וכן הקמתם של מבני ציבור ותשתיות, עלותו המשוערת של הסכם הגג מוערכת בכ-1.9 מיליארד שקלים. מלבד פתרונות דיור נקבע כי למעלה מ-100 מיליון שקל יושקעו בפתרונות תחבורה בהם ביצוע כביש עוקף שדרות, שדרוג הכניסה המערבית לעיר דרך כביש 34 וכן שדרוג הכניסה המזרחית לעיר מכביש 232.
בספטמבר 2021 החלו העבודות להקמת הכביש, הן צפויות להסתיים במאי 2023.