מוריס מתח ביקורת על בן-גוריון שבמהלך 1948, כאשר היישוב הותקף וסכנת השמד ריחפה מעל ראשו, ופה ושם התרחשו גירושים, הוא לא דאג לכך שכל ערביי א"י יעברו את הירדן, שם היו מקימים את מדינתם, לצד המדינה היהודית ממערב לירדן: "זה היה מייצב את מדינת ישראל לדורות."
במאמר פובליציסטי בניו יורק טיימס ביולי 2008, כתב מוריס: "מנהיגי איראן ייטיבו לעשות אם יחשבו שנית על ההימור שלהם וישעו את תוכנית הגרעין שלהם. פרט לכך, הטוב ביותר שהם יכולים לצפות לו הוא התקפת אוויר ישראלית קונבנציונלית שתהרוס את מתקני הגרעין שלהם. ללא ספק, הדבר יביא לאלפי נפגעים איראנים ולהשפלה בינלאומית. אבל האלטרנטיבה היא שאירן תיהפך למדבר גרעיני."
בריאיון לעיתון האוסטרי דר סטנדרט דיבר מוריס בעד מתקפת מנע על איראן כאלטרנטיבה היחידה שנותרה לעצור את תוכנית הגרעין האיראנית."
חלק מספריו, שנכתבו ופורסמו במקור באנגלית, תורגמו לעברית, צרפתית, ערבית, איטלקית וצ'כית. על ספריו האחרונים כתב מוריס כי נפתחו בפניו עכשיו ארכיונים שהיו סגורים בפניו לפני כן כגון ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון, ולדבריו . על מחקריו החדשים שבאו לידי ביטוי בספריו האחרונים הוא אומר: . לגבי בעיית הפליטים אומר מוריס שהמלחמה יצרה בעיית פליטים גם אצל היהודים וגם אצל הערבים. אבל: .
בריאיון לחיים יבין בספטמבר 2010 אמר: "עמים פועלים בצורה קשה בנסיבות קשות, והנסיבות של 48' שהיו קיומיות מבחינת היישוב הובילו גם במקומות שונים להתנהגות קשה ואפילו לא מוסרית, אבל זו טבעה של מלחמה, במיוחד מלחמת אזרחים שנכפתה עלינו". בנוסף חזר מוריס על עמדתו לפיה לא הייתה מדיניות כללית לגירוש ערביי הארץ, ולדבריו גם לא בוצע כזה באופן שיטתי, "ברוב המקומות אנשים ברחו, מקומות מועטים היו בהם גירושים ממש".
במאמר מ-2011, כתב כי יאסר ערפאת ומחמוד עבאס .
בריאיון לעיתון הארץ בינואר 2019, אמר כי בתקופת האינתיפאדה השנייה לא היה חוזר על סרבנותו לשרת בשטחים כפי שעשה באינתיפאדה הראשונה:
קישורים חיצוניים.
ביקורת על ספריו:
מערות שקוציאן
מערות שקוציאן (בסלובנית Škocjanske jame) הן מערכת מערות הנמצאות בתחומי הפארק האזורי של מערות שקוציאן (Regijski park Škocjanske jame) בחבל קראס שבדרום מערב סלובניה. המערות נוצרו באבן גיר, ובתוכן ניתן למצוא בולענים שהתמוטטו, פסלי גיר (נטיפים) ומפלים. המערות הוכרזו בשנת 1986 כאתר מורשת עולמית על ידי ארגון אונסק"ו, שטח האזור המוכרז הוא כ-2000 דונם.
האתר.
האתר כולל ארבע מערות נפרדות - סוקולק (Sokolak) בדרום, גלובוצק (Globocak) במערב, וסאפן דול (Sapen dol) וליסיצינה (Lisicina) בצפון. עוד כלולה מערת מהורצ'יץ' (Mahorčič) בשטח המוכרז, ובה מספר אגמים תת-קרקעיים וחמישה מפלים. נהר הרקה (Reka, "נהר" בסלובנית) נעלם אל תוך מערות שקוציאן בווליקה דולינה (Velika dolina - "העמק הגדול"), דרך מעבר תת-קרקעי באורך של 350 מטר והוא מופיע שוב בתוך המערות בשני ערוצים באורך של 300 מטר ובעומק של 150 מטר. משם הוא נעלם שוב לתוך מעבר בן 2 ק"מ, המגיע לגובה מקסימלי של 148 מטר ולרוחב של 100 מטר. זרימת הנהר איתנה ועשויה להגיע לשפיעה של 300 ממ"ק/שנייה, וסך הכל יש לאורכו 163 מפלי מים הערוכים ב-25 קבוצות. עומקן המרבי של המערות מגיע עד לכ-230 מטרים מתחת לפני הקרקע ואורכן הכולל הוא יותר מ-5 ק"מ. משם זורם הנהר לאורך 34 ק"מ בנתיב תת-קרקעי עד שהוא צץ מחדש כנהר טימאבו (Timavo) סמוך לטריאסטה בתחומי איטליה ונשפך אל הים האדריאטי. במערות שוררת טמפרטורה קבועה של 12 מעלות צלזיוס, והן משמשות בית ל-250 מיני צמחים, ומספר בעלי חיים, בהם חמישה מיני עטלפים.
קטע קצר מהמערות הוא מסלול תיירותי מרשים המתחיל במנהרה שנחפרה בשנת 1933. זו מובילה אל "המערה השקטה" (Tiha jama) שאורכה 500 מטר ואשר זכתה לשמה בשל כך שלא זורמים בה מים ועל כן שורר בה שקט. בסופה של המערה השקטה שוכן "האולם הגדול" (Velika dvorana) שרוחבו 120 מטר וגובהו 30 מטר. באולם זה יער של נטיפים, ומשם עוברים המבקרים אל אולם מילר שגובהו 100 מטר. גשר מרשים בגובה של 45 מטר מוביל מעל נהר רקה אל אולם סווטינה, שבו נחצב שביל לאורך קיר המערה. בהמשך נמצאים שני אולמות נוספים ובסוף המסלול יוצאים המבקרים אל האוויר הפתוח במקום בו התמוטט גג המערה. פוניקולר מעלה את המבקרים 90 מטרים אל מרכז המבקרים של הפארק.
נוכחות אנושית.
בסביבתן הקרובה של המערות כ-30 אתרים ארכאולוגיים המעידים על יישוב אנושי במשך למעלה מ-10,000 שנים, ו-18 אתרים ארכאולוגיים נוספים שוכנים בסביבה ההיקפית של האתר. בין אלה התגלו חמישה בתי קברות פרהיסטוריים, ובתקופת הברזל הוקמה במקום מצודה. גם הרומאים הקימו מצודה משלהם באתר והאתר נזכר במאה ה-1 לפנה"ס בידי פוסידיניוס. בימי הביניים שכן יישוב מבוצר בשקוציאן, והמערות נזכרו ב-1599 וב-1689. ב-1851 החל מחקר ספלאולוגי של האתר וזה נמשך עד היום, אגב מחקרים חשובים בשנים 1893–1894 אודות משטר המים במקום. זהו אחד האתרים המפורסמים בעולם ללימוד תופעת הקרסט, ובו החל השימוש הבינלאומי במושג ה"קרסט" עצמו ובמושגים נלווים נוספים כמו "דולינה". כיום שוכנים באזור המוכרז שלושה כפרים - שקוציאן פרי דיוואצ'י (Škocjan pri Divači), מטאוון (Matavan) ובטנייה (Betanja) - והיישוב המשמעותי הקרוב ביותר הוא דיוואצ'ה (Divača), כ-5 ק"מ צפונית-מערבית למקום.
המלחמה הפרסית-יוונית
ניו פאונד גלורי
New Found Glory (ניו פאונד גלורי, שנקראו בעבר A New Found Glory) היא להקת פופ פאנק אמריקנית המושפעת מהארדקור, שהוקמה ב-1997 מקורל ספרינגס, פלורידה, וכרגע פועלת בקליפורניה.
היסטוריה.
שנים מוקדמות.
ניו פאונד גלורי נוסדה באמצע 1997 כשג'ורדן פונדיק הזמר, צ'אד גילברט וסטיב קליין כגיטריסטים, איאן גרושקה כבסיסט וג'ו מורנו כמתופף (שהוחלף על ידי סיירוס בולוקי לאחר פרסומם). שם הלהקה, A New Found Glory, הייתה רעיון של פונדיק וקליין כשעבדו ב"Red Lobster", אבל אחר כך הורידו את ה-A מכיוון שלמעריצים רבים הייתה בעיה למצוא את האלבומים שלהם בחנויות. הלהקה יצאה לסיבובי הופעות מוקדמים, שכללו הופעות עם להקות מקומיות כמו "The Vacant Andys".
הלהקה הקליטה את הסיגנל הראשון שלה, " It's All About the Girls", בחברת התקליטים פידל (Fiddler Records) ביוני 1997. ההופעות החיות המלהיבות של הלהקה קידמו את מכירות הסינגל. עם הזמן, הכוח של ההופעות החיות עזר לבנות קהל מעריצים חזק. האלבום הראשון של הלהקה, "Nothing Gold Can Stay", שוחרר בחברת התקליטים יולוג'י (Eulogy Recordings). להקה פופולרית באותו הזמן, מידטאון ("Midtown"), שמעה את האלבום של הלהקה ונתנה ממנו עותק לסטפני ריינס מתקליטי דרייב-ת'רו (Drive-Thru Records. היא אהבה את מה שהיא שמעה והלהקה הוציאה לאור שוב את אלבום הבכורה שלה ב-1999 בדרייב-ת'רו.
ב-28 במרץ 2000, הוציאה הלהקה מיני-אלבום, "From the Screen to Your Stereo", שכלל גרסאות כיסוי לשירי נושא של סרטים בסגנון "Me First and the Gimme Gimmes". כתוצאה מהפופולריות שלהם שתפסה תאוצה, וחלוקת העסקה שדרייב-ת'רו עשו עם MCA, שהרשתה ל-MCA לקחת כל להקה של דרייב-ת'רו, הלהקה הוחתמה ב-MCA.
קריירה מקצועית.
אלבומם הראשון באורך מלא - שנקרא על שמם - יצא ב-MCA בשנת 2000 והיה הראשון לעשות רושם במצעד הבילבורד והגיע למקום ה-107 מתוך 200 ובמצעד ה"Heatseeker" הגיע למקום הראשון. הסינגל הלהיט מתוך האלבום, "Hit or Miss", הגיע למקום ה-15 במצעד הסינגלים של הרוק בארצות הברית. "From the Screen to the Stereo" הגיע לטופ 40 של מצעד ה"היטסיקר".
אלבומה המצליח ביותר של הלהקה יצא ב-2000 תחת השם New Found Glory, ונחשב לאלבום פופ-פאנק ידוע בקרב חובבי הסצנה. אלבום זה כלל שירים, כמו: Better off dead, Dressed to kill ו-Hit or miss.
פרופיל הלהקה גדל ב-2001 בעקבות סיבוב ההופעות של בלינק-182. הלהקה הקליטה את האלבום "Sticks and Stones" ב-2001 והוא יצא ב-2002. Sticks and Stones הוכיח את הפריצה הגדולה שלהם כשהגיע למקום ה-4 במצעד הבילבורד ומכר כ-91,000 בשבוע הראשון ליציאתו.
במאי 2004 יצא אלבומה הרביעי של הלהקה Catalyst. ב-19 בספטמבר 2006 יצא האלבום החמישי Coming Home.
ב-18 בספטמבר 2007, הוציאה הלהקה אלבום גרסאות כיסוי נוסף אשר נקרא " From the Screen to Your Stereo Part II" כהמשך למיני-אלבום " From the Screen to Your Stereo".
ב-18 במרץ 2008, יצא אלבום אוסף של הלהקה אשר נקרא "Hits". ב-29 באפריל 2008, הוציאה הלהקה את המיני אלבום " Tip of the Iceberg" אשר כלל 6 שירים.
אלבומם הבא של הלהקה, Not Without A Fight, יצא לאור בארצות הברית ב-10 במרץ 2009, והופק על ידי מארק הופוס.
באוקטובר 2011 יצא לאור אלבומם Radiosurgery.
ב-2014 הם הקליטו והוציאו אלבום נוסף בשם Resurrection וב-2017 אלבום בשם Makes me sick.
אלישבע ברק-אוסוסקין
אלישבע (אליקה) ברק-אוסוסקין (נולדה ב-13 באוקטובר 1936) היא שופטת בדימוס, סגנית נשיא בית הדין הארצי לעבודה משנת 2000 ועד 2006, עת פרשה לגמלאות. כיום משמשת כמרצה בבית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה. רעייתו של אהרן ברק.
חייה.
ראשית חייה.
אלישבע ברק נולדה בשם אלישבע ג'וספינה אוסוסקין ב-1936 בבוקרשט, להורים ילידי ברית המועצות. אביה ניהל את הסניף של הג'וינט בארצות הבלקן. עד גיל תשע התגוררה בחדר יחד עם סבתה, עד שזו נפטרה.
היא עלתה עם משפחתה לישראל בשנת 1941, והתגוררה בירושלים. טרם עלייתם ארצה שימש אביה, משה אוסוסקין, מנכ"ל הג'וינט בארצות הבלקן.