החופיות נודדות גם בתעופה ללא עצירה וגם בתעופה למרחק קצר עם עצירות מרובות. במהלך נדידתן מצפון לדרום הן עפות מעל האוקיינוס האטלנטי, ונעות בהדרגה לאורך החוף הצפוני-מזרחי של אמריקה הדרומית לפני שהן מתקדמות לתוך היבשה לכיוון האיים. המסע הזה לוקח בדרך כלל כחודש. במהלך הנדידה שלהן מדרום לצפון, חופית לבנת-השת עושה את אותו המסלול, אבל עוברת אותו מהר יותר. נדידה זו מתבצעת בסדרה מהירה של נדידות ארוכות ללא הפסקה. מעוף רצוף אחד יכול להגיע עד מרחק של 4,200 ק"מ.
מזג האוויר ממלא תפקיד מכריע בקביעת מסלול הנדידה. החופיות מעדיפות לנדוד כך, שהטמפרטורה, לחץ האוויר והלחות יהיו עם כיוון הרוח. רוחות חזקות יכולות להוציא חופיות ממסלול הנדידה הרגיל שלהן. לדוגמה, השפעותיה של סופה גדולה הובילו לנוכחות גדולה יותר של חופיות לבנות שת באיי קינג ג'ורג (שהם חלק מארכיפלג טואמוטו שבפולינזיה הצרפתית).
השפעות של התחממות האקלים.
התחממות האקלים הובילה לשינויים במספר הפריטים ואת משך השהייה שלהם באיי שטלנד הדרומיים. חופיות לבנות-שת נצפו בתדירות גבוהה יותר באזור זה כתוצאה משינויי אקלים לטווח הקצר וגם לטווח הארוך. טמפרטורות האוויר הגבוהות יותר, אשר קורות כתוצאה מרוחות הצפון, מביאות חום ואוויר לח אשר יוצרים יותר בתי גידול פתוחים ומקורות מזון טובים יותר, ומושכים יותר חופיות לאזור. מסלולי הנדידה, בחורף וגם בקיץ, יכולים גם להשתנות בהתאם.
התנהגות.
קול.
אחד מהקולות שמשמיעה חופית לבנת-השת היא צליל חוזר של "פיפ, פיפ, פיפ...". לקריאתה צליל "ציפ" מתכתי וייחודי שבעזרתו ניתן לזהות אותה בקלות בלהקות של עופות חוף. הצליל מזכיר את הצליל של שני חלוקי נחל המשתפשפים אחד בשני. בנוסף, יש לה קריאת "טזיט" גבוהה וצייצנית, המזכירה עכבר או עטלף.
תזונה.
התזונה שלהן מורכבת בעיקר מחסרי חוליות קטנים כגון: רכיכות, סרטנים, תולעים טבעתיות וחרקים (גם חרקים בוגרים וגם פגיות). דווח בעיקר כי הן ניזונות מחסרי חוליות ימיים. אף על פי שבעבר חשבו כי היא ניזונה רק מחסרי חוליות, הוכח כי גם זרעים מהווים חלק מתזונתן. נמצאו בקיבתן גם אבנים ואצות אך הסברה היא שאלו נבלעו בטעות: לאבנים היו אותם גודל וצורה כשל הזרעים שנאכלו, כך שייתכן שהיו אלה מקרים של טעות בזיהוי. האצות יכולות גם הן להיבלע בטעות עם צריכה של מזון מהים.
כאשר חופית לבנת שת נמצאת באדמות בוציות הנוצרות כתוצאה משפל, היא מחפשת מזון על ידי גישוש בעזרת מקורה בתוך המים הרדודים בבוץ, אבל גם יכולה לאסוף פרטי מזון מהקרקע. כאשר היא נמצאת בטונדרה, היא מגששת לעומק בטחב ובצמחיות אחרת.
קינון.
הקן הוא שקע בצורת כוס באדמה והוא נבנה על ידי הנקבה. הוא מרופד בחתיכות של חזזיות, עלים וטחב אשר יכולים להיות בקן באופן טבעי או להתווסף אליו על ידי הנקבה. הקינים בדרך כלל מוסתרים היטב בתוך גוש של טחב או דשא. הזכר מגן על שטח הקינון על ידי דאייה ונפנוף כנפיים מעל השטח תוך כדי השמעת קולות נחירה ונקישה. כאשר הוא על הקרקע, הזכר פורש את כנפיו ומרים את זנבו באוויר כדי להציג את הכתם הלבן שעל אחוריו. לאחר מכן, הוא הולך ורץ תוך חזרה על קריאתו.
רבייה.
כמו אצל רוב החופיות, בהתנהגות בעת הרבייה של חופית לבנת שת כרוך רכיב אווירי: במהלך ההזדווגות הזכר והנקבה עפים כלפי מעלה זה לצד זה. בגובה של כ-10 מטרים מעל פני הקרקע הם עוצרים, כאשר ביניהם מרחק של 0.5 מטר, הם עפים במקומם, עם תנועות רוטטות ומהירות של נפנוף כנפיים. הזכר נשאר מעל הנקבה ומשמיע קולות חוזרים של "פוינג-זי". הם מרפרפים במקום בין 5 ל-10 שניות לפני שהם יורדים לקרקע לאט ובשקט ונוחתים במרחק של כ-2 מטרים אחד מהשני. במהלך הדאייה שלהם כלפי כנפיהם מוחזקות בצורת "V" מאחורי גבם. כעבור כמה דקות הם יוזמים התעופפות נוספת הזהה לקודמת. עם זאת, ברגע שהם נוחתים על הקרקע הזכר מתחיל לרדוף אחרי הנקבה. המרדף מסתיים כאשר הזכר מרים את כנפו באוויר לתצוגה, מנהג אשר נפוץ בקרב מינים רבים של חופיות.
הנקבות הן קטנות ומקננות באזורים הארקטיים, מה שאומר שסביר יותר שהן יהיו תחת לחץ קור גבוה יותר מציפור המקננות באזורי אקלים ממוזג. כתוצאה מכך, הנקבות מבלות בממוצע כ-82.5% מזמנן בדגירה על הביצים. בסך הכל, הנקבה דוגרת על הביצים במשך 22 ימים. היא בדרך כלל מטילה 4 ביצים בצבע ירוק זית; הטלה של 3 ביצים היא נדירה. הביצים יכולות לפעמים להיות עם כתמים חומים, חומים-ירוקים, או אפורים.
רק הנקבות דוגרות על הביצים. לאחר שהנקבה הטילה את הביצים, הזכר מפסיק בתצוגת החיזור ועוזב שאת שטח הקינון. זאת, בניגוד למינים אחרים מהסוג חופית שבהם הזכר והנקבה דוגרים ביחד על הביצים. ישנם רק שלושה מינים שתועדו מקיימים התנהגות זו.
חופית לבנת-השת היא פוליגינית; הזכרים מתרבים עם מספר נקבות אבל הנקבה מתרבה רק עם זכר אחד.
הכלאות בין מין זה לבין חופית אלפינית נמצאות לעיתים בצפון-מזרח אמריקה הצפונית. חופית לבנת שת "חשודה" גם בהזדווגות ויצירת הכלאות עם חופית זהובת-גחון, אך עד היום (2021) לא נמצאו עדויות מהימנות.
התפתחות מוקדמת.
האפרוחים מכוסים בנוצות קטנות לבנות ועוזבים את הקן בערך יום לאחר הבקיעה. הנקבה דואגת להם בכך שהיא דוגרת עליהם ושומרת עליהם מחוממים, אך את מזונם הם מוצאים לבד. הם עפים לראשונה בגיל 16–17 ימים ולאחר זמן קצר הם נעשים עצמאיים לגמרי
זיו שילון
זיו שילון (נולד ב-10 במאי 1988) הוא יזם, מרצה ופעיל חברתי ישראלי. שירת כקצין בחטיבת גבעתי, נפצע במהלך הלחימה ברצועת עזה ב-2012 ואיבד את ידו השמאלית.
ביוגרפיה.
זיו שילון נולד וגדל בבאר שבע למרגלית, גננת ואשת חינוך, וצבי, עצמאי בענף הטקסטיל, בן זקונים ואח לשני אחים ואחות. את לימודי התיכון סיים במקיף ג' בבאר שבע, ובמקביל שיחק בקבוצת הנוער של הפועל באר שבע בכדורסל בתחילת דרכה. בשנת 2006 התגייס לחטיבת גבעתי. בתפקידו האחרון היה מפקד פלוגת לוחמים בדרגת סרן בגדוד צבר של החטיבה.
ב-23 באוקטובר 2012 נפצע שילון במהלך פעילות מבצעית, שבעקבותיה איבד את ידו השמאלית, ונפגע קשה מאוד בידו הימנית. לאחר מכן עבר שיקום אינטנסיבי במשך 11 חודשים. לאחר שחרורו מבית החולים החל ללמוד משפטים במרכז האקדמי הבינתחומי הרצליה ובשנת 2017 סיים את התואר.
שירותו הצבאי של שילון החל בשנת 2006, בעת שהתגייס לחטיבת גבעתי. במהלך שירותו יצא לקורס מכ"ים וקורס קציני חי"ר בבית הספר לקצינים של צה"ל, מילא מגוון תפקידים, והשתתף במספר רב של מבצעים ופעילויות לרבות מבצע עופרת יצוקה. בעת שירותו קיבל מספר אותות הצטיינות ושבח על תפקודו.
בתפקידו האחרון היה מפקד פלוגת לוחמים (בדרגת סרן), בגדוד צבר של החטיבה, במהלך תעסוקה מבצעית בדרום רצועת עזה, בגזרת כיסופים. ב-23 באוקטובר 2012, ביומו האחרון בתפקיד, יצאו כוחות הגדוד לפעילות חודרת על מנת לטהר את מרחב הגדר ממטענים וממנהרות. בחלק האחרון של אותה הפעילות, רגעים לפני סוף הפעילות ניגש שילון לפתוח שער בגדר על מנת לאפשר לכוחות הנדסה ושריון שפעלו בצוותא עם גבעתי לשוב לשטח ישראל. בפתיחת השער הופעל מטען חבלה, שהתפוצץ ישירות על גופו של שילון בעוד שאר הצוות שלו נמצא מאחור, באזור מוגן. שילון התעורר סמוך לגדר המערכת, שתי ידיו מרוסקות לחלוטין וגופו שרוף ומדמם. לאחר מספר דקות על הקרקע, הצליח להתעשת ופינה עצמו אחורה אל הצוות כאשר הוא נושא עמו את שארית ידו הימנית. לאחר טיפול מסור של החובש הפלוגתי והרופא פונה במסוק לבית חולים סורוקה במצב קשה כאשר נשקפת סכנה לחייו.
שילון עבר ניתוח לשחזור ידו הימנית. מאותו רגע עבר אשפוז ושיקום אינטנסיבי של כ-11 חודשים. בחודש דצמבר 2016 השתחרר שילון סופית משירות פעיל בצה"ל לאחר כ-11 שנות שירות.
בשנת 2014 הציע לזוגתו נישואין בעת נאום שערך בפלורידה מטעם ארגון ידידי צה"ל ה-FIDF, ולאחר כמה חודשים נישאו. השניים מתגוררים בהרצליה ולהם בת ובן.
במקביל לכך עסק בפעילות חברתית והקים ויזם פרויקטים חברתיים רבים. בשנת 2015 נבחר לאיש השנה מטעם קוראי ידיעות אחרונות.
בשנת 2018 הוענק לו "אות המופת השיקומי" מטעם משרד הביטחון.
בשנת 2019 הוענק לו אות כבוד על שירותו והישגיו מהרמטכ"ל רב-אלוף גדי איזנקוט, בפני שדרת הפיקוד הבכיר של צה"ל.
בשנת 2020 השתתף בתוכנית המציאות "אבאלה" של הוט.
באפריל 2021, הסמיך ראש הממשלה החלופי ושר הביטחון, בני גנץ את שילון להיות האחראי על הרפורמה באגף השיקום של משרד הביטחון וזאת לאחר המקרה בו נכה צה"ל, איציק סעידיאן הצית את עצמו כאקט של מחאה על יחס האגף לנכי צה"ל.
משמש מנכ"ל בחברת הפינטק נימבל ומייסד-שותף בחברת המודיעין הטכנולוגי רובדו. במאי 2022 הצטרף לשוקו, סוכנות ביטוח דיגיטלית, כיועץ אסטרטגי.
פעילות חברתית ועסקית.
שילון הוא בוגר של בית הספר למשפטים במרכז הבינתחומי הרצליה.
בתחום הספורט.
בשנת 2015, כ-3 שנים בלבד לאחר פציעתו צלח שילון את מרתון ברלין שאורכו 42.2 ק"מ. מאז סיים שילון עשרות תחרויות, בהן חמש תחרויות ריצת מרתון. בנובמבר 2018, לאחר שנתיים של אימונים, הפך שילון לאחד מהאתלטים הבודדים שהשלימו בהצלחה את טריאתלון איש הברזל, עם מוגבלות כמעט מוחלטת בשתי הידיים. התחרות נערכה באריזונה שבארצות הברית, שילון התחרה במקצה רגיל מול אתלטים ללא מוגבלות וחצה את קו הסיום לאחר כ-13 שעות. על פי ארגון האתלטים העולמי של מפעל ה-Ironman, הישגיו בשנת 2018, בתחרויות השונות של הארגון, היו ב-10% הטובים בעולם עד גיל 30, וזאת מבין כלל הספורטאים שהתחרו.
הרצאות.