תכנון ובנייה.
הבניין הוא אחד הבניינים הראשונים שנבנו כמגדל יוקרה בצמוד לנתיבי איילון; אחריו החלו להיבנות מספר מגדלים נוספים, בעיקר בשטח עיריית תל אביב-יפו, המספקים לאוכלוסייה עשירה דירות יוקרה. מיקומו של המגדל נבחר במקרה, לאחר שהזדמנה קרקע "מתה" במקום בו לא הייתה מתוכננת בנייה בצמוד לכביש, והמגרש המקורי שבו תוכנן להקים בניין מגורים אוחד עם הקרקע החדשה והפך לחלק מהגן בו נמצא המגדל. תוכניתו המקורית של האדריכל גם הייתה קישור בין המגדל לים באמצעות סירות שיוכלו לעגון בנחל איילון למרגלות המבנה, אך תוכנית זו לא מומשה.
המגדל בנוי בצורה יוצאת דופן לנוף העירוני בישראל, ואף זכה עם בנייתו לכינויים שונים. ככל הנראה, התכנון לא שאף לכך, אלא חיפש דרך למצות את הפוטנציאל הנדל"ני של הקרקע על ידי התרחבות הבניין בחלקו העליון, בו גם נמצאות דירות הפנטהאוז. צורת המגדל מוגדרת במרחב על ידי ארבעה מסבכים ההולכים ומתרחקים מפינות המבנה ומתחברים אל הקומות העליונות הרחבות יותר. על אף שנראה כי מסבכים אלו הם חלק משלד המבנה, למעשה אינם מחזיקים דבר בבניין מלבד עצמם. שלד הבניין הוא שלד בטון מזוין רגיל, ואפילו מרפסות הפלדה ההיקפיות אינן מחוברות אל המסבכים. עם זאת, הם מקנים למבנה את צורתו הייחודית. שלוש מחזיתותיו של הבניין כוללות מרפסות וקירות זכוכית גדולים, וחזיתו הרביעית הפונה אל נתיבי איילון היא בטון חשוף אשר מכיל מאחוריו את כל מערכות הבניין. על בטון זה נתלו בשנים האחרונות שלטי פרסומת ענקיים המספקים גם הכנסה חודשית קבועה לבניין. כותרת הבניין מחופה ברובה על ידי פח גלי המותאם בקלות לצורה המקומרת שלה ויוצר מרקם מורכב ושונה בחלק זה.
וייט טראש
מרדכי לביא
מרדכי (מוטי) לביא (נולד ב-23 בפברואר 1978) הוא שדרן רדיו ואיש תקשורת ישראלי חרדי, מייסד אתר החדשות כיכר השבת.
ביוגרפיה.
לביא נולד וגדל בשכונת גאולה בירושלים, למשפחה מעדות המזרח. בילדותו למד בתלמוד תורה חיי עולם בירושלים בשפת היידיש.
תחילת הקריירה הרדיופונית שלו הייתה בתחנת הרדיו הפיראטית רדיו כל האמת, שבה שידר תוכנית מוזיקה לנוער הדתי לאומי והחרדי.
בשנת 1998 עבר לרדיו 10 הפיראטי, ובו הגיש את תוכנית האקטואליה המרכזית.
בשנת 2003 החל לעבוד ברדיו "קול חי", המשדר לציבור החרדי והדתי, שם החל להגיש את "המהדורה המרכזית", תוכנית אקטואליה יומית בת שעתיים. התוכנית בהגשתו יצרה עיתונות לא-מפלגתית ואף השיגה נתוני רייטינג גבוהים במגזר החרדי.
במקביל לביא עוסק בהייטק טכנולוגיה ונדל"ן.
עד 2011 הגיש את "המהדורה המרכזית" ברדיו "קול חי".
בקיץ 2011 פרש מעבודתו ברדיו קול חי, הצטרף לתחנת הרדיו קול ברמה, והגיש שם את תוכנית הבוקר "8 עד 10".
בנובמבר 2015 הודיע לביא על חזרתו לרדיו "קול חי", וב 20 בנובמבר 2015 התחיל להגיש תוכנית אקטואליה בשם "מהדורת הבוקר" שמשודרת בימי א'-ד' בבוקר בדקה לשמונה.
ב-21 בדצמבר 2017 חדל מלהגיש את תוכנית "מהדורת הבוקר", וביוני 2019 החל להנחות חידון הלכה יחד עם הרב אופיר מלכה "החפץ בחיים".
ייסד את האתרים "כיכר השבת" ו"סרוגים", אתר שמספר שנים לאחר הקמתו נרכש בחלקו על ידי קבוצת ידיעות אחרונות.
לביא מתגורר בשכונת רמות בירושלים, נשוי לשרה ואב לשישה.
קול חי
זיגי סטארדסט
מארקו פולו
המועצה לשימור מבנים ואתרים
אום מאני פדמה אום
מגדל פיבקו
מכבי שהם
שכר עידוד
שכר עידוד (או פרמיה) הוא תוספת שכר המשולמת למי שתפוקת עבודתו גבוהה מעבר למכסות שנקבעו. שכר העידוד מקובל כאמצעי ארגוני ליצירת הנעה (מוטיבציה), להגדלת תפוקות ולביצוע משימות מעבר ליעדים שנקבעו על ידי הנהלת החברה. בעבור הישגים אלו נכונה החברה לשלם תגמול מעבר לשכרו הבסיסי של העובד. ההנחה היא, כי האינטרס העיקרי של העובד הוא להגדיל את שכרו ככל הניתן. מאידך, התנהגות העובד אינה רק פונקציה של האינטרסים האישיים אלא גם יחס אל הממונים, חברים וכדומה.
שיטות.
מקובל לקבוע סולמות לתשלום הפרמיה. התשלום מתבצע לפרקים בהתאם להחלטת ההנהלה. גובה מענקי הפרמיה נקבעים בהתאם ליעדי התפוקות אותם מעוניינת החברה להשיג בטווח זמנים מוגדר מראש ושידוע לעובדים.
אי-תשלום פרמיה לעובד שלא עמד ביעד, עלול להשפיע על מעמדו בעיני החברה, על תפוקתו ולגרום לירידה במוטיבציה ופגיעה בביצוע משימות נוספות.
יתרונות.
מטרה משותפת לעובדים ולמנהלי הארגון.
חישוב שכר העידוד (פרמיה).
מקובל לחשב את גובה הפרמיה בהתאם ליעילות העובד. יעילות העובד מחושבת באופן הבא:
ההבדלים בין המגזרים.
קיימים הבדלים במתן הפרמיה בין המגזר הפרטי לבין המגזר הציבורי.
בראהמן
דאגלס באדר
קפטן סר סטיוארט רוברט דאגלס באדר (באנגלית: Group Captain Sir Douglas Robert Steuart Bader; 21 בפברואר 1910 - 5 בספטמבר 1982), שנודע בכינוי "הטייס הקיטע", היה טייס קרב מהולל של חיל האוויר המלכותי הבריטי (RAF) במלחמת העולם השנייה, שהפך לסמל לתעוזה ולנחישות שהפגינו הטייסים הבריטים במהלך הקרב על בריטניה, בשל העובדה שהמשיך לטוס כטייס קרבי אף על פי שאיבד את שתי רגליו בתאונה אווירית, בגיל 21.
רקע.
דאגלס באדר נולד בלונדון בשנת 1910, לפרדריק באדר, מהנדס אזרחי, ולג'סי באדר. הוריו נפגשו בהודו בה בילה באדר את שנות חייו הראשונות. בשנת 1913 חזרה המשפחה לאנגליה. בשנת 1914 גויס האב לשירות במלחמת העולם הראשונה. בשנת 1917 נפצע האב קשה, ובשנת 1922 מת מפצעיו. לאחר מכן נישאה אמו של באדר בשנית לכומר בשם הובס. גיבורי הילדות של באדר היו אלופי הטיס של מלחמת העולם הראשונה. דודתו, אחות אמו, נישאה לטייס קרבי, והוא חלם בעצמו להיות יום אחד טייס. הוא בילה זמן רב בבית דודיו. דודו, סיריל ברג' היה ממייסדי מכללת התעופה המלכותית בקורנוול, ובאדר נהג לבלות שעות בצפייה במטוסים הממריאים.
לאחר שזכה במלגת לימודים בבית הספר סט. אנדריוס באוקספורד שם למד גם גיבור מלחמה בריטי אחר גאי גיבסון, הוא התקבל, בשנת 1928, למכללה של פרחי טיס של חיל האוויר המלכותי בקורנוול, שם הצטיין בספורט, ואף הפך לאלוף אגרוף וקפטן נבחרת הרוגבי.
בשנת 1930 סיים בהצלחה את לימודי הטיס וקיבל דרגת קצונה. שנה לאחר מכן נבחר לטוס ברביעייה האווירונאוטית של חיל האוויר המלכותי, שם הפליא בלהטוטים עוצרי נשימה שזכו לשבחים מפליגים בעיתונות של אותה התקופה. אך לצד היכולת הווירטואוזית שלו כטייס, התבלט באדר כטייס הרפתקן, חסר משמעת וחסר מעצורים, שלא הקפיד על כללי הבטיחות בכל הנוגע לטיסה נמוכה.
התאונה והשיקום.
ב-14 בדצמבר 1931, לאחר שכבר צבר 500 שעות טיסה סולו, הוא ביצע במסגרת טיסת ראווה לולאות מתחת לגובה המותר לפי הוראות הבטיחות של 305 מטרים: הוא ירד עם מטוס הבולדוג שלו לגובה של תשעה מטרים בלבד, פגע באחת מכנפיו בקרקע, והתרסק. באורח פלא הוא נותר בחיים, אך רגלו הימנית נכרתה מעל לברך ורגלו השמאלית נכרתה מעט מתחת לברך.
לאחר שהחלים ולמד ללכת בכוחות עצמו, הוא שוחרר מחיל האוויר והפך לפקיד ב"חברת הנפט האסיאתית" (Asiatic Petroleum Company), חברה בבעלות חברת הנפט "של". ב-1935 נשא לאשה את ת'למה אדוארדס, אך רק עם פרוץ מלחמת העולם השנייה התאפשר לו לשוב אל אהבתו האמיתית - הטיסה. עקשנותו, יחד עם המחסור החמור בטייסים מנוסים, סייעו לו להתגבר על ההתנגדות מצד חיל האוויר המלכותי. לאחר שקיבל אישור רפואי הוא חויל מחדש בנובמבר 1939 וגויס לטייסת הקרב מס' 222. באדר שותף במבצע דינמו לפינוי חיל המשלוח הבריטי מדנקרק, שם רשם לעצמו את הפלת המטוס הגרמני הראשון, מסרשמידט 109.
אגדה מעופפת.
בעקבות הצטיינותו בקרבות קודם באדר לדרגת מפקד טייסת מספר 242 שהורכבה מטייסים קנדים, אשר סבלה מאבדות כבדות בקרבות אוויר מעל צרפת. באדר הצליח לשקם את הטייסת במהירות, ובקרב האוויר הגדול הראשון תחת פיקודו היא רשמה הצלחה מזהירה. ב-30 באוגוסט 1940 הפילה הטייסת תריסר מטוסי קרב גרמניים, בעוד באדר זוקף לזכותו הפלת מסרשמידט 110.
באדר פיתח טקטיקת לחימה שעיקרה הזנקתם לאוויר של עשרות מטוסי קרב בעת ובעונה אחת, כדי ליצור עליונות מספרית בזירת הלחימה. השיטה הוכיחה את עצמה ביירוט מטוסי קרב והפצצה גרמניים, בעיקר לאחר שסיימו את משימתם ופנו לחזור אל בסיסיהם בצרפת. בבריטניה העריכו כי הגרמנים דחו את תוכניות הפלישה שלהם לאי הבריטי עקב הצלחת חיל האוויר המלכותי. בקיץ 1941 היה באדר ממוקם חמישי ברשימת אלופי ההפלות של חיל האוויר המלכותי בכל הזמנים. הוא הצליח להפיל עד אז 28 מטוסים גרמניים (לפי ספירתו האישית, הבלתי רשמית), זכה בעיטורים (בהם אות השירות המצוין וצלב התעופה המצוינת) וקודם לתפקיד מפקד כנף.
תקופת השבי.
ב-9 באוגוסט 1941 הופל מטוס הספיטפייר שלו בצפון צרפת. תחקירים שנעשו במרוצת השנים מעלים את הסברה שבאדר הופל מ"אש ידידותית" של אחד מטייסיו, אם כי באדר עצמו סבר כי התנגש במטוס אויב.