ב-1950 התקבל למכון להנדסת אווירונאוטיקה והשלים את לימודיו ב-1955. במהלך לימודיו באקדמיה יחד עם חבר לספסל הלימודים כתב מספר מערכונים ויחד ביימו קבוצת חובבי משחק, שהמשיכה לפעול גם לאחר שנות לימודיו. בשנים 1955 - 1962 עבד כמהנדס בתכנון הנעת טילים בשירות הצבא הסובייטי. במהלך אותן שנים המשיך לכתוב תחת שם העט "פליקס קמוב". בגיל 30 החליט קנדל להתמקד בכתיבה. ב-1958 נישא לתמרה אברינה, מהנדסת בוגרת אותו מכון בו למד קנדל. ב-1959 נולד בנם הבכור יבגני (יוג'ין) קנדל, וב-1967 נולד בנם השני לאוניד (אריה) קנדל.
בסוף שנות ה-60 כתב יחד עם ארקדי חיאט ואלכסנדר קורליאנדסקי את סדרת האנימציה "נוּ, פּוֹגוֹדִי!" (ברוסית: !Ну, погоди) שלימים הפכה אגדה בקרב ילדי ברית המועצות. במהלך אותן שנים החל לגלות עניין בשורשיו היהודיים, וכתב את ספריו הראשונים על היסטוריית הקהילה היהודית ברוסיה, ספרים אלה מעולם לא יצאו לאור רשמית בברית המועצות. באוגוסט 1973 הגיש עם משפחתו בקשה להגר לישראל. משך ארבע שנים סורבו לעזוב את ברית המועצות, במהלכן סבלו מקושי כלכלי ומנידוי ממרכז החברה הסובייטית. באותן השנים לקח קנדל חלק בהפגנות נגד הממשל הסובייטי הקומוניסטי שערכו מספר פעילים ציוניים שביקשו להגר לישראל, בהם חברו נתן שרנסקי, ונכלא מספר פעמים בשל פעילות זו. בתקופה זו ערך יחד עם פרופ' בנימין פיין את הביטאון המחתרתי "תרבות". באותם הימים נאלץ קנדל לכתוב בשמות בדויים ולעשות לביתו כסופר צללים.
באביב 1977 לאחר מעורבות בת שנתיים של גילדת התסריטאים מלוס אנג'לס והצבת האולטימטום להחרמת שיחות עם גורמי תרבות מקומיים, נאות הממשל לאשר את עזיבתו ועזיבת משפחתו לישראל. קנדל העיד שאלמלא סיוע זה סביר שהוא ומשפחתו היו נאלצים להישאר עוד כשמונה שנים בברית המועצות, בדומה לאסירי ציון אחרים.
ספרי לימוד ההיסטוריה שכתב נלמדים בבתי הספר היהודיים במזרח אירופה, ואילו ספרי הפרוזה שכתב אהודים בקרב קוראי הרוסית בכל העולם. זכה מספר פעמים בפרסי הוקרה על עבודתו הספרותית.
משפחתו.
בנו יוג'ין כלכלן, פרופסור למימון בבית הספר למנהל עסקים של האוניברסיטה העברית בירושלים. בשנים 2009–2015 שימש כיו"ר המועצה הלאומית לכלכלה במשרד ראש הממשלה
ובנו אריה רופא אורתופד מתגוררים גם הם בירושלים.
HD 132029
HD 132029 הוא כוכב אשר נמצא בחלקה הצפוני של קבוצת הכוכבים רועה דובים במרחק של 310 שנות אור (95 פארסק) מכדור הארץ. לכוכב רדיוס של 1.7 רדיוסי שמש, עוצמת הארה הגדולה פי 25.5 מזו של השמש וטמפרטורה של 8,276 קלווין.
מסע בהרי ההארץ
מסע בהרי ההארץ (בגרמנית: Die Harzreise) הוא יומן מסע מאת המשורר הגרמני היינריך היינה.
היומן נכתב באביב 1824, ופורסם לראשונה בארבעה עשר המשכים במגזין "השותף" ("Der Gesellschafter") על ידי פרידריך וילהלם גוביץ (Gubitz), בחודשים ינואר ופברואר 1826 ולאחר שעבר צנזורה חלקית. מאוחר יותר באותה שנה פורסם יומן המסע בחלקו הראשון של האוסף "תמונות ממסעות". לצורך כך ערך היינה מספר שינויים והתאמות, ובין היתר הוסיף את החלק המפורסם אודות גטינגן.
היינה עצמו תיאר את עבודתו כפרגמנט ספרותי, כלומר סגנון כתיבה המאופיין ביחידות אוטונומיות קצרות מאוד.
הייתה זו הפעם הראשונה שבה מפורסמת יצירה של היינה על ידי בית ההוצאה "הופמן וקמפה" (Hoffmann &amp; Campe) מהמבורג, אשר לימים ישמש כמוציא לאור לכל יצירותיו של המשורר.
תוכן.
ביצירתו מתאר היינה את מסעו בשנת 1820-1821 מגטינגן, שם התגורר בתקופת לימודיו כסטודנט באוניברסיטה, לאורכו ולרוחבו של רכס הרי ההארץ ובין היתר ההעפלה לפסגה הגבוהה בו, הר ברוקן, ועד לעיירה אילזנבורג (Ilsenburg). במהלך מסעו נפגש היינה עם תושבי המקום שחלקם מוכרים וחלקם אנונימיים. הוא מתאר אותם בפרטנות ועורך השוואות בינם לבין דמויות היסטוריות ידועות ואחרות.
כך למשל, הוא נפגש בגטינגן עם רופא חבר האחווה היהודית בשם קרל מרקס (Karl Friedrich Heinrich Marx), ודן עמו בענייני רפואה ובחיבורו של האחרון אודות "גטיגן מנקודת השקפה רפואית פיזית והיסטורית".
הטבע משמש גם הוא כנושא משמעותי ביומן המסע. היינה מפרט את כל אתרי המנוחה והלינה בהם ניתן לשהות לאורך המסלול, את מכרות רמלסברג, נהרות שחצה בדרכו ועוד.
בפרק היומן אודות גטינגן מתאר היינה דו-קרב לא חוקי בין סטודנטים. היינה עצמו נאלץ להפסיק את לימודיו באוניברסיטה לאחר דו-קרב שערך על רקע אנטישמי.
מסלול מסעו של היינה שארך כארבעה שבועות הפך למסלול תיירות מודרני שבו מטיילים יכולים לפקוד את האתרים המפורטים ביומן.
הערכה.
היצירה מסע בהרי ההארץ נחשבת לעמוקה הרבה מעבר למצופה בדרך כלל מעבודתו המוקדמת של יוצר צעיר. היא מכילה בתוכה רבדים רבים של געגועים לרומנטיקה, אכזבה, אשליה ואירוניה, המשולבים ביצירה באופן טבעי וזורם.
בלוטת הסלעים
ברווז צהוב המצח
אלי טהרי
אלי טהרי (נולד ב-21 בינואר 1952) הוא מעצב אופנה ישראלי של בגדים ואביזרי יוקרה. החברה שלו "Elie Tahari" היא מותג יוקרה שמרכזו בניו יורק עם מספר חנויות הממוקמות ברחבי ארצות הברית.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
טהרי נולד ב-1952 כילד האמצעי לזוג יהודי איראני למשפחה בת ארבע אחיות ושני אחים. אשר עלתה לישראל מאיראן וחיה במעברה שהיום היא מבשרת ציון. בין 1953-1957 המשפחה חזרה לאיראן, אך שבה שוב לישראל מאוחר יותר. כשהוריו התגרשו ואביו נישא מחדש, טהרי נשלח לבית יתומים "שדה חמד" בראשון לציון, ואחר כך עבר ל"מעון הילד" בתל אביב. בשנים שלאחר מכן היה בקבוצת שילר ובפנימיית חיל האוויר בחיפה.
לאחר שירות צבאי בחיל האוויר טהרי היגר לארצות הברית ב-1971, שבכיסו רק 100$. בעת שעבד כחשמלאי בבוטיק של בגדים ברובע הטקסטיל של מנהטן, החל טהרי לעצב ליין בגדים משלו, לאחר שהצליח להפוך את חולצת הסטרפלס לאייקון פופולרי ב-1973. המותג הקרוי על שמו "טהרי" הושק ב-1974 בבוטיק הממוקם בשדרת מדיסון בניו יורק.
קריירה בענף האופנה.
בהשראת עידן תרבות הדיסקו, אלי טהרי יצר בגדי-נשף מפתים וחולצות חושניות, כשהוא יוצא לראשונה עם תצוגת האופנה משלו ב-1977 במועדון הלילה הניו יורקי המפורסם,"סטודיו 54".
בשנות ה-80, פנה לעיסוק בחליפה המחויטת. הוא הצליח להגדיר מחדש את העשור עם עיצובים הממוקדים במקום העבודה, במקביל להצטרפותם של נשים לכוח העבודה ולשורות האליטה העסקית. הוא צורף למועצת מעצבי האופנה של אמריקה בשנת 1994. בשנת 1997 הוא שיתף פעולה עם אנדרו רוזן בהשקת המותג "Theory" לחנויות.
בשנות ה-2000 התרחב המותג שלו לחנויות של אביזרים, תכשיטים, מוצרי הנעלה וכלי בית לגברים.
בשנת 2010 הציג לראשונה קולקציה שבוע האופנה בניו יורק.
בשנת 2012 אלי טהרי היה שופט אורח בסדרת הטלוויזיה האמריקאית "Project Runway All Stars" ששדורה בערוץ "Lifetime". הוא שיתף פעולה עם "Kohl’s DesigNation" בשנת 2014 והשיק את ET Sport בשנת 2015.
פעילות בישראל.
החל מתחילת העשור הראשון של המאה ה-21 החל טהרי להשקיע גם בישראל, בעיקר בתחום הנדל"ן. בין השאר רכש ב-2004 את בית ציוני אמריקה, ב-2008 רכש את מגדל דניאל פריש ומכר אותו כעביר שנה ברווח של 25 מיליון שקל.
בשנת 2019 נכנס לסכסוך משפטי עם בן דודו, שלי נרקיס, "מלך השוק האפור". טהרי טען כי הלווה בשנת 2005 לבן דודו 9 מיליון דולר, כדי שיוכל לחתום על הסדר טיעון עם המדינה בעבירות מס, אך ההלוואה לא הוחזרה לו.
דייזי הגרד
סיליה דייזי מורנה הגרד (באנגלית: Celia Daisy Morna Haggard; נולדה ב-22 במרץ 1978) היא שחקנית בריטית.
ביוגרפיה.
הגרד נולדה בלונדון. היא בתו של במאי הקולנוע פירס הגרד ואשתו אנה סלובסקי. היא גדלה בדאליץ' שבדרום לונדון ולמדה בבית הספר לבנות "ג'יימס אלן". סבה היה השחקן סטיבן הגרד ואביו היה אחיין של הסופר הנרי ריידר הגרד.
קריירה.
הופעת הבכורה של הגרד בטלוויזיה הייתה בשנת 1996 בפרק מסדרת סיפורי המסתורין של רות רנדל ברשת ITV, שביים אביה. פירס הגרד ביקש מבתו לעזור לו במבחני בד, והציע שתקרא יחד עם הנבחנים. לאחר מכן סיפרה שמכיוון שהיא דיסלקטית "הוא היה צריך לעבוד איתה כך שלא תקלקל את הבחינה עבור השחקן שקורא איתה". במהלך הבחינות רצה המפיק לבחון את הגרד עצמה, על אף התנגדותו של אביה שלא רצה שבתו תעסוק במשחק.
אחרי כן למדה הגרד באקדמיה למוזיקה ולאמנויות הדרמה של לונדון. היא הופיעה בתוכנית המערכונים של ערוץ BBC Three בשם "Man Stroke Woman" ובסיטקום של ערוץ 4 "מחלקה אלטרנטיבית" שיחקה בתפקיד אמי. עוד הופיעה בתפקיד אחות בפרק בסדרה "פיפ שואו" ובקומדיה "פסיכוויל" פרי עטם של כותבי "ליגה של גברים" סטיב פמברטון וריס שירסמית', בתפקיד שחקנית פנטומימה. בסיטקום "The Persuasionists" של ערוץ BBC2 שיחקה בתפקיד אֵמָה.
ב-2008 שיחקה הגרד בתפקיד מיס סטיל, אחותה הבכורה של לוסי סטיל, במיני-סדרה "תבונה ורגישות" עיבוד לרומן מאת ג'יין אוסטן. עוד ב-2008 הופיעה בתפקיד דונה מיטשל בפרק בעונה השנייה של הסדרה "אפר לאפר".
בקולנוע השתתפה הגרד בשניים מסרטי הארי פוטר בתפקיד קול המעלית במשרד הקסמים, ב"הארי פוטר ומסדר עוף החול" ובסרט "הארי פוטר ואוצרות המוות". ב-2010 הופיעה הגרד בסרט הטלוויזיה "Abroad" של CBC בתפקיד פופי יאנג.
הגרד שיחקה בתפקיד סופי בפרק "הדייר" בסדרת המדע בדיוני "דוקטור הו" (לצדו של ג'יימס קורדן). היא גילמה שוב את הדמות בעונה השישית של הסדרה בפרק "Closing Time".