במצבים רבים מטרת המבחן אינה לספק ציון אלא לסווג נבחנים למספר קטגוריות. כך לדוגמה "מבחני קריטריון" (Adaptive mastery test - ATM) כוללים שני סיווגים: "עובר" ו"נכשל". אך באותה מידה קיימים מבחנים בהם קיימים שלושה סיווגים ואף יותר כמו במקרים בהם נדרש סיווג של רמת ידע או כשירות כדוגמת "לא מספיק", "בסיסי" ו-"מתקדם". מבחן אדפטיבי ממוחשב מהסוג שתואר מתאים לבחינות בהן יש צורך בסיווג המורכב מיותר משתי קטגוריות או במקרים בהם יש צורך במתן משוב מדויק. עבור מבחני קריטריון המשמשים לסיווג של עובר או נכשל (מכונים - מבחן סיווג ממוחשב - CCT) נדרשות התאמות מסוימות בחישוב קריטריון הסיום ואופן בחירת הפריט הבא. במבחנים מסוג זה ניתן דגש על מיון סביב נקודת הקריטריון ולכן נבחנים בעלי יכולת הקרובה מאוד לנקודת המעבר, ידרשו לענות על מספר גדול של פריטים לעומת נבחנים שנמצאים באופן משמעותי מעל או מתחת לרף להם יהיו בחינות קצרות משמעותית.
לדוגמה, במבחנים אלו קריטריון הסיום ואלגוריתם הניקוד פועלים לסווג את הנבחנים לקטגוריה במקום לספק הערכת יכולת. קיימות לכך שתי מתודולוגיות עיקריות. השיטה המקובלת מבין השניים הוא מבחן יחס ההסתברות הרציף (SPRT). מבחן זה מתייחס לסיווג הנבחן כמבחן השערה המניחה שיכולתו של הנבחן שווה לנקודה מסוימת מעל נקודת הסף או לנקודה אחרת שממוקמת מתחת לנקודת הסף. יש לשים לב שמדובר כאן בניסוח השערה נקודתית ולא בניסוח השערה מורכב המתאים יותר מבחינה רעיונית. לשם השוואה ניסוח השערה מורכב היה כי יכולתו של הנבחן היא באזור שמעל נקודת הסף או האזור שמתחת לנקודת הסף.
קיים שימוש גם בגישה של רווח סמך, כאשר לאחר העברה של כל פריט, האלגוריתם מחשב את ההסתברות שהציון האמיתי של הנבחן הוא מעל או מתחת לציון המעבר. כך לדוגמה, האלגוריתם עשוי להמשיך ולהציג פריטים לנבחן עד שמרווח הביטחון של 95% מסביב לציון האמיתי לא מכיל את ערכים משני צידי נקודת המעבר. כך שבשלב זה אין צורך בהעברה של פריטים נוספים מכיוון שהוודאות בנוגע למעבר או אי המעבר של הנבחן מדויקת ב־95% (בהנחה שהמודלים הפסיכומטריים העומדים בבסיס הבדיקה ההסתגלותית מתאימים לנבחן ולמבחן). גישה זו נקראה במקור מבחן קריטריון אדפטיבי (Adaptive Mastery Testing - AMT) אך ניתן להרחיב אותה לסיווג של מבחנים בעלי יותר מנקודת סף יחידה.
באופן פרקטי, בכדי למנוע מצב בו לנבחנים בעלי יכולת הקרובה לסף יוצגו כלל הפריטים במאגר מבלי להגיע להכרעה ברורה נקבע לאלגוריתם סף מינימלי ומקסימלי של פריטים להעברה במבחן יחיד.
אלגוריתם בחירת הפריטים תלוי בקריטריון הסיום. מקסימום מידע בקיצור הדרך מתאים יותר ל- SPRT מכיוון שהוא ממקסם את ההבדל בהסתברויות המשמשות ביחס הסבירות . מקסימום מידע לפי אומדן היכולת מתאים יותר לגישת רווח הביטחון מכיוון שהוא ממזער את שגיאת המדידה הסטנדרטית המותנית, מה שמקטין את רוחב מרווח הביטחון הדרוש לצורך סיווג.
אילוצים מעשיים באדפטציה.
חוקרת ה-ETS מרתה סטוק טוענת כי רוב המבחנים האדפטיבים הם למעשה מבחנים אדפטיבים בקושי (BAT) מכיוון שבפועל קיימים אילוצים רבים על בחירת פריט. כך לדוגמה, בחינות אדפטיביות ממוחשבות חייבות, בדרך כלל, לעמוד במפרט התוכן; כך לדוגמה, מבחן בשפה צריך להכיל מספר מסוים של אנלוגיות, השלמות משפטים ומציאת מילים נרדפות. אילוץ מקובל נוסף הוא מנגנון למניעת חשיפה של פריטים שמונע שימוש יתר בפריטים האינפורמטיבים ביותר. מכיוון שמבחנים ממוחשבים אדפטיבים מוגבלים לעיתים קרובות בבחירת הפריטים יש צורך ליישם אסטרטגיות חיפוש מורכבות בכדי למצוא פריטים מתאימים להעברה.
השיטה הפשוטה לשליטה על חשיפה של פריטים היא השיטה האקראית. במקום לבחור את הפריט שיספק את המידע הרב ביותר בכל נקודה במבחן, האלגוריתם בוחר באופן אקראי את הפריט הבא מתוך מספר קבוע של פריטים היכולים לספק את המידע הרב ביותר באותה נקודה. שיטה זאת יכולה לשמש הן לצורך בחירת נקודת ההתחלה של המבחן והן לאורך המבחן כולו. שיטה מקובלת נוספת למניעת שימוש יתר בפריטים היא שיטת סימפסון-הטר. לפי שיטה זאת לכל פריט מוגדר שיעור חשיפה מקסימלי הקובע את מגבלת החשיפה של הפריט. כאשר האלגוריתם מעוניין לבחור את הפריט הבא שיוצג לנבחן מוגרל מספר אקראי בין 0 ל-1 ערך זה מושווה לשיעור החשיפה המקסימלי של הפריט האינפורמטיבי ביותר. אם הערך האקראי גדול משיעור החשיפה של הפריט המיועד - הפריט יוצג. אם לא- תבוצע השוואה דומה לפריט הבא אחריו בעל האינפורמציה הגדולה ביותר, תהליך זה חוזר עד שנמצא פריט ששיעור החשיפה המקסימלי שלו נמוך מהערך המוגרל.
לינדון ואחרים הציגו שיטה חלופית הכוללת יצירת מבחני צל. הכוונה היא לבחור עבור כל נבחן, לפני תחילת המבחן, אוסף של פריטים המתאימים למגוון יכולות מתוך בנק הפריטים תוך התחשבון במגבלת החשיפה של אותם פריטים. קבוצה פריטים זאת משמשת כבנק הפריטים האפשריים עבור הנבחן הספציפי. בחירת פריטים ממבחני צל מסייעת לאלגוריתמים של מבחנים אדפטיבים לעמוד בקריטריונים של בחירת פריטים על ידי התמקדות בבחירות אופטימליות כלליות (בניגוד לבחירות האופטימליות לפריט נתון).
רב ממדיות.
בהינתן מערך פריטים, מבחן רב-ממדי אדפטיבי ממוחשב (multidimensional computer adaptive test - MCAT) בוחר פריטים בהתאם ליכולותיו המשוערות של הנבחן וכתוצאה מכך נוצר מבחן ייחודי המתאים לנבחן הפרטי. MCAT מבקש למקסם את דיוק המבחן בכך שהוא בוחן יכולות מרובות בו זמניות מרובות (בשונה ממבחן אדפטיבי ממוחשב - המעריך יכולת אחת) תוך שימוש ברצף הפריטים שנענו בעבר (Piton-Gonçalves ו- Aluisio, 2012).
מבחנים אדפטיבים.
קיימים בעולם מבחנים רבים המועברים בצורה ממוחשבת אדפטיבית, רשימה חלקית של מבחנים אדפטיבים ממוחשבים וביבליוגרפיה עדכנית האיגוד הבינלאומי למבחנים אדפטיבים ממוחשבים (IACAT),
מבין המבחנים האדפטיבים הממוחשבים המוכרים בישראל ניתן למנות את המבחנים הבאים:
בלב אחד
בלב אחד (ידוע גם בשם "סלאם עליכום") הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת הישראלית חדוה עמרני, יחד עם להקתה פלפל לבן. השיר יצא לאור ב-1978, על ידי חברת התקליטים CBS ישראל, במסגרת פסטיבל הזמר והפזמון 1978. מאוחר יותר, נכלל גם באלבומה של עמרני, "אשה", שיצא לאור בשנת 1981.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי חיים חפר והולחן והופק על ידי דובי זלצר עבור ביצועה של חדוה עמרני בפסטיבל הזמר והפזמון 1978. השיר הגיע למקום השני בפסטיבל, והפסיד לשירו של יזהר כהן, "אבניבי", שזכה באירוויזיון 1978.
גרסאות כיסוי.
גרסתן של שרית חדד ונטע ברזילי.
ב-9 בספטמבר 2020 הוציאו הזמרות שרית חדד ונטע ברזילי גרסת כיסוי לשיר, במסגרת הפרויקט "צו השעה", לתמיכה בתעשיית המוזיקה הישראלית, שנפגעה בעקבות משבר הקורונה בישראל.
רקע.
ב-2 באוגוסט 2020 הוכרז על פרויקט מוזיקלי בשם "צו השעה", בו יכללו כ-50 גרסאות כיסוי לשירים שונים מהזמר העברי, ואף נאמרו שמותיהם של חלק מהאמנים המשתתפים בו. הפרויקט הופק על ידי "קרן נכט", בעקבות משבר הקורונה בישראל, שפגע בפרנסתם של מוזיקאים ישראלים, ולדברי יוזמיו, על מנת "לשמור על המוזיקה העברית כדי שנוכל לפתח אותה" ולקדם "חוק מוזיקה ישראלית". ב-8 בספטמבר, יום לפני צאת החלק הראשון של הפרויקט, הוכרז על ביצוען של חדד וברזילי לשיר.
לגרסתן של חדד וברזילי נוספו מילים נוספות אשר נכתבו על ידי ברזילי עצמה, אורן עמנואל ואבשלום אריאל.
ביקורת.
נדב מנוחין מוואלה! NEWS העניק ביקורת לאוסף "צו השעה", ואמר על ביצוען של חדד וברזילי כי הוא "החידוש המפתיע ביותר" בפרויקט, וכי השילוב ביניהם הוא "שילוב הזוי שחציו משעשע וחציו מוזר עד מופרך, וכולל מחווה עצמית מתבקשת ללהיט 'תלך כפרה עליי'".
אתר פרוגי העניק לשיר ביקורת חיובית: "השילוב של השתים יוצר הרמוניה מדהימה וחווית שמיעה יוצאת דופן ומהטובות ביותר שחווינו. קולן הענק והסוחף של הדיוות שמגיעות משני עולמות שונים יוצר סאונד מיוחד שלא משאיר אותנו אדישים ומשאיר לנו טעם של עוד ולגמרי מוכיח לנו כמה הפסקול הישראלי הוא מיוחד על כל גווניו וסוגיו".
גל אוחובסקי ממאקו ביקר את הפרויקט "צו השעה" וציין את ביצוען של חדד וברזילי כביצוע הטוב ביותר בפרויקט, באומרו: "'בלב אחד' הוא היציאה שהכי הצליחה. זה שיר פופ מושלם ופשוט, עם ליין הבס האהוב שמזמן דרש שימוש חוזר. בחירה הכי נכונה גם כי המלודיה הפשוטה והעממית מאפשרת במקביל לשיר אותה כמו שהיא, וגם לאלתר בקטנה בלי שזה ירגיז. הרעיון להעביר את להיט הקדם של חדוה עמרני דרך הקשקוש של נטע ברזילי הוא מעולה, ויכול היה בקלות להיות שיר הגמר שלה ב'כוכב הבא'".
דורותי קוק
דורותי ג'וזפין קוק (באנגלית: Dorothy Josephine Coke; 11 באפריל 1897 – 1979) הייתה אמנית אנגליה, שנודעה בעבודתה כציירת מלחמה של העורף הבריטי במהלך מלחמת העולם השנייה.
חיים ועבודה.
דורותי קוק נולדה באסקס בשנת 1897, ואביה היה סוחר תה.
כשהייתה בת שבע עשרה נכנסה קוק לבית הספר לאמנות סלייד, שם המשיכה ללמוד לאורך כל מלחמת העולם הראשונה וזכתה בפרס על קומפוזיציה של דמויות. בקיץ 1918 הגישה דורותי קוק כמה סקיצות לוועדת זיכרון המלחמה הבריטית אך הצעתה נדחתה. זמן קצר לאחר מכן קנה האמן מיורהד בון שניים מציורי צבעי המים שלה לאוסף מוזיאון המלחמה, הוסיף אותן לאוסף ציורי אוליב מודי-קוק. בשנת 1919 נבחרה לחברה במועדון האמנות האנגלי החדש.
עם תחילת מלחמת העולם השנייה, דורותי קוק הייתה אמנית פופולרית וידועה. במהלך המלחמה קיבלה משימה מטעם הוועדה המייעצת לאומני המלחמה, לתאר את העבודה שמבצעות נשים בשירותים שונים.