במרץ 1938, במהלך נסיעה מחיפה לצפת, הותקפה המונית בה נסע הרב הלר על ידי כנופיית פורעים ערבים סמוך לכפר שזור. הרב הלר היה אחד מבין ארבעת הניצולים מבין עשרת נוסעי המונית, ששת האחרים נרצחו באכזריות. האירוע היה אחד האירועים שהובילו את שלמה בן יוסף להשליך רימון על אוטובוס, פעולה שהביאה להוצאתו להורג.
כפעיל ציבור וכיו"ר סניף "המזרחי" בעיר, עסק בשירות מטעם "ההגנה" בגיוס כספים לרכישת נשק, ולימים זכה באות ההגנה על פועלו. בזמן מלחמת העצמאות, עמד בראש "וועדת המצב" המקומית ובמקביל כיהן כיו"ר ועדת הגיוס, והתעמת עם משתמטי גיוס ומשפחותיהם שאיימו עליו ברצח.
התרת עבודות ביצורים בשבת ובחג במלחמת העצמאות.
לבקשת המטה האזורי של הפלמ"ח הורו הרב הלר והרב אפרים שרגא וינגוט לצאת לעבודות ביצורים במהלך השבת והחג. ביום שישי, 23 באפריל 1948, יום לפני ערב פסח, פרסם הרב הלר את פסיקתו בהודעה פומבית לציבור. הוא יצא בראש תושביה הדתיים של צפת לעבודות הביצורים, השרה על הסובבים אותו אמונה וביטחון, ועודד את הלוחמים והתושבים המותשים. בעקבות פסיקתו היה מקורב לראשי הפלמ"ח וזכה באות מלחמת הקוממיות.
בספרו "הקרב על צפת – אגדה ומציאות" תיאר הרב הלר את הלכי נפשו לאחר פניית מטה הפלמ"ח בבקשה שיתיר עבודה בחג ובשבת:
יציאה נגד ביזת רכושם של תושבי צפת הערבים הנמלטים.
בהמשך הלחימה בעיר, במאי 1948, נמלטו תושביה הערבים, כשהם מותירים אחריהם את כל רכושם. עם בריחתם פשטו רבים מתושבי צפת היהודים על הבתים הנטושים של עשירי צפת הערבית, ובזזו אותם. הביזה לא פסקה גם לאחר כניסת השבת. הפלמ"ח נדרש לעצור את הבוזזים, לעיתים תוך ירי באוויר.
הרב הלר הגיב בחריפות ובזעזוע לנוכח מעשי הביזה, ויצא ב-16 במאי 1948 בגילוי-דעת פומבי, עליו החתים גם את עמיתו הרב וינגוט, ובו גינה את חילול השבת ואת מעשי הביזה, וקרא לשמור על "קדושת המוסר היהודי" גם בעת מלחמה, וגם מול האויב. גילוי הדעת בכתב ידו של הרב הלר מוצג כיום במוזיאון "בית המאירי" בצפת.
חייו המאוחרים.
לאחר מלחמת העצמאות שימש הרב הלר כראש המועצה הדתית בצפת, והמשיך לנהל את הישיבה ולפרסם מאמרים וספרים ובמרכזם "הרב המנהיג והרופא" על תולדות חייו ופועלו של רב-סבו רבי שמואל הלר (העליר) (1989).
הלר קיבל בחייו את אות מגן צפת, אותו ענד לו מפקד הפלמ"ח לשעבר, יגאל אלון. לאחר מותו קיבל את אות יקיר צפת (ב-2003).
בשנותיו האחרונות התגורר הרב הלר במרכז הארץ, אך ביקש להיטמן בעיר הולדתו, צפת.
הרב הלר נפטר ב-ד' בטבת ה'תשנ"א (22 בדצמבר 1990). מאות מתושבי צפת, ותיקיה, לוחמי ההגנה והאצ"ל, ליוו אותו לקבורה בבית העלמין הישן של צפת, בו נטמן לצד אבותיו. ראש עיריית צפת דאז, זאב פרל, הספיד את הרב הלר ואמר כי היה "מגיבורי העיר ומגניה".
משפחתו וצאצאיו.
הרב הלר התאלמן מרעייתו פרידה בשנת 1976.
בנותיו:
הנצחתו.
בשנת 2005 ביוזמת בית המאירי העמידה עיריית צפת שלט "כאן גר" ליד ביתו  ברחוב ישראל ב"ק פינת שמעון בר יוחאי ברובע היהודי ההיסטורי.
לשון הטקסט: "יליד צפת, רב ומנהיג, ראש ישיבת חת"ם סופר-רידב"ז ונינו של הרב שמואל הלר. נודע בתש"ח (1948) בארגון כוחות המגן בעיר ובזכות היתר עבודה בשבת ובחג שהוציא, מחמת "פיקוח נפש". נטמן בצפת." ביתו נכלל במסלולי הסיורים בעיר צפת.
בשנת 2011 החליטה ועדת השמות של עיריית צפת לקרוא על שמו סמטה סמוך לביתו.
נקשבנדיה
הנקשבנדיה (או נקשבנדי) היא אחת מארבעת הזרמים הסופיים העיקריים של האסלאם, המכונים "טריקה" . זרם זה מחשיב כמייסדו את אבו בכר, בן לווייתו של מוחמד וחמו.
רוב הטריקות האחרות (ובהן הצ'ישטייה, הסורווארדייה והקאדריה) מייחסות כמייסדן את עלי בן אבי טאלב.
הנקשבנדיה היא טא'אפה שייסד בהאא אד-דין נקשבנד, ששמו הפרסי (نقشبندی) הוא מקור שמה. היא נחשבת לטא'אפה אורתודוקסית בעלת סילסילה (שושלת יוחסין) בכרית המקיימת ד'כר ח'פי. מתוכה יצאה הטריקה הח’אלדיה.
זוהי טריקה אשר פונה למשכילים העירוניים ולכן ישנם יותר כתבים נקשבנדיים מאשר בטריקות האחרות. על התלמיד הנקשבנדי לשלוט גם בשריעה, בנוסף לידיעתו את הכתבים הנקשבנדיים.
הנקשבנדיה הייתה זו שעמדה מאחורי תנועות ג'יהאד רבות באסיה- בקווקז כנגד הרוסים, במחוז סינג'אן בסין כנגד הסינים, בהתנגדות ההודית כנגד הבריטים ובסכסוך באצ'ה (אינדונזיה) כנגד ההולנדים. הייתה טענה כי הנקשבנדיה מעורבת בסכסוכים ובתנועות התנגדות גם במקומות אחרים.
דמות מרכזית בטריקה היא חוואג'ה אח'ראר שהיה ח'ליף נקשבנדי. הוא הפגין יותר מעורבות בקהילה, שלח תלמידים מטעם הח'ליפות שלו ובעיקר השפיע רבות על המשטר הטימורי.
דמות חשובה נוספת היא של השייח' סירהינדי שהיה מוג'דיד, אשר הפך את הנקשבנדיה לטא'אפה כדי להציל את האסלאם בהודו מלהפוך להינדי.
המקור הגאוגרפי של הנקשבנדיה הוא במרכז אסיה, בטורקיה, בהודו (על ידי המונגולים) ובסין. כיום הנקשבנדיה נפוצה בטורקיה, על ידי השייח' קוטקו אשר בוחן את המציאות דרך עיני הנביא לו היה חי כיום (הוא חבר במפלגה האסלאמית). כיום שייח'ים נקשבנדיים רבים הם גם פרופסורים ובנקאים.
הנקשבנדיה דוגלת במעורבות של השייח'ים הצופים בפוליטיקה, כדי ליצור שלטון השומר על השריעה ופועל על-פי עיקרון הצדק. עיקרון נקשבנדי זה מבטא למעשה את היותה של הטריקה הנקשבנדית מאוד מחוברת לענייני העולם הזה וכי היא ראתה בפעילות הקהילתית בעולם הזה תנאי חשוב לקיומה (בניגוד לטריקה הקאדרית, לדוגמה, אשר מרכז ענייניה היה הדאגה לפרט ולגאולתו בעולם הבא). חוואג'ה אח'ראר היה הראשון אשר דיבר על כך בגלוי - מעורבות פוליטית מתוך תחושת האחריות לקהילה.
הנקשבנדיה ניהלה מלחמת חורמה עם הקובראוויה והאישקייה, שתקפה בעיקר את הסילסילות של הטריקות ועל ידי כך זכתה בעוד תומכים, אך גם בעוד שונאים.
הנקשבנדיה היוותה בתקופות שונות גם כמוליכה של תנועות תחייה אסלאמיות וגם כמובילה של מאבק כנגד אסכולות צופיות אחרות.
ההכוונה הנקשבנדית הייתה תמיד לחיים המופנים כלפי האל כאשר הגמול לאהבה ולהתמסרות ניתן בעולם הבא. נקשבנד עצמו מתואר כמי שהתרחק מקרבת השליטים וטען כי השררה מרככת את לב האדם ומסיתה אותו מדרך האל.
הנקשבנדיה הצליחה רבות בקרב עולם האסלאם מאחר שהיא נותנת למאמין שילוב של פרקטיקה יומיומית פשוטה המונחה על ידי השריעה עם עקרונות סוניים אורתודוקסיים, וכך נותר שילוב בין האסלאם הקלאסי ובין הפרשנויות המודרניות שלו.
תגובתה של הנקשבנדיה לאתגר הקולוניאלי הייתה מגוונת. החל בהשלמה עם השלטון הקולוניאלי והשתלבות בתוכו (כמו שעשה עבד אל-עזיז) לבין מלחמה בשלטון הזה (כמו שעשו המוג'הידון).
הנקשבנדיה מכוונת את פעילותה בראש ובראשונה אל האליטות ומנסה להשפיע על השליטים שיחזרו לדרך הישר והצדק. הנקשבנדיה מדגישה את הסילסילה הבכרית, לכן אין הם חשודים בנטייה לשיעיות.
הפועל מבשרת/אבו גוש
קורות קצעולם
קורות קצעולם (באנגלית: The Edge Chronicles) היא סדרת ספרי פנטזיה לילדים שנכתבה בידי פול סטיוארט ואוירה על ידי כריס רידל. הסדרה, שמקורה בבריטניה, פורסמה לימים בארצות הברית ובמדינות אחרות בעולם, ובהן ישראל.
הסדרה מכילה אחד-עשר ספרים המתארים את קורותיהן של דמויות שונות בעולם הבדיוני קצעולם.
ספרים בסדרה.
להלן רשימת הספרים על-פי סדר כרונולגי (בסוגריים מופיעות השנים האזרחיות בהן הספרים נכתבו):
סאגת קווינט (קווינטיניוס ורג'יניקס):
זאב העננים (טרם ראה אור בעברית)- Cloud Wolf
קללת הגלואמגלוזר (קיים בעברית)- The Curse of the Gloamglozer
אבירי החורף (טרם ראה אור בעברית)- Winter Knights
התנגשות אוניות הרקיע (טרם ראה אור בעברית)- Clash of the Sky Galleons
סאגת טוויג:
מעבר ליערעבות (קיים בעברית)- beyond the deepwoods
רודפתסערה (קיים בעברית)- stormchaser
חצות מעל סנקטפראקס (קיים בעברית)- Midnight Over Sanctaphrax
נווט האבן (ספר חיצוני, טרם ראה אור בעברית)- The Stone Pilot
סאגת רוק בארקווטר:
אחרון פיראטי הרקיע (קיים בעברית)- The Last of the Sky Pirates
ווקס (קיים בעברית)- Vox
קרחופשי (טרם ראה אור בעברית)- Freeglader
גאוגרפיה של קצעולם:
The Edge Chronicles Maps (טרם ראה אור בעברית)
לעברית תורגמו רק שישה ספרים. שלושה מהם הם הראשונים בסאגת טוויג, הרביעי שבהם הוא השני בסאגת קווינט, ושניים הם הראשון והשני בסאגת רוק בארקווטר. הם תורגמו לעברית על ידי דורית לנדס שגם ערכה את הסדרה יחד עם דלית לב.
התרגום העברי מתאפיין בחיבורי-מילים בניגוד לכתיב התקני (בדומה לסגנון של דוד אבידן) למשל "מרדפסופה"(במקום מרדף-סופה) "רקדניתקצה"(במקום רקדנית-קצה") "יערעבות"(במקום יער-עבות") וכדומה.
בספר הראשון "מעבר ליערעבות", מסופר על טוויג, בן אדם שגדל עם טרולי היער והם כל עולמו, הוא לא מכיר עולם אחר והוא מאמין שהיער הוא העולם ושהוא פשוט טרול מוזר. עד שהוא היה חייב לעזוב, ואז, בשבילי יערעבות הענק, הוא יורד מהשביל, טעות אימתנית. שם במרחבי יערעבות הוא פוגש את יצורי היער ולומד מעט יותר חוכמת חיים.
בספר השני "רודפתסערה", מתואר טוויג כאשר הוא עובד זוטר בספינת רקיע של אביו, "זאב העננים", אשר ידוע כאחד מפיראטי הרקיע הגדולים בכל הזמנים. יחד הם מנסים להחזיר למשפחתם את הונה האבוד, אך באמצע ההפלגה מתרחשת תאונה שמובילה את הקפטן לעשות שני דברים שהוא אינו רוצה לעשות: לעזוב את בנו, ולצאת למרדפסופה ליערות הדמדומים, שבסופו סנטפארקס תקבל גאולה.
בספר השלישי "חצות מעל סנקטפראקס", מתוארת פגישתם המחודשת של טוויג ו"זאב העננים" בלב הסערה. מיד לאחריה יוצא טוויג למשימה שמטרתה למצוא את חברי הצוות האבוד שלו.