בסוף המאה השש-עשרה צברו סוחרים הולנדיים הון רב ממסחר באירופה וחיפשו הזדמנויות להשקעת הון זה. נתיב המסחר המשגשג הימי שבין אירופה לאסיה נשלט עד לאותה עת על ידי הפורטוגזים. בשנת 1594 העלו שני סוחרים הולנדיים את הרעיון לנסות ולשבור מונופול זה וגם כדי לא להזדקק למתווכים מוסלמיים ששלטו בחלק גדול מהנתיב היבשתי לרחבה של אסיה. ב-1594 הפכו הסוחרים ההולנדיים לקבוצה שבשנת 1595 ציידה ושלחה לדרכו צי קטן של ארבע ספינות ליבשת אסיה. מסע זה בפקוד קורנליס דה הותמאן הסתיים בכישלון הומניטרי ולא הניב כל רווח, אולם הוא הדגים כי ניתן לשבור את המונופול הפורטוגזי, בגלל שההולנדים הקפידו לעקוף את מצר מלאקה והגיעו ב-5 ביוני 1596 אל אינדונזיה דרך מצר סונדה.
בשנים שלאחר מכן, מספר הולך וגדל של ציים נשלחו מטעם קבוצות סוחרים הולנדיים שונות. חלק מן הספינות הללו טבעו, אבל אחרות הביאו רווחים גדולים לבעליהן. באותה תקופה היה נהוג לייסד חברה אך ורק למשך המסע ומיד עם חזרת הצי למולדתו, פורקה החברה. כאשר החריפה התחרות בין החברות ההולנדיות השונות, גברה הסכנה כי הדבר יפגע במסחר עם המזרח. מנגד, איחוד כוחות בין הסוחרים השונים נתקל בקשיים, היות שסוחרים ממחוזות שונים בהולנד לא היו מוכנים לשתף פעולה. ב-20 במרס 1602 כפתה ממשלת הולנד הסדר ויסדה את "חברת הודו המזרחית המאוחדת" שקיבלה מונופול לנתיב המסחר לאסיה, ואת הזכות להקים צבא לממוש תוכניותיה.
חברת הודו המזרחית ההולנדית עסקה במסחר בכל אסיה. שפע של מטבעות מזהב כסף ונחושת הונפק על ידי החברה, שהיה לה מונופול באיי הודו המזרחיים ההולנדיים, אבל אותם מטבעות שמשו גם במלאקה ובציילון, שלה הונפקו גם מטבעות אחרים. (תמונות 2 מטבעות כסף שנועדו לציילון מקושרות בקשורים החצוניים. המטבע המצולם כאן הוא "דוית" שנועד להודו המזרחית ההולנדית וערכו היה מקביל גם ל 1/80 של הרופיה של האי ג'אווה העשויה מכסף שהונפק בידי ההולנדים, וגם ל 1/80 של הגילדר ההולנדי.) ספינות אשר הגיעו מהולנד לבאטוויה נשאו עמן כסף ממכרות ספרדיים בפרו ואספקה למושבות החברה באסיה. כסף, ואף נחושת מיפן, שימשו למסחר עם הודו וסין תמורת אריגים. מוצרים אלה, כגון כותנה, משי וכלי קרמיקה, נמכרו שוב באסיה תמורת תבלינים, או שהובאו בחזרה לאירופה. לחברה אף תפקיד מרכזי בהבאת רעיונות וטכנולוגיות אירופאים לאסיה. החברה תמכה אף במיסיונרים נוצרים שפעלו באזור שבשליטתה.
תחנת המסחר של החברה על האי המלאכותי דג'ימה, מול חוף נגסאקי, הייתה במשך תקופת זמן ארוכה המקום היחיד שבו סחרו אירופים עם יפן.
בשנת 1640 כבשה החברה את נמל גלה (Galle) שבסרי לנקה מידי הפורטוגזים וכך שברה את המונופול הפורטוגזי על הסחר בקינמון. באותה שנה הטילו ספינות של החברה מצור על מלאקה שהייתה בשלטון פורטוגזי והיא נפלה לידיהם בתחילת 1641. בשנת 1658 הטילה החברה מצור על קולומבו ולכדה את העיר. בשנת 1659 סולקו הפורטוגזים מכל אזורי החוף ואלה נתפסו על ידי חברת מזרח הודו ההולנדית, בכך הבטיחה החברה לעצמה את המונופול על הסחר בקינמון.
בשנת 1652 הקימה החברה תחנה בכף התקווה הטובה (בקצה הדרום-מערבי של אפריקה, היום בתחום דרום אפריקה) ובכך קנתה לה החברה נקודת אחיזה לצורך חידוש האספקה של ספינותיה העושות דרכן מהולנד למזרח אסיה. נמל זה הפך מאוחר יותר למושבה הולנדית בשם מושבת הכף, כאשר הולנדים ואירופאים אחרים הגיעו להתיישב במקום. תחנות מסחר נוספות של החברה קמו בפרס, בנגל (בנגלדש), מלאקה (היום במלזיה), סיאם (תאילנד), במחוז קנטון בסין, בפורמוזה (כיום טאיוואן) ודרום הודו.
ב-1661 הוביל המצביא הסיני גֶ'נְג צֶ'נְגגונְג (מוכר יותר במערב בכינוי קוקסינגה שנתנו לו ההולנדים), מאחרוני התומכים בשושלת מינג לאחר תבוסתה מול שושלת צ'ינג, צי בן 400 ג'ונקות וצבא בן 25,000 לוחמים לטאיוואן והטיל מצור בן תשעה חודשים על פורט זיילנדיה, המבצר העיקרי של ההולנדים באי, שהסתיים בכניעת ההולנדים ב-1 בפברואר 1662 ופינויים לבטביה.
בשנת 1669 הייתה חברת הודו המזרחית ההולנדית, החברה העשירה ביותר בעולם, עם יותר מ-150 ספינות סוחר, 40 ספינות קרב, חמישים אלף עובדים, צבא פרטי של עשרת אלפים חיילים ורווח שנתי של 40% על שווי המניה.
חברת הודו המזרחית ההולנדית הייתה כמעט באופן קבוע בעימות עם הבריטים, עימות שהוחרף לאחר הרצח האכזרי של 19 עובדי חברת הודו המזרחית הבריטית באמבון באיי התבלינים, בשנת 1623. בתקופת המאה השמונה-עשרה רוכזו נכסי החברה באיי הודו המזרחית. לאחר מאבק מלחמתי בבריטניה וכבוש הולנד בידי צרפת, נקלעה חברת הודו המזרחית ההולנדית לקשיים כלכליים. בשנת 1798 פורקה החברה, ניסיון להקימה מחדש לאחר שפשטה רגל נכשל. היא הולאמה ב-31 בדצמבר 1799 על ידי הצרפתים שמשלו בהולנד, וב-1806 קרסה החברה שוב. אבל מטבעותיה המשיכו להיסחר ואף להיות מוטבעים בשם "בית החברה ההולנדית" לפחות עד שנת 1809, אז הונפקה רופיה אחרונה מכסף של החברה, מטבעות הנחושת האחרונים שנשאו את ראשי התבות VOC הוטבעו בשנת 1810. תמונת רופיה משנת 1808 מקושרת למטה. איי הודו המזרחיים ההולנדיים הוענקו לממלכת הולנד על ידי קונגרס וינה בשנת 1815. בריטניה ששלטה בשטחים נרחבים מהאיים נסוגה מהם בשנים 1816-1817 והם נמסרו לשלטון ישיר של ממלכת הולנד.
בספרות ובקולנוע.
יש הסוברים כי תולדותיה של החברה שימשו השראה לסדרת הסיפורים "חולית" מאת פרנק הרברט.
כתב המניה הראשון של חברת הודו המזרחית ההולנדית היה מטרה לשוד בסרט אושן 12, שיצא לאקרנים בשנת 2004.
הערות שוליים.
[[קטגוריה:הולנד: היסטוריה]]
[[קטגוריה:האימפריה ההולנדית]]
[[קטגוריה:מונופולים]]
[[קטגוריה:סחר בין-לאומי]]
[[קטגוריה:חברות שנסגרו]]
[[קטגוריה:נגסאקי: היסטוריה]]
[[קטגוריה:חברות שנסחרו בבורסה לניירות ערך באמסטרדם]]
וונדר-וומן
אינקה יופאנקוי
רמינגטון מודל 700
רמינגטון מודל 700 הוא סדרת רובים מסוג רובה צלפים המיוצרים על ידי חברת הנשק "נשקי רמינגטון". הרובה ידוע באמינותו ובדיוק הרב שלו, דבר ההופך אותו לפופולרי בקרב ציידים, כוחות משטרה, סוכנויות ביטחון ואפילו בקרב כוחות צבא.
היסטוריה.
רמינגטון החלה לייצר את מודל 700 החל מ-1962. כל הרובים בסדרה מבוססים על אותה מסגרת: הם משתמשים בפעולה בריחית של אש-מרכזית, הם בעלי מחסנית פנימית (שחלה) של 3,4 או 5 כדורים, וניתן להתקין עליהם כוונות טלסקופיות שונות וכן קתות שנות (חברות כמו McMillan מייצרות קתות לרובה מודל 700). יש דגמים שניתן להתקין עליהם חצובות דורגל, רצועות ואביזרים נוספים. מספר דגמים באים עם בית מחסנית שניתן לחבר אליו מחסנית נתיקה, וזאת כדי לאפשר טעינה מהירה יותר. הרובה מדויק מאוד: הוא יכול להגיע ל-0.5 דקות קשת, אם כי 0.75 זה הדיוק הנפוץ שלו.
דיוקו הרב של הרובה ואמינותו גרמו לכך שרובי הצלפים של צבא ארצות הברית (M24) וחיל הנחתים (M40) מבוססים על הרמינגטון מודל 700. כ-90% מרובי הצלפים של יחידות המשטרה בארצות הברית, וכן רובי צלפים של כוחות משטרה מחוץ לארצות הברית, מבוססים על הרמינגטון מודל 700 ובפרט על הדגם המשטרתי שלו: רמינגטון 700P. רובה הרמינגטון 700P שירת כרובה צלפים גם בקרב משטרת ישראל ובקרב יחידות מובחרות בצה"ל, עד שהוחלף לטובת המאוזר 86SR וה-M24 SWS. גרסה משופרת של הרמינגטון 700, ששודרגה על ידי התעשייה הצבאית, הייתה בשימוש צלפי הימ"מ בשנות ה-90 של המאה ה-20.
רמינגטון משווקת את רובי מודל 700 לכוחות צבא ומשטרה באמצעות סוכנויות Remington Law Enforcement ו-Remington Military, כאשר הדגם המוצע לכוחות המשטרה נקרא מודל 700P (כאשר P מציין "משטרה"). נראה שרובה 700P הושפע בתכנונו מהרובים הצבאיים רמינגטון M24 ו-רמינגטון M40, כאשר המאפיין העיקרי שלו הוא קנה מעובה וכבד יותר באורך 660 מ"מ להגברת הדיוק והקטנת התחממות הקנה. יש שני דגמים עיקריים של רובי 700P: הרובה הסטנדרטי ורובה 700P LTR (ראשי תיבות של Light Tactical Rifle) בעל קנה קצר יותר של 508 מ"מ. שני הרובים באים בחבילת Tactical Weapons System שכוללת אבזור לרובה כגון כוונות טלסקופיות, חצובות דורגל ותיבות נשיאה.
דגם המשטרה של רמינגטון צבר פופולריות רבה גם בקרב יורים אזרחיים וציידים, שאהבו את המראה האחיד והממשלתי של הרובה, ונהנו מביצועים טובים ודיוק של רובים אלה. בעיקרון רמינגטון מוכרת את רובי 700P רק לסוכנויות אכיפת חוק, אך ניתן להשיג אותם גם בשוק האזרחי דרך ספקים שונים. אזרחים רבים שרכשו רובי מודל 700, שינו אותם כך שיראו כמו רובי M24 ו-M40, וזאת על ידי החלפת קת ל-McMillan A4 טקטית והוספת כוונת טלסקופית פי-10 של Unertl.
רובה הרמינגטון מודל 700 נודע כרובה מדויק ואמין, ולכן אומץ גם בתחום הצליפה הצבאית.