הכרך הראשון של המילון יצא לאור רק בשנת 1908, בהוצאת לאנגנשייד בברלין. כרך זה היה מוכן עוד לפני כן, אך קשיים כספיים עיכבו את פרסומו, וזאת אף על פי שהברון רוטשילד כלכל את בן-יהודה במשך רוב עבודתו על המילון. עד 1922, שנת מותו של בן-יהודה, יצאו לאור ארבעה כרכים נוספים.
דוגמה מתוך המילון.
כדוגמה לערך הכולל את מרבית המרכיבים שתוארו לעיל:
אֲבִיּוֹנָה
1 ש"נ, – כמו אֶבְיוֹנָה שלמעלה, והוא פרי הצלף; ומפני שהאמינו שפרי זה מעורר התיאבון והתאוה2 - השתמשו במלה זו במשמעה של תשוקה ותיאבון ותאות בשרים: Gelüste; appétit, désir charnel; sexual desire: . – והשתמשו הסופרים הרבה במשמעה מיוחדה זו של תאוה: . ... – והשתמש ר"א קליר במלה זו במשמעות כח אבות, זכות אבות: .
(הערות בן-יהודה): 1 אין חבר למשקל זה, זולת שע"פ מגדּוֹן, ועם י נראה: שְׁפִיפוֹן, יְשִׁימוֹן. והייתה דעת ר' אדונים בן תמים, כי אֲבִיּוֹנָה הוא הקטנה מן אֶבְיוֹנָה, אמר וזו לשונו: ואֶבְיוֹנָה לשון נקבה, ואם תצעירנה תהי' אֲבִיּוֹנָה, וכן מלת אֲמִינוֹן (ראב"ע על קהלת יב ה), ואעפ"י שהראב"ע דחה דקדוק זה, מכל מקום, כיון שרוב המדקדקים הסכימו שאֲמִינוֹן היא הקטנה מן אַמְנוֹן, שכן היא צורת ההקטנה בערבית למשקל פעלון, אפשר לקבל דעת ר' אדונים בדקדוק מלה זו...
2 אמר אבן סינא: והוא חריף חד וכו', ויוסיף במשגל (קאנון לוח הסמים , ערך כבר - - פרי הצלף)...
3 תרגום השבעים וכן וולגטה תרגמו במשמעות: פרי הצלף. מדרש רבה (ויקרא רבה): זו התאוה המטילה שלום בין איש לאשתו שהיא בטלה. רס"ג פרש מלשון המשנה: אביונות. ר"י גיאת תרגם: "אל-שהוה", רוצה לומר: התאוה. וכן מנחם, ריב"ג, רש"י, רד"ק, רלב"ג, וכמו כן רוב החדשים במשמעות: חפץ ותאוה ותאות בשרים. ראב"ע מלשון: בינה, והכונה לרוח האדם. ויש פרשו: הנפש, הנשמה.
4 מדרש רבה על פסוק זה: האביונה זו זכות אבות.
המילון לאחר מות בן-יהודה.
בן-יהודה השאיר אחריו חומר רב שדרש עריכה. לאחר מותו פעלו חמדה אלמנתו ואהוד בנו להוצאה לאור של הכרכים שנכתבו אך לא פורסמו וכן למציאת חוקרים שישלימו את הכרכים החסרים. בתקופה זו המשיך לעבוד על כתיבת המילון עוזרו של בן-יהודה, משה בר-נסים. בשלב זה כבר הוכן הכרך השישי לדפוס, נשלמה כתיבתו של הכרך השביעי ונכתבו רוב הערכים בכרך השמיני. הכרך השביעי יצא לאור בסיועה של "קרן אמונים לאליעזר בן-יהודה". בתקופה זו קיבל המילון את הכינוי "מילון בן-יהודה".
במהלך פרעות תרפ"ט בירושלים נאלצו תושבי תלפיות לנטוש את השכונה מחשש לשלומם. היו אלה אלמנתו חמדה בן יהודה וידיד המשפחה, העיתונאי ישעיהו קרניאל (עזמות), שיצאו בלווי כח משטרה בריטי לבית אב"י בשכונה ובמבצע בזק חילצו בארגזים את טיוטות המילון טרם שהספיקו הפורעים הערבים להגיע אל הבית.
את הכרך השמיני ואת הכרך התשיעי ערך חוקר לשון המקרא ולשון חז"ל פרופסור משה צבי סגל. סגל סיים לערוך כרכים אלו בשנת 1931. בשנת 1938 הוקמה "האגודה לסיום מילון הלשון העברית לאליעזר בן-יהודה", שהייתה אחראית לגיוס כספים כדי לממן את פרסום הכרכים החסרים. את שבעת הכרכים הבאים ואת כרך המבוא ערך נשיא האקדמיה ללשון העברית, פרופסור נפתלי הרץ טור-סיני (טורטשינר). טור-סיני השלים את המילון בשנת 1959. לבסוף כלל מילון בן-יהודה 17 כרכים (כולל כרך המבוא).
הן סגל והן טור-סיני היו אחראים לכתיבת הערכים המקראיים שלא כתב בן-יהודה ועל כתיבת הערכים שלאחר המקרא בכרכים שעליהם הופקדו. תרומתם להשלמתו של המילון הייתה רבה: בכרך העשירי לבדו כתב טור-סיני בעצמו יותר מ-250 ערכים מקראיים. לפעמים הוסיפו סגל וטור-סיני לערכיו של בן-יהודה מובאות ממקורות קדומים שהתגלו מאז מותו, אך שניהם הקפידו שלא לכלול במילון מילים שחודשו לאחר מותו. הערותיהם מופרדות מהערותיו של בן-יהודה ומסומנות בסוגריים מרובעים.
תרומתו של מילון בן-יהודה.
מילון בן-יהודה היה המילון הנפוץ והמקיף ביותר לשפה העברית בקרב העם עד שפורסם "המילון החדש", מילונו של אברהם אבן-שושן. המילון תרם רבות למחקר הלקסיקלי של השפה העברית. הוא משמש עד היום כמילון המדעי הרחב ביותר בעברית וחוקרי מקרא ולשון נוהגים לעיין בו בשל המובאות הרבות מן המקורות שהוא כולל. יתרה מכך, מילון בן-יהודה משמש כמסמך היסטורי המתעד את התפתחות העברית במחצית השנייה של המאה התשע-עשרה ובתחילת המאה העשרים.
אליעזר בן יהודה
מירב גרובר
מירב גרובר (נולדה ב-9 במרץ 1965) היא שחקנית קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
בין השנים 1989–1992 למדה משחק במחזור כ"ז של הסטודיו למשחק ניסן נתיב לצד אודי בן-משה ומסקי שיברו.
בתיאטרון.
ב-1992 גילמה את אחותו של הרמטכ"ל בהצגה "אני, יודה ואחותו של הרמטכ"ל" שכתב (עם דניאל לפין) וביים מיכאל גורביץ'. הצגה זו הועלתה בתחילה בסטודיו למשחק ניסן נתיב ואחר כך ב"צוותא".
ב-1994 השתתפה בקבוצת "המנגבים בשרוול" לצד יורם חטב, אסף אשתר, אורי בנאי וארז בן הרוש שהעלתה מופעי סטנד-אפ קומדי בבית ציוני אמריקה.
בפסטיבל עכו: ב-1993 גילמה את עדן בהצגה "הימלאיה" מאת יונתן שם אור שביים יקי מחרז. מאת ב-1994 גילמה את ארנדירה וסבתה (לצד אודי בן-משה) בהצגה "הסיפור העצוב שלא יאמן על ארנדירה התמה וסבתה האכזרית" שכתב וביים ראובן קלינסקי ע"פ סיפור מאת גבריאל גרסיה מרקס.
בתיאטרון הבימה: ב-2002 גילמה את תמרה שלוש בהצגה "תמרה" מאת לאורה ריבלין שביים חנן שניר.
בתיאטרון בית ליסין: ב-2003 גילמה את בלאנש בהצגה "חשמלית ושמה תשוקה" מאת טנסי ויליאמס שביים אילן רונן. ב-2005 גילמה את קרולה בהצגה "סינית אני מדברת אליך" מאת סביון ליברכט שביים עודד קוטלר. על משחקה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית משנה.
בתיאטרון אנסמבל הרצליה: ב-2004 גילמה את קלייר בהצגה "איזון עדין" מאת אדוארד אלבי שביימה נולה צ'לטון, וגילמה את דורה בהצגה "בעלת הארמון" מאת לאה גולדברג שביים זאב קלאתי.
בשנת 2009 שיחקה לצד שי אביבי בהצגה "תורת היחסים" שכתב וביים אייל דורון ב"צוותא".
ב-2011 החלה לגלם את המורה סיגלית בהצגת היחיד "דרכה של המורה סיגלית" מאת רוברטו אטיידה שביים איציק ג’ולי.
ב-2013 גילמה את הומה בהצגה "הכל אודות אמא" שעיבד סמואל אדמסון (ע"פ הסרט שכתב וביים פדרו אלמודובר) וביים אבישי מילשטיין בתיאטרון תהל.
בתיאטרון העברי: ב-2015 גילמה את אורה לצד אלי דנקר בהצגה "מחפשים אהבה" שכתבו גדי צדקה (שגם ביים) וריקי אורלב.
ב-2016 משחקת לצד אבי מצליח בהצגה "וינסנט ריבר" שביים יובל כרמי בתיאטרון תהל. ההצגה חודשה ב-2021 בתיאטרון אלפא לאמנויות המופע שם שיחק לצידה דניאל הייל.
ב-2017 משחקת בהצגה "נבגדת", מאת ובבימויה של עדי יפת פוקס בתיאטרון הבימה.
בתיאטרון הקאמרי.
ב-1993 גילמה את שיינדלה בהצגה "שיינדלה" מאת אמנון לוי ורמי דנון שגם ביים. ב-1994 גילמה את פורשיה בהצגה "הסוחר מוונציה" מאת שייקספיר שביים עמרי ניצן. באותה שנה גילמה את אשת ראש המועצה וקריינית בהצגה "ביקור הגברת הזקנה" מאת פרידריך דירנמאט שביים עמרי ניצן. ב-1995 גילמה את עמליה בהצגה "קפריסין" מאת יהונתן גפן שביים אלדד זיו. ב-1996 גילמה את חנה צ'רליץ' בהצגה "חפץ" מאת חנוך לוין שביים אילן רונן. באותה שנה גילמה את תמרה בהצגה "המנצח" מאת רונלד הארווד שביים מיכה לבינסון. ב-1997 גילמה את אם החתן וזונה כתומה בהצגה "רצח" מאת חנוך לוין בבימויו של עמרי ניצן. ב-1998 גילמה את אלמה בהצגה "המורדים" מאת עדנה מזי"א שביים עמרי ניצן. על משחקה בהצגה זו זכתה בפרס התיאטרון הישראלי לשחקנית השנה.
ב-2000 גילמה את קליטמנסטרה בהצגה "הבכיינים" מאת חנוך לוין שביים אילן רונן. ב-2001 השתתפה ב"קברט לוין" - מבחר מערכוניו של חנוך לוין שביים ישראל גוריון. ב-2007 החלה לגלם את הזמרת לָלָלָה בהצגה "הרטיטי את לבי" מאת חנוך לוין שביים אודי בן-משה. ב-2008 גילמה את מיקה בהצגה "הגיל הנכון לאהבה" מאת יאיר לפיד שביים רוני פינקוביץ'. ב-2015 החליפה את אורלי זילברשץ בהצגה "אמא קוראז'" מאת ברטולט ברכט שביים אודי בן-משה.
בטלוויזיה ובקולנוע.
ב-1994 גילמה דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "הקומדי סטור". ב-1997 גילמה דמויות שונות בסדרת הטלוויזיה "שערורייה" שכתב אסף הראל וביים מוטי אבירם. ב-1998 שיחקה בסרט הטלוויזיה "דשאים סגולים" שכתבה שירלי רם עמית (ע"פ סיפור מאת סביון ליברכט) וביימה דינה צבי ריקליס. ב-1999 שיחקה בסדרת הטלוויזיה "כן לציפור" שכתבו נוגה אלגום ודונה בן יהודה וביים מרקו כרמל, וב-2001 גילמה חוקרת משטרה בסדרת הטלוויזיה "טירונות". בין השנים 1999–2004 גילמה לצד אלון אבוטבול ודרור קרן את שירה לזרוב בסדרת הטלוויזיה "שבתות וחגים" שביים רני בלייר.
בשנת 2003 השתתפה בסרטו של עמרי לוי "מיס אנטבה" לצד יעל אבקסיס ויגאל נאור. ב-2004 השתתפה לצד איתי תורג'מן בסרט הטלוויזיה "בזמן אמת", אשר שודר בשידור חי טלוויזיוני. ב-2005 גילמה לצד טלי שרון את רחל בסרט הטלוויזיה "המקום" דרמה לטלוויזיה שביימו לינה וסלבה צ'פלין. בין השנים 2005–2008 גילמה את יעל דגן, אשתו של ראובן (אסי דיין), בסדרת הטלוויזיה "בטיפול" שיצר חגי לוי. ב-2006 גילמה את יונה בסרט "נוזהת אל-פואד" (שוטטות הלב) בבימויו של יהודה ג'אד נאמן. בין השנים 2006–2009 גילמה את טובה גמזו בסדרת הטלוויזיה "האלופה" שביים שי קפון.