NGC 2363-V1 הוא כוכב משתנה כחול ובהיר הממוקם ב-NGC 2363 בחלקה הדרום-מערבי של הגלקסיה NGC 2366 בקבוצת הכוכבים ג'ירף. הכוכב התגלה בשנת 1996 בעזרת תמונות מטלסקופ החלל האבל, והוא אחד מהכוכבים הבהירים ביותר הידועים לאנושות. הכוכב נמצא במרחק של 10,800,000 שנות אור מכדור הארץ (3,300,000 פארסק) ועם בהירות מוחלטת של 10.25-. עוצמת הארתו של הכוכב גדולה פי 6,300,000 מזו של השמש וגילו נע בין 4 ל-5 מיליון שנים. מסתו של הכוכב היא 20 מסות שמש ורדיוסו גדול פי 200 מרדיוס השמש. עם זאת בשל מרחקו הגדול, בהירותו הנראית של הכוכב היא מדרגה 17.88 וניתן לראותו רק באמצעות טלסקופים גדולים מאוד.
ב-20 השנים האחרונות, טמפרטורת פני הכוכב עלתה באופן דרמטי מ-13,000 קלווין ל-26,000 קלווין כאשר עם העלייה בטמפרטורה עלתה גם הבהירות וקצב איבוד המסה. התנהגות זו דומה להתנהגות של הכוכב אטא בשדרית בשנים 1820-1843 שבהן עבר התפרצות חזקה ובהירותו עלתה מדרגה 4 לדרגה 0.8-.
NGC 2366
NGC 2366 היא גלקסיה לא-סדורה הנמצאת במרחק של 10,400,000 שנות אור ממערכת השמש בקבוצת הכוכבים ג'ירף.
היסטוריה.
לגלקסיה בהירות נראית מדרגה 10.85 והיא התגלתה על ידי ויליאם הרשל ב-3 בדצמבר 1788 והוכנסה על ידיו לקטלוג של ערפיליות שפרסם בשנת 1802 תחת הציון III.748 ותוארה כ"חלשה מאוד, קטנה מאוד ועם ענף חלש מאוד בכיוון צפון-מזרח". בנו, ג'ון הרשל, כלל אותה בקטלוג הכללי של ערפיליות וצבירי כוכבים תחת הציון GC 1515 ובשנת 1888 ג'ון דרייר הכניס אותה לקטלוג הכללי החדש תחת הציון NGC 2403, כשהיא מתוארת כחלשה מאוד, גדולה למדי, מרכזה בהיר בהרבה משוליה, מכילה כוכב חלש מאוד ועם זנבות מתעקלים".
תצפית.
הגלקסיה נמצאת בקצה המזרחי של קבוצת הכוכבים ג'ירף, סמוך לגבול עם קבוצת הכוכבים הדובה הגדולה באזור ללא כוכבים בהירים ושייכת לתת-קבוצת NGC 2403 שככל הנראה מהווה חלק מקבוצת M81. NGC 2403 שנמצאת במרכז התת-קבוצה והיא גם הגלקסיה הבהירה ביותר שבה, נמצאת כ-3.7 מעלות מדרום-דרום-מזרח ל-NGC 2366. במרחק זוויתי של כ-4.5 ממזרח-צפון-מזרח לה נמצאת הולמברג II שגם היא שייכת לקבוצת M81.
מאפיינים.
גודלה הזוויתי של הגלקסיה הוא כ-8 דקות קשת שממרחקה שקול לקוטר של כ-25,000 שנות אור, כרבע מקוטרה של שביל החלב. מסתה מוערכת בכ- מסות שמש, כאשר מתוכה רק כ- מסות שמש, כ-3 אלפיות בלבד, הן של כוכבי הגלקסיה. בגלקסיה יש כמות עצומה של גז חופשי, רובו בגדול מימן שמסתו הכוללת היא כ- מסות שמש - פי 13 ממסת הכוכבים וכ-4% ממסת הגלסיה. שאר המסה, כ-95% היא של חומר אפל שטיבו אינו ידוע. בסמוך לגלקסיה, במרחק זוויתי של כ-1.25 דקות קשת מחלקה הדרומי, נמצא אזור H II עצום בקוטר של כ-2,200 שנות אור, המצוין כ-NGC 2363 (נראה בתמונה ככתם כחול מימין לחלקה התחתון של הגלקסיה), ושבו מתרחשת יצירה אינטנסיבית של כוכבים חדשים, ביניהם כוכבי וולף-ראייה מסיביים ביותר. בין הכוכבים שבו נמצא הכוכב המשתנה כחול ובהיר NGC 2363-V1 שהוא על-ענק עם רדיוס של כ-200 רדיוסי שמש, טמפרטורה של למעלה מ-20,000 קלווין ועוצמת הארה כוללת של פי 6.3 מיליון מאשר השמש, כך שזהו אחד מהכוכבים בעלי עוצמת הארה מהגבוהות ביותר שידועות כיום.
מנגנוני מעבר דרך ממברנות ביולוגיות
מעבר (טרנספורט) מבוקר של חומרים דרך ממברנת התא מהווה מנגנון בעל חשיבות עליונה לקיום חיים. התהליך מתבצע באמצעות מספר מנגנוני טרנספורט שונים.
סוגי המנגנונים.
העברה פסיבית.
העברה פסיבית היא מעבר של חומרים מאזור בו ריכוזם גבוה לאזור בו ריכוזם נמוך. הוא נקרא מעבר במפל ריכוזים. מעבר במפל ריכוזים הוא תהליך ספונטני, תהליך שאינו צורך אנרגיה. העברה שאינה צורכת אנרגיה נקראת העברה פסיבית. בדומה למפל ריכוזים קיים מפל מטען אלקטרוכימי.
סוגים של העברה פסיבית
דיפוזיה פשוטה.
דיפוזיה פשוטה (Simple Diffusion) היא תנועה ספונטנית ואקראית של חלקיקים בודדים של גז או מומס (מולקולה או יון) בסביבתו (גזית, או נוזלית) כתוצאה מהאנרגיה הקינטית שלהם. ההתנגשות האקראית ביו החלקיקים מביאה להחלפת אנרגיה ביניהם ולשינוי בכיוון תנועתם; כיוון התנועה נטו היא בהתאם למפל הריכוזים של החומר: מערכת תמיד שואפת להגדלת האנטרופיה שלה
(החוק השני של הטרמודינמיקה). לכן בדיפוזיה פשוטה חומרים עוברים במפל ריכוזים (מצב של אנטרופיה נמוכה) עד למצב של השואת ריכוזים (אנטרופיה גבוהה).
דיפוזיה מסתייעת.
דיפוזיה מסתייעת (Facilitated Diffusion) היא העברה במפל ריכוזים אשר מסתייעת בנשאים. בממברנת התא אלה הם חלבונים המעבירים חומרים בהתאם למפל הריכוזים שלהם.
שתי שיטות ההעברה העיקריות בדיפוזיה מסתייעת הן:
תעלות.
תעלה היא פתח בקרום התא היוצר מעבר בין פנים התא לחוץ התא. התעלה לרוב צרה ואינה מאפשרת מעבר של מולקולות גדולות. התעלה מתפקדת בהתאם למפל הריכוזים: חומרים עוברים משני צדדי התעלה מריכוז גבוה אל ריכוז נמוך.
התעלות ברובן הידרופיליות. בחלקן הפנימי והידרופוביות בחלקן החיצוני, וכך הן מאפשרות מעבר חומרים הידרופיליים קטנים (המתקשים לעבור דרך הממברנה ההידרופובית). כמו כן התעלות עוברת שינויי קונפורמציה לעיתים רחוקות יחסית, במהלכן הן נפתחות או נסגרות בהתאם לחומרים שיש להעביר. זאת בניגוד לנשאים (באנגלית,Carrier ), העוברים שינוי קונפורמציה כאשר מוליקולה מתקשרת אליהם.
קיימות גם תעלות יונים ותעלות של מולקולות קטנות חסרות מטען הנקראות תעלות מים (Aquaporins), שהן בעצם פתחים צרים והידרופילים; תעלות המים מתפקדות בהתאם לקשרי חלבון-ליגנד:ומחייבות זיהוי מוצלח בהתאמה מרחבית, אחרת התעלות מאבדות את הסלקטיביות שלהן. כל תעלת מים מתמחה בהעברת חומר אחד האופייני לה - תעלות גליצרול (גליצרופונים), תעלות פחמן דו-חמצני וכו'.
נשאים.
נשאים (Carriers) הם חלבוני ממברנה המאפשרות למולקולות גדולות לעבור דרך ממברנת התא, על פי מפל הריכוזים שלהם בתוך/חוץ התא. הנשאים נפתחים ונסגרים לסירוגין עם כל מעבר של מולקולה, בניגוד לתעלות, על פי המנגנון הבא :
תהליך זה של העברת מולקולות אינו צורך אנרגיה.
הובלה פעילה.
הובלה פעילה (Active Transport) היא הובלה של חומרים בניגוד למפל הריכוזים שלהם. היא אינה תהליך ספונטני.
תהליך שצורך אנרגיה.
ישנן שתי שיטות עיקריות בהובלה אקטיבית:
משאבות.
משאבות (Pumps) הם חלבונים המשתמשים באנרגיה הבאה מהמטבוליזם של התא (ATP) כדי לשאוב/לפלוט חומר בניגוד למפל הריכוזים שלו. המשאבות הנפוצות ביותר בתאים אאוקריוטים הן משאבת נתרן-אשלגן, הצורכת כשליש מאנרגיה הגוף, ומשאבת פרוטונים, המעבירה פרוטונים בצורה אקטיבית דרך הממברנה כנגד מפל הריכוזים שלהם. לעיתים משאבות משתמשות באנרגיית אור.
קו-טרנספורטרים.
קו-טרנספורטרים (Cotransports או העברה אקטיבית שניונית) הוא חלבון שמעביר חומרים דרך קרום התא אשר אינו משתמש באנרגיה שבאה מהמטבוליזם (ATP) אלא הוא מנצל את האנרגיה שהשתחררה כתוצאה ממפל הריכוזים שהמשאבות ייצרו.
יוניפורט (Uniport).
העברה עם מפל הריכוזים, דיפוזיה מסתייעת באמצעות נשא. מעבר ספונטני פסיבי.
סימפורט (Symport).
צימוד תהליך הדיפוזיה בהתאם למפל הריכוזים של חומר אחד עם תהליך העברת חומר אחר כנגד מפל הריכוזים. מעין "תפיסת טרמפ". בהעברת סימפורט שתי המולקולות עוברות באותו זמן ובכיוונים זהים. העברת שני חומרים בו זמנים לאותו הכיוון דרך קרום התא כמין נשא שהוא חלבון בעל שתי אזורי התקשרות אחד האתר הפעיל שהתקשרות אליו דורשת אנרגיה והשני אתר קרוב לאתר שדרש אנרגיה (האתר הפעיל) וחומר נוסף שכביכול היה צריך לדרוש אנרגיה עשה זאת ללא שום אנרגיה (תפס טרמפ}
אנטיפורט (Antiport).
צימוד תהליך הכנסת חומר אחד לתא בהתאם למפל הריכוזים עם תהליך הוצאת חומר אחר מהתא כנגד מפל הריכוזים, ולהפך. העברת שתי מולקולות באותו זמן ובכיוונים שונים, על כל הוצאת מולקולה אחת הכנסת מולקולה אחרת.
הובלה על ידי שלפוחיות.
הובלה על ידי שלפוחיות (באנגלית, Vesicles) הוא תהליך שצורך אנרגיה ומוביל חומרים דרך התא באמצעות שלפוחיות, השלפוחיות האלה בעצם נוצרות בתהליך שנקרא אנדוציטוזה (באנגלית, Endocytosis).
Ŭ (אות קטנה: ŭ; שם האות: ŭo, ווֹ) היא האות העשרים־וחמש באלפבית של שפת האספרנטו, והיא אחת משש האותיות באספרנטו שנכתבות בעזרת סימנים דיאקריטיים (ĉ ,ĝ ,ĥ ,ĵ ,ŝ ,ŭ).
האות מייצגת את הצליל /w/ (כמו w באנגלית), אך היא חייבת להופיע בדיפתונג (או aŭ או eŭ). מכיוון שהאות יכולה להופיע רק בדיפתונגים, בהרבה מילים שמקורן אינו באספרנטו ומכילות את הצליל /w/, הוא הופך לצליל /v/. לדוגמה, שמה של העיר וושינגטון נכתב באספרנטו Vaŝingtono.
Ŭ מבוססת על האות u, עם ברווה. ביוניקוד, ערכה של האות הגדולה Ŭ הוא U+016C, וערכה של האות הקטנה ŭ הוא U+016D.
יו אלכסנדר
חיים כרותים
טורונטו האסקיס
דוריס רוברטס
דוריס רוברטס (; 4 בנובמבר 1925 – 17 באפריל 2016) הייתה שחקנית אמריקאית. ידועה בעיקר מתפקידה כאמו של ריימונד, מארי, בקומדיית המצבים "כולם אוהבים את ריימונד", בשנים 1996–2005. לאורך קריירת המשחק שלה, שהחלה ב-1951, זכתה בחמישה פרסי אמי ובפרס גילדת שחקני המסך.
ביוגרפיה.
נולדה בשם דוריס מיי גרין בסנט לואיס, מיזורי, למשפחה יהודית שהיגרה מרוסיה. לאחר עזיבת אביה, לארי גרין, גידלה אותה אמה אן מלצר, עם סבה וסבתה, ברובע הברונקס, ניו יורק. אמה נישאה בשנית לצ'סטר רוברטס, ודוריס אימצה את שם משפחתו. אמה ואביה החורג ניהלו סוכנות שסיפקה שירותים לתסריטאים ושחקנים.