ב-1999 אירחה ישראל את התחרות בתיאטרון ירושלים בהנחיית אקי אבני.
הישראלית היחידה שזכתה בתואר היא סימה בכר, רעייתו לשעבר של הכדורגלן אילן בכר, בתחרות שנערכה בהודו בשנת 2005.
סיד קיוויט
סידני "סיד" קיוויט (באנגלית: Sid Kiwitt; נולד ב-16 בינואר 1928), הוא אתלט יהודי-אמריקאי בעבר, אלוף המכביות (הרביעית 1953 והחמישית 1957) בהטלת כידון.
קריירה ספורטיבית.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה הרביעית שנערכו בסוף ספטמבר 1953 זכה קיוויט בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בהטלת כידון (55.96 מטר), לפני מ. רידה מאנגליה (53.21 מטר).
ב-24 ביולי 1955 בתחרות שנערכה בבולטימור, מרילנד קבע קיוויט בהטלת כידון שיא אישי חדש של 73.17 מטר. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה סיים קיוויט במקום שישי בהטלת כידון בתוצאה של 70.55 מטר.
במבחנים האמריקאים לאולימפיאדת מלבורן (1956) סיים קיוויט במקום שביעי בהטלת כידון בתוצאה של 67.05 מטר ולא נכלל במשלחת האמריקאית למשחקים. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה סיים קיוויט במקום שמיני בהטלת כידון בתוצאה של 68.29 מטר.
בתחרויות האתלטיקה של המכביה החמישית שנערכו בשנת 1957 זכה קיוויט בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב, בהטלת כידון בתוצאה של 65.97 מטר, לפני צ. גריבלר מבריטניה (61.58 מטר) וברוך פיינברג מישראל (58.23 מטר) מדליית ארד, בקרב עשר בתוצאה של 3863 נקודות, אחרי מייק הרמן מארצות הברית (5230 נקודות) ודוד קושניר מישראל (4712 נקודות).
דמיטרי קיסליוב
מטעי האומה
מטעי האומה הייתה חברה של האפוטרופוס לנכסי נפקדים שטיפלה במטעים של ערביי ארץ ישראל שעזבו במלחמת העצמאות ולא הורשו לחזור.
החברה הוקמה בשנת 1951 לאחר שהאפוטרופוס לנכסי נפקדים לא הצליח להשתלט על המטעים הנטושים ואלו התנוונו. עלו גם טענות שחוכרים פרטיים לא טיפלו כיאות במטעים שחכרו. החברה הייתה בבעלות משרד האוצר (50%), משרד החקלאות (25%) ומשרד העבודה (25%). מנהל החברה היה יוסף אלנחם. בהמשך ניהל את החברה ברוך עמיר.
לחברה נמסרו לעיבוד כ-50,000 דונם של מטעים לעיבוד ובהמשך הגיע השטח ל-57,000 דונם מתוך 120,000 דונם של האפוטרופוס. בעקבות הקמת החברה הוחלט שלא להחכיר עוד כרמים לגורמים פרטיים. החברה עסקה בין השאר בקטיף פירות צבר, חרוב, תאנים, גפן וזית ואלו שמשו לשימורים, תעשיית כהל וצריכה מקומית. המטעים היו פזורים בכל רחבי ישראל, בין השאר באשקלון, לוד, רמלה, עכו וצפת.
בשנת 1953 החלה החברה בנטיעת מטעים חדשים ובשנת 1956 נמסרה לחברה האחריות על המשתלות הממשלתיות ובמסגרת זאת החלה החברה בניסויים לגידול מסחרי של הצפצפה בישראל.
החברה סבלה מהפסדים כבדים ובמרץ 1959 היו חובותיה גבוהים מהון המניות שלה. בין השאר, ביצעה החברה השקעה כושלת בהקמת בית בד בצפת. בעקבות ההפסדים, החברה זנחה את הכרמים והתרכזה בעיקר בגידול זיתים, בהיקף של 12,000 דונם בלבד. כך, בשנת 1959 הייתה החברה מהחברות הממשלתיות היחידות שלא הראו הפסדים. אולם לאור הגירעונות הגדולים, וביקורת קשה מצד מבקר המדינה, החברה פורקה בשנת 1961. חלק מנכסיה נמכרו לסוכנות היהודית. פירוק החברה התנהל בעצלתיים וספג ביקורת דו"ח נוסף של מבקר המדינה. החברה המשיכה להתקיים במתכונת מצומצמת אל תוך שנות ה-70.
דמיטרי קונסטנטינוביץ' קיסליוב
דמיטרי קונסטנטינוביץ' קיסֵליוֹב (ברוסית Дми́трий Константи́нович Киселёв; נולד ב־26 באפריל 1954) הוא עיתונאי, במאי טלוויזיה, מפיק טלוויזיה, עורך, קריין טלוויזיה מוביל ברוסיה, שמכהן כסמנכ"ל החברה הרוסית לרדיו וטלוויזיה ומנכ"ל סוכנות הידיעות "רוסיה היום", המנהלת את רי"א נובוסטי וסוכנות ספוטניק.
הערותיו והתבטאויותיו הפכו אותו לפרסונה נון גראטה בקנדה ובמדינות נוספות, בעיקר בהקשר ליברומאידן, לסיפוח קרים ולמעורבות הרוסית במלחמת האזרחים בסוריה.
ביוגרפיה.
קיסליוב נולד במוסקבה ב-26 באפריל 1954. בבית הספר למד מוזיקה אצל המלחין יורי שאפורין ולמד לנגן בגיטרה קלאסית. לאחר מכן למד במכללה לרפואה מספר 6 במוסקבה. בשנת 1978 השלים לימודיו בפילולוגיה מהמחלקה ללימודים סקנדינביים בפקולטה לפילולוגיה של אוניברסיטת לנינגרד והוא דובר אנגלית, צרפתית, נורווגית ושוודית.
קיסליוב ידוע כמנחה מהדורת החדשות השבועית "ידיעות השבוע" (תוכנית חדשות בערוץ רוסיה-1). תוכניתו הואשמה בקידום מדיניות הקרמלין, בחוסר סובלנות כלפי הומוסקסואליות, בהשמצת מדינות המערב ובמתקפה נגד האופוזיציה לשלטונו של ולדימיר פוטין. קודם לעבודתו בערוץ רוסיה-1 קיסליוב עבד בערוץ ICTV האוקראיני (בשנים 2000–2003). קודם לכן עבד בטלוויזיה המרכזית של ברית המועצות.
I Feel Alive
I Feel Alive (בעברית: אני מרגיש חי) הוא השיר שיצג את ישראל בתחרות האירוויזיון לשנת 2017, שנערכה בקייב, אוקראינה.
השיר בוצע על ידי אימרי זיו, שנבחר לייצג את ישראל עם ניצחונו בתוכנית המציאות "הכוכב הבא לאירוויזיון". את השיר כתבו והלחינו דולב רם ופן חזות (Doli 'n' Penn), צמד יוצרים שמרבה לעבוד יחד.
השיר והקליפ הרשמי שצולם עבורו נחשפו ב-9 במרץ 2017, באופן בלעדי במשדר מיוחד בערוץ הראשון.
זיו ביצע את השיר בחצי-הגמר השני של האירוויזיון (שיר מספר 18 ואחרון לפי סדר ההופעות), אשר נערך ב-11 במאי 2017. השיר הגיע למקום השלישי מתוך 18 מתמודדים והעפיל לשלב הגמר. בגמר שנערך יומיים אחר כך, ובו הוגרל להיות הראשון בסדר ההופעות, הגיע השיר למקום ה-23 מתוך 26 שירים שהתמודדו בשלב זה.
הרצוג (סרט)
הרצוג הוא שמו של סרט טלוויזיה שתיעד את מסע הבחירות של יושב ראש המחנה הציוני, יצחק הרצוג במהלך הבחירות לכנסת העשרים. הסרט עקב אחרי צוות הקמפיין של הרצוג וההיערכויות במטה המחנה הציוני לקראת מדגם הבחירות. הסרט הופק על ידי תוכנית התחקירים המקור והבמאית הייתה ענת גורן.
הסרט שודר במאי 2015 כחודשיים לאחר הבחירות בערוץ 10 בשני חלקים וגרם לתגובות רבות מכלל אנשי הציבור בישראל. בסרט התראיינו מנהל הקמפיין של הרצוג, הפרסומאי ראובן אדלר ועוזרתו עדנה מאור, קרוביהם של הרצוג וציפי לבני ואנשי ציבור אחרים.
רקע.
בדצמבר 2014 הודיע יו"ר מפלגת העבודה הישראלית יצחק הרצוג כי מפלגתו תרוץ יחד עם מפלגת התנועה בראשותה של ציפי לבני. רבים מהסקרים ניבאו למחנה הציוני ניצחון צמוד על מפלגת השלטון, הליכוד.
העיתונאית ענת גורן התלוותה אל יצחק הרצוג ותיעדה את התמודדותו עם מערכת הבחירות ואת התנהלות צוותו בבחירות.
תגובות וביקורות.
יש הגורסים כי הסרט העצים את הפסדו בבחירות וחיסל את הקריירה הפוליטית של הרצוג, אך מנגד יש הטוענים כי הסרט הזמין את הצופים לצפות בסרט אינטימי ולהסתכל על הרצוג כאנושי יותר. ענת גורן, יוצרת הסרט אמרה כי "התבאסתי שביבי יצא גדול". ראש ממשלת ישראל בנימין נתניהו אמר על הסרט: "אנחנו לא עשינו סרט על הקמפיין, אבל עשינו קמפיין והבאנו את הנבחרת הטובה ביותר והמנוסה ביותר, שתמשיך להוביל את המדינה בצורה האחראית והמוצלחת שלה". ציפי לבני, שותפתו של הרצוג בבחירות אמרה: "הסרט הוא פאסה" ו"סוג הסרטים האלה - זה עריכה לאחר מעשה".
היחסים בין הרצוג לגורן נותקו לאחר שידור הסרט.
ביל וילסון
דייהטסו ליזה
דייהטסו ליזה (ביפנית: ダイハツ・リーザ) היא מכונית סופרמיני, 2 דלתות מתוצרת יצרנית הרכב היפנית דייהטסו, אשר יוצרה בין השנים 1986–1993.
בנוסף יוצרה גרסת קבריולה של הדגם.
ביפן הרכב עמד בקטגוריה של צורכי מס מופחתים (ביפן), כמו דגם הסוזוקי קפוצ'ינו. (אורך הרכב היה 3,295 מ"מ בדיוק כמו דגם הסוזוקי קפוצ'ינו).
ביפן הוגדר הדייהטסו ליזה כשייך לסדרת ה-Kei car (מכוניות נוסעים קטנות).
מאסה אטומית יחסית
מסה אטומית יחסית
פרויקט תושקה
האי המיושב (סרט)
האי המיושב (ברוסית: Обитаемый остров) הוא סרט בן שני חלקים, שובר קופות מסוגת הדרמה ומדע בדיוני בבימויו של פיודור בונדרצ'וק ובכיכובם של וסילי סטפאנוב, יוליה סניגיר ופיוטר פיודורוב. הסרט מתרחש בתחילת המאה ה-22 ומגולל את קורות הגעתו של תושב כדור הארץ מקסים קמרר אל כוכב הלכת סאראקש. הסרט מבוסס על ספרם של האחים ארקדי ובוריס סטרוגצקי.
שני חלקי הסרט זכו להצלחה קופתית מרשימה והפכו לשוברי קופות משהרוויחו 27 מיליון דולר, אך לא הצליחו לכסות את עלות ההפקה שעלתה 36,6 מיליון דולר (מה שהפך את האי המיושב לאחד הסרטים היקרים ביותר בתולדות הקולנוע הרוסי ולסרט מדע בדיוני היקר ביותר ברוסיה). החלק הראשון של הסרט יצא לאקרנים ב-18 בדצמבר 2008, חלקו השני, "הקרב על האי המיושב", יצא ב-23 באפריל 2009. הסרטים זכו לביקורות מעורבות, מחד שיבחו את מראהו הוויזואלי ועיצוב ההפקה מאידך קטלו את יכולות המשחק של השחקן וסילי סטפאנוב.
תקציר עלילת הסרט.
חלק א': האי המיושב.
השנה היא 2157. טייס קבוצת החיפוש החופשית מקסים קמרר טס בחללית המחקר שלו אך נאלץ לבצע נחיתת חירום בכוכב לכת לא מוכר, היכן שהוא נלקח בשבי על ידי מקומי בשם זף שמסגיר אותו לשלטונות הכוכב. המבנה הפוליטי והחברתי מזכיר רודנות מיליטריסטית מהמאה ה-20. השלטון מוחזק בידי שליטים אנונימיים המוכרים רק בכינוי "האבות הלא ידועים", שבונים בכל רחבי המדינה מגדלים שמכונים מגדלים להגנה אווירית. אלה שנוטלים אותו בשבי מחליטים לשלוח אותו לעיר יחד עם קצין המשמר גאי גאאל. בדרכם לשם, שבט מורדים עורך פשיטה על אחד מאותם מגדלים ומפוצץ אותו ובמהלך התקרית מקסים מציל את חייו של גאאל.