הפקעה של מקרקעין בישראל היא העברה כפויה בתמורה או ללא תמורה של מקרקעין. ההפקעה מתבצעת בהתאם לחוק הישראלי על ידי רשויות המדינה לצורכי ציבור בלבד. ההפקעה יכולה להתבצע על ידי הועדה המקומית לתכנון ובנייה, החברה הלאומית לדרכים (מע"צ), חברת החשמל ורשויות ציבוריות אחרות למטרות שהוגדרו בחוק כמו דרכים, גנים, שטחי נופש, שמורות טבע, ספורט, נמלים וכו'.
פיצויי ההפקעה.
כל הרשויות המפקיעות חייבות בתשלום מלא עבור "מחוברים" (שהם מבנים, גידולים, מתקנים וכל דבר אחר המחובר חיבור של קבע לקרקע). בנוסף חייבות הרשויות המפקיעות בפיצוי עבור הקרקע בניכוי חלק ממנה שבה הכיר החוק.
החלק שאינו חייב בפיצוי בהפקעות לפי חוק התכנון והבניה הוא עד 40% משטח החלקה.
החלק שאינו חייב בפיצוי בהפקעות לפי פקודת הקרקעות (רכישה לצורכי ציבור) הוא עד 25% משטח החלקה.
הפקעה שלא התממשה.
הרשות המפקיעה עלולה לייעד המקרקעין להפקעה ולא לממש את ההפקעה בפועל (המימוש מתבצע על ידי תפיסת החזקה במקרקעין בפועל וניצולם למטרת ההפקעה). במקרה שכזה בעליו של המקרקעין אינו יכול לנצל את הנכס לבניה ואינו יכול למכור אותה עקב רמת סחירותה הנמוכה ומאידך אינו מקבל פיצוי כלל שכן המקרקעין טרם הופקעו. במקרים אלו, עשוי בית המשפט ליתן סעד לבעלי המקרקעין באמצעות ביטול ההפקעה או חיוב הרשות להפקיע בפועל.
הפקעה רגולטורית.
מצב בו לא בוצעה הפקעה בדרך המקובלת להפקעה, אולם חקיקה או חקיקת משנה רוקנה למעשה את זכויות הקניין מתוכנן. במילים אחרות, מדובר במצב בו הרכוש אמנם נשאר בידי בעליו, אולם השימוש בו הוגבל בצורה מהותית המצמצמת מאוד את יכולת הבעלים לעשות בו שימוש.
הפקעה רגולטורית יכול שתהיה בעוצמות שונות. כך למשל, תיתכן הפקעה רגולטורית בשל קביעת דרך כדרך ללא מוצא (הפקעה חלקית מאוד של זכויות הבעלים בסביבה). דוגמה קיצונית אחרת היא הכרזה על שטח מסוים כשמורת טבע מבלי להפקיעו. התוצאה תהיה כי הקניין בקרקע ישאר בידי בעליו, אולם השימוש אשר יוכל לעשות בקרקע יהיה זניח.
הפסיקה הישראלית טרם הבהירה האם הפקעה רגולטורית תחשב כהפקעה לכל דבר ועניין לרבות לעניין פיצויים.
פנצ'טנטרה
פנצ'טנטרה (Pañcatantra, בסנסקריט: पञ्चतन्त्र; ידוע גם ככַּלִילָה ודִימְנָה או משלי בידבה (Bidpai)) הוא חיבור הודי עתיק שנכתב בסנסקריט ובו משלי חיות. הספר נכתב על ידי פילוסוף הודי בשם בידבה, במטרה להנחות נסיכים ושליטים בענייני שלטון וללמד אותם איך לנהל בצורה נבונה את המדינה ואת אורח חיי האדם.
החיבור נקרא לעיתים "כלילה ודימנה", צירוף שמותיהם של שני תנים - כלילה ודימנה. על פי המשל המופיע בספר, כלילה ודימנה היו יועציו של האריה, מלך החיות. יום אחד שמע האריה בעל חיים בוכה. התנים בדקו זאת ומצאו שבעל החיים שבוכה הוא שור. הם החליטו לשדך בין האריה לשור, וכך היה, אלא שכלילה ודימנה קינאו בחברות שלהם והחליטו לסכסך ביניהם. עומק הסכסוך היה כזה שהאריה והשור נלחמו זה נגד זה מתוך מחשבה שהאחד רוצה להרוג את השני.
תולדות הספר.
מלך פרס שלח אנשים שיעתיקו את הספר לפרסית, ומהפרסית העתיקה תרגם אותו אבן אל-מוקפע לערבית. ספר זה שימש את האחים הטהורים כדי לתת דוגמאות לאחריות מוסרית הדדית. במאה ה-8 הגיע הספר לאירופה.
הספר תורגם לעברית לראשונה בימי הביניים על ידי רבי יואל (שרידים מתרגום זה נדפסו על ידי יוסף דרנבורג בפריז בשנת 1881). בהמשך הוא תורגם מחדש על ידי אברהם אלמאליח והופיע בהוצאת דביר בשנת 1926.
הספר מוזכר בשמו "כתאב כלילה ודמנה" בספרות הגאונים בהקשר לספרות היהודית המוכרת בשם משלות שועלים. כך בנספחים לאגרת רב שרירא גאון מובא שיש בו "מוסרין ודברי חכמה ומליצה בכלל משלים שלחיות".
הקדמות.
לספר חוברו 4 הקדמות:
מחקר.
לגבי ההקדמה השלישית, עלה לדיון האם היא באמת חוברה במאה ה-12, כי בתרגום הארמי, שהיה כמעט באותה תקופה של התרגום הפרסי, היא אינה קיימת. גם בתרגום של אבן אלמוקפאע לערבית ההקדמה הזו הופיעה רק במאה ה-13 ולא באותה תקופה בה נכתבה ההקדמה של אבן אלמוקאפאע. בתרגום של יוהאן מקאפואה (סופר יהודי שהתנצר), שתרגם את התרגום של רבי יואל מעברית ללטינית, מוצאים את ההקדמה השלישית חבורה לספר של יוהאן מקאפואה, וזה מעיד על כך שהקדמה זו הייתה כבר אצל רבי יואל, כי היא נמצאת בתרגום ללטינית שתורגם מהגרסה הערבית של הספר.
מיון סלים
מיון סלים או מיון דלי (באנגלית Bucket Sort) הוא אלגוריתם למיון של מערך מספרים ממשיים, כאשר ידוע שהתפלגותם של האיברים אחידה, ואינו מתבסס על השוואות בין האיברים. בזכות מידע נוסף זה, סיבוכיות זמן הריצה של האלגוריתם אינה חסומה מלמטה על ידי formula_1(כאשר formula_2הוא גודל המערך) כפי שחסומים אלגוריתמים המבוססים על השוואות, אלא formula_3. לכן האלגוריתם עדיף על אלגוריתמים מבוססי השוואות במקרים שבהם מובטחת התפלגות אחידה וכן אין צורך למיון תוך-מקומי. מיון סלים הוא מיון יציב, כלומר לא משנה את הסדר היחסי בין איברים זהים.
האלגוריתם.
נניח שיש formula_4 איברים שונים. נחלק את הטווח שבו האיברים מפוזרים ל-formula_3 חלקים שווים. לפי ההנחה שהפיזור אחיד אז בכל חלק ישנם formula_6 איברים וניתן למיין כל חלק (בעזרת אלגוריתם נוסף, כמו מיון מהיר) בסיבוכיות זמן ריצה של formula_6.
במספרים ממשיים למשל, ההחלטה לאיזה סל שייך מספר נקבעת על ידי חישוב יחיד של חילוק הערך שלו בגודל הסל, והערך השלם של התוצאה יקבע לאיזה סל להכניסו.
ניתוח סיבוכיות זמן ריצה.
עבור חלוקה של formula_4 איברים לתוך formula_9 סלים, בהנחה שהפונקציה המחלקת לוקחת formula_6 לכל איבר אזי סיבוכיות פעולת החלוקה היא formula_3.
במקרה הגרוע, אם פיזור האיברים אינו אחיד, לסל אחד נכנסו formula_3 איברים ומיונם יהיה בסיבוכיות של formula_13. המעבר על שאר הסלים הוא בסיבוכיות של formula_14, והסיבוכיות הכוללת של המיון תהיה formula_15.
לעומת זאת, בהנחה שאכן הפיזור אחיד, האלגוריתם ימיין formula_9 סלים שבכל אחד מהם formula_17 איברים. מיון סל בודד הוא בסיבוכיות formula_18, ובסך הכל לאחר הכפלה בformula_9 והוספת סיבוכיות החלוקה לתאים מתקבלת סיבוכיות זמן ריצה כוללת של formula_20. במקרה האידיאלי, שבו formula_21 וההתפלגות אחידה הסיבוכיות היא formula_3.
לרוב נעשה שימוש באלגוריתם מיון הכנסה על מנת למיין כל אחד מהסלים כאשר הקלט מתפלג באופן אחיד, משום שמיון זה אופטימלי עבור קלטים קטנים, שמתקבלים במקרה של אחידות ההתפלגות של הקלט.
שלמה ניצן (שחקן)
שלמה ניצן (נולד ב-22 בדצמבר 1941 בשם שלמה מינץ) הוא שחקן, זמר, בדרן ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה בשם שלמה מינץ, ביחד עם אחותו התאומה דבורה, לפנחס ולשרה מינץ, משפחה חרדית (דודו היה השר בנימין מינץ, מנהיג מפלגת פועלי אגודת ישראל). לאביו הייתה חנות לכלי בית והוא למד בישיבת היישוב החדש בתל אביב אצל הרב יהודה קולודצקי, המשיך בישיבת הדרום שברחובות, ולאחר מכן למד כשנה וחצי בישיבת "מרכז הרב" ואחר כך התגייס לצבא. תחילת דרכו כשחקן הייתה באמצע שנות השישים, בהצגה "ירח התאומים" במועדון התיאטרון, בהצגה "חמש חמש" בתיאטרון הוורוד מאת אהרן מגד, בהצגה "הדיבוק מנווה שאנן" בתיאטרון זווית.
ב-1968 הוא יזם והופיע במחזמר "איש חסיד היה" בתיאטרון "בימות" שערך דן אלמגור ב-1968, ושהורכב מסיפורים ושירים חסידיים שאותם סייע ניצן ללקט. לאחר מכן הוציא יחד עם השחקנית נירה רבינוביץ' שלושה אלבומים עם שירים חסידיים ויהודיים. מתלמידיו האחרונים של השחקן והבמאי צבי פרידלנד.
ב-1979 עיבד יחד עם יצחק גורמזאנו גורן את ספרו של ש"י עגנון "סיפור פשוט" למחזה שעלה בתיאטרון "הבימה". ב-2009 עלה המחזה שוב ב"תיאטרון חיפה".
ניצן היה מוכר לילדים בשנות ה-70 וה-80, כשהופיע בתוכניות הילדים "מה פתאום", ו"רגע עם דודלי". בפסטיבל שירי הילדים של 1980, ביצע את השיר "המשפחה שלי" שכתבו יורם טהרלב ונורית הירש שזכה במקום השני, והוא הנחה את הפסטיבל ביחד עם מנחם עיני וירדנה ארזי.
הוא נמנה עם כותבי המדור הסאטירי "דבר אחר", שהופיע במשך 21 שנים, קודם בעיתון "דבר" ולאחר מכן ב"ידיעות אחרונות", על עבודתו זו זכה ב-1993 בפרס סוקולוב יחד עם שותפיו דני קרמן, יאיר גרבוז ותרזה אייזנברג.
בשנות השמונים הופיע ניצן בפינה סאטירית בתוכנית הטלוויזיה "שעה טובה" ולאחר מכן בתוכנית "סיבה למסיבה", שהיו תוכניות הבידור המרכזיות של לילות שבת בערוץ הראשון. "נו, מה אתם אומרים?" היה הפתיח של כל פינה. החל מ-1990 הגיש פינה בתוכנית סופשבוע (שהחליפה את את "סיבה למסיבה"). בפינה זו הוא ביקר את הפוליטיקה הישראלית באמצעות הקראת ידיעות מהעיתונות ותגובה הומוריסטית עליהן (לסירוגין עם שלום קיטל). ברדיו הגיש עד לסגירת רשות השידור פינה שבועית ברשת ב בימי שישי בצהריים, בה הגיב על אירועי השבוע והקריא קטעי פרוזה ושירה. בשנת 1990 זכה בפרס בית שלום עליכם על תרומתו לבמה, לתרבות ולתיאטרון הארץ-ישראלי.
עד לסגירתה של רשות השידור, הגיש ניצן, במשך שנים רבות, תוכניות רדיו ב"קול ישראל", בהן תוכניות על תולדות הזמר העברי ותוכניות סיפורים יהודיים.
ב-1988 ושוב -ב-1992 העלה שני ערבי הקראת סיפוריו של שמואל יוסף עגנון.
רוחיר ואן דר ויידן
רוחיר ואן דר ויידן (בהולנדית: Rogier van der Weyden; בסביבות 1399/1400 - 18 ביוני 1464), צייר פלמי.
חייו.
ואן דר ויידן נולד בשם רוז'ה דה לה פסטיר (Roger de la pasture) למשפחה עשירה שהתגוררה בעיר טורנה (כיום בבלגיה) מאז 1260.