מנוליו הצליח לקבל בבודפשט דוח"ות של המנהיג היהודי מיקלוש (משה) קראוס מ-19 ביוני 1944 והביא אותו למנדל בז'נבה. מקור אחד הדו"חות היה כנראה הרב חיים מיכאל דב ויסמנדל שפרש ב-5 דפים גרסה מקוצרת של 33 הדפים של "פרוטוקולים של אושוויץ":הדו"ח של ורבה ווצלר והדו"ח רסין-מורדוביץ'. דו"חות אלו תיארו בפרוטרוט את פעילות מפעל המוות באושוויץ-בירקנאו.
הדו"ח של קראוס נערך ב-6 עמודים בהונגרית, פירט את ריכוז היהודים בגטאות ואת גירושם עד 19 ביוני 1944 של כ-435,000 יהודים הונגרים, בכל עיר ועיר, לאושוויץ.
מנדל הדפיס מאות עותקים של דו"חות אלה ושיגר אותם בכל רחבי שווייץ, אל פוליטיקאים, כמרים (ובראשם הפסטור פאול פוגט וקרל בארט), נציגים רשמיים של ארצות הברית ובריטניה. למחרת כל 180 העיתונים בשווייץ יצאו בקריאה למנוע את הטבח, האפיפיור פיוס השנים עשר קרא ב-25 ביוני 1944 לעוצר מיקלוש הורטי "לשים קץ לרדיפות על בסיס דת וגזע", הנשיא רוזוולט הורה להפציץ את בודפשט ב-2 ביולי 1944 כלחץ על השלטון ההונגרי.
באותה שנה, 1944, הקים מנטלו וניהל את הוועד השווייצרי לסיוע ליהודי הונגריה (Schweizerische Hilfskomitee für die Juden in Ungarn). בהיבטים שונים בנושאים הקשור להצלת היהודים בהונגריה הוא שיתף פעולה עם ראול ולנברג וקארל לוץ.
אחרי מלחמת העולם השנייה.
אחרי המלחמה עמד מנדל-מנטלו בפני תביעה משפטית של השלטונות השווייצריים - ובמיוחד של היינריך רותמונד, מפקד משטרת ההגירה, שהיה ידוע כאנטישמי. הליכים משפטיים נגדו בעילת "פשעים" שהיו כרוכים במאמציו להציל נפשות, הסתיימו לבסוף בזיכוי מכל סעיפי האישום. הוא החליט לעזוב את שווייץ והתיישב ברומא. לא חזר מעולם לבקר בשווייץ וביקר פעמים חוזרות בישראל.
תאוריות קונספירציה של חוגים אנטישמיים ומכחישי שואה ייחסו לו קשרים עם ה-CIA ועם המוסד הישראלי ותוך כדי כך חלק ב"קשר יהודי" לרצוח את הנשיא קנדי בשנת 1963.
חיים פרטיים.
החל משנת 1928 היה ג'ורג'ה מנדל נשוי לאירנה לבית ברגר, שנפטרה בשנות ה-1940. לזוג נולד בן אחד, אנריקו מנדל-מנטלי (יליד 1930)
אחרי המלחמה הוא התחתן שנית. מנישואיו השניים נולדו לו עוד שני ילדים - בן (אנדראה) ובת (סוזנה).
לקריאה נוספת.
David Kranzler "Man Who Stopped the Trains to Auschwitz: George Mantello, El Salvador, and Switzerland's Finest Hour", Syracuse University Press 2000
קישורים חיצוניים.
סרטון על התעודות הסלוודוריות של מנדל מנטלי במוזיאון השואה בוושינגטון
אמפיתיאטרון ארל
אמפיתיאטרון ארל (בצרפתית: Arènes d'Arles) בעיר ארל שבדרום צרפת הוא אמפיתיאטרון רומי, שנבנה בשנת 90 לספירה. כיום הוא מארח אירועים שונים בעיר.
מבנה האמפיתיאטרון נבנה קרוב לוודאי בהשראת הקולוסיאום שברומא, שהוקם מעט לפניו. המבנה הוא אובלי, באורך של 136 מטרים, ברוחב של 109 מטרים ובגובה של 21 מטרים. יש בו 120 קשתות בשני מפלסים. היו בו מקומות ישיבה ל-20 אלף צופים. במהלך קרוב ל-400 שנים נערכו בו מרוצי מרכבות ומופעי גלדיאטורים וציד.
לאחר נפילת רומא במאה החמישית הוסב האמפיתיאטרון למבצר ונוספו לו ארבעה מגדלים רבועים, ששניים מהם שרדו עד היום. בסופו של דבר נבנו בתחומיו כמאתיים בתים והוא הפך לרובע מגורים של ממש. היו בו שתי כנסיות, אחת במרכז הארנה והשנייה בבסיסו של המגדל המערבי. רובע זה התקיים למעלה מאלף שנים. בשנת 1825, הודות למאמציו של פרוספר מרימה, החל תהליך שחזורו והפיכתו למונומנט. המבנים שנבנו בתוך האמפיתיאטרון הופקעו ונהרסו, וב-1830 נערך בו המופע הראשון לאחר שחזורו, מלחמת שוורים, לציון הפלישה לאלג'יר באותה שנה.
כיום משמש האמפיתיאטרון להצגת מופעים שונים, לרבות מלחמות שוורים במסגרת פסטיבל Feria d'Arles הנערך פעמיים בשנה בארל, וכן קונצרטים והצגות.
בשנת 1981 נמנה האמפיתיאטרון עם מכלול המונומנטים הרומיים והרומנסקיים של ארל שהוכרזו כאתר מורשת עולמית.
44 באנדרומדה
44 באנדרומדה הוא כוכב הסדרה הראשית לבן בעל סיווג ספקטרלי של F8V הממוקם בקבוצת הכוכבים אנדרומדה. הכוכב בעל בהירות נראית של 5.679 ובהירות מחלטת של 2.08. הכוכב ממוקם במרחק של 172 שנות אור (53 פארסק) מכדור הארץ. ל-44 באנדרומדה רדיוס של 1.30 רדיוסי שמש ומסה של 1.62 מסות שמש. עוצמת הארה שלה גבוהה מכוכב רגיל מהסדרה הראשית בממדים קרובים, לכן קיימת השערה של רוג'ר גריפין שבקרבתה קיים כוכב נוסף
נעלמת (סרט)
נעלמת (באנגלית: Gone Girl) הוא מותחן אמריקאי בבימויו של דייוויד פינצ'ר משנת 2014 המבוסס על ספר באותו שם מאת גיליאן פלין. בסרט משחקים בן אפלק ורוזמונד פייק והוא מגולל את סיפור ההיעלמות של איימי אליוט דאן ואת המסתורין שעוטף את בעלה, ניק דאן, שהופך לחשוד הראשי.
בכורת הסרט הייתה בפסטיבל הסרטים של ניו יורק ב-26 בספטמבר 2014, ולאחר מכן הוקרן בבתי הקולנוע החל מ-3 באוקטובר. הסרט התקבל בביקורות טובות עם הצלחה מסחרית של מעל 368 מיליון דולר, וכך הפך לסרט המרוויח ביותר של דייוויד פינצ'ר. המבקרים היללו את ביצועה של רוזמנד פייק, והיא קיבלה מספר מועמדויות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר, פרס באפט"א לקולנוע, פרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה וליגת השחקנים. מועמדויות נוספות של הסרט הן פרס גלובוס הזהב לבמאי הטוב ביותר - סרט קולנוע עבור פינצ'ר, ופרס גלובוס הזהב לתסריט הטוב ביותר ופרס באפט"א לקולנוע עבור התסריט המעובד של פלין.
הסרט נבחר לנעול את פסטיבל הסרטים הבינלאומי חיפה.
עלילה.
ביום הנישואים החמישי שלו, ניק דאן (בן אפלק) חוזר לביתו ומוצא שאשתו איימי (רוזמונד פייק) נעלמה. היעלמותה מקבלת סיקור תקשורתי נרחב, משום שאיימי הייתה ההשראה לסדרת ספרי הילדים "איימי המדהימה" שכתבו הוריה. המשטרה מסיקה שאיימי נרצחה לאחר שמצאה שאריות של דם שנוקה, וניק נהפך לחשוד. המשטרה חושפת ראיות לבעיות כספיות, ועדה מציינת שאיימי רצתה לקנות אקדח. נמצא גם דו"ח על כך שאיימי בהריון. ניק מכחיש ידיעה על העניין, ויומן שלכאורה נכתב בידי איימי מדגיש את הבדידות הרבה שלה, ואת הפחד שניק בסופו של דבר יהרוג אותה.
פלאשבקים במהלך הסרט מראים שנישואם של ניק ואיימי התפוררו; שניהם איבדו את עבודתם ועברו מניו יורק לעיר מולדתו של ניק. ניק הופך לעצלן, מרוחק, בלתי מעוניין ומתחיל לבגוד בה.
איימי מתחילה לתעב את ניק על התפוררות נישואיהם, הבדידות שלה ועל בגידתו. איימי מתכננת להפליל את ניק ומשקיעה מאמץ רב בפרטים: היא מתחברת עם שכנה בהריון כדי לגנוב את השתן שלה בשביל בדיקת ההריון, מקיזה את דמה שלה כדי להשאיר עקבות של רצח ומפברקת יומן שמתאר את פחדה מניק. באמצעות רמזים ממשחק שהיא וניק משחקים בימי הנישואים שלהם, היא מוודאת שהוא מבקר במקומות שהיא שתלה בהם ראיות מפלילות על בגידתו ועל היעלמותה. היא מצפה שניק יורשע על רציחתה, ומתכננת להתאבד לאחר מכן.
ניק שוכר עורך דין שמתמחה בהגנה על גברים שהואשמו ברציחת נשותיהם. ניק פוגש חבר לשעבר של איימי, טומי הוארה, שטוען שאיימי הפלילה אותו באונס. הוא פונה לחבר נוסף, דזי קולינגס - שאיימי בעבר הגישה נגדו צו הרחקה - אך דזי מסרב לשתף פרטים. כששכניה של איימי במקום מחבואה גונבים את כספה, היא מתקשרת לדזי ומשכנעת אותו שהיא ברחה מניק משום שהיא פחדה לחייה. הוא מסכים להחביא אותה בבית האגם שלו, שכולל בתוכו מצלמות אבטחה.
ניק משכנע את אחותו, מרגו, שהוא חף מפשע. אחרי שהמאהבת של ניק, הסטודנטית שלו, חושפת את הרומן שלהם במסיבת עיתונאים, ניק מופיע בתוכנית אירוח כדי להכריז על חפותו ומתנצל על כישלונותיו כבעל בתקווה לפתות את איימי שתחזור. איימי פוגעת בעצמה ומשתמשת במצלמות האבטחה לטובתה, וגורמת לכך להיראות שדזי חטף והתעלל בה, כדי לחזור לניק. היא מפתה את דזי והורגת אותו, חוזרת לביתה ומודיעה שהוא החוטף והאונס שלה.
איימי מספרת לניק את האמת, ושהאדם שהיא ראתה מבקש ממנה לחזור בטלוויזיה הוא האדם שהיא רוצה שניק יחזור להיות. ניק מתכנן לעזוב את איימי ולחשוף את שקריה, אך איימי מגלה לו שהיא בהריון, והפרתה את עצמה בצורה מלאכותית עם זרע של ניק שהיה מאוחסן במרפאת פוריות.
ניק מגיב באלימות לעקשנות של איימי שהם יישארו נשואים, אך מרגיש אחריות כלפי הילד. הוא מחליט להישאר עם איימי והם מכריזים בטלוויזיה שהם מצפים לתינוק.
ביקורות.
נעלמת זכה לביקורות חיוביות ממבקרים, והאתר "Rotten Tomatoes" העניק לו ציון של 88% בהתבסס על 281 ביקורות, עם ממוצע של 8/10. האתר "Metacritic" נתן לסרט ציון של 79 מתוך 100 על בסיס של 49 ביקורות.
הסרט יצא ב-3 באוקטובר 2014 בצפון אמריקה ב-3,014 בתי קולנוע והרוויח 13.1 מיליון דולר ביום הפתיחה.
המשך אפשרי.
בראיון מאוקטובר 2014, רוזמנד פייק ציינה שהיא תחזור להמשך בתנאי שגיליאן פלין תכתוב את התסריט. בינואר 2015, פלין אמרה שהיא פתוחה לרעיון של סרט המשך, אבל אמרה שזה יקרה רק כאשר השחקנים והצוות יהיו פנויים בשנית.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
הטבח במועדון הלהט&quot;ב באורלנדו
אייזן
אייזן (בגרמנית: Eisen) הוא שם משפחה ממקור גרמני שפירושו "ברזל".
איזן
ממלכת נפטה
נפטה
נאפטה
שלך, סנדרו
שלךָ, סנדרוֹ הוא רומן מכתבים אוטוביוגרפי מאת צבי ינאי, שיצא לאור בשנת 2006 בהוצאת כתר. הספר כתוב כמכתבים מאת צבי ינאי (ששמו בלידתו היה סנדרו טוט) אל אחיו האובד רומולו בנוונוטי, שאותו איתר בשנת 2004.
הספר זיכה את מחברו בפרס ספיר לשנת 2008.
תמצית הספר.