סיים תואר שני בגאולוגיה באוניברסיטה העברית בירושלים ב-1963, ודוקטורט באוניברסיטת מלבורן באוסטרליה (1967). בתום לימודיו עבד בקבוצת הזכוכית-קרמית ב"קורנינג עבודות זכוכית" , שבמדינת ניו יורק (1969-1966). לאחר שובו לישראל שימש כראש המחקר והפיתוח בנושאי זכוכית וקרמיקה בחברת ישפר"א, תל אביב, וכמרצה אורח בבית הספר (החדש) למדע שימושי באוניברסיטה העברית (1971-1969). בתקופה 1971–1973 עבד כחוקר בכיר במכון הישראלי לקרמיקה וסיליקטים, בטכניון. ב-1973 הצטרף לסגל המחלקה לגאולוגיה ומינרלוגיה באוניברסיטת בן-גוריון בנגב בדרגת פרופסור חבר, ב-1981 התמנה לפרופסור מן המניין. שהה בשבתונים במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס, באוניברסיטת קולומביה (Lamont-Doherty Earth Observatory), במעבדה הלאומית לורנס ברקלי, באוניברסיטת קיוטו ביפן, באוניברסיטה לכרייה וטכנולוגיה בבייג'ינג ובאוניברסיטת טונג'י בשאנגחאי. כיהן כדיקן הפקולטה למדעי הטבע (1980-1976), כראש המחלקה לגאולוגיה ומינרלוגיה (1989-1988) וכרקטור אוניברסיטת בן-גוריון (1994-1990). מאז יציאתו לגמלאות בשנת 2004 ועד 2017 לימד בהתנדבות באוניברסיטת בן-גוריון בנגב והקדיש את רוב זמנו לכתיבת ספרי פרוזה ושירה.
עבודות המאסטר והדוקטורט של בהט היו בתחומי המינרלוגיה והפטרולוגיה. אלה הומרו בחקר הטכנולוגיה של הזכוכית-הקרמית (קורנינג עבודות זכוכית, ניו-יורק). במקביל לעבודה האקדמית, נמשכו לאורך תקופות שונות עיסוקים ב"שימושים-מדעיים", כולל פיתוחים טכנולוגיים לרפא"ל, ייעוץ בנושאי טכנולוגית זכוכית וחומרי גלם עבור "תמז", מפעל הבקבוקים בירוחם ושיפור תרכובת הגלזורה למוצר קרמי בעייתי עבור "מרחב" בבאר שבע. הניסיון המצטבר של בהט בניסויי התכונות המכניות של זכוכית, כולל הדרכת שני תלמידי תואר שני במחלקה לגאולוגיה ומינרלוגיה, החזיר אותו לחקר השבירה בגאולוגיה ולפתוח Tectonofractography - ענף חדש בגאולוגיה סטרוקטורלית המצרף שני מדעים, טקטוניקה ופרקטוגרפיה. בהקשר זה נכתבו שני ספרי מונוגרמה על שבירה בסלעים, קלסיפיקציית הסדקים (joints) של בהט מקובלת בספרות, בה גם מצוטטת עקומת Wiederhorn-Bahat.
לטקטונופרקטוגרפיה היו שמושים מגוונים, כולל, אמצעי עזר בחקר שקיעה והמסה של קרחונים באלפים שבשווייץ.
יחד עם פרופש אבינעם רבינוביץ' ודר' ולדימיר פריד עסק בהט בחקר רעידות אדמה בעזרת קרינה אלקטרומגנטית.
מחקר זה הביא לשני ממצאים. האחד, לא ניתן לחזות רעידות אדמה בשיטות הסייסמיות הקימות. השני, קיים פוטנציאל לחזות רעידות אדמה בשיטה אלקטרומגנטית מסוימת. באמצעות תרומתו של דר' היינס הורסט דייכמן, הקים בהט בשנת 1993, ביחד עם פרופ' יוסי חודרה חצור ודר' ולדימיר פריד את מעבדת הנגב למכניקת הסלע ע"ש רות והורסט דייכמן.
לאחר שפרש לגמלאות עסק בהט בכתיבת ספרות עברית, והתמקד בשלש סוגות: רומנים, שירים וסיפורים קצרים. חלק מהביקורות על עבודותיו בעברית, אשר נכתבו על ידי אנשי ספרות מופיע ב"קונטרס - מאמרים ושיחות, עיון ביצירותיו של דב בהט" (77 עמודים).
חייו האישיים.
בהט היה נשוי לחנה, שנפטרה בשנת 2002, כיום הוא חי בעומר עם בת זוגו נלי. לבהט שלושה בנים.
ספרים מדעיים.
Geological Research, The Negev and Sinai Volume 1978-1988. Papers published by faculty of the department of geology and mineralogy, Ben Gurion university of the Negev, Beer Sheva, Israel. Departmental Press (1988) 916 pages.
D. Bahat
Tectonofractography, Springer -Verlag (1991) 354 pp. Fracture in technological materials and in rocks: a new approach to structural geology. A treatise supported by 290 illustrations.
AMAZON -Read Best sellers eBook “Tectonofractography” 9783642761638 by D Bahat ePub
D. Bahat, A. Rabinovitch and V. Frid
Tensile Fracturing in Rocks, Tectonofractographic and Electromagnetic Radiation Methods. Springer (2005) 569 pp.
AMAZON -Read Best sellers eBook ״Tensile Fracturing in Rocks” 9783540801542 PDF by Dov Bahat, Avinoam Rabinovitch, Vladimir Frid.
ג'ון דינגל
ג'ון דייוויד דינגל הבן (באנגלית: John David Dingell Jr; 8 ביולי 1926 - 7 בפברואר 2019) היה פוליטיקאי אמריקאי, שהיה חבר בית הנבחרים של ארצות הברית מ-13 בדצמבר 1955 עד 3 בינואר 2015, 59 שנה ברציפות. דינגל, חבר המפלגה הדמוקרטית, ייצג את מישיגן לאורך כל תקופתו בקונגרס של ארצות הברית, ובשנתיים האחרונות לכהונתו היה נציג מחוז הקונגרס ה-12 של מישיגן.
הוא החל את הקריירה שלו בקונגרס כחבר בית הנבחרים מטעם מחוז הקונגרס ה-16 של מישיגן. קודמו כנציג מחוז זה, ג'ון דינגל האב, היה אביו, שכיהן בבית הנבחרים מטעם המחוז במשך 22 שנים. לאחר תקופת כהונה רציפה בת 59 שנים, הוא חבר הקונגרס בעל תקופת הכהונה הרציפה והארוכה ביותר בהיסטוריה של ארצות הברית. הוא היה גם האדם שנשא את הזמן הרב ביותר בתואר "ותיק חברי בית הנבחרים של ארצות הברית" (Dean of the United States House of Representatives). לצד חבר בית הנבחרים לשעבר ראלף הול מטקסס, דינגל הוא יוצא מלחמת העולם השנייה היחיד שכיהן בבית הנבחרים ב-2015. דינגל היה חבר ותיק בוועדת האנרגיה והמסחר של בית הנבחרים ויושב ראשה לתקופות מרובות.
דינגל הודיע ב-24 בפברואר 2014, כי הוא לא יתמודד מחדש לתקופת כהונה נוספת, 31 במספר, בבית הנבחרים. רעייתו, דבי דינגל, הודיעה כי היא מתכוונת להתמודד על מושבו של בעלה. היא זכתה בבחירות הכלליות ב-4 בנובמבר 2014, הביסה את טרי בומן הרפובליקני, וירשה את מקומו של בעלה בקונגרס ה-114. הוא היה חבר הקונגרס האחרון שכיהן בשנות ה-50 של המאה ה-20 ובמהלך נשיאותו של דווייט אייזנהאואר.
בשלהי 2014 עוטר בידי נשיא ארצות הברית, ברק אובמה, במדליית החירות הנשיאותית.
תחילת דרכו.
ג'ון דייוויד דינגל הבן נולד ב-8 יולי 1926 בקולורדו ספרינגס שבקולורדו, בנם של גרייס (לבית ביגלר) וג'ון דייוויד דינגל האב (1894–1955). אביו היה ממוצא אוסטרי ופולני, ואילו אמו הייתה ממוצא שווייצרי וסקוטי-אירי. משפחת דינגל השתכנו בקולורדו במסגרת חיפוש אחר תרופה למחלת השחפת ממנה סבל דינגל האב. שם משפחת דינגל במקורו היה דזלגוויץ' (Dzieglewicz), ועבר תהליך של אמריקניזציה (בדומה לעברות) על ידי אביו של ג'ון דינגל האב.
משפחת דינגל שבה למישיגן, וב-1932 נבחר דינגל האב לנציג הראשון של מחוז הקונגרס ה-15 של מישיגן בבית הנבחרים של ארצות הברית. בוושינגטון הבירה, דינגל הבן למד בבית הספר ג'ורג'טאון, בית ספר פרטי המכין תלמידי תיכון לקולג'. דינגל נכח במליאת בית הנבחרים כאשר הנשיא פרנקלין דלאנו רוזוולט נאם את נאומו המפורסם לאחר המתקפה על פרל הארבור. ב-1944, בגיל 18, התגייס דינגל לצבא ארצות הברית. הוא עלה לדרגת לוטננט משנה (Second Lieutenant) וקיבל פקודה לקחת חלק בשלב הראשון של פלישה מתוכננת ליפן בנובמבר 1945; לימים יאמר דינגל כי החלטתו של הנשיא הארי טרומן על הטלת פצצות האטום על הירושימה ועל נגסאקי הצילה את חייו.
אחר כך למד באוניברסיטת ג'ורג'טאון שבוושינגטון הבירה, שם היה בוגר בכימיה ב-1949. ב-1952 סיים תואר במשפטים (Juris Doctor). הוא התמחה כעורך דין אצל שופטים ותובעים שונים עד 1955.
בית הנבחרים של ארצות הברית.
דינגל ייצג ברציפות שלושה מחוזות קונגרס שונים במלך כהונתו:
בחירות לבית הנבחרים.
ב-1955, אביו של דינגל נפטר. באותה שנה זכה דינגל, בנו, בבחירות מיוחדות שנערכו על מושבו שהותיר ריק בבית הנבחרים. הוא נבחר לכהונה מלאה ב-1956 ונבחר מחדש 29 פעמים, כולל התמודדויות ב-1988 ו-2006 ללא יריב מן המפלגה הרפובליקנית. דינגל קיבל פחות מ-62% מהקולות רק בשתי מערכות בחירות. ב-1994, כאשר "המהפכה הרפובליקנית" הפכה את הרפובליקנים לרוב בבית הנבחרים בפעם הראשונה מאז 1954, קיבל דינגל 59% מהקולות. ב-2010, כאשר השתלטו הרפובליקנים מחדש על בית הנבחרים, קיבל דינגל 57% מהקולות. הוא ואביו ייצגו את האזור הדרום-מזרחי של מישיגן במשך 80 שנה. תחילה כיהן מטעם מחוז הקונגרס ה-15 של מישיגן עשור, בשנים 1955–1965. ב-1965 התמזג המחוז ה-15 אל תוך המחוז ה-16 (דירבורן רבתי). בבחירות המקדימות במפלגה הדמוקרטית הביס את נציג המחוז ה-16 המכהן, ג'ון לסינסקי, וכיהן מטעמו מ-1965 עד 2003 - כ-38 שנים.
כהונתו.
דינגל נמנה בדרך כלל עם האגף הליברלי-מתון של המפלגה הדמוקרטית ובמהלך הקריירה שלו הוא היה תומך נלהב באיגודי עובדים, רווחה חברתית ומדיניות פרוגרסיבית מסורתית. בתחילת כל קונגרס, הציג דינגל הצעת חוק המספקת מערכת ביטוח בריאות לאומי, על בסיס הצעת חוק שהציג אביו מימיו בקונגרס. דינגל גם תמך ברפורמות הבריאות של ביל קלינטון בראשית נשיאותו.
עם זאת, בתחומים אחדים שיקף דינגל את השקפותיו הקתוליות והפרולטריוניות. הוא תמך במלחמת וייטנאם עד 1971. בעוד הוא תומך בכל הצעות החוק הקשורות לזכויות האזרח, הוא התנגד להתפשטות ביטול האינטגרציה גזעית במספר פרוורים של דטרויט. הוא נקט עמדה מתונה למדי בנוגע להפלה מלאכותית. הוא פעל לאיזון חקיקת אוויר נקי עם הצורך להגן על עבודות הייצור של המפעלים. דינגל נודע כספורטאי וצייד להוט. הוא התנגד בתוקף למדיניות בקרת נשק, והוא לשעבר חבר מועצת המנהלים של איגוד הרובאים הלאומי.