מטרתו של הכתב הייתה ניסיון לשילוב ועירוב היהודים באוכלוסייה הכללית, וזאת אף במתן זכויות מסוימות ו"הליכה לקראת" היהודים מצד השלטון. לכן כלל כתב הסובלנות הקלות בתחום הפרנסה, ובהן חובתם של היהודים ללמוד, זכותו של כל יהודי ללימודים כלליים, ללמוד מלאכה, לייסד בתי מלאכה ובתי חרושת, ולעסוק במקצועות חופשיים. הותר ליהודים לשכור משרתים נוצרים כפי הנדרש בעסקיהם (בנוסף להיתר הקודם לשכור משרתים יהודים).
בראשיתו הוחל הכתב על העיר וינה ולאחר מכן על כלל אוסטריה תחתית ועל המחוזות בוהמיה, לומברדיה (ובאותו צו גם טריאסט וגוריציה), ב-13 בפברואר 1782 מוראביה ושלזיה, ב-31 במרץ 1783 הונגריה, ב-27 במאי 1785 גליציה וב-1 בנובמבר 1789 בוקובינה. בהמשך ביטא הכתב את המגמה ורעיונות ההשכלה, וציין אבן דרך בתהליך האמנציפציה ליהודים. כך הפרלמנט הצרפתי אישר את רעיון השוויון של הדת היהודית אל הדת הנוצרית הקתולית, בשנת 1848.
הגבלות.
מלבד הזכויות שהוענקו ליהודים, הונהגו גם כללים נוספים כדי להוביל לטשטוש ייחודיות הקהילה ובכך ניסיון להוביל לזניחת המנהגים הייחודיים ליהודים; הצו התערב באופי החינוך וההתנהגות היום-יומית מתוך מטרה לטשטש את ההבדלים; כך למשל ביטל את החובה לגדל זקן, ביטל את האיסור לצאת מהבית בחגים הנוצריים, הטיל חיובים שונים על הכשרת המורים, ואיסור לכתוב עברית ויידיש בתעודות פומביות. על מנת לעודד השכלה, אסר הצו על מי שלא למד בבית ספר להינשא לפני מלאת לו 25 שנה.
צו הסובלנות אסר הפעלה פומבית של בית כנסת ולא הכיר ביהודים כקהילה דתית. לא הותר ליהודים למנות רב, אלא רק "מפקח על הבשר הכשר".
ברדה
הויסמנס
ז'וריס קרל הויסמנס
תוכנית לשימור אתרים
תוכנית לשימור אתרים היא תוכנית שנועדה לשמור על אתרים בעלי חשיבות היסטורית, לאומית, אדריכלית או ארכאולוגית. תוכנית זאת באה כתוספת לחוק התכנון והבנייה משנת 1991. לכל רשות מקומית ישנה ועדה לשימור אתרים, בסמכותה של הוועדה לקבוע אלו אתרים נועדו לשימור, לחייב בתחזוקת האתר את בעל האתר או להפקיעו אם הוועדה סוברת שנשקפת סכנה לאתר. במקרה של הפקעה הוועדה רשאית למכור את האתר או להשכירו, בתנאי שיובטח שימור האתר על ידי הרוכש או השוכר.
למרות קיומן של ועדות לשימור ברשויות המקומיות, לא תמיד ניכרת פעולתן, ופעמים רבות הורסים יזמים וקבלנים מבנים לשימור, למרות החוק, תוך ידיעה שייאלצו לשלם קנס גבוה. בדרך כלל משתלם להם לשלם את הקנס, ובלבד שהבית "המטריד" ייהרס ויפנה את מקומו ליוזמות חדשות. מהפך משמעותי בתחום זה התחולל במרץ 2009, כאשר בית המשפט לעניינים מקומיים בחיפה פסק פסיקה תקדימית, על פיה אדם שהרס מבנה לשימור בבת גלים ייאלץ לשלם את הקנס הגבוה, ובמקביל לבנות את הבית מחדש בתוך שנה.
תומאס דולי
תומאס דולי (גרמנית: Thomas Dooley; נולד ב-12 במאי 1961 בבכהופן שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני-אמריקאי, וכיום מאמן כדורגל.
קריירה.
דולי, בן לאם גרמנייה ואב המשרת בצבא ארצות הברית, החל את הקריירה שלו ב-1984 בקבוצה מהליגה השלישית בגרמניה, הומבורג. אחרי שעזר לקבוצה לעלות עד לבונדסליגה הראשונה, הוא עבר ב-1988 לקייזרסלאוטרן וזכה עימה בגביע הגרמני ב-1990, ובאליפות גרמניה ב-1991. את הופעת הבכורה שלו בנבחרת ארצות הברית הוא ערך ב-30 במאי 1992, במשחק נגד אירלנד.
ב-1993 זכה דולי בתואר הכדורגלן האמריקאי של השנה, ובמונדיאל 1994, שיחק בכל המשחקים של הנבחרת ולא החמיץ אפילו דקה. אחרי המונדיאל הוא עבר לבאייר לברקוזן, ושנה אחר כך עבר לשאלקה 04 ועזר לה לזכות בגביע אופ"א. ב-1997, הוא עבר לקולומבוס קרו מליגת ה-MLS. בקרו הוא שיחק שלוש עונות, והיה שנתיים ברציפות חלק מהרכב העונה ב-MLS. אחרי שג'ון הארקס שוחרר מנבחרת ארצות הברית, התמנה דולי לקפטן הנבחרת במונדיאל 1998, ושיחק כל דקה ממשחקיה של הנבחרת.
ב-21 בפברואר 1999, דולי סיים את הקריירה שלו בנבחרת ארצות הברית, במשחק נגד צ'ילה. דולי סיים את הקריירה הבינלאומית שלו עם 81 הופעות ו-7 שערים. בשנת 2000, עבר דולי לקבוצת מטרוסטארס, שיחק שם שנה אחת ולאחר מכן פרש מכדורגל מקצועני. לאחר מכן דולי חזר לגרמניה, ומונה למאמן של זארבריקן. בשנת 2014 התמנה למאמן נבחרת הפיליפינים בכדורגל.
טנסין
טנסין (אנגלית: Tennessine, ידוע גם בשם eka-astatine) הוא יסוד מלאכותי, שסמלו הכימי Ts ומספרו האטומי 117. זהו היסוד ה-14 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-25 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים.
6 אטומים של היסוד נוצרו לראשונה ב-16 באפריל 2010 על ידי מדעני המכון המאוחד למחקר גרעיני שבעיר דובנה שברוסיה. בסוף שנת 2015 הכירו האיגוד הבינלאומי לכימיה טהורה ויישומית ביסוד זה כיסוד חדש. ביוני 2016, הכריז ה-IUPAC כי השם הוא טנסין והסימון Ts.
גילוי.
החומר נוצר בפעם הראשונה בתהליך נוקליאוסינתזה במעבדה בעיר דובנה שבסמוך למוסקבה, על ידי הפגזת היסוד הטרנס-אורני ברקליום על ידי יוני סידן. התגובה:
במהלך הניסוי נוצרו שני איזוטופים של החומר.
השם הזמני שניתן ליסוד היה אונונספטיום, עם הסימון Uus.
כיוון שהגילוי נעשה במשותף על ידי הצוות של המכון המשותף למחקר גרעיני בדובנה והצוות במעבדת המחקר הלאומית באוק רידג' (Oak Ridge National Laboratory) שבאוניברסיטת טנסי, והמעבדה הלאומית לורנס ברקלי, הוצע לכבד את החוקרים ממדינת טנסי ולתת ליסוד את השם טנסין (Tennessine). החוקרים הרוסיים כובדו בשם היסוד בעל המספר האטומי 115 שייקרא מוסקוביום. לאחר תקופת המתנה של חצי שנה, ב-28 בנובמבר 2016, השם אושר רשמית.
איזוטופים של טנסין.
לטנסין התגלו שני איזוטופים:
תמוז (אל)
תַּמּוּז (שומרית: דּוּמוּ-זִיד, "ילד טוב") הוא אל הפריון במיתולוגיה המסופוטמית. הוא היה האל הפטרון של העיר השומרית באד-טיבירה.
במיתולוגיה השומרית.
במיתולוגיה השומרית, תמוז נשוי לאלה איננ (לפעמים בכתיב "איננה"), הנחשבת גם היא לאלת אהבה ופריון, המקבילה לאלה האכדית עשתר. תמוז נחשב כמקבילו של אוזיריס במיתולוגיה המצרית, ולאדוניס במיתולוגיה היוונית.
על פי המיתולוגיה השומרית תמוז מבלה חצי שנה עם איננה וחצי שנה הוא מבלה בשאול תחתית עם אחותו התאומה. שהותו של תמוז בעולם או בשאול תחתית מקבילה לעונות השנה. בין שאול תחתית ובין העולם יש הפרדה מוחלטת, ותמוז הוא האל היחיד המורשה לבלות בשאול תחתית ולחזור משם לעולם.
החודש הרביעי, לפי המנין מניסן, נקרא גם כן בשם זה, תמוז. הפולחן של תמוז היה שכיח בכל המזרח התיכון, כולל ארץ ישראל. לפי האמונה היה מת תמוז בכל שנה בחודשי הקיץ, וקם לתחייה לאחר מכן. בעת מותו, בשיא חום הקיץ, היו מקוננים וסופדים עליו, וכך מעיד גם יחזקאל, שראה נשים "מבכות את התמוז".
במקרא.
בספר יחזקאל מובא תיאור של עבודות אלילים שהתבצעו בתוך בית המקדש, ובהם מופיע פולחן התמוז. ע"פ רש"י עיני פסל התמוז היו מעופרת, ובהדלקת אש היו ניתכות, ונראה היה כאלו שהתמוז בוכה ומבקש שיקריבו קרבן לפניו. גם לפי רד"ק, היה נראה בוכה, אך לדעתו, זה קרה בגלל שהיו מרטיבים את עיניו.
פולחן ביכוי התמוז.
מקורו של פולחן הנשים היושבות ומבכות את התמוז, אשר ראה הנביא יחזקאל כאשר נישא בציצית ראשו מבבל לירושלים, בדת השומרית. נשים מקוננות נהגו לצאת למדבר או לשדה מדי שנה כדי לבכות את מותו של האל תמוז.
פולחן זה התפשט במסופוטמיה לעבר סוריה, ארץ ישראל ויוון העתיקה. ישנן עדויות כי בתקופת ימי הביניים, נשות חרן מכת הַצַבַּאִים עדיין המשיכו לבכות את האל תַּאֻז, כאשר האל תמוז ירד לשאול. קיימות עדויות כי נערכו טקסים לאל זה בסביבות החודש השישי או השנים עשר. על פי עדויות אחרות פולחן זה, היה פולחן עממי של נשים אשר ביכו את ירידת האל תמוז לשאול, שכן על פי המיתוס השומרי ביכו הנשים הסובבות את התמוז ביניהן כלתו ואחותו את ירידתו לשאול.
כמו כן לדעת גונקל, מנהג זה היה קיים גם אצל הפיניקים, אשר ביכו את האל אדוניס ובמצרים העתיקה על אוסיריס. ידוע גם במקרא על דברי ההספד שנערך בבקעת מגידו על הדדרימון ().
בספרות העברית.
שאול טשרניחובסקי, שהרבה לכתוב על אלים ומיתולוגיה, כתב שיר על "מות התמוז" הנחתם במילים הקשות:
בספרו של אמיר חרש "ברונז - פנטזיה כנענית" (כתר, 2019), דמותו של האל "תמוס" נכתבה בהשראת האל "תמוז". חלק מפולחני תמוס שבספר מבוססים על פולחן התמוז, ובפרט, הפרק "אש" המתאר את טקס ירידת ניננה לשאול, והחלפתה על ידי תמוס.
אוגאנסון
אוגאנסון (Oganesson, הידוע גם בשם eka-radon או אוּנוּנְאוֹקְטְיוּם) הוא יסוד מלאכותי שסמלו הכימי Og ומספרו האטומי 118. אוגאנסון הוא היסוד הכבד ביותר הידוע לאדם. שמו הזמני היה אונונאוקטיום וסמלו הכימי הזמני היה Uuo. זהו היסוד ה-15 בסדרת היסודות העל-כבדים וה-26 בסדרת היסודות הטרנס-אורניים. בנובמבר 2016 הכריז ה-IUPAC כי השם הוא אוגאנסון (Oganesson) והסימון Og.
היסטוריה.
ב-7 ביוני 1999 טענו מדענים מהמעבדה הלאומית לורנס ברקלי כי יצרו את יסודות 116 ו-118. המדענים טענו כי יצרו את האיזוטופ 297Og ונייטרון חופשי על ידי הפצצת יוני 86Kr ב-208Pb במאיץ חלקיקים.
מההפצצה נוצרו 3 אטומי אונונאוקטיום לאחר 11 ימי ניסויים.
בנוסף לכך טענו המדענים כי ניתן ליצור 294Og על ידי הפצצת 249Cf ב-48Ca תוך פליטת 3 נייטרונים חופשיים. המדענים ניסו לשחזר את הניסוי כדי לאמת את התגלית. גם מעבדות שונות ניסו לשחזר זאת אך ללא הצלחה, ולא נמצאה כל עדות ליסוד אוגאנסון.
ביוני 2002 הכריז מנהל מעבדת לורנס ברקלי כי התביעה לגילוים של יסודות 116 ו-118 התבססה על מידע מזויף או שגוי על ידי מנהל הדוחות ויקטור נינוב.