ארכאולוגיה של אנגליה האנגלו-סקסונית (באנגלית: Archaeology of Anglo-Saxon England) היא תחום המחקר בארכאולוגיה, המתמקד בחקר, ניתוח ותיעוד של ממצאים ומידע הנאסף באנגליה אשר מוצאו מתקופה האנגלו-סקסונית, זאת במטרה להבין את אופיין וסדרי חייהם של התרבויות והחברות האנושיות שהתקיימו בארץ זו במהלך העת העתיקה.
ממצאים בולטים אחרים.
תכשיט אלפרד.
תכשיט אלפרד (באנגלית: Alfred Jewel) או תכשיט המלך אלפרד (באנגלית: King Alfred’s jewel) הוא תכשיט פרי עבודת צורפות הכולל איור על גבי יהלום סלעי בבסיס זהב. יצירת התכשיט מתוארכת לשלהי המאה ה-9 ומהווה דוגמה ייחודית ויוצאת דופן לעבודת אומנות אנגלו-סקסונית, אשר נוצרה באנגליה במהלך התקופה האנגלו-סקסונית. מעריכים כי התכשיט נוצר עבור אלפרד הגדול, מלך ממלכת וסקס, אחד מגדולי המלכים של תקופתו.
ג'וזף דוב
ג'וזף "ג'ו" לאו דוּבּ (27 בפברואר 1910 – 7 ביוני 2004) היה מתמטיקאי יהודי אמריקאי שהתמחה באנליזה מתמטית ובתורת ההסתברות. נודע בשל פיתוח התאוריה של מרטינגלים (בעקבות פול לוי).
קורות חיים.
דוב נולד בסינסינטי, אוהיו. משפחתו עברה לעיר ניו יורק לפני שהיה בן 3. הוריו חשבו כי הישגיו חלשים בבית הספר, ולפיכך העבירו אותו בית הספר "Ethical Culture Fieldston School", בו הוא סיים את לימודיו בשנת 1926.
לאחר מכן פנה דוב ללמוד באוניברסיטת הרווארד. בשנת 1930 סיים תואר ראשון, בשנת 1931 סיים תואר שני, ובשנת 1932 סיים דוקטורט - כולם במתמטיקה. עבודת הדוקטורט שלו נשאה את השם "Boundary Values of Analytic Functions" ונכתבה בהנחייתו של ג'וזף וולש.
דוב פנה לפוסט-דוקטורט באוניברסיטת קולומביה ובאוניברסיטת פרינסטון, ובשנת 1935 הפך לחבר סגל באוניברסיטת אילינוי באורבנה-שמפיין, שם נותר עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1978. שם גם היה חבר "מרכז אורבנה ללימודים מתקדמים".
בשנה האקדמית 1942-1941 הוזמן על ידי אוסקר וובלן למכון למחקר מתקדם באוניברסיטת פרינסטון, על מנת לעבוד על מיקוש ימי עבור הצי. במהלך מלחמת העולם השנייה, בין השנים 1945-1942, הוא עבד בוושינגטון די. סי. ובגואם כיועץ אזרחי לצי ארצות הברית.
עבודתו המתמטית.
עבודת הדוקטורט של דוב עסקה בחסמים של פונקציות אנליטיות. הוא פרסם שני מאמרים על בסיס עבודת הדוקטורט שלו, שהופיעו בשנת 1932 ו-1933 בכתב העת "Transactions" של האגודה האמריקאית למתמטיקה. דוב חזר לעסוק בתחום זה רק אחרי שנים רבות, כאשר הוכיח גרסה הסתברותית של חסם פאטו עבור פונקציות הרמוניות.
השפל הגדול בשנת 1929 הקשה על דוב למצוא עבודה. ברנרד קופמן סייע לו למצוא עבודה עם הסטטיסטיקאי הארולד הוטלינג. משרה זו גרמה לדוב לפנות לתורת ההסתברות.
בשנת 1933 אנדריי קולמוגורוב תיאר את היסודות האקסיומטיים של תורת ההסתברות, מה שהפך את התורה מאוסף של רעיונות אינטואיטיביים לתאוריה מתמטית מוצקה. תאוריה זו הוכללה לתורת המידה, ודוב הבין כי ניתן להשתמש ברעיונות של תורת המידה כדי להוכיח תוצאות בתורת ההסתברות.
בפרסומו הראשון של דוב בתורת ההסתברות, הוא הוכיח משפטים הקשורים לחוק המספרים הגדולים, בהתבסס על גרסה הסתברותית של משפט הארגודיות של בירקהוף-חינצ'ין. לאחר מכן הוא השתמש במשפטים אלה כדי להוכיח משפטים של רונלד פישר והוטלינג בנוגע לשיטת נראות מקסימלית לאמידת פרמטר של התפלגות.
לאחר שכתב סדרת עבודות הנוגעות ליסודות תורת ההסתברות ותהליכים מקריים, בכללם מרטינגלים, שרשראות מרקוב ותהליכים סטציונריים, הוא החליט לכתוב ספר המסכם את התאוריה של תהליכים מקריים. ספרו "Stochastic Processes" פורסם בשנת 1953 והפך לספר משפיע בהתפתחות של תורת ההסתברות המודרנית.
בפרט נודע דוב בגין עבודתו על התאוריה של מרטינגלים ותורת הפוטנציאל ההסתברותית. לאחר פרישתו לגמלאות הוא כתב ספר עב כרס בשם "Classical Potential Theory and Its Probabilistic Counterpart". חציו הראשון של הספר עסק בתורת הפוטנציאל הקלאסית, וחציו השני בתורת ההסתברות ובפרט בתאוריה של מרטינגלים. בספרו זה העמיד דוב את התאוריה של מרטינגלים על יסודות של תורת ההסתברות.
האגודה האמריקאית למתמטיקה ייסדה את פרס ג'וזף ל. דוב בשנת 2005, המוענק אחת לשלוש שנים לספר מתמטי יוצא דופן.
שאול ינובסקי
שאול ינובסקי (באנגלית: Saul Yanovsky, ביידיש: שאול יאנאווסקי; 18 באפריל 1864 – 1 בפברואר 1939) היה אנרכיסט יהודי ופעיל פוליטי. ינובסקי היה ההוגה האנרכיסטי הראשון ברחוב היהודי.
ראשית דרכו.
הוא נולד בפינסק ולמד בחדר ובתלמוד תורה שבו למד גם רוסית ואריתמטיקה. בהיותו בן 13 עזב את תלמוד התורה ובהשפעת אחיו שהיה מורה לעברית ומשכיל, למד לימודים כלליים כתלמיד אקסטרני. ב-1880 נסע לביאליסטוק ושם השתלב בחוגי הסטודנטים ועשה לו שם בבקיאותו ברוסית ובספרות. באותה תקופה החל להיות פעיל גם בחוגים רדיקליים.
ארצות הברית.
ב-1885 היגר לארצות הברית. שם הוא עבד בעבודות כפיים שונות ונעשה פעיל בתנועת העבודה. הוא התפרסם מהר כנואם טוב. הוא גם עבר מרוסית ליידיש משום שכך הייתה לו יותר השפעה על הפועלים היהודים. אחרי מהומות היימרקט נעשה לאנרכיסט. הוא הקים יחד עוד כמה אנשים את הקבוצה האנרכיסטית פיאנירע דער פרייהייט (חלוצי החירות). ב- 1889 נעשה עורכו של העיתון האנרכיסטי די וואהרהייט (האמת) שהפסיק לצאת אחרי הגיליון העשרים. ב- 1890 נסע ללונדון ועבד שם בקבוצה האנרכיסטית דער נייער דור (הדור החדש). הוא נעשה לעורכו של העיתון דער ארבעטער פריינד. בתחילת 1895 חזר לניו יורק. כתב העת של הקבוצה די פרייע ארבעטער שטימע (קול הפועלים החופשיים) נקלע לבעיות כספיות גדולות אבל ינובסקי הצליח להתגבר על הקשיים והעיתון החל לצאת שוב והוא היה עורכו במשך עשרים שנה. הוא גם יסד עיתון יומי: די אבענד צייטונג (עיתון ערב) בכוונה להילחם בעיתונות הצהובה אבל העיתון נסגר אחר שלושה חודשים. בשנים 1910–1911 ערך את הירחון "די פרייע געזעלשאפט" (החברה החופשייה), אבל עזב אותו ב-1919 אחרי שהתנועה האנרכיסטית היהודית הזדהתה עם מהפכת אוקטובר. במשך תקופה קצרה עבד בעיתון פארווערטס. ב- 1929 חזר להיות עורכו של פרייע ארבעטער שטימע ופרסם שם, מלבד מאמרים פולמוסיים, גם ביקורות תיאטרון ותרגומים מהספרות העולמית.
אמידת נראות מקסימלית
שיטת נראות מקסימלית
אלברט גולדסמיד
קולונל אלברט אדוארד וויליאמסון גולדסמיד, (6 באוקטובר 1846 – 27 במרץ 1904) חבר במסדר הוויקטוריאני המלכותי. היה קולונל בריטי וראש אגודת חובבי ציון בבריטניה הגדולה. ייסד את תנועת הנוער היהודית בריגדת הבנים והבנות היהודים (1895), והיה ממייסדי המכבים הקדמונים ונשיאה (1903–1904).
חיים אישיים.
אלברט גולדסמיד נולד בפונה, הודו, בנם של ג'סי שרה (לבית גולדסמיד), והנרי אדוארד גולדסמיד. אביו שירת בתפקיד בכיר בממשל הבריטי בהודו. שני הוריו הם הנינים של אהרון גולדסמיד, מייסד משפחת גולדסמיד. אימו הייתה אחותו של מייג'ור-גנרל פרדריק ג'ון גולדסמיד. הסבתא האמריקנית הילידית שלו, אלייזה פרנסס קמפבל, הייתה נכדתו של השליש דוד פרנק במלחמת העצמאות האמריקנית. אביו וסבו מצד אמו נולדו יהודים והמירו דתם לנצרות כדי להשיג הזדמנויות חברתיות וכלכליות שנמנעו מיהודים. בבגרותו (בגיל 24) גילה גולדסמיד את ההיסטוריה היהודית של משפחתו, למד יהדות, התגייר וניהל אורח חיים אורתודוקסי. גולדסמיד דאג שיהדותו לא תפגע בקריירה הצבאית שלו. אשתו, אידה סטיוארט הנדריקס, בת לאם פרוטסטנטית ואב יהודי, התגיירה אף היא. לזוג נולדו שתי בנות שנקראו רחל וכרמל.
בשנותיו האחרונות זיהה עצמו גולדסמיד כהתגלמותו במציאות של גיבור הספר "דניאל דרונדה" של הסופרת ג'ורג' אליוט. ספרהּ של אליוט קידם את רעיון שיבת ציון אף בקרב היהודים עצמם, וכן תרם ליתר הבנה בין יהודים ללא-יהודים.
גולדסמיד קבור בבית הקברות של בית הכנסת המאוחד וילסדן (Willesden United Synagogue Cemetery), לונדון. הוא היה הסבא-רבא של הבדרן יליד ארצות הברית כריסטופר גוסט.
קריירה צבאית.
ביוני 1866, לאחר סיום לימודיו במכללה הצבאית המלכותית בסנדהרסט, גולדסמיד הוזמן לגדוד הרגלי 104 של קלעי בנגל. הוא הפך שליש הגדוד בשנת 1871, קפטן במאי 1878, מייג'ור בשנת 1883, סגן-אלוף בשנת 1888, וקולונל ב-21 באפריל 1894.
בשנת 1892 נבחר על ידי הברון הירש לפקח על מושבות היהודיות בארגנטינה, אולם פרש מהמשימה כדי לקבל את מינויו כקולונל של הגדוד הוולשי בקארדיף בשנת 1894. בשנת 1897 הועלה לתפקיד ראש מטה, בדרגה של עוזר השליש הכללי במחוז התמזה. הוא שימש כקצין מטה ראשי למחנה אלדרשוט בזמן הגירוש של צוות אלדרשוט עם סר רדוורס בולר בסכסוך עם הבורים בשנת 1899, והיה מופקד על חובות הגיוס.
בדצמבר 1899, כאשר החטיבה השישית של חיל השדה הדרום-אפריקני גויסה, גולדסמיד נבחר לקצין מטה ראשי לגנרל תומאס קלי-קני בדרגת עוזר שליש כללי, ובתפקידו זה נכח בקרב פרדרברג. במהלך השלבים המוקדמים של המלחמה הוא פיקד של נהר אורנג', ומחוזות הרברט והיי. לאחר שירותו בדרום אפריקה, הוא פרש לגמלאות ביולי 1901.
גולדסמיד היה הקצין היהודי הבכיר ביותר בצבא הבריטי במאה ה-19.
אקטיביזם ציוני.