העץ משמש בעיקר כחומר בניין, ומשמש לבניית קורות, אדני חלון ועמודי רצפה בחדרים יפניים. הוא משמש גם במקומות תת-קרקעיים מכיוון שיש לו את המאפיין להיות עמיד בפני ריקבון גם באדמה.
זרעים מסוימים ממשפחת האורנים, כגון גויומאצו, ניתנים למאכל כצנוברים. עם זאת, זרעי האורן האדום הם קטנים יחסית מכיוון שהם מפוזרים ברוח, והם אינם מתאימים במיוחד למאכל.
המסה המיובשת של הזפת נקראת שומן אורן, והעלים נקראים מחטי אורן, המשמשים כתרופת גלם. בתרופות עממיות נאמר כי מריחת שומן אורן על נייר יפני יעילה לכאבי שרירים ולחבורות, ולקיחת משקאות אורן של משקאות אורן ספוגים בעלים טריים יעילה ללחץ דם נמוך ולקור. התמיסה המזוקקת של שומן אורן גולמי היא שמן טרפין, והשאריות הם רוזין.
מיטשל דונלד
מיטשל גלן דונלד (בהולנדית: Mitchell Glenn Donald; נולד ב-10 בדצמבר 1988) הוא כדורגלן הולנדי שמשחק בעמדת הקשר הגנתי.
ביוגרפיה.
מיטשל דונלד נולד בעיירה ליד אמסטרדם למשפחה סורינאמית. הוא גדל במחלקת הנוער של אייאקס ובשנת 2007 עלה לקבוצה הבוגרת, כאשר רוב הזמן שיחק בקבוצה המילואים של המועדון. בשנת 2010 עבר בהשאלה ל-וילם II.
בשנת 2011 חתם דונלד ברודה, ושיחק בקבוצה מספר עונות עד שעבר למורדוביה סרנסק מליגת העל הרוסית.
בשנת 2015 הוא עבר להכוכב האדום בלגרד. בעונה זו זכתה הקבוצה באליפות, ודונלד זכה לחוזה לשנה וחצי.
ביולי 2017 מונה דונלד לקפטן הזר הראשון של הקבוצה. בסיום עונת 2018 הוא סירב לחתום על חוזה חדש ועבר לשחק בטורקיה עד לפרישתו ממשחק פעיל.
בשנת 2009 הוזמן דונלד שלוש פעמים למשחקי נבחרת הולנד בכדורגל עד גיל 21. ב-5 ביוני 2021, דונלד ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סורינאם, בניצחון 0–6 נגד .
פיוטר סטאחביץ'
פיוטר סטאחביץ' (בפולנית: Piotr Stachiewicz; 29 באוקטובר 1858 – 14 באפריל 1938) היה צייר ומאייר פולני.
ביוגרפיה.
בין השנים 1877–1883 למד באקדמיה לאמנויות בקרקוב אצל ולדיסלב לושקביץ' ופלוריאן סינק. בין השנים 1883–1885 המשיך את לימודיו באקדמיה לאמנויות יפות במינכן אצל אוטו סייטס. עם סיום לימודיו נסע לטיול נרחב וביקר באיטליה, ביוון ובירושלים.
לאחר מכן התיישב בקרקוב, שם צייר דיוקנאות, סצנות היסטוריות ואמנות דתית. בתקופה זו הוא יצר כמה מיצירותיו הידועות ביותר; סדרה בהשתתפות הדוגמנית המפורסמת, זופיה פלוצ'ובה לבושה בתלבושות עממיות מסורתיות. הוא גם עיצב פסיפסים לבזיליקת הלב הקדוש של ישו. בשנת 1889 הוא חבר באגודת ידידי קרקוב לאמנויות יפות וכיהן כסגן נשיא שלה בין השנים 1900 עד 1913. בשנת 1893 הוא סירב להצעה להתמנות למנהל האקדמיה בקרקוב, מכיוון שהיא עברה ארגון מחדש שהיה מחייב אותו לפטר כמה ממדריכיה הוותיקים.
הוא היה גם מאייר פורה לעבודות של אדם מיצקביץ', מריה קונופניצקה ויוזף איגנסי קרשבסקי. עבודתו הבולטת ביותר בתחום זה הייתה סדרה של 22 ציורים שנעשו עבור קוו ואדיס על ידי הנריק סיינקביץ' והועתקו כגלויות. הם נחשבו כאבודים, אך בשנת 2014 הם נמצאו והוחזרו מארצות הברית לתערוכה בפולין. מקורות אחרים מצביעים על כך שהם פשוט היו באוסף פרטי והוצגו במכון לאמנויות בדטרויט בשנת 1953.
בשנים 1893–1895 הוא הפיק סדרת ציורים המתארת ​​את העובדים במכרות המלח של ויליצקה, שזיכתה אותו בפרס מטעם האקדמיה הפולנית. המקורות אבדו במהלך מלחמת העולם השנייה, אך כמה רפרודוקציות צבע שרדו.
הוא הקים מגזין אמנות דו-שבועי, "שוויאט" (העולם). הוא היה ידוע גם בסדרת ציורים דתיים על המדונה השחורה מצ'נסטוחובה.
בשנת 1923 הוענק לו אות מסדר פולוניה רסטיטוטה.
פירסטנפלדברוק
פירסטנפלדברוק (בגרמנית: Fürstenfeldbruck) היא עיירה בבוואריה, גרמניה, השוכנת 32 קילומטרים מערבית למינכן. זוהי בירת מחוז פירסטנפלדברוק. ב-2004 מנתה 35,494 תושבים. מאז שנות ה-30 של המאה ה-20 יש לפירסטנפלדברוק בסיס חיל אוויר.
השם "פירסטנפלדברוק" מורכב משני חלקים. 'ברוק', בניב בווארי, משמעותו 'גשר' (הגשר מעל נהר האמפר ) והשם 'פירסטנפלד' מתייחס למנזר מפורסם של נזירות פירסטנפלד.
גאוגרפיה.
פירסטנפלדברוק משתרעת על שטח של 32.53 קמ"ר. הוא היא שוכנת באמצע הדרך בין מינכן לאוגסבורג, ולאורך נהר האמפר.
בסיס חיל האוויר פירסטנפלדברוק.
פירסטנפלדברוק היה אתר בסיס אוויר מאז 1936. הוא שימש את הלופטוואפה לפני מלחמת העולם השנייה ובמהלכה. הוא שימש את חיל האוויר של ארצות הברית לאחר מלחמת העולם השנייה, הוחזר לממשלת גרמניה בשנת 1957 ושימש כבסיס לחיל האוויר הגרמני מאז.
בסיס חיל האוויר היה אתר הטבח במינכן במהלך אולימפיאדת מינכן. תשעת בני הערובה הישראלים (שניים נהרגו קודם בכפר האולימפי) ושמונה מחבלים של ספטמבר השחור שתפסו אותם הוטסו לבסיס מהכפר האולימפי באמצעות מסוק, שם דרשו המחבלים טיסה לאומה ערבית ידידותית. לאחר ניסיון הצלה על ידי משמר הגבול בבוואריה ומשטרת מינכן, הרגו המחבלים את כל תשעת בני הערובה הישראלים שנותרו, שלא הצליחו להימלט מהמסוקים. חמישה מהמחבלים ושוטר במינכן נהרגו גם הם בקרב יריות.
כלכלה.
לחברה האמריקאית טקסס אינסטרומנטס יש משרדים בפירסטנפלדברוק. למפעלי קוקה קולה באירופה יש מפעלי בקבוק בעיירה. בעיירה מפעל של Leuze lumiflex, יצרן מוצרי בטיחות (וילונות).
דריוש פופיילה
דריוש בוגוסלב "דארק" פופיילה (בפולנית: Dariusz Bogusław "Darek" Popiela; נולד ב-27 ביולי 1985) הוא חותר סלאלום קאנו פולני, שהתחרה ברמה בינלאומית מאז 1999. הוא ייצג את אוסטריה עד 2002.
פופיילה זכה בארבע מדליות בתחרות לקבוצות K1 באליפות העולם בסלאלום קאנו של ICF (פדרציית הקאנו הבינלאומית) עם שתי מדליות כסף (2013, 2018) ושתיים מארד (2006, 2019). הוא זכה בשתי מדליות זהב, חמש מדליות כסף ושלוש מדליות ארד באליפויות אירופה.
פופיילה סיים במקום ה-8 באירוע K1 באולימפיאדת בייג'ינג.
אביו בוגוסלב ודודו הנריק ייצגו שניהם את פולין בסלאלום קאנו.
מלבד ספורט, פופיילה עוסק גם בהנהגת פרויקטים המוקדשים לשיקום אתרי מורשת יהודית באזור נובי סונץ', ולשיקום בית העלמין היהודי בגריבוב.
לודוויק סטסיאק
לודוויק יוזף סטסיאק (בפולנית: Ludwik Józef Stasiak; 13 באוגוסט 1858 – 3 בדצמבר 1924) היה צייר, קריקטוריסט, עיתונאי, סופר, היסטוריון אמנות ומוציא לאור פולני. הוא עבד במגוון רחב של ז'אנרים וסיפק איורים למגזינים. לעיתים קרובות נושאי ציוריו היו יופי הכפר, חיי היומיום באזור הכפרי וטקסים עממיים. הוא היה גם מחברם של כמה רומנים היסטוריים פופולריים.
ביוגרפיה.
סטסיאק נולד למשפחה ממעמד הביניים ואביו עבד במכרות המלח בבוכניה. הוא נשלח לקרקוב ללמוד בגימנסיה. לאחר שסיים את לימודיו בשנת 1879, הוא התלבט לגבי עתידו, במקביל למד פילוסופיה באוניברסיטת היגליינית וציור באקדמיה לאמנויות.
לאחר שנתיים הוא החליט להתמסר לחלוטין לאמנות. איזידור ז'בלונסקי, פלוריאן סינק, לאופולד לופלר ויאן מטייקו היו בין מוריו. במהלך תקופה זו הוא קיבל כמה פרסים מטעם אגודת ידידי קרקוב לאמנויות. בשנת 1886 המשיך את לימודיו בווינה בהדרכת אוגוסט אייזנמנגר ובהמשך היה במינכן, שם למד אצל אלכסנדר פון וגנר ואלכסנדר פון ליזן-מאייר.
לאחר שחזר הביתה, הפך למציג קבוע בחברת קרקוב והציג 142 עבודות בסך הכל. תערוכת היחיד הראשונה שלו הייתה בשנת 1893. שנתיים לאחר מכן, לאחר שנסע באוסטריה ובגרמניה, בשהות קצרה בוורשה, שב לבוכניה ופתח סטודיו שהפך לנקודת כינוס של אמני תנועת פולין הצעירה.
בשנת 1898, כדי להתמודד עם הדומיננטיות של ציירים גרמנים ואוסטרים בעסקי הדפוס האמנותי, הוא ייסד הוצאת הספרים, שהפכה מאוחר יותר להוצאה לאור "סטלה". הוא שימש כמנהל אמנותי ורבות מהעבודות שהוצגו הונפקו מאוחר יותר כגלויות צבעוניות. בשנת 1900 סייע בארגון תערוכה גדולה של אמנים פולנים בקייב.
אחרי 1901 החל להתרחק מציור ולהתרכז בפעילות ספרותית. הוא כתב סדרה שלמה של רומנים היסטוריים, סיפורים קצרים וספרים הומוריסטיים. הרומנים הפופולריים ביותר כוללים: "ברנדנבורג", "אוצר המלך קז'ימייז'", "הגנת הדגל", "ידיים עקובות מדם", "אבירים שישנים בהרי הטטרה", ושלושה כרכים של ספרים הומוריסטיים.
סיפורים הקשורים לבורגנות הפולנית היו נושא מועדף בסיפורים היסטוריים. במהלך מחקר היסטורי ארכיוני, סטסיאק החל להתעניין בדמות הגדולה ביותר של קרקוב מימי הביניים – ויט סטוש . הוא הטיל ספק באמונה הרווחת כי הפסל ממוצא גרמני, ומצא מספר אי דיוקים במקורות היסטוריים גרמניים. בשנת 1909 כתב כמה מאמרים עיתונאיים שבהם הטיל ספק בתזות העיקריות של תולדות האמנות הגרמנית במאות 12–17, בטענה שהמורשת האמנותית העצומה של קרקוב היא אוטונומית. ההוכחות לתזות הוצגו על ידי סטסיאק בספרים שפרסם.
מועצת העיר בוכניה הכריזה על שנת 2008 כ"שנתו של לודוויק סטסיאק ".
יוקי צונודה
יוקי צונודה (ביפנית: 角田 裕毅, נולד ב-11 במאי 2000) הוא נהג מרוצים יפני המתחרה בקבוצת אלפאטאורי באליפות הפורמולה 1. זכה באליפות הפורמולה 4 היפנית (2018) וסיים במקום השלישי באליפות הפורמולה 2 (2020). חבר בתוכנית פיתוח הנהגים של קבוצת רד בול.
קריירת מרוצים.