תפקידו של בית המשפט.
בית המשפט לחוקה בוחן את חוקיותם של חוקים ותקנות בהיבט התוכני והפרוצדורלי ואת סדרי הדין של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה. תיקונים לחוקה עצמה נבחנים אך ורק בהיבט הפרוצדורלי. סמכותו של בית המשפט לחוקה אינה חלה על חיקוקים אשר חוקקו בעת מלחמה, משטר צבאי או בעת מצב חירום. בחינה פרוצדורלית של דברי חקיקה אפשרית אם הבקשה לכך הוגשה תוך עשרה ימים בלבד מיום קבלתו של החיקוק הרלוונטי.
בית המשפט לחוקה יושב בהרכב של 11 שופטים שאחד מהם הוא נשיאו, והחלטותיו מתקבלות ברוב מוחלט או ברוב של שלוש חמישיות במקרה של בחינת תיקונים לחוקה או בעניין פיזורן של מפלגות פוליטיות. בית המשפט אינו שומע עדויות למעט במקרים בהם הוא מכהן כבית משפט עליון, או בעניין פיזורה של מפלגה פוליטית, או אם ראה לנכון לעשות כן.
חשדות להיות חיקוק לא חוקתי מובאים בפני בית המשפט לחוקה על ידי כל ערכאה במדינה, בין בדרך של עצירת דיוניה של הערכאה הרלוונטית עד להכרעת בית המשפט לחוקה בסוגיה, ובין במסגרת בחינת פסק הדין המוגמר של הערכאה הנמוכה. הזכות להביא סוגיה בפני בית המשפט לחוקה שמורה גם לנשיא המדינה ולחברי האספה הלאומית בהתקיים התנאים הקבועים לכך בחוקה. בית המשפט לחוקה מוסר את הכרעתו בעניין תוך חמישה חודשים וחלה מניעות על הבאתו של החיקוק נשוא ההחלטה לדיון נוסף בפני בית המשפט לחוקה משך 10 שנים לפחות מיום פרסום החלטתו בעיתון הרשמי.
קביעתו של בית המשפט לחוקה היא סופית, ובמידה והיא כוללת החלטה לביטול של חיקוק בהיותו לא חוקתי, תהיה גם מנומקת. עם זאת, בית המשפט אינו מוסמך להעניק פירוש לחיקוק קיים. תוקפו של חיקוק שבוטל על ידי בית המשפט לחוקה פג עם פרסום החלטתו בעיתון הרשמי, או במועד שיקבע על ידי בית המשפט לחוקה, ובלבד שיחול בין יום פרסום החלטתו בעיתון הרשמי ועד שנה אחת לאחר מכן.
השופטים, מינויים וכהונתם.
בבית המשפט לחוקה מכהנים 11 שופטים קבועים וארבעה חליפיים הממונים על ידי נשיא טורקיה. שני שופטים קבועים ושניים מהחליפיים מתמנים מקרב שופטי בית המשפט הגבוה לערעורים (Yargıtay), שני קבועים ואחד מהחליפיים מקרב שופטי בית המשפט הגבוה לצדק (Danıştay), שופט קבוע אחד מבית המשפט הצבאי הגבוה לערעורים (Askerî Yargıtay), אחד מבית המשפט המנהלי הצבאי הגבוה (Askerî Yüksek İdare Mahkemesi) ואחד מבית הדין של נציבות שירות המדינה (Sayıştay). שלושת השופטים הקבועים והשופט החליפי הנותרים מתמנים מקרב עורכי הדין פרטיים ועובדי מדינה בכירים, כשאחד מהם מוצע על ידי המועצה להשכלה גבוהה. שופטי בית המשפט לחוקה בוחרים מקרבם נשיא וסגן נשיא לתקופת כהונה של ארבע שנים. כהונת שופטי בית המשפט לחוקה תגיע לקיצה עם הגיעם לגיל 65, או במקרה ויורשעו בפלילים, או מכוח הצבעה של רוב שופטי הבית לאור חוסר יכולתו של שופט להמשיך בה בשל בריאותו הלקויה. בניגוד למצב השורר בישראל הרשות לדון בעניין המשך כהונתו של שופט בית המשפט לחוקה נתונה לו בלבד.
החלטות ידועות של בית המשפט לחוקה.
בשנת 1989 קבע בית המשפט כי לבישת כיסוי ראש על ידי נשים באוניברסיטאות מנוגדת לחוקה. בשנת 1994 הורה בית המשפט על פיזורה של המפלגה הדמוקרטית הכורדית (Demokrasi Partisi, DEP) וכך גם ב-1998 עת הורה על פיזורה של מפלגת הרווחה ברשות נג'מטין ארבקן (Refah Partisi, RP) אשר שלטה במדינה עד 30 ביוני 1997. ב-2001 פסק בית המשפט לחוקה כי חלקים מחוק החנינה אינם חוקתיים והביא לצמצום הוראות החוק. לאחרונה, בעת המשבר הפוליטי אשר פקד את טורקיה סביב סוגיית מינויו של עבדוללה גול לנשיאה, פסק בית המשפט לחוקה כי נדרש רוב של שני שלישים מקרב חברי האספה הלאומית גם בסבב ההצבעה השני לבחירת הנשיא, אם זה מתקיים בעקבות כישלונו של סבב קודם. קביעה זו כמו גם המחאה הציבורית שהתעוררה בטורקיה בעניין והצהרתו של ראש המטות המשולבים של טורקיה כי לא יהסס להתערב בשלטון אם יסבור שהדבר נחוץ לשמירת אופייה של המדינה, הביאו להתפטרותו של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן ולהקדמת הבחירות. ב-30 ביולי 2008 קיבל בית המשפט העליון את טענתו של התובע הכללי עבדורחמן ילצ'ינקאיה שמפלגת השלטון - מפלגת הצדק והפיתוח מהווה מוקד של פעילות אנטי-חילונית, אולם רק 6 מתוך 11 השופטים הצביעו בעד סגירתה, בעוד שנדרש רוב מיוחס של שני שלישים. לבסוף החליט ביהמ"ש, ברוב של 10 שופטים מתוך 11, לקצץ ב-50% את המימון הניתן למפלגה. ב-11 בדצמבר 2009 הורה בית המשפט על איסור קיומה של מפלגת החברה הדמוקרטית הכורדית בנימוק שהיא הפכה למוקד של פעילות כנגד האחדות הבלתי ניתנת לחלוקה של המדינה, הארץ והאומה.
המועצה לביטחון לאומי (טורקיה)
המועצה לביטחון לאומי של טורקיה (בטורקית: Millî Güvenlik Kurulu, MGK) היא גוף סטטוטורי אשר קם בטורקיה מכוחו של סעיף 111 לחוקת טורקיה מ-1961 ואשר קיומו אושר בסעיף 118 לחוקת המדינה מ-1982. תפקידה של המועצה הוא לנסח את מדיניות הביטחון של המדינה ולייעץ לראשיה בעניין.
תולדות המועצה ותפקידה בחיי המדינה.
עליית כוחה של המועצה.
בהפיכה הצבאית הראשונה בטורקיה ב-1960 נטל הצבא לידיו את החירות להתערב בשלטון, ומקובל שהקמת המועצה מכוח החוקה ביסס בחוק הכתוב את תפקידו של הצבא להבא כמגן הדמוקרטיה הטורקית ואופייה של המדינה. צבא טורקיה ראה עצמו מאז הקמת הרפובליקה הטורקית ב-1923 כמופקד על הגנתם של עקרונות הכמליזם ויישם את תפקידו ברוח זו בחמש הזדמנויות שונות - ב-1960, 1971, 1980, 1997 ו-2007 - עת תפס את השלטון או איים לעשות כן והביא בכך להתפטרות הממשלה ולעריכת בחירות כלליות. מעמדה של המועצה התחזק בחוקת טורקיה הרביעית מ-1982 עת נקבע כי המלצותיה והחלטותיה אינן בגדר חוות דעת גרידא, וכי על הממשלה לקחתן לתשומת לבה. זאת ועוד, חוקת 1982 החליפה את הנוסח הכללי של החוקה שקדמה לה וקבעה מפורשות כי רוב חברי המועצה יהיו אנשי צבא.
צמצום סמכויות המועצה בחוק.
הצבא בטורקיה משמש גורם חשוב בשמירת אופייה החילוני של המדינה וביישום נורמות מערביות. למרות שבשתי ההפיכות הצבאיות הממשיות שהתחוללו בטורקיה ב-1960 וב-1980 השיב הצבא את השלטון לידי האזרחים לאחר זמן קצר, ולמרות עמדותיו הפרו-מערביות של הצבא, נתפס מצב זה במערב כמנוגד לדמוקרטיה וכאחד המכשולים הניצבים בפני טורקיה בדרך להצטרפותה אל האיחוד האירופי. בשל כך נעשו בטורקיה בשנים האחרונות מספר שינויים חקיקתיים אשר מטרתם להתאים את המצב החוקתי לדרישותיו של האיחוד האירופי בכל הקשור לחיזוק שליטתה של המערכת האזרחית בצבאית. שינויים אלה התמקדו בתפקידה של המועצה לביטחון לאומי וב-23 ביולי 2003 תוקנה החוקה ונקבע כי המועצה היא בבסיסה גוף מייעץ. עוד נקבע כי רוב חבריה, 6 מתוך 11, יהיו מהדרג האזרחי וייצוגה בקרב מספר גופים מפקחים בעלי סמכויות צנזורה הוגבל. אף ששינויים אלה תוארו כמהפכה שקטה, הביעה הנציבות האירופית את דעתה ב-2004 כי הכוחות המזוינים בטורקיה ממשיכים להפעיל את השפעתם בערוצים בלתי רשמיים. שנה לאחר מכן שבה הנציבות האירופית על עמדה זו בקובעה כי הכוחות המזוינים במדינה עדיין אוחזים בהשפעה רבה (על המערכת האזרחית) בדרך של פרסום הצהרות רשמיות בעניינים הנוגעים להתפתחויות פוליטיות ומדיניות הממשלה.
המשבר הפוליטי ב-2007.
קביעתה האחרונה של הנציבות האירופית זכתה לאישוש מלא בשנת 2007 עת טורקיה נקלעה למשבר פוליטי על רקע כוונתו של ראש הממשלה רג'פ טאיפ ארדואן למנות את בן מפלגתו ושר החוץ עבדוללה גול לנשיא המדינה. הצעד שנתפס כניסיון לפגוע באופייה החילוני של המדינה הביא את ראש המטות המשולבים של טורקיה, הגנרל יאשאר בייקאניט (Yaşar Büyükanıt), להכריז כי הצבא, המופקד על שמירת אופייה החילוני של המדינה, לא יהסס להתערב ולהפעיל את סמכותו במידת הצורך. המשבר והצהרתו של בייקאנט הביאו להתפטרותו של ארדואן ולעריכת בחירות כלליות מוקדמות. התפתחויות אלה הוכיחו, לפחות לעת עתה, שללא קשר להגדרה המדויקת של תפקיד המועצה לביטחון לאומי בחוק, הצבא, וכפועל יוצא מכך - גם המועצה, עדיין נהנים מכוח רב במדינה.
אסמאעיל אבו סעד
אסמאעיל אבו סעד (בערבית: إسماعيل أبو سعد; נולד ב-25 במאי 1958) הוא פרופסור במחלקה לחינוך באוניברסיטת בן-גוריון בנגב ופעיל חברתי ישראלי.
חייו ופועלו.
אבו סעד נולד באוהל באזור הנגב וגדל במשפחה בת אחד עשר ילדים. אביו היה נהג משאית. בית הספר היסודי בו למד מכיתה א' עד ד' כלל חדר אחד קטן ששכן בצריף רעוע ובו למדו יחד תלמידים משכבות א' עד ד'. המורה היה גם המנהל המזכיר והשרת. אבו סעד היה צועד כל יום ארבעה קילומטרים עד בית הספר. בכיתות ה' עד ט' היה המרחק לבית הספר תשעה קילומטרים והוא רכב על חמור בהיעדר תחבורה ציבורית. רוב התלמידים באזור זנחו בשלב זה את לימודיהם, כי לא היה בית ספר תיכון באזור מגוריהם. אולם אביו של אבו סעד הכיר בחשיבות ההשכלה ושלח את בנו לבית ספר במרכז הארץ. בגיל 13 שכר חדר ביישוב טירה, שם למד כל התיכון.
הוא עשה תואר ראשון בהיסטוריה וחינוך באוניברסיטת בן-גוריון ותואר שני במדיניות ומנהל חינוכי, אותו קיבל ב-1985. נושא התזה היה: "הקשר בין אקלים ארגוני ושביעות רצון המורים מהעבודה במגזר הבדואי באזור הנגב". הוא היה עשר שנים מורה ומנהל בית ספר במספר כפרים בנגב, אולם לבסוף החליט שבלתי אפשרי לשנות את המערכת הערבית מבפנים והחליט לעסוק במחקר ולעשות דוקטורט במנהל ובמדיניות החינוך.