בדומה למדיות אופטיות אחרות, גם בהפצת מדיות בלו-ריי התפתחה תעשיית זיופים. זיופי בלו-ריי הראשונים הופיעו באסיה והכילו עותקים לא חוקיים של סרטי בלו-ריי באיכות פחותה מהמקוריים. בשל האיכות הגבוהה של בלו-ריי ביחס ל-DVD, האיכות המופחתת לא תמיד ניכרה לעין. האיכות המופחתת באה לידי ביטוי ברזולוציה נמוכה מהמקור שהיה 1920x1080 (Full HD) והופחת עד כדי רזולוציה 1280x720 (HD-Ready). עותקים מזויפים אחרים שווקו ברזולוציה המקורית אך סבלו מקצב סיביות נמוך יותר (KBPS Bit rate), לאחר שקודדו מחדש בקידוד H.264 עם קצב מופחת, אך בדרך כלל מבלי לפגוע באיכות התמונה באופן נראה לעין.
גברים בחלל
גברים בחלל (באנגלית: Starship Troopers; תרגום מילולי: חיילי החללית) הוא סרט מדע בדיוני אמריקאי משנת 1997 בבימויו של פול ורהובן. התסריט, שנכתב על ידי אדוארד נומייר מבוסס על ספר המדע-בדיוני "לוחמי החלל" מאת רוברט היינלין.
תקציר העלילה.
עלילת הסרט עוקבת אחרי הקריירה הצבאית של חייל צעיר בשם ג'וני ריקו (קספר ואן דיין) ועלילותיו ביחידת חי"ר צבאית עתידנית, החל ממגויס חדש ועד לקצין הממונה על היחידה, אשר מוביל מתקפה בשם האנושות, כנגד גזע של חייזרים קטלניים דמויי חרקים ועכבישנים ענקיים. ריקו התגייס במטרה לזכות באזרחות (ביקום עתידני זה, גיוס הוא תנאי לקבלת אזרחות), וכדי להרשים את בת זוגו, כרמן. כרמן חולמת להיות טייסת, מתגייסת לחיל האוויר (חיל חלל), ומצליחה מאוד בתפקידה. כרמן נפרדת מריקו בזמן האימונים שלהם, וריקו חובר לדיזי חברתו ליחידה. הצבא מבין כי לחייזרים יש מנהיגים חכמים, ומנסה ללכוד את אחד ה"חרקי מוח". ריקו כרמן וקרל מצליחים יחדיו לעשות זאת.
ביקורות ותגובות.
יש הטוענים שאופי הסרט הוא פשיסטי ופסאודו-פשיסטי בעת ובעונה אחת, ובו כמות קרבות חסרת תקדים לזמנו. חלק רואים באסתטיקה בסרט כאסתטיקה נאצית בסגנון לני ריפנשטאהל. הוושינגטון פוסט טען על הסרט הזה שהוא "נאצי עד ליסוד". הסרט מלווה את החיילים ריקו, דיזי וכרמן בקרבות הקשים נגד תרבות חרקי ענק מהכוכב קלאנדתו. הסרט אינו נאמן למקור הספרותי, אלא כולל דמויות ראשיות נוספות, שינוי אופי הדמויות המקוריות ופרטי עלילה שונים מהותית. למרות זאת הסרט יחסית זכה לביקורות טובות, הצליח בציבור ובקרב המעריצים, ולציון 62% באתר ריכוז הביקורות Rotten Tomatoes, מתוך 58 ביקורות.
בהמשך הופקו שני סרטי המשך וסדרת טלוויזיה. ב-1999 שודרה סדרת הטלוויזיה באנימציה תלת-ממדית Roughnecks: Starship Troopers Chronicles, שהייתה נאמנה יותר לספר מאשר הסרטים, אבל בוטלה שנה לאחר-מכן עקב אחוזי צפייה נמוכים. למרות זאת, זכתה הסדרה להצלחה רבה בקרב המעריצים. שני סרטי ההמשך היו גברים בחלל 2 (2004), אשר יצא בארצות הברית ישירות לווידאו ול-DVD וכן לקולנוע באסיה, וגברים בחלל 3 (2008) אשר יצא ישירות ל-DVD. סרטים אלה לא הצליחו באופן דומה לסרט הראשון בשל תקציבם הנמוך, שינוי בצוות השחקנים שלהם והתעלמות מוחלטת מהמקור של הספר.
משחקי חשיבה
משחקי ספורט
מייצב תמונה
בצילום, מייצב תמונה הוא מנגנון המגיב על תזוזות קלות של יד הצלם בזמן החשיפה, ומפצה עליהן, על מנת לאפשר תמונות חדות יותר עבור מהירות תריס נתונה. קיום מנגנון ייצוב תמונה מוסיף בדרך כלל בין 2 ל-4 סטופים (תחנות תריס) ליכולת ההחזקה ביד של המצלמה, כלומר יכולת להחזיק את המצלמה יציבה בחשיפה ארוכה פי 4 עד 16 ועדיין לקבל תמונה חדה, לעומת מצלמה ללא מנגנון הייצוב.
אופן הפעולה.
מנגנוני הייצוב מתחלקים לשלוש טכנולוגיות עיקריות:
גרגורי פק
גרגורי פק (באנגלית: Gregory Peck; 5 באפריל 1916 – 12 ביוני 2003) היה שחקן קולנוע אמריקאי שנחשב לאחד מגדולי השחקנים בכל הזמנים.
תחילת דרכו.
גרגורי פק נולד בשם אלדרד גרגורי פק (Eldred Gregory Peck) בלה הויה שבקליפורניה לברניס איירס (שהגיעה לקליפורניה ממיזורי לאחר שהפכה קתולית) וגרגורי פק – קתולי ממוצא אירי (מצד אמו) ואנגלי (מצד אביו).
על אף שהוריו היו קתולים, הם התגרשו כשפק היה בן חמש, והוא גדל אצל סבתו. פק למד בבית ספר צבאי קתולי בלוס אנג'לס, ובבית ספר תיכון בסן דייגו. לאחר סיום לימודיו התיכוניים למד באוניברסיטה המדינתית סן דייגו על מנת לשפר את ציוניו, ובשנת 1936 התקבל ללימודים באוניברסיטת קליפורניה בברקלי.
בהיותו באוניברסיטה התעניין בתיאטרון והשתתף במספר מחזות שהוצגו באוניברסיטה. הוא עבד כנהג משאית על מנת לחסוך כסף ללימודיו, ובמהלך שנת הלימודים עבד במסעדה בקמפוס האוניברסיטה כשוטף כלים.
לאחר סיום לימודיו עם תואר ראשון באנגלית החליט פק לוותר על שמו "אלדרד" ונסע לניו יורק ללמוד תיאטרון. הוא עבד בתערוכה העולמית של ניו יורק ב-1939 כמדריך תיירים עבור NBC והתקשה למצוא תעסוקה (לעיתים נאלץ לישון על ספסל בסנטרל פארק).
הופעתו הראשונה במחזה בברודוויי הייתה בשנת 1942 במחזה "כוכב הבוקר" (Morning Star) שנכתב על ידי אמלין ויליאמס. באותה שנה השתתף במחזה נוסף - "הערבה ואני" (The Willow and I). במהלך מלחמת העולם השנייה שוחרר מהצבא בשל פציעה בגבו, שקרתה בעת שלמד ריקוד אצל מרתה גרהאם.
השתתפות בסרטים.
הסרט הראשון שבו השתתף פק, "ימים של תהילה", יצא לאקרנים בשנת 1944. על אף ביקורות כנגד משחקו הקר והנוקשה, היה פק מועמד לפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר חמש פעמים, ארבע מהן בחמש השנים הראשונות בהן שיחק בסרטים. הסרטים שהיה מועמד עבורם: "מפתחות הממלכה" (בשנת 1944), "העופר" (בשנת 1946), "הסכם ג'נטלמני" (1947), "טייסי השחקים" (בשנת 1949).
פק זכה בפרס רק בעקבות המועמדות החמישית שלו, על תפקידו בסרט "אל תיגע בזמיר", המבוסס על ספרה של הרפר לי, שיצא לאקרנים בשנת 1962.
סרטים ידועים אחרים בהם השתתף כוללים את "תותחי נברון", שבו שיחק לצד דייוויד ניבן ואנתוני קווין, ו"חופשה ברומא", שבו שיחק לצד אודרי הפבורן.
ב-1945 השתתף בסרט "עמק החרוץ" לצידה של גריר גרסון.
ב-1947 הוא יצא כנגד פעילותו של מקרתי והרשימות השחורות של ועדת בית הנבחרים לפעילות אנטי אמריקאית. כמו כן התנגד פק למלחמת וייטנאם ואף הפיק את הסרט "המשפט של התשיעייה מקטונסוויל" המבוסס על המחזה של דניאל בריגאן הדן בתביעות שהוגשו נגד המתנגדים למלחמה.
בשנה זו הופיע בסרטו של אלפרד היצ'קוק "משפט פאראדין" לצדה של השחקנית האיטלקייה אלידה ואלי.
בתחילת 1973 שהה בישראל, בעת צילומי הסרט "בילי שני כובעים", בו כיכב.
חייו המאוחרים.
בשנות ה-80 השתתף פק בסדרות טלוויזיה בהם הסדרה "הכחול והאפור" בה גילם את דמותו של אברהם לינקולן. כמו כן השתתף פק בסרט הטלוויזיה "הארגמן והשחור" בו גילם דמותו של כומר קתולי שהציל יהודים בתקופת השואה.
בשנת 1989 קיבל פק את הפרס עבור מפעל חיים מאת מכון הסרטים האמריקאי. בשנת 1991, לאחר ששיחק את תפקידו האחרון - תפקיד משני בסרט "פסגת הפחד" שהיה גרסה חדשה לסרט בו שיחק תפקיד ראשי בשנת 1962 - פרש פק מעסקי הקולנוע. בשנת 1996 זכה בפרס גלובוס הקריסטל עבור תרומתו לעולם הקולנוע.
גרגורי פק בפוליטיקה.
פק תמך במשך שנים רבות במפלגה הדמוקרטית ואף הוצע בשנת 1970 כמועמד לנשיאות מול רונלד רייגן, שהיה באותה עת מושל מדינת קליפורניה.
הנשיא לינדון ג'ונסון אף שקל להציע לו (אם ייבחר בשנית לתפקיד הנשיאות - דבר שלא אירע) את תפקיד שגריר ארצות הברית באירלנד - תפקיד שפק אמר שהיה מקבל. ב-1969 העניק לו ג'ונסון את מדליית החירות הנשיאותית, עיטור הכבוד האזרחי הגבוה ביותר בארצות הברית.
תארים אקדמיים.
בשנת 2000 קיבל פק תואר של כבוד מהאוניברסיטה הלאומית של אירלנד והיה בין המייסדים של בית הספר לקולנוע במכללת אוניברסיטת דבלין.
פטירתו.
פק נפטר בשנתו בגיל 87 בביתו בלוס אנג'לס והותיר אחריו את אשתו השנייה ורוניק פאסאני, שני ילדיהם, ושני ילדיו מנישואיו הראשונים. נכדו הוא השחקן אית'ן פק. הוא נקבר במאוזולאום של קתדרלת גבירתנו של המלאכים בלוס אנג'לס.
בנו הבכור, ג'ונתן, התאבד בירייה בראשו בשנת 1975.
פכירת אצבעות
פכירת אצבעות, המכונה בסלנג "קנאקים" (מגרמנית: Knack) או "קליקים", היא מחוות גוף שבה מכופפים, מותחים או מניעים את פרקי האצבעות וכן מפרקים אחרים בגוף, כך שישמיעו צליל חד כשל פיקוק או היסדקות. כדי להפיק צלילים אלה, אנשים רבים נוהגים לכופף או להניע את אצבעות ידיהם לתנוחות בלתי רגילות. לדוגמה: מושכים את האצבעות לאחור, אל עבר גב היד, או החוצה מכף היד.
בסרטי קולנוע מוקדמים רבים הוצגה פכירת האצבעות כאופיינית לדמויות קשוחות ומחוספסות, וסימלה בדרך כלל איום באלימות.דרוש מקור דימוי זה זכה אחר כך לפרודיה בסרטי הנפשה רבים.דרוש מקור
הסברים.
המנגנון הפיזי של פכירת האצבעות אינו ידוע. ישנן כמה סברות מקובלות:
השפעה בריאותית.
באירוע בודד של פכירת אצבעות אין נזק רפואי. אין די מחקרים רפואיים שבדקו את הנזק ארוך הטווח של פכירת אצבעות חוזרת ונשנית. לפי מחקר של Castellanos ו-Axelrod, שבדקו 300 חולי דלקת מפרקים, אין קשר סיבתי מוכח בין פכירת אצבעות לדלקת המפרק.
מן הצד החיובי, פוכרי אצבעות רבים מדווחים על תחושת שחרור ויכולת תנועה מוגברת אחרי פכירת האצבעות.דרוש מקור כאשר פוכרים את האצבעות, מגורים אברוני הגיד על שם גולג'י (קבוצה של קצות עצבים המעורבים בתחושת התנועה) והשרירים המקיפים את המפרק נרגעים.דרוש מקור
יש הטוענים שה"קנאקים" גורמים לרעידות באצבעות בזקנה, אך אין מחקרים ברורים המצביעים על כך.דרוש מקור
בנוסף, יש האומרים שרק במקרה שה"קנאקים" מכאיבים לאצבעות, הם עלולים לגרום לנזקים.דרוש מקור
קנאקים
אולימפיק ליון