לאחר מכן הוא נפגש עם אבושי ועם גונזה ומראה להם את הקליע ואת הצלקת על זרועו, שהספיקה להתפשט בגופו עוד יותר. לאחר שהוא מספר להם עוד קצת על הסיבה למסע שלו, מוליכה אותו אבושי לגן שלה בעיר הברזל, אליו איש איננו מעז להתקרב. בבית שבקצה הגן אשיטאקה רואה אנשים רבים עטופים כולם בתחבושות, המייצרים רובים. אבושי אומרת לו שהרובים מיועדים לנשות-העיר כדי שתוכלנה לעזור להגן עליה. אשיטאקה שואל אותה בכעס אם היא מתכוונת לא להסתפק רק בהפיכתו של נאגו לאל מקולל ובבזיזת היער אלא גם בזריעת הרס נוסף בעזרת הרובים. היא עונה לו שהיא מבינה את צערו ומצטערת, שכן היא בוודאי זו שירתה בנאגו את הקליע שהפכו לאל מקולל. אשיטאקה מתרגז עוד יותר למשמע הטון הלא-רציני של קולה, ולפתע הקללה שעל זרועו גורמת לה להישלח מעצמה אל ניצב חרבו וכמעט לשלפה. הוא בולם את עצמו מלשלוף את החרב, אך נאלץ להשקיע בכך את כל כוחו. הוא אומר לאבושי שלו היה יכול להסיר את הקללה מזרועו, היה נותן לה להרוג אותה, אך הוא יודע שלו יתחיל בכך הוא לא יוכל להפסיק עד שיהרוג את כל תושבי עיר הברזל, והקללה רק תגדל עוד יותר. אחד מהאנשים העטופים בתחבושות מתחנן בפניו שלא יהרוג את אבושי, כיוון שרק היא התייחסה אליהם כאל בני אדם ולא פחדה מהצרעת שהם נגועים בה: להפך, היא רחצה אותם ועטפה אותם בתחבושות, ובתמורה הם עוזרים לה לייצר רובים. אשיטאקה מבין שרק על ידי ייצור ברזל יכולה קהילה זו, הבנויה מאנשים שגורלם קשה אליהם, להמשיך ולהתקיים. אבושי מספרת לו שהם מנסים לצוד את האייל האל, שמסופר כי דמו יכול לרפא כל מחלה, גם צרעת. היא מציעה לאשיטאקה להישאר ולעבוד איתם בעיר הברזל, וכן להשתתף איתם במאבק נגד חיות היער והנסיכה מונונוקי, אותה נערה שראה ליד הזאבים, שהזאבים גנבו את ליבה וכעת היא אחת מהם. אשיטאקה לא מוכן להשתתף במאבק. הוא הולך לבקר את טוקי ואת שאר נשות העיר המפעילות את המפוחים הגדולים, בעזרתם בוערת האש שמתיכה את הברזל. הן מספרות לו שבהשוואה לחיים שאבושי הצילה אותן מהם, הן חיות כאן בשמחה רבה ולא סובלות מדבר. לאחר שהוא עובד איתן זמן מה, הוא אומר להן שהוא עוזב כבר למחרת בבוקר, כי יש מישהי שהוא חייב לפגוש.
באותו רגע נשמעים פעמוני האזעקה. סאן - הנסיכה מונונוקי - מתקיפה את עיר הברזל עם שני הזאבים, אחיה החורגים. היא מצליחה להיכנס לעיר לבדה, ומתקיפה שם את אבושי בעזרת סכין משן-זאבים. אך מסתבר שהתושבים טמנו לה מלכודת, ומכתרים אותה בעודה נלחמת בדו-קרב מול אבושי. רבים מהאנשים איבדו את יקיריהם בגלל סאן ושבטה, וכעת הם דורשים נקמה. אשיטאקה, שנכשל בניסיונותיו למנוע מסאן מלהילחם באבושי, צופה בקרב מרחוק, ולפתע מרצינים פניו, ודברים הנראים כרוחות נחשים מופיעים סביב זרועו המקוללת. גונזה מנסה לעצור בעדו מלהתערב בקרב, אך אשיטאקה כבר גילה שהקללה מעניק לזרועו כוח על-אנושי, והוא תופס בחרבו של גונזה ומעקם אותה כנייר. הוא פורץ אל תוך הקרב, תופס את ידה של סאן בזרועו האחת וחוסם את חרבה של אבושי בשנייה. כשסאן נושכת את זרועו, ה"נחשים" מתחילים להשתולל ולעטוף את שלושתם. אשיטאקה אומר לאנשי העיר המכתרים אותם שכך נראים השנאה והכעס שנגרמים מהמאבק בין המונונוקי לעיר הברזל, וקורא להם להפסיק את המאבק. כשאבושי מסרבת להקשיב ומנסה לכרות את זרועו, הוא מכה אותה וגורם לה לאיבוד הכרה, ואז עושה אותו הדבר לסאן. הוא נותן את אבושי לנשות העיר בהבטחה שלא גרם לה לנזק ממשי, ומתחיל ללכת משם כשהוא נושא עמו את סאן המעולפת. אז, אישה שבעלה נהרג על ידי זאבים מאבדת את השליטה על זרועה ויורה באשיטאקה. הקליע פוגע בגבו ויוצא מחזהו, אך הוא ממשיך ללכת עקב הקללה שמעניקה לו כוח, כשהוא מותיר מאחוריו שלוליות דם. ליד השער חוסמים את דרכו נהגי שוורים ואנשי-ירי, האומרים לו שהם לא רוצים לפגוע בו. אשיטאקה נחוש לצאת מהעיר, ומתחיל לדחוף את השער (שעשרה אנשים דרושים בדרך כלל כדי לפתחו) עם זרועו המקוללת. הוא מצליח לפתחו, ויוצא עם סאן ועם יאקול אל מחוץ לעיר, אל שני אחיה של סאן המחכים לו בחוץ. הוא מודה לאנשי עיר הברזל, סוגר את השער ונעלם.
האייל האל.
הזאבים ויאקול, שעליו רוכבים אשיטאקה וסאן המעולפת, רצים על צלע ההר, וכשסאן מתעוררת כוחו של אשיטאקה אוזל, והוא נופל מגבו של יאקול. סאן צועקת לאחיה לא לאכול אותו אלא להשאיר אותו לה. בכעס היא שואלת את הנער הגוסס מדוע מנע ממנה להרוג את אבושי; הוא ממלמל שלא רצה כי סאן תמות. סאן מטיחה בו כי לא אכפת לה למות כל עוד תסלק את בני האדם מהיער. היא שולפת את חרבו של אשיטאקה ומצמידה אותה לגרונו, באמרה כי עקב ההתערבות המיותרת שלו – הוא שימות לשווא. אשיטאקה אומר בחולשה לסאן כי היא יפה, ואז גווע. סאן מופתעת ממילים אלה, ונרתעת לאחור. השוג'ו - חיות הנראות כקופי-אדם גדולים - קוראים לסאן ולאחיה מרחוק לתת להם את האדם כדי שיוכלו לאכלו. הם אומרים ששתלו עצים, ובני האדם כורתים אותם. האייל האל לא בא לעזרתם, ולכן הם רוצים לאכול את האדם כדי לקבל את כוחו. סאן קוראת להם לא להתייאש משתילת העצים, כי היא ושבטה ילחמו עד הסוף. השוג'ו טוענים שלסאן עצמה לא אכפת, כי היא אנושית. שני אחיה של סאן מתרגזים על העלבון שהטיחו השוג'ו באחותם, שכן הם רואים בה זאבה לכול דבר, ומבריחים משם את השוג'ו. סאן אומרת לאחיה לחזור הביתה, ושהיא תדאג כבר לאשיטאקה. הזאבים הולכים, וסאן קוראת ליאקול (שעד אז עמד בצד ושמר על מרחק) לבוא ולעזור לה לסחוב את אשיטאקה. הם נכנסים ליער של האייל האל, בעוד הקודאמה מתבוננות בהן בעניין, ועושים את דרכם לאגם שאשיטאקה ראה בו את עדר האיילים. סאן מניחה את אשיטאקה על אי מבודד באגם, אומרת ליאקול שהוא משוחרר לחיות לפי רצונו, והולכת משם. יאקול, מצידו, נשאר ליד אדונו.
בינתיים, כל הקודאמה עולות לצמרות העצים, כאילו הן מחכות למשהו. דמות מוזרה מופיעה, צללית המתנשאת מעל לצמרות העצים ולה צורת אדם, פרט לראשה שמזכיר צללית ראש של אייל. הקודאמה מנענעות את ראשן ומשמיעות קולות נקישה, כאילו כדי לברך את הענק. ממקום מסתור, מסתכל איש הלבוש בפרוות דוב על הענק המהלך לאור הירח. האיש הוא ג'יקו, ועימו שני "רצי-קרקע" ("ג'יבאשירי" ביפנית – "אלה הרצים על הקרקע": ציידים מיוחדים המכירים את היער טוב יותר מאנשים רגילים). מסתבר שג'יקו מעוניין להכניע את האייל האל, לא ידוע למה, ואף השיג מקיסר מסמך המאשר לו זאת. ג'יקו אומר לשני רצי-הקרקע כי הענק שלפניהם הוא "צעדן הלילה", צורתו הלילית של האייל האל. הצעדן מתכופף אל פתח בצמרות העצים שמעל האגם שלו, ונעלם. ג'יקו, האומר שצעדן הלילה השתנה לצורתו היומית, עוזב את המחבוא עם שני רצי-הקרקע. הבוקר עולה, והשלושה יורדים בצלע ההר למחבוא אחר, שם ממתינים להם ציידים נוספים. ג'יקו מסתכל על צלע ההר שמולם, ורואה שם חזירי-בר רבים הנאספים יחדיו. על הצוק שמעליהם צועד חזיר-בר לבן ועיוור בעל ארבעה חטים, גדול אף יותר ממורו. זה אוקוטונושי, אל חזירי הבר מצ'ינזי, האי הדרומי של יפן. מסתבר שהוביל את כל שבטו לכאן, ואף חצה את הים לשם כך. החזירים מבחינים בג'יקו ואנשיו, והללו נמלטים משם.
אשיטאקה צף במים על חופו של האי, ואז מתגלה האייל האל בצורתו היומית – אותו אייל גדול ורב-קרניים שנראה ביער קודם לכן, אך במקום פני אייל יש לו פנים המזכירים אדם או קוף. בכול מקום שפרסותיו דורכות בו, צמחים גדלים במהירות ומיד נובלים כשהוא ממשיך לפסוע. הוא נושף על אשיטאקה ונוגע בעזרת חוטמו בפציעה שבחזהו, והדם חדל מלרדת. אשיטאקה מתעורר זמן מה לאחר מכן, כבר לא שוכב על האי אלא על גדת האגם, ויאקול רועה בעשב לידו. אשיטאקה, שעקב חזרתו לחיים עדיין חלש מכדי לקום, נוכח שהפצע נעלם לחלוטין, אך ייאוש תוקף אותו כשהוא מגלה שהאייל האל לא הסיר מעליו את הקללה. יותר מכך: עקב האירועים בליל אמש ושימושו בקללה כדי להשיג כוח על-אנושי, הצלקת התפשטה עוד יותר. סאן מגיעה ואומרת לו שהיא עוזרת לו כי האייל האל החליט להשיבו לחיים. היא שמה בשר מיובש בפיו, אך אשיטאקה חלש מכדי ללעסו. סאן לועסת את הבשר בעצמה ונותנת לאשיטאקה לאכלו, מפה לפה. בעודה ממשיכה להאכילו, היא שמה לב שדמעות זולגות מעיניו.