בין האתרים המרכזיים בעיר: פארק הסוסים של קנטקי (Kentucky Horse Park), מסלולי מרוצי הסוסים "קינלנד" ו"רד מייל"; מפעל חמאת הבוטנים "ג'יף" (המייצר יותר חמאת בוטנים מכל מפעל אחר בעולם), אוניברסיטת טרנסילבניה ואוניברסיטת קנטקי.
בכל שנה ביוני מתקיים בעיר פסטיבל מוזיקת בלוגראס. בשנת 2010 נערכו משחקי הרכיבה העולמיים בלקסינגטון.
היסטוריה.
לקסינגטון הוקמה ביוני 1775 בווירג'יניה (17 שנים לפני שקנטקי הפכה למדינה). קבוצה של חלוצים בראשות ויליאם מק'קונל חנתה ביובלי ערוץ האלקהורן (נקרא "הזרם העירוני" ומוטה תחת רח' ויין), באזור "מעיינות מק'קונל" על שמו. לאחר ששמעו על ניצחונם של המתיישבים בקרבות לקסינגטון וקונקורד ב-19 באפריל 1775, הם קראו למחנה שלהם "לקסינגטון", על שם לקסינגטון, מסטוצ'סטס. בגלל החשש ממתקפות אינדיאנים, התיישבות הקבע נדחתה בארבע שנים נוספות. ב-1779 קולונל רוברט פטרסון ו-25 איש נוספים הגיעו מפורט הארוד והקימו מבני קבע. העיר לקסינגטון הוקמה ב-6 במאי 1782, בהחלטה של המועצה הכללית של וירג'יניה.
העיר התפתחה וב-1820 כבר הייתה אחת הערים הגדולות והעשירות ממערב להרי האלגהני, וזכתה לכינוי "אתונה של המערב". אחד מהתושבים המפורסמים של העיר באותן שנים היה ג'ון ווזלי האנט, שהפך למליונר הראשון ממערב להרי האלגהני. הכלכלה הסתמכה על עבדות וב-1850 חמישית מתושבי המדינה היו עבדים ובלקסינגטון היה הריכוז הגבוה ביותר של עבדים בכל קנטקי. המדינה ניסתה להפגין נייטרליות בתחילת מלחמת האזרחים האמריקנית. גם אברהם לינקולן וגם ג'פרסון דייוויס נולדו בקנטקי (כשרק שנה אחת ו-100 מילין מפרידים ביניהם) ושניהם גם התגוררו תקופת מה בלקסינגטון: דייוויס למד באוניברסיטת טרנסילבניה ב-1824-1823. רעייתו של לינקולן, מרי טוד לינקולן נולדה וגדלה בעיר והזוג ביקר בעיר מספר פעמים לאחר נישואיהם ב-1842.
מרפאת הגמילה מסמים הראשונה בעולם, "המרכז למחקר התמכרויות", הוקמה ב-1935 בלקסינגטון; הבניין משמש ככלא פדרלי. בעיר התקיים ב-1947 המפגש הראשון של מכורים אנונימיים. בנוסף, מספר חברות גדולות מחזיקות מרכזים בלקסינגטון:
קהילה יהודית.
בלקסינגטון גרים כ-2,500 יהודים, כ-1% מכלל תושבי העיר. בעיר שני בתי כנסת - "אוהבי ציון" המשתייך ליהדות המסורתית (קונסרבטיבית) ו"טמפל עדת ישראל" הרפורמי. רבת בית הכנסת הקונסרבטיבי, שרון כהן, היא הרבה הראשונה של התנועה בדרום ארצות הברית; בית הכנסת מחזיק גם חברותא. בית הכנסת הרפורמי הוקם ב-1 בנובמבר 1903, והוא אחד הוותיקים בדרום ארצות הברית. בנוסף, באוניברסיטת קנטקי פעיל ארגון הלל לסטודנטים יהודיים.
אונית מערכה
אנטולי טימושצ'וק
אנטולי אלכסנדרוביץ' טימושצ'וק (באוקראינית: Анатолій Олександрович Тимощук; נולד ב-30 במרץ 1979) הוא כדורגלן עבר ומאמן אוקראיני. טימושצ'וק הוא שיאן ההופעות של נבחרת אוקראינה עם 144 הופעות.
קריירה.
כשחקן.
אנטולי טימושצ'וק נולד בעיר לוצק למשפחה ספורטיבית. אביו שיחק כדורגל כחובבן ואחותו הגדולה שיחקה בקבוצה בקייב ואף שימשה כקפטן נבחרת הנערות, עד שנאלצה לפרוש בשל פציעה.
בגיל 6 החל טימושצ'וק ללכת לאימונים. מאמנו הראשון היה ולדימיר באיסרוביץ', והוא התאמן תחתיו במשך שמונה שנים. בקבוצת הילדים שיחק בין היתר בטורנירים אזוריים. בהמשך עבר לבית ספר רגיל ושם למד עד סיום לימודיו. בהמשך טימושצ'וק למד לתואר ראשון ב"ספורט אולימפי ומקצועי" באוניברסיטה.
לאחר שסיים את הלימודים בפנימייה בקייב, טימושצ'וק שיחק בקבוצת ווהלין לוצק בשל הקרבה לבית. במשחקו הראשון נכנס כמחליף כאשר קבוצתו הייתה בפיגור 1:0, כבש את שער השוויון ובישל את שער הניצחון במשחק. לאחר מכן, קיבל מספר הצעות מצ'רנומורץ אודסה ומטירול מאוסטריה. בטירול לא הושגה הסכמה כספית והוא חזר לאוקראינה. טימושצ'וק הגיע לשחק בקבוצת שחטאר דונצק, שם שיחק כחלוץ וכקשר ועם השנים אף התמנה לקפטן שלה ועמה זכה בשלוש אליפויות אוקראיניות ושלושה גביעים.
בשנת 2007 עבר טימושצ'וק לרוסיה לקבוצת זניט סנקט פטרבורג, עמה זכה באליפות ובגביע אופ"א.
ב-20 במאי 2009 חתם טימושצ'וק בקבוצת באיירן מינכן הגרמנית, במדיה זכה בשתי אליפויות, שני גביעים ובליגת האלופות. בתום עונת חזר לקבוצת זניט סנקט פטרבורג.
ב-5 ביולי 2015 חתם בקאיראט אלמטי הקזחית במדיה זכה בגביע הקזחי ב-2015 ובסופר הקזחי ב-2016.
כמאמן.
ב-10 בפברואר 2017 פרש ממשחק פעיל וכחודש לאחר מכן מונה לעוזר המאמן הראשי של זניט סנקט פטרבורג.
ב-9 במרץ 2022, החליטה ההתאחדות לכדורגל באוקראינה לשלול מטימושצ'וק את תעודת המאמן שלו ואת תואר שיאן ההופעות של הנבחרת, בעקבות החלטתו להישאר לעבוד ברוסיה לאחר הפלישה הרוסית לאוקראינה.
אלקטרה
דניאל פאול שרבר
דניאל פאול שרבר (בגרמנית: Daniel Paul Schreber; 25 ביולי 1842, לייפציג - 14 באפריל 1911), היה משפטן ופוליטיקאי גרמני, אשר סבל מסכיזופרניה ומפרנויה. הוא תיאר את מצבו בספרו האוטוביוגרפי "זכרונותיו של חולה עצבים" (בגרמנית: Denkwürdigkeiten eines Nervenkranken).
מחלת הנפש של שרבר הייתה אחד המקרים שזכו למחקרים הרבים ביותר בתולדות הפסיכולוגיה. הראשון בחוקרים היה פרויד במאמר שפרסם ב-1911 ואחריו באו רבים אחרים. בין השאר הפך המקרה של שרבר לאבן מחלוקת בין שני זרמים חשובים בפסיכואנליזה, האחד שרואה את המקור לפסיכוזות בתהליכים פנימיים בלבד, והשני המתמקד בהשפעות של טראומות חיצוניות.
ביוגרפיה.
שרבר היה השני מבין שלושה ילדים - אחות ואח בכור שהתאבד בשנות השלושים לחייו. הוא נולד ב-1842 לרופא שהיה חוקר בעל שם באותם הימים בתחום חינוך הילדים, ואף כתב ספרים רבים בתחום, דניאל גוטלוב מוריץ שרבר (Daniel Gottlob Moritz Schreber, 1808-1861).
שרבר למד משפטים, התחתן, היה אב לבת והגיע לתואר דוקטור. ב-1884 התמודד בבחירות לרייכסטאג, נכשל, נכנס לדיכאון והתאשפז בבית חולים פסיכיאטרי למשך חצי שנה. לאחר שחרורו התמנה לבית המשפט המחוזי בלייפציג ואחר קיבל את משרת נשיא בית הדין לערעורים של מדינת סקסוניה בדרזדן.
נטל העבודה הקשה שנשא על כתפיו הובילו להתמוטטות עצבים בפעם השנייה, הוא התאשפז בשנת 1893 ואובחן כחולה פרנויה. את זכרונותיו כתב בין השנים 1900 ל-1902 והגישם לבית המשפט כדי שישחררו מהאשפוז ואכן עתירתו התקבלה. מחלתו המשיכה לתקוף אותו עד שבשנת 1907 אושפז בשלישית ושם נותר עד ליום מותו.
מחלתו של שרבר.
כשהיה בשיא הקריירה שלו, קיבל התקף פסיכוטי. הוא החל לשמוע קולות וחדרו למוחו מחשבות אובדניות. בטירופו ראה שרבר את העולם כארכיטקטורה ענקית של עצבים, שנשלטת על ידי אל רודף והיה לו ברור שמשברו הוא חלק ממשבר גלובלי בממלכת האלוהים, שהפך את האנושות לגזע של רוחות רפאים. התחוור לו שיש פתרון אחד: עליו לגאול את האנושות ולשם כך הוא צריך להיות האדם הראשון שיהפוך לאישה.
פרשנותו של פרויד.
פרויד קיבל את ספרו של שרבר מקרל גוסטב יונג תלמידו, מספר חודשים לאחר שפורסם. פרויד לא פגש את שרבר, וכמעט ולא ידע פרטים ביוגרפיים עליו, בין השאר משום שקרובי משפחתו של שרבר צנזרו את הספר באופן רדיקלי והוציאו ממנו כל פרט מזהה ועדויות על בני המשפחה. פרויד בחר אפוא להתעמק רק בזכרונותיו של שרבר כפי שהתפרסמו, מתוך הנחה שניתן למצוא בהם רמזים לסיבות שהובילו למחלתו.
בעולם ההזיות של שרבר, העולם נקלע לצרה. שרבר תיאר עצמו כמושיעו של המין האנושי; הוא ייהפך לאישה ואלוהים יפרה אותו וייווצר גזע אנושי חדש. פרויד סבר ששרבר התאווה להפוך לאישה על מנת שהוא יוכל לשמש כמושא תאוותו המינית של האל (שיצג את אביו של שרבר). הוא סבר גם שחששו הפרנואידי מפני הרופא שהיה ממונה עליו בבית החולים הפסיכיאטרי, דוקטור פאול אמיל פלכסיג (Paul Emil Fleschsig), נבע ממשיכה מודחקת. פרויד סבר כי מקור הפרנויה הוא בקונפליקט הומוסקסואלי. חוסר היכולת להודות בכך ש"אני אוהב אותו" מומר ל"אני שונא אותו" ומכאן ל"הוא שונא אותי" ולתחושת רדיפה שרופאו מנצל אותו מינית. פרויד השתמש באנליזה שלו לשרבר כהדגמה לתיזה שלו בנוגע למקורות ההומוסקסואליים של הפרנויה הגברית.
פרשנותו של שצמן.
מורטון שצמן כתב ספר בשנת 1976 בשם "רצח נפש", שם הוא נתן את פרשנותו לפסיכוזה של שרבר. שצמן חקר את חייו ומשפחתו של שרבר. הוא מצא ספרונים שכתב מוריץ שרבר, אביו של דניאל שרבר, ספרים המוקדשים לגידול ילדים אשר הדגישו את הצורך בחינוך קפדני ביותר של הילדים ואשר היו נפוצים בגרמניה של התקופה ואף הרבה לאחר מותו.
שרבר האב סבר כי דורו היה רך מוסרית ומנוון בעיקר בשל רשלנות בחינוך ובמשמעת הילדים בבית הספר ובבית. הוא הציע מערכת עקרונות חינוך ופרקטיקות מדוקדקות שיהפכו את הילדים לצייתנים וכנועים וסבר כי הללו יובילו לחברה ולגזע טובים יותר. שצמן השווה אחת לאחת את הטכניקות שתיאר שרבר האב בספריו החינוכיים לסיוטיו של שרבר הבן מהן סבל ארבעים שנה לאחר מכן ותוארו בספרו "זכרונותיו של חולה-עצבים".
הטכניקות האלו תאמו במדויק את סיוטיו של שרבר ארבעים שנה מאוחר יותר. שרבר המציא מכשירים שיסייעו לגידול ילדים. למשל כיסא עם סד מיוחד שגרם לילד לשבת זקוף במהלך הארוחה. הוא דגל באמבטיות קרות שבתוכן קוביות קרח מגיל שלושה חודשים כדי לחזק את רוחו של הרך ולעשותו לקשוח, במכות לילד אם זה לא התנהג כיאות. שרבר האב התגאה בכך כי הוא יישם טכניקות אלו על ילדיו ובהצלחה מרובה.