הרב ראובן מרגליות (ז' בכסלו תר"ן, 30 בנובמבר 1889 - ז' באלול תשל"א, 28 באוגוסט 1971) היה רב, חוקר תורני, וספרן, מחברם של ספרים רבים במגוון נושאים תורניים. מנהל ספריית הרמב"ם, חתן פרס ישראל ופרס הרב קוק לספרות תורנית.
תולדות חייו.
נולד בלמברג (לבוב) שבגליציה למשה ולמרים לבית לוטבק, ולמד אצל הרב משה מאיר מזוזה והרב דוד תוניס, בהיותו בגיל אחד עשרה כתב את חיבורו הראשון קונטרס על חושן משפט, לאחר שיצא מרשות המלמדים למד באופן עצמאי בבית המדרש של חסידות זידיטשוב, בגיל חמש עשרה התייתם מאביו ונאלץ להיכנס לעסקי אביו וניהל את חנותו, בתקופה זו פרסם לעיתים מאמרים בעיתוני התקופה, מחזיקי הדת, ו"המצפה", בגיל שבע עשרה נישא לחיה גנדיל לבית שיין.
בגיל עשרים ושתיים הופיע ספרו הראשון תולדות אדם – תולדות המהרש"א את הספר כתב לזכר אביו משה, והקדישו לאמו וחותניו, לאחר מכן הוציא את ספרו קב בשמים – הערות בדברי בעלי התוספות, בשנים אלו כתב גם את חיבורו תולדות רבי חיים בן עטר אך עקב מלחמת העולם הראשונה נאלץ להדפיסו בתרפ"ו הספר נדפס לזכר הוריו ומחותניו.
בתרע"ד בהיותו בן עשרים וארבע הוסמך לרבנות על ידי רבי מאיר אריק מבוצ'אץ', ורבי משה באב"ד.
למרות קבלת הסמיכה לא קיבל עליו משרה רבנית ופתח בית עסק לספרים, החנות היוותה בית ועד לדיונים על ספרים חדשים ומקום מפגש לידיעות בנושאי הספר התורני.
במלחמת העולם הראשונה נמלט לווינה וקיבל צו גיוס לצבא האוסטרו-הונגרי והסתתר שנתיים בביתו, בתקופה זו כתב את ספרו נפש חיה, לאחר מכן קיבל פטור מהצבא בשל סמיכתו לרב, בהקדמתו לספר נפש חיה מתאר את ימיו אלה: .
עד תאריך זה (תרצ"א) הדפיס הרב מרגליות עשרים ספרים.
באותו זמן עסק גם בפעילות ציבורית בתנועת המזרחי וההיסתדרות הציונית בגליציה, במסגרתה שימש בתפקידים שונים: נשיא התנועה בגליציה המזרחית, חבר ההנהלה הראשית של קק"ל, וייסד בתי ספר דתיים לאומיים, בתקופה זו אשתו חלתה ונפטרה, לא השאירה ילדים אחריה.
אחד הדברים שסייעו לשחרורו מהצבא היה הדרשה שהדפיס לכבוד הקיסר קרל הראשון, קיסר אוסטריה.
בטבת תרצ"ה (1934) עלה לארץ ישראל והתיישב בתל אביב, טרם עלייתו הציעו לו מהר"ם שפירא, הראי"ה קוק, והרב בן ציון מאיר חי עוזיאל לכהן כרב באחת המושובת אך הוא סירב, ככל הנראה מפני שהעדיף שלא לקבל שכר על משרה תורנית.
בהיותו בארץ נישא בשנית לאסתר בת הרב מאיר הכהן טויבה, גם ממנה לא נולדו לו ילדים.
משנת עלייתו לארץ שימש מנהל ספריית הרמב"ם בתל אביב, בתקופת כהונתו כמנהל הספרייה צמחה הספרייה מחמישים ספרים לחמישים וארבע אלף ספרים, ב-1967 יצא לפנסיה ומינה את הרב עזריאל הילדסיימר למנהל במקומו.
הרב מרגליות שימש כחבר מועצת המכון לעריכת התלמוד הישראלי השלם, וכחבר במועצת המנהלים של מוסד הרב קוק.
בשנותיו האחרונות חלה ונפטר בבית החולים איכילוב בז' באלול תשל"א בגיל שמונים ואחד, הלווייתו יצא מביתו ברחוב יבנה 3 בתל אביב ונקבר בבית הקברות נחלת יצחק.
בבחירות לכנסת השישית הוצב בצורה סמלית במקום ה-118 של רשימת המפד"ל.
פרסים והוקרה.
הרב ראובן מרגליות זכה למספר פרסים:
כתיבתו.
סגנון כתיבתו של מרגליות הוא בעיקר בקיאותי, בספריו הרבים מציין לאלפי מראי מקומות ומגלה בקיאות רבה בכל מרחבי הספר התורני, אפיק נוסף בכתיבתו של מרגליות הוא חידושיו הבולטים לדוגמה הסברו על ארבע מאות בניו של דוד המלך שלטענתו היא טעות בגרסה, הסברו ששנים עשר נשותיו של בר קפרא נגרמו מייבום, וחידושים רבים אחרים.
תחומי כתיבתו של מרגליות רבים. ניתן לחלק את כתיבתו למספר דרכים, הלכה ותלמוד, דרוש, ביוגרפיה, מחקר, וקבלה.
בתחום ההלכה כתב מספר ספרים: טל תחיה העוסק במשפט עברי ובמדינה המתחדשת, נפש חיה הערות וביאורים קצרים על סדר שולחן ערוך אורח חיים, מקור הברכה על ענייני ברכות, ניצוצי אור – הערות קצרות על סדר הש"ס, מרגליות הים - מאות הערות וביאורים על מסכת סנהדרין המהווה ספר יסוד במסכת סנהדרין, כמו כן ההדיר את ספר חסידים ושו"ת מן השמים.
בתחום הדרוש כתב את הספרים ילקוט פנינים, ילקוט מרגליות, ודברים בעתם ואחרים, בספרים אלו ליקט ואסף עשרות מאמרים ופנינים העוסקים בדרוש.
בתחום הביוגרפיה כתב את תולדותם של מספר ראשונים אשר עסקו בפולמוס - רמב"ן, רבי יחיאל מפריז ורבי אברהם בן הרמב"ם, ותולדותם של רבים מגדולי החסידות - רבי מאיר מפרמישלאן, רבי לייב שרה'ס, רבי ברוך ממז'יבוז' ואחרים.
בתחום הקבלה ההדיר את הספרים העיקריים של תורת הקבלה ספר הזוהר, תיקוני הזהר, זוהר חדש, וספר הבהיר, את ספרים אלו ההדיר בצירוף אלפי הערות (לספר הזהר כתב מעל ששים אלף הערות) אשר עסקו בבירורי גרסאות, מקבילות לספרי חז"ל אחרים, בירור ההלכה למעשה, ועוד להערותיו אלו קרא ניצוצי זהר. כמו כן כתב את הספר שערי זהר אשר עוסק בהבאת דברי הזהר על סדר התלמוד.
בתחום המחקר עסק רבות בחקר תורת ההלכה של הרמב"ם וכתב על נושא זה כעשרה מאמרים, למהותן של השגות הראב"ד, השוואת דברי הרמב"ם לזוהר, ועוד.
תחום נוסף שחקר הוא התלמוד וכתב על כך מספר ספרים, יסוד המשנה ועריכתה על צורת כתיבת המשנה, שם עולם על מחלוקות והבאת דברים שבשם אומרם בש"ס, לחקר שמות וכינויים בתלמוד וכן מחקרים בדרכי התלמוד וחידותיו על סגנונות של אמוראים, פסבדונים בתלמוד, על חידות בדבריהם ועוד.
ספריו לפני עלייתו לארץ יצאו ברובם בהוצאתו, לאחר העלייה לארץ רוב ספריו יצאו על ידי מוסד הרב קוק.
בשנת תשס"ד הוקם על ידי אחיינו הרב חנניה ויינברגר והרב איל בן דוד בבאר שבע מכון להוצאת כתבי הרב מרגליות. עד כה הוהדרו על ידי המכון שמונה מספריו.
הרב שמואל אשכנזי ואחרים האשימו את מרגליות שבכתביו לא הקפיד על הבאת דברים בשם אומרם ואכן הרב מרגליות עצמו בפתח ספרו "מקור הברכה" מהדורת לבוב תרצ"ד העתיק את דברי רמב"ן בהקדמתו לקונטרס דינא דגרמי אשר מתנצל שבספריו יש לעיתים הבאות דברים שלא בשם אומרם.
פולמוסיו עם גרשום שלום.
גרשם שלום כתב ביקורת על הספר Jacob Emden: a man of controversy, מאת מורטימר ג' כהן (Mortimer J. Cohen), בביקורת טען שרבי יהונתן אייבשיץ אכן היה שבתאי וכדברי רבי יעקב עמדין הרב מרגליות תקף את דבריו בחריפות ופרסם שני מאמרים בעניין, סיבת התנגדותו של רבינו יעקב עמדין לרבינו יהונתן אייבשיץ, ב. להקטגוריה שנתחדשה, בהם הציג סיבות אחרות להתנגדותו של עמדין על אייבשיץ, גרשום שלום בתגובה למאמרים פרסם חוברת בשם "לקט מרגליות" בה ענה להשגות מרגליות, בחוברת מכנהו "מר מרגליות" ולא רב כמקובל.
מרגליות בתגובה הכין טיוטה לפרסום בה גינה בצורה נחרצת את שלום ומחקר הקבלה החילוני בכלל, והאשימו באי אובייקטיביות, במיוחד לעג מרגליות על חוסר הידע של המחקר בספרות היהודית ועל שמושם בספרות עזר, מרגליות לא פרסם את דבריו, יצחק רפאל פרסם חלק מהדברים, אבישי אלבוים פרסם את הטיוטה בשלמותה.
אגב ויכוח זה התעוררה מחלוקת שנייה בין השניים בקשר לדרוש התנינים לנתן העזתי. שלום ראה בדברים שהכניס רבי אייבשיץ לספרו לוחות עדות (ספר סניגוריה שכתב כנגד המקטרגים עליו) בעניין זה הוכחה לשבתאותו, ואילו הרב מרגליות יצא כנגד קביעה זו, בטענה שזהו שם של מאמר בזוהר וכמו שכינוהו המקובלים, בהמשך לאחר ששלום מצא הגהות של היעב"ץ לדרוש התנינים חזר בו.
הרב חנניה ווינברגר אחיינו של מרגליות סיפר שהשניים השלימו ואף שלום התארח בביתו של מרגליות למטרות פיוס.
ספריו.
ספרי קבלה.
ספרי קבלה בההדרתו:
ספרי הלכה ותלמוד.
ספרי הלכה בההדרתו:
שיטות מחקר כמותיות
למה (מתמטיקה)
לֶמה (באנגלית: Lemma; מיוונית: λημμα) היא משפט מתמטי המשמש כלי-עזר להוכחת משפטים אחרים. נקראת לפעמים גם משפט עזר.
מלבד העובדה שהיא מסייעת בהוכחת משפט אחר, ההבחנה בין "לֶמה" לבין "משפט" היא בעיקר ערכית – הלֶמה עשויה להימצא בצילו של המשפט אשר בהוכחתו סייעה. עם זאת הוכחת הלֶמה עשויה לפתור את מרבית הדרך להוכחת משפט המטרה או אף לפתוח צוהר רחב יותר ממנו בגלל מאפיינים ונושאים שונים שהועלו בזמן הוכחתה. לכן בין הלמות קיימות גם תוצאות חשובות רבות: הלמה של צורן, הלמה של בזו, הלמה של פאטו, הלמה של נקאימה ועוד.
מהעת העתיקה מוכרות הלמה של אוקלידס וספר הלמות של ארכימדס.
אטימולוגיה.
המילה היוונית "למה" ("λημμα") פירושה: "כל דבר המתקבל. כגון מתנה, רווח או שוחד". על פי ה-"Handbook of writing for the mathematical sciences", הטיית הריבוי לֶמוֹת (באנגלית: Lemmas) נמצאת בשימוש נפוץ, אך למעשה הצורה הנכונה מבחינה לשונית היא לֶמַטה (Lemmata, על-פי המקור: λημματα) בתעתיק מיוונית.
המעבדה של דקסטר
המעבדה של דקסטר (באנגלית: Dexter's Laboratory) היא סדרת אנימציה קומית אמריקאית בת 79 פרקים שנוצרה על ידי גנדי טרטקובסקי. עלילת הסדרה מספרת על דקסטר, ילד חנון גאון המחזיק בביתו מעבדה סודית שנאלץ להתמודד עם הטרדותיה של אחותו, היודעת על קיומה של המעבדה. הסדרה הופקה לערוץ Cartoon Network על ידי האנה-ברברה בין השנים 1996 ו-1999 ו-2001 עד 2003.
בישראל שודרה בערוץ Cartoon Network, בערוץ הילדים (במהלך רצועת השידור טלמאניה), וב-yesVOD Kids. הסדרה לא דובבה לעברית, מלבד הפרק "דקסטר, תגרד!" (באנגלית: Chicken Scratch) ששודר בבתי הקולנוע יחד עם עליית הסרט "" לאקרנים.
תקציר העלילה.