הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
ב-1984 הצטרף למזכירות הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית, תחילה כיועץ משפטי. ב-1993 היה עוזר המנכ"ל לענייני קשרי חוץ.
ב-1 בדצמבר 1997 החליף את האנס בליקס בתפקיד מנכ"ל הסוכנות. הוא נבחר לקדנציות נוספות ב-2001 וב-2005.
אל-בראדעי פעל, גם בתפקידיו הקודמים ובייחוד בהיותו מנכ"ל, לחיזוק תפקידה של הסוכנות במניעת הפצתו של נשק גרעיני ואכיפת האמנה למניעת הפצת נשק גרעיני, זאת בעקבות הכישלון במניעת ההתחמשות הגרעינית של עיראק שנעשתה מתחת לאפה של הסוכנות, ונבלמה רק עקב מלחמת המפרץ. בסוף שנת 2002 עמד אל-בראדעי ביחד עם קודמו בליקס בראש צוות הפקחים שנשלח בעקבות החלטה 1441 של מועצת הביטחון של האו"ם לעיראק על מנת לבדוק האם משטרו של סדאם חוסיין מחזיק בנשק להשמדה המונית. בתחילת 2003 הם דיווחו לאו"ם על שיתוף פעולה מסוים מצד העיראקים, והציעו, בניגוד ללחץ האמריקני, לתת עוד זמן להמשך בדיקות הפקחים. אל-בראדעי אף מתח ביקורת על העדויות שהביאה ארצות הברית למאמציה, כביכול, של עיראק להשיג יכולת גרעינית.
אחרי מלחמת עיראק עמד אל-בראדעי במוקד התעניינות עולמי עקב הדאגה הגוברת בעולם מהיכולת הגרעינית של איראן. בארצות הברית ובקרב כמה מבעלות בריתה, בהן ישראל, הועלו טענות שאל-בראדעי אינו תקיף דיו כנגד איראן, ונוקט בדרך דיפלומטית ופורמליסטית מדי.
ב-2005 זכה במשותף עם הסוכנות בפרס נובל לשלום על תרומתם למניעת הפצת נשק גרעיני לצרכים צבאיים ועל מאמציהם כי השימוש באנרגיה גרעינית למטרות שלום יתבצע באופן הבטוח ביותר.
לקראת תום תקופת כהונתו השנייה בראשות הסוכנות, ב-2005, פעלה ארצות הברית למניעת היבחרו לקדנציה שלישית, אולם ביוני, לאחר פגישה בין אל-בראדעי לבין מזכירת המדינה האמריקנית, קונדוליזה רייס, הסירה ארצות הברית את התנגדותה למינויו לקדנציה נוספת. בנובמבר 2009 סיים את כהונתו כמנכ"ל הסוכנות הבינלאומית לאנרגיה אטומית.
אל-בראדעי ביקר מספר פעמים בישראל, לרוב בפרופיל נמוך. ביקור פומבי שלו כאורח הוועדה לאנרגיה אטומית התקיים ביולי 2004. הוא קרא לפירוז מנשק גרעיני של המזרח התיכון.
פעילות פוליטית במצרים.
לאחר סיום תפקידו בסוכנות לאנרגיה אטומית המשיך אל-בראדעי להתגורר בווינה. במצרים זכה להערכה ציבורית רבה. בפברואר 2010 הודיע על הקמת תנועה פוליטית חדשה, שתפעל לקידום רפורמות דמוקרטיות. שמו הוזכר כמועמד אפשרי בבחירות לנשיאות מצרים שצפויות להיערך ב-2011, והוא אמר בראיון כי אינו פוסל את האפשרות.
בינואר 2011 הגיע מווינה למצרים, השתתף בהפגנות המחאה ההמוניות שהובילו את ההפיכה במצרים, וקרא להתפטרותו של הנשיא חוסני מובארכ. תנועת האחים המוסלמים ותנועות אופוזיציה מצרית אחרות, קראו לו לייצגן במאבק למען שינוי המשטר במצרים. אל-בראדעי מצדו אמר בריאיון לעיתון "דר שפיגל" כי "עלינו להפסיק לעשות דמוניזציה לאחים המוסלמים". באפריל 2011 אמר אל-בראדעי בריאיון לעיתון "אל-וטן" כי "אם ישראל תתקוף את עזה, נכריז מלחמה על המשטר הציוני".
ביולי 2013, בעקבות גל המחאות, הודיע צבא מצרים על מועמדותו של אל-בראדעי לתפקיד ראש ממשלת מצרים, אך לבסוף הוא מונה לתפקיד סגן נשיא מצרים לענייני חוץ. ב-14 באוגוסט 2013 הודיע על התפטרותו במחאה על טבח 14 באוגוסט.
מוחמד אל-בראדעי נשוי לעאידה אל-כאשף, גננת במקצועה, ואב לבן ולבת.
Document Object Model
Document Object Model (בראשי תיבות: DOM) היא תבנית סטנדרטית של אובייקט תכנותי המייצגת מסמכי HTML ו־XML בדרך המאפשרת ליישומים ותסריטים (script) לגשת ולעדכן באופן דינמי את התכולה, המבנה והסגנון של מסמכים אלה, תוך כדי ולאחר שנטענו בדפדפן. DOM בלתי תלויה בפלטפורמה או בשפת תכנות.
ממשק ה־DOM מייצג את המסמך תוך שימוש במתודולוגיה של תכנות מונחה-עצמים, כך שכל אלמנט במסמך מיוצג כעצם (אובייקט) בעל תכונות (properties) ושיטות/פעולות (methods).
לדוגמה, אחד העצמים המרכזיים הקיימים הוא עצם ה־document, המייצג את המסמך כולו, ואשר מסוגל להכיל בתוכו עצמים נוספים בהתאם לתכולת המסמך, כמו תיבת טקסט, כפתור או שדה למילוי בטופס. עצם כמו כפתור במסמך, יהיה בעל תכונות כמו גובה ורוחב, צבע, הטקסט המופיע על פניו וכו'. כמו כן, לכפתור ישנן השיטות שלו, כמו למשל ביצוע פעולת הקשה על הכפתור. ממשק ה־DOM מאפשר לתוכנית לגשת ולשלוט בתכונות עצמים אלו, לקרוא לשיטותיהם, ועוד.
גרסאות שונות של DOM יושמו תחילה בדפדפנים, כדי לשלוט (באמצעות תוכנית Javascript, למשל) בתכונותיו של מסמך HTML שמוצג בדפדפן. מצב זה דחף את ארגון התקינה W3C לפרסם תקנים ל־DOM שנקראו W3CDOM.
יהודה האזרחי
יהודה האזרחי (בריסקר; 1920–1974) היה סופר, מחזאי, עיתונאי, שדרן רדיו ועורך עברי.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים בשנת 1920 לסַפָּר ואיש הציבור שמואל בריסקר, איש העלייה השנייה, שהיה מראשוני המתיישבים בשכונת רחביה (ראו בית שמואל אזרחי-בריסקר). האזרחי למד בגימנסיה העברית בשכונה, היה פעיל בתנועת הצופים והשלים את לימודיו באוניברסיטה העברית, בחוגים לספרות ולהיסטוריה. בצעירותו היה חקלאי בקיבוץ כפר גלעדי ואחר כך שירת כנוטר במשטרה הבריטית בעת מאורעות תרצ"ו-תרצ"ט. היה שדרן בקול ירושלים, ושידר בעברית מרדיו ה-BBC שבלונדון. במלחמת העולם השנייה התגייס לצבא הבריטי ושרת במסגרתו עד תום המלחמה.
יהודה האזרחי החל לפרסם סיפורים קצרים ורשימות בעיתוני הארץ משנת 1936. ספרו הראשון, "על מפתן החיים", נדפס בשנת 1940. הוא כתב מחזות שהוצגו על במות הארץ וגם באנגליה.
בשנות ה-50 היה מעורכי תוכנית הרדיו "שלושה בסירה אחת".
לאחר מלחמת ששת הימים הפך למרצה מבוקש ומדריך. עמד בראש סניף ירושלים של המועצה לארץ ישראל יפה. פעילותו למען ירושלים ושימורה התרחבה וזכתה להדים בישראל ומחוצה לה. כמה וכמה אתרים בירושלים ניצלו מהריסה בשל פעילותו הציבורית לשימורם.
ב-1943 נשא לאשה את פפיטה האזרחי, שאותה פגש במהלך לימודיהם באוניברסיטה. פפיטה האזרחי הפכה למרצה וחוקרת ידועה בפילוסופיה, ונפטרה כעשר שנים לפניו. יהודה האזרחי נפטר בירושלים בשנת 1974.
בשנת 2019 מצא אחיינו של יהודה, ד״ר אילן אזרחי, כ-1000 מכתבים ששלחו פפיטה ויהודה אחד לשני לאורך 24 שנותם כבני זוג. בינואר 2022 הוציא אזרחי ספר בהשראת המכתבים המספר אודות הביוגרפיה הזוגית של השניים.
יצירותיו.
האזרחי פרסם למעלה משלושים אוספי סיפורים, רומנים ונובלות, רבים מהם עוסקים בירושלים ותולדותיה. כמו כן פרסם קובצי הומור וסטירה, מערכונים שונים, ביוגרפיות ורפורטז'ות.
בין ספריו ניתן למנות את:
תרגומיו.
מרי ברג, "גיטו ורשה", מיומני מרי ברג, תרגם מאנגלית יהודה האזרחי, 1946.
בי.בי.סי
פתופיזיולוגיה
מסיון
קונור
עלי
1492 - כיבוש גן עדן
פפיטה האזרחי
פפיטה האזרחי (30 במאי 1921 – 24 במאי 1963) הייתה פילוסופית ישראלית, חוקרת, מרצה ומורה.
ביוגרפיה.
נולדה בצ'רנוביץ, בוקובינה, רומניה במאי 1921 לשרה ומתתיהו פרלצויג. עלתה כנערה לארץ ישראל עם משפחתה בשנת 1934. השלימה לימודיה באוניברסיטה העברית בירושלים וקיבלה תואר מוסמך בשנת 1945. במהלך לימודיה נישאה לסופר יהודה האזרחי. לאחר מכן למדה באוניברסיטה של לונדון.
הייתה מרצה לפילוסופיה באוניברסיטת קיימברידג' ומשנת 1954 הייתה מורה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית, האשה היחידה שכיהנה בשנת 1960 כמרצה לפילוסופיה באוניברסיטה העברית. בסוף שנת 1954 מסרה בקול ישראל סדרת הרצאות תחת הכותרת: "על היפה".
חידושיה העיקריים של פפיטה האזרחי בפילוסופיה היו בתחום תורת האסתטיקה ובתחום תורת המוסר. ספריה נדפסו בעברית ובאנגלית, והקנו לה שם של חוקרת ומרצה מיוחדת במינה במוסדות אקדמיים בחו"ל. במקביל לעיסוקה המדעי, עסקה באמנות ובייחוד בציור ופיסול פיגורטיבי.
נפטרה בירושלים בשנת 1963, בגיל 42 ונקברה בהר המנוחות. על אישיותה של פפיטה האזרחי ועל עבודתה נכתבו מספר מאמרים לאחר מותה. בחייה היא הוציאה שני ספרים באנגלית. לאחר מותה, בעלה ותלמידיה הוציאו על סמך סיכומי הרצאות שלה מספר ספרים.
אוסף על שמה שמור בספרייה הלאומית.
בשנת 2019 מצא אחיינו של יהודה, ד״ר אילן אזרחי, כ-1000 מכתבים ששלחו פפיטה ויהודה אחת לשני לאורך 24 שנותם כבני זוג. בינואר 2022 הוציא אזרחי ספר בהשראת המכתבים המספר אודות הביוגרפיה הזוגית של השניים.
קריירה אקדמית כאישה.