שימש במגוון תפקידי הדרכה וריכוז בתנועת הנוער העובד והלומד, כראש מחלקת הדרכה, ראש אגף חינוך ולבסוף כמזכ"ל. במהלך כהונתו כמזכ"ל תמכה התנועה בהנהגתו בהסכמי אוסלו ובהסכם השלום עם ירדן. התנועה בהנהגתו לקחה חלק חשוב בהפגנה "כן לשלום ולא לאלימות" בה נרצח רבין. לאחר רצח רבין יצא כנגד האחדות המזויפת, לטענתו, שבאה לידי ביטוי בהשתתפות גורמים מסיתים בעצרות זיכרון. לתנועת בני עקיבא קרא "קבלו עולה של דמוקרטיה ועשו חשבון נפש על התנהגותכם לפני הרצח". דברים אלו עוררו סערה ציבורית והובילו לקריאה נרחבת, בהובלתו של עמרם מצנע, להתפטרותו. מצנע אף קרא להפסיק את התקציבים לתנועת הנוער העובד והלומד.
צור הגה, יזם וערך פרסומים בתחום החינוך ובהם "לעולם אדם"- תוכנית הדרכה רב שכבתית ובינתחומית של תנועת הנוער העובד והלומד. ערך את האנתולוגיה "הכיבוש, אנחנו ומה הלאה?"- במלאת עשרים שנה למלחמת ששת הימים, עליה הגיב ראש הממשלה יצחק שמיר באמרו כי תכנה כמו כריכתה שחור משחור. השתתף בסרט התיעודי "החלום שלי - הסיוט שלך", בו מתועדים מפגשים בין דתיים וחילוניים הדנים בסוגיות יסוד בחברה הישראלית. בתגובה לדברי הרב עובדיה יוסף, אשר כינה את מורי ישראל בשם הגנאי "חמורים", פרסם את הבלדה על הגאון והחמור, ובה ביקורת חריפה על דברי הרב.
בשנת 2011 ראה אור ספרו "ההורה השלישי" בהוצאת "דרור לנפש".
בשנת 2018 שודרה בטלוויזה החינוכית הישראלית השריקה של התנועה, תוכנית תיעודית העוקבת אחר סיפורן של תנועות הנוער בישראל ובה התראיין עובד צור וטען כי "הרוצחים ניצחו", בהתייחסו לרצח רבין.
חיים אישיים.
נשוי ואב לארבעה ילדים.
ג'יל בולט טיילור
המושל הכללי של הודו
המושל הכללי של הודו שכונה גם "המשנה למלך של הודו" (באנגלית: Governor-General of India; Viceroy of India) היה המושל הכללי של הודו הבריטית וראש המנגנון השלטוני של הממשל הבריטי בהודו ובפרובינציות שלה ("הראג' הבריטי") כלומר השטחים הנמצאים כיום במדינות הודו, פקיסטן, בנגלדש, בורמה וסרי לנקה. התפקיד התקיים עוד מזמן שלטון חברת הודו המזרחית הבריטית על חלקים מתת-היבשת ההודית, הפך לתפקיד שלטוני (שהונחה על ידי השלטון המרכזי בלונדון באמצעות המשרד לענייני הודו) בתקופת השלטון הישיר של הממלכה המאוחדת על הודו (1853-1947) ובין קבלת העצמאות של הודו ופקיסטן (1947) ועד 1950 היה נציג מלך הממלכה המאוחדת בתפקידו כקיסר הודו ופקיסטן (תפקיד זה הוחלף על ידי נשיא הודו ונשיא פקיסטן).
היסטוריית התפקיד.
רקע.
בשנת 1600 נוסדה חברת הודו המזרחית הבריטית כחברה ציבורית למסחר, בעיקר מסחר תבלינים עם הודו וציילון. בין השנים 1612–1757 התאפיינה הנוכחות הבריטית בהודו באופן של ערי מסחר המוגנות על ידי מצודות עם חילות מצב מצומצמים. ערים אלו התרכזו תחילה לאורך החוף המערבי ובהמשך גם בחוף המזרחי, עד למפרץ בנגל, כאשר הערים המרכזיות היו קולקטה, בומביי ומדראס, שהפכו לימים למרכזי השלטון של שלושת מחוזות השלטון בהודו. ניצחון כוחות חברת הודו המזרחית בקרב פלסי (1757) היה נקודת מפנה במעורבות הבריטית בהודו משום שציין את השלב בו חברת הודו הבריטית התחילה לשלוט ישירות על טריטריות בהודו.
תפקיד המושל הכללי.
ממשלת בריטניה, שהבחינה בתפקוד לקוי של החברה, ייסדה במסגרת חוק הרגולציה של 1773 (Regulating Act of 1773) שני גופים שנועדו לפקח על פעילות החברה, תפקיד "המושל הכללי של פורט ויליאם" (קולקטה) ו"המועצה העליונה של בנגל". המושל הכללי והמועצה, שנבחרו לתקופות כהונה של חמש שנים, פיקחו לא רק על בנגל אלא גם על האחזויות החברה בפונג'ב, בומביי, מדראס ואוטר פרדש (אגרה ואווד). חוק הצ'רטר של 1833 הקנה מעמד חוקי לפיקוח המושל הכללי על כל השטחים הבריטיים בהודו.
במאי 1857 התפרץ המרד ההודי ברחבי צפון ומרכז הודו. כתוצאה מהטראומה שבהתפרצות הדרמטית של המרד וניהולו הבעייתי, למרות הדיכוי שלו לבסוף, בוטל שלטון החברה המזרחית ההודית וזה הוחלף בשלטון ישיר של הממלכה המאוחדת. החל מאוגוסט 1858, כוחות צבא הודו הבריטית וגופי הניהול והאדמיניסטרציה עברו לידי השלטון הבריטי. לשם כך הוקם המשרד לענייני הודו בממשלה הבריטית שהיה אחראי לניהול הודו בפיקוח הפרלמנט ותפקיד המושל הכללי (שנקרא כעת "המשנה למלך - Viceroy") הוגדר כנציג השלטון המרכזי וראש המנגנון השלטוני.
מתחת למושל הכללי התקיימה היררכיה שלטונית, שחילקה את הודו לפרובינציות, כאשר בראש כל אחת מהן מנגנון של מושלים, תתי-מושלים, נציבים ואנשי מנהל. ראשי המנגנון (המושל הכללי ומושלי הפרובינציות) התמנו על ידי ממשלת בריטניה, בעוד הפקידים בדרגים הנמוכים יותר מונו על ידי המושל הכללי או בהרשאתו.
מוסדות בממשל הכללי.
מועצת הודו.
כבר לפי החוק מ-1773 סייעה בידי המושל מועצה מייעצת שמנתה ארבעה דירקטורים מחברת הודו המזרחית הבריטית, בהצבעות לגבי החלטות היה לכל אחד מהם קול ולמושל היו שני קולות. כוחה של המועצה ירד עם הזמן, מספר חבריה הופחת לשלושה וב-1786 חדלו המלצותיה להיות מחייבות. ב-1853 החליף השלטון המרכזי את החברה. שלושה חברי מועצה התמנו על ידי מזכיר המדינה לענייני הודו וחבר נוסף היה מינוי של המלך, חבר נוסף זה הצטרף לדיוני המועצה רק בסוגיות עקרוניות. חוק מועצת הודו מ-1861 קבע את מספר החברים הממונים על ידי המלך לשניים. יחד עם השלושה שמונו על ידי המשרד לענייני הודו, עמדו חמישה אלה בראש המחלקות הביצועיות של השלטון. מושל הודו יכול היה לצרף למועצה בין 6 ל-12 חברים נוספים (המספר עלה ל-16 ב-1892 ול-60 ב-1909). המועצה המורחבת שימשה כגוף המחוקק לכל ענייני הפנים של הראג' הבריטי.
המועצה קיבלה סמכויות נרחבות ב-1919 כמועצת המדינה והגוף המחוקק לענייני פנים (Council of State and a Legislative Assembly), אך עם זאת למושל הייתה סמכות לפעול ללא הרשאת המועצה בנושאים בעלי חשיבות פוליטית או ביטחונית וכן במסגרת מצב חירום, הוקנתה לו זכות וטו, זכות לעצירת כל דיון וזכות להעביר כל חוק, גם אם רק נציג בודד תמך בו. כן נקבע אז לראשונה שבמועצה ישתתפו לפחות שלושה נציגים הודים מקומיים.
נסיכויות ומועצת הנסיכים.
המושל הכללי כיהן גם כריבון הנסיכויות ונשא לפיכך בתארים ניזאם (שליט) של היידראבאד, מהרג'ה של מייסור, מהרג'ה של גווילור (במאדהיה פרדש), מהרג'ה של ג'אמו וקשמיר ומהרג'ה של ברודה (גוג'ראט), כאשר הנציגות המונרכית המקומית פועלת תחתיו. ב-1920 נוסדה מועצת הנסיכים, אשר התכנסה מדי שנה בראשות המושל הכללי, אשר איפשרה לנציגי הנסיכויות המקומיים להביא את צורכיהם ישירות בפני השלטון. למועצה התקיימו ועדות מתמידות בנושאים שונים שעסקו במנהל שוטף בין פגישות המועצה. המושל הכללי היה גם אחראי על חלוקת תוארי "חאן סאהיב".
חגורת האבן הירוקה של איסואה
חגורת האבן הירוקה של איסואה (באנגלית: Isua Greenstone Belt) היא רצועת אבן מתקופת הארכאיקון בדרום-מערב גרינלנד. תחילת היווצרותה של החגורה מתוארכת למועד שבין 3.7 ל-3.8 מיליארד שנים. החגורה נוצרה במשך כ-300 מיליון שנה והיא מכילה סלעי מינרלים סיליקטיים, סלעים וולקניים  שעברו מטמורפוזה וסלעי משקע. עדויות גיאוכימיות לקיומם של מגנזיום וצורן דו-חמצני, המאופיינות על ידי דלדול קיצוני של יסודות לא נוזליים, מציעות ראיה לתהליכים של טקטוניקת הלוחות, תהליכים בהם שכבות צור שנמסו אולי היו אחראיות ליצירת החגורה. תאוריה אחרת מציעה שהחגורה נוצרה באמצעות תהליך המכונה טקטוניקת לוחות אנכיים.
ב-2016 התגלו בעקבות הפשרת שלגים סטרומטוליטים בני 3.8 מיליארד שנים - המאובנים העתיקים ביותר שהתגלו בכדור הארץ, בהפרש של מאות מיליוני שנים מהמאובנים העתיקים ביותר שעליהם נודע לפני כן. מהגילוי של סטרומטוליטים מורכבים בחגורת האבן, סטרומטוליטים שנוצרו מהצטברות שכבות של ביופילם בשלב כה מוקדם בהיסטוריה של כדור הארץ, עולה האפשרות שהחיים התפתחו לראשונה על כדור הארץ לפני למעלה מ-4 מיליארד שנים.
מבנה גאולוגי.
חגורת האבן הירוקה של איסואה ידועה גם בשם חגורת העל-קרומיות של איסואה (Isua supracrustal belt) עקב המבנה הייחודי שלה, שכולל תצורה ייחודית של סלע על-קרומי (Supracrustal rock) . החגורה שוכנת בדרום-מערב גרינלנד, ליד נוק, בירת האזור. חגורת האבן הירוקה מורכבת מסלעים וולקניים שעברו התמרה וצמודים בעיקר לנקודות שבר ולסלעי זירקון וטיטניט. החגורה נחקרה על ידי גאולוגים בשל ראיות באזור לפעילות טקטונית עתיקה, מכיוון שבאזור זה השתמרו היטב מקטעים המעידים על פעילות טקטונית מלפני 3,700–3,600 מיליון שנה. בנוסף, השטח נרחב, חשוף, ויש אזורים שעברו עיוות ושינוי מועטים יחסית של רצפי הסלע המקוריים. חגורת האבן הירוקה של איסואה מחולקת לאזור צפוני ודרומי לפי קווי שבר איווינגואיט (Ivinnguit Fault - ראו מפה). האזור הצפוני של החגורה מורכב בעיקר מסלעים אמפיבוליטים, סלעים וולקניים, וסלעים נוספים באופן שמרמז על תהליכים טקטוניים הידועים כ-Thrust tectonics .
מדענים השתמשו בשיטות שונות כדי לקבוע מתי וכיצד נוצרה החגורה. תיארוך מועד היווצרותה של החגורה נעשה בשיטת התיארוך הרדיומטרי אורניום-עופרת. לגבי קביעת אופן היווצרותה, חלקם הסיקו שהיא נוצרה באזור מפגש לוחות טקטוניים אוקיאני קדום, שם המסה חלקית שגרמה להפחתה, וכן מטאסומטיזם של מעטפת כדור הארץ וסיבות נוספות, גרמו ליצירת הקרום היבשתי הראשון. עם זאת, הסיבות להתפתחות הגאולוגית של החגורה, כמו גם חלק מתהליכיה, שנויים במחלוקת. כמו כן, לא ברור עד כמה דומים תהליכי טקטוניקת הלוחות שחלו בעידן הארכאיקון לתהליכים אלה כפי שהם חלים כיום.
חקר הסלע.