מלבד שיתוף פעולה אינטנסיבי עם יד ושם, שאפשר מימוש של כמה ימי עיון ותוכניות חינוכיות, המרכז משתף פעולה עם מרכז שמעון ויזנטל. בזאת התממש פרסום הספר "אנטישמיות: השנאה הגנרית". בנוסף, יש קשר הדוק עם מוזיאון ארצות הברית לזכר השואה, בוושינגטון די. סי., בו מורים רוסים משתתפים מדי שנה בסמינרים חינוכיים. שותפים חשובים נוספים הם קרן אנה פרנק ואוניברסיטת גטבורג (שוודיה). יתר על כן, המרכז משתתף בכנסים בינלאומיים חשובים כמו פורום סטוקהולם. רבים ממוסדות השותפים שלה מבוססים במדינות דוברות גרמנית, כמו ועידת בית ואנזה, בה מתקיימים באופן קבוע ימי עיון עם מורים רוסיים ובלארוסים. הישג נוסף הוא הספר "קורבנות שנאה" מאת איליה אלטמן שהוא תוצאה של שיתוף הפעולה המוצלח עם מכון המבורג למדעי החברה. מלבד הקשרים ההדוקים עם מוזיאונים שונים, כמו המוזיאון היהודי בברלין, המוזיאון הגרמני-רוסי והמוזיאון היהודי בפרנקפורט (בו מתקיימים באופן קבוע ימי עיון למורים), מרכז השואה משתף פעולה עם אוניברסיטת היידלברג. במשך שנים רבות המרכז עובד בהצלחה יחד עם שירות הפיוס והשלום בגרמניה. במסגרת שיתוף פעולה זה, כל שנה מתנדב צעיר אחד מגרמניה עובד במרכז במוסקבה. מאז סוף שנות התשעים, גם אוסטרים צעירים ממלאים את שירות הקהילה שלהם במרכז. תחילה זה היה שיתוף פעולה עם "Verein GEDENKDIENST", אך מאז 2010, שיתוף הפעולה כרוך רק במתנדבי השירות האוסטרי בחו"ל. כל שלושת הארגונים שואפים לשמור על זכרם של קורבנות הנאצים גם בקרב הדורות הצעירים. יתר על כן, מרכז השואה נתמך על ידי קרנות גרמניות רבות, אנגליות, ישראליות ואחרות.
הארגון הצבאי הכלל רוסי
סונדרס לואיס
סונדרס לואיס (באנגלית: Saunders John Lewis; 15 באוקטובר 1893 – 1 בספטמבר 1985) היה מהחשובים שבסופרים שכתבו בשפה הוולשית במאה העשרים. הוא גם היה פוליטיקאי ומייסד מפלגת פלייד קמרי.
חייה.
סונדרס לואיס נולד בצ'שייר למשפחה עם שורשים מוויילס. לאחר סיום בית הספר הוא התחיל ללמוד שפות באוניברסיטת ליברפול. לאחר תחילת מלחמת העולם הראשונה סונדרס גויס ושירת בתוך קצין. עם סיום הלחימה הוא השלים לימודים באוניברסיטה וקיבל תואר באנגלית.
בשנת 1922 סונדרס לואיס התחיל ללמד ולשית בסוונסי. בתקופה זו הוא כתב מספר עבודות בתחום חקר הספרות.
בעקבות ניסיונו בזמן המלחמה הוא נעשה לאומני ובשנת 1925 הקים מפלגה חדשה - פלייד קמרי.
בשנת 1936 ביחד עם כמה חברים סונדרס לואיס ארגן שרפה בבית הספר לטייסי קרב במחאה להתערבות הממשל המרכזי בחיי האזור. בעקבות המשפט הוא איבד את משרתו, אך מפלגתו קיבלה פרסום רב.
בהמשך הוא חזר ללמד בבית הספר והתחיל בקריירה של עיתונאי.
בכל חייו סונדרס לואיס היה פעיל לאומני ונאבק להכרה של השפה הולשית לרבות הצבת תמרורי דרך דו-לשוניים ופתיחת ערוץ טלוויזיה בשפה זו.
במהלך הקריירה סונדרס לואיס כתב מחזות, שירים ונובלות רבות. רובו של היצירות היו בשפה הוולשית.
את המחזה הראשון הוא פרסם בשנת 1923. הוא המשיך ביצירה ספרותית עד לשנת 1964. בשנת 1970 הוא היה מועדת לקבלת פרס נובל לספרות.
בנוסף, הוא קיים קשר ספרותי קרוב עם קייט רוברטס במשך ארבעים שנה באמצעות חליפת מכתבים. מכתבים אלה, שקובצו בשנת 1992 בספר בשם Annwyl Kate, Annwyl Saunders: gohebiaeth (קייט יקרה, סונדרס יקר: חליפת מכתבים), מציירים תמונה של החיים בוויילס באותה התקופה, בליווי הערותיהם של שני ענקים ספרותיים אלה על אירועים שהתרחשו בוויילס ובעולם.
יורם דבש
יורם דבש (נולד ב-4 באוקטובר 1964) הוא יהלומן ישראלי, נשיא הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים (WFDB). כיהן כארבע שנים כסגן נשיא ונשיא בורסת היהלומים הישראלית וכחבר הוועד המנהל של ה-WFDB.
ביוגרפיה.
דבש הוא בן לאב ממשפחת סוחרי תבלינים ממוצא לובי שעלה לישראל בגיל 15 ולאם ממוצא תוניסאי שהוריה שיווקו משקאות חריפים. הוריו התגוררו בנתניה ובילדותו הצטרף לצופים ושיחק כדורגל במכבי נתניה וכדורסל באליצור.
דבש שירת בתפקיד פיקודי בחיל השריון בצבא הגנה לישראל. לאחר שחרורו, עבד במשך מספר שנים בעסק של קרוב משפחה, ובגיל 25 הקים חברה עצמאית בשם "י. דבש יהלומים". החברה עסקה ביהלומים קטנים בליטוש ריבועי ופרינסס, ובהמשך עברה לייצור יהלומים גדולים, מרובעים ועגולים בגדלים של 5 קרט. נכון לשנת 2020, מחזיקה החברה 5 סניפים ברחבי העולם ובהם בסין, בהונג קונג ובארצות הברית.
משנת 2000 הוא חבר בתאחדות תעשייני היהלומים בישראל ומשנת 2011 מכהן בדירקטוריון ההתאחדות. לפני כן, כיהן כגזבר ודירקטור במועצת המנהלים של מכון היהלומים הישראלי.
בשנת 2013 נבחר לתפקיד מזכיר הכבוד בהנהלת בורסת היהלומים הישראלית וליו"ר ועדות תעשייה ושיווק וקשרי חוץ. בתפקיד זה, תרם להקמת מרכז הייצור המודרני בבורסה ולהקמת המחלקה לפיתוח יהלומים במשקל 10 קרט ומעלה באגף הטכנולוגי בבורסה. בשנת 2015, נבחר לנשיא בורסת היהלומים הישראלית. באותה השנה, לקראת הבחירות, העניק ערבות בנקאית בסך 100 אלף שקלים למפלגת כולנו בראשות משה כחלון, אותו הוא מגדיר "חבר קרוב".
ב-2016, נבחר לתפקיד סגן נשיא הפדרציה העולמית של בורסות היהלומים באנטוורפן, בה חברות למעלה מ-30 בורסות יהלומים. ב-22 באפריל 2020, נבחר פה אחד לתפקיד נשיא הפדרציה.
דבש הוביל לאורך תפקידיו רפורמות רבות בבורסת היהלומים בישראל. בשנת 2016, הוביל לחתימה על הסכם עם רשות המיסים לשינוי שיטת המיסוי בענף היהלומים הישראלי.
בתקופת כהונתו הורה על הקמת Get Diamonds הפלטפורמה הדיגיטלית, למסחר ביהלומים בינלאומיים שנבחרה לפלטפורמת המסחר האלקטרוני הרשמית של WFDB. האתר הוקם בסיוע אלי אבידר, שמואל שניצר ובכירים נוספים בתעשיית היהלומים הישראלית)
כנשיא הבורסה, אישר את תוכנית הפיתוח העתידי להקמת 3 גורדי שחקים חדשים וביניהם את המגדל הגבוה ביותר בישראל שיתנשא לגובה של 120 קומות.
בספטמבר 2020, דבש הביא לחתימתם של שני הסכמים לשיתופי פעולה עם בחריין ודובאי. כחלק מההסכם נפתח בבורסה ליהלומים ברמת גן, משרד של ה-DMCC - חברת האם של בורסת היהלומים בדובאי, שבבעלות הממשלה ומאגדת יותר מ-16 אלף חברות המתמחות בסחר יהלומים ובמקביל במגדל אלמאס שבדובאי נפתח משרד של הבורסה הישראלית ליהלומים.
באוקטובר 2020, הודיע כי לא יתמודד על תפקיד נשיא הבורסה בבחירות שייערכו בדצמבר 2020 והוא כיהן עד לבחירתו של בועז מולדסבקי.
חיים אישיים.
דבש אב לשלושה ילדים ונכד אחד. מתגורר במושב אביחיל.
אנה וולקובה
אנה ניקולאייבנה וולקובה (1902 – 2 באוגוסט 1973), המכונה לעיתים אנה דה וולקוף, הייתה מהגרת רוסייה לבנה, ומזכירה של מועדון הימין, שהתנגדה למעורבותה של בריטניה במלחמת העולם השנייה.
ראשית חייה.
היא הייתה בתו הבכורה של האדמירל ניקולאי וולקוף (1870 – 1954) שהיה הנספח הימי הקיסרי האחרון בלונדון. משפחתה החליטה להישאר בבריטניה בעקבות המהפכה הבולשביקית והם התאזרחו בבריטניה ב-10 בספטמבר 1935. בשנת 1923 פתחו בני וולקוב את חדר התה הרוסי, ברחוב הרינגטון 50, דרום קנזינגטון, בסמוך למוזיאון להיסטוריה של הטבע, שהיה נקודת מפגש עבור רוסים לבנים אחרים.
אנה ואביה החזיקו בהשקפות ימניות ואנטישמיות ונחשבו לאוהדי גרמניה הנאצית, בה ביקרה מספר פעמים בשנות ה-30. בהמשך טענה שהיא פגשה את הנס פרנק ורודולף הס.
ביקוריה גרמו ל-MI5 להתעניין בפעילותה ומשנת 1935 היא הושמה תחת פיקוח כמרגלת גרמנייה אפשרית. ווליס סימפסון הייתה לקוחה של עסקי הקוטור שלה וגם הייתה תחת פיקוח של שירותי סיכול הריגול הבריטיים.
מועדון הימין.
וולקוף הייתה שייך לאחת מהאגודות האנטישמיות הקטנות בבריטניה, "מועדון הימין" , תנועה אנטי-מלחמתית עם כ-350 חברים, שהוקמה על ידי סרן ארצ'יבלד מוּל רמזי , חבר פרלמנט, שלימים הדגיש את הפטריוטיזם שלו בבית הנבחרים ואמר כי יש הבחנה בין אנטישמיות לפרו-נאציזם.
חברים אחרים כללו את ויליאם ג'ויס, שערק אז לגרמניה כשדרן, א.ק צ'סטרטון, לימים מחברם של "הלורדים החדשים שלא היו מאושרים", פרנסיס ייטס-בראון, הסופר הנמכר ביותר של "בנגל לנסר", אדמירל וילמוט ניקולסון ואשתו, כריסטבל והדוכס מוולינגטון. חברי המועדון קיימו לא אחת את מפגשיהם בחדר התה הרוסי.
באוטוביוגרפיה שלו, "המלחמה חסרת השם", טען רמזי:
ריגול.
כאשר בריטניה יצאה למלחמה נגד גרמניה בספטמבר 1939, מועדון הימין התפרק רשמית. עם זאת, חלק מהחברים המשיכו בפעילות נגד המלחמה. וולקובה, משתמש במתווך מהשגרירות האיטלקית (עוזר נספח צבאי פרנצ'סקו מריגליאנו), שלחה מידע לברלין, כולל הצעות לשידורי התעמולה של ג'ויס.
עם זאת, וולקובה לא ידעה שמועדון הימין ששירותי הביטחון הבריטיים חדרו למועדון הימין, תחילה באמצעות מרג'ורי מקי ואחר כך על ידי המיסטיקנית הבלגית הצעירה הלן דה מונקה וכן על ידי ג'ואן מילר, סוכנת סמויה שעבדה כנערת משרד אצל אליזבת ארדן. באמצעות שלוש הנשים הללו, שנשלטו על ידי ראש מדור ב' (5), מקסוול נייט, ל-MI5 הייתה גישה מלאה לארגון והצליח אפילו להשפיע על פעילות הקבוצה.