ב-2008, אדמס השתתפה בסדרת הריאליטי "Transamerican Love Story", בה אדמס הייתה "הרווקה" שבוחרת מבין שמונה מחזרים. הסדרה שודרה ברשת לוגו.
באפריל 2008, אדמס הופיעה לצד פונדה, גלן קלוז, סלמה הייק, אלישיה קיז, ועוד בהפקה מיוחדת לרגל עשר שנים ל"מונולוגים מהווגינה", בלואיזיאנה סופרדום.
במאי 2008, ארגון PFLAG (הורים, משפחות וחברים של לסביות והומואים), בחר באדמס כדוברת קמפיין החינוך שלו, "זהו סיפור האהבה שלנו". אדמס הביעה תקווה שהקמפיין יעזור לצעירים טרנסג'נדרים כשהם חושפים את זהותם לעולם, ואת רצונה להוות מודל לחיקוי.
אדמס כותבת בלוג על מגדר עבור מגזין "פסיכולוגיה היום".
ב-2010 יצאה אדמס עם סינגל בשם "Stunning", להורדה ב-iTunes. אדמס היא גם מפיקה-שותפה של השיר "The Vagina Song" של ויליאם בלי, מתוך אלבום הבכורה שלו, "The Wreckoning", וגם מופיעה בתפקיד אורח בקליפ של השיר.
חיים אישיים.
בשנת 1999 אדמס התחילה לצאת עם טר"ש בארי וינצ'ל. בבסיס בו שירת החלו להתפזר שמועות, על היחסים ועל נטיותיו המיניות של וינצ'ל, שלבסוף הובילו לכך שהוא הוכה ונרצח באכזריות על ידי חיילים אחרים. הרצח והמשפט בעקבותיו סוקרו באופן נרחב בתקשורת, והובילו לביקורת ובחינה מחודשת של מדיניות "אל תשאל, אל תספר" (DADT) בהוראותיו של הנשיא ביל קלינטון. המקרה הפך לדוגמה בולטת לכישלון של מדיניות DADT להגן על אנשי שירות להט"בים. מערכת היחסים של אדמס ווינצ'ל, וההתעללות בו והפשעים נגדו שהובילו למותו הם הבסיס לסרט "נערתו של חייל", שיצא ב-2003. דמותה של אדמס גולמה ידי לי פייס, ושל וינצ'ל על ידי טרוי גריטי (בנה של ג'יין פונדה).
אדמס גם הייתה נושא מאמר ב"ניו יורק טיימס, ""An Inconvenient Woman", אשר תיעד את ההדרה של אנשים טרנסג'נדרים ואת האופנים השגויים שהמיניות שלהם מוצגת, אפילו על ידי פעילי זכויות להט"ב.
הצעיף הצבעוני (סרט, 2006)
הצעיף הצבעוני (באנגלית: The Painted Veil) הוא סרט דרמה רומנטי אמריקאי משנת 2006 המבוסס על רומן בשם זה מאת סומרסט מוהם משנת 1925.
זה העיבוד הקולנועי השלישי של אותו רומן. שני האחרים הם:
המלחין אלכסנדר דספלה זכה בפרס גלובוס הזהב על פסקול המוזיקה המקורי. את המוזיקה מנגנת התזמורת הסימפונית של פראג עם הפסנתרן לאנג לאנג המנגן בתחילת הסרט את הגנוסיין מס' 1 של אריק סאטי.
רוב הסרט צולם במחוז גואנגשי בסין.
תקציר העלילה.
קיטי גרסטין (נעמי ווטס) היא צעירה לונדונית מלאת חיים. הוריה לוחצים עליה שתתחתן ואביה מזמין לביתו לאחת המסיבות את ד"ר וולטר פיין (אדוארד נורטון) בתקווה שיפגוש בקיטי ויציע לה נישואים. וולטר הוא רופא המתעסק בבקטריולוגיה ועומד לצאת לעבוד במעבדה בקטריולוגית בשאנגחאי. הוא מחפש בת זוג לפני נסיעתו לסין.
קיטי אינה מוצאת עניין בוולטר. לשניהם אופי שונה. הוא עצור ואוהב להתעסק במחקר ובספרים והיא אוהבת מסיבות, ריקודים ותיאטרון.
לבסוף לא עומדת קיטי בלחץ הוריה ומסכימה להתחתן עם וולטר. לאחר ירח דבש קצר בוונציה, הם מגיעים לשאנגחאי.
בשאנגחאי מתרחב הקרע ביניהם. קיטי משתעממת בעוד שוולטר שקוע כולו בעבודתו. לבקשתה הוא מביא אותה למסיבה של עובדי ציבור בריטיים. היא נפגשת בצ'ארלס טאונסנד (לייב שרייבר) המשמש כסגן הקונסול הבריטי בשאנגחאי. טאונסנד הוא גבר נשוי, מצודד ורודף נשים, ההפך הגמור מוולטר. קיטי מתאהבת בו ועד מהרה הם מקיימים יחסים אינטימיים כשהוא מבטיח לה להתגרש מאשתו.
וולטר מגלה את בגידתה של קיטי ומעמיד אותה בפני ברירה: או להתגרש ממנה באשמה של ניאוף או שהם יישארו כזוג והיא תתלווה אליו למסע ארוך לתוך סין למקום בו פרצה מגפת כולרה והוא התנדב ללכת לשם ולעזור במלחמה בה.
קיטי נפגשת עם טאונסנד אך הוא מתכחש להבטחותיו והיא נאלצת בבושת פנים לחזור לוולטר ולקבל את הצעתו למסע הארוך לתוך סין.
לאחר מסע מייגע בן שבועיים הם מגיעים לכפר מבודד ומשתכנים בבית עץ בקרבתו. הם כמעט ואינם מדברים ביניהם. וולטר יוצא לעבודה בכפר וקיטי נשארת בבית כשחייל סיני שומר עליה. היא מוצאת נחמה בשיחות עם שכנם ודינגטון (טובי ג'ונס) סגן המפקח המקומי המתגורר לידם עם אישה סינית. הוא מבחין במתח בין שני בני הזוג ומציע לקיטי לעבוד בבית היתומים בכפר. קיטי נפגשת עם הנזירה הראשית (דיאנה ריג) ומתחילה לעבוד עם היתומים בחדר המוזיקה. היא שומעת מהנזירה עד כמה וולטר אוהב ילדים. כאשר וולטר מתבונן בעבודתה עם היתומים הוא מתחיל להעריך אותה. היחסים ביניהם מתחילים לפרוח וגם כאשר קיטי מגלה לוולטר שהיא בהריון ואינה בטוחה שזה ממנו הוא אומר לה שזה לא חשוב בעיניו.
וולטר נוקט בעזרת הצבא, מספר פעולות לעצירת המגפה. הוא פוקד על סגירת באר הכפר הנגועה בכולרה, הוצאת המתים מהבתים וקבורתם ובניית מתקן לשאיבת מים לכפר ממקור נקי. המקומיים כועסים עליו ועל הבריטים ובפעם אחת נמלטת קיטי מהאזרחים המבקשים לעשות בה לינץ'.
לבסוף נדבק וולטר בכולרה ומת בייסורים בזרועות קיטי החוזרת לאחר מכן ללונדון.
כעבור חמש שנים מטיילת קיטי עם בנה וולטר בלונדון ונפגשת בטאונסנד. הוא משער שהוא אבי הילד ומציע לקיטי להתראות בהמשך אך היא דוחה זאת ומסתלקת מהמקום. לשאלת בנה מי זה? היא עונה - "לא מישהו חשוב".
מאיר גולדוויכט
הרב מאיר גולדוויכט הוא מראשי הישיבה בישיבה יוניברסיטי בניו יורק. הוא נולד בישראל, כיהן כר"מ בישיבת כרם ביבנה, אצל דודו הרב חיים יעקב גולדוויכט והיה מבאי ביתו של הרב שלמה זלמן אוירבך. הוסמך לרבנות על ידי הרב עובדיה יוסף והרב בצלאל ז'ולטי רבה של ירושלים, והרב זלמן נחמיה גולדברג, מגדולי ירושלים.
ביוגרפיה.
למד בישיבת הנגב אצל הרב יששכר מאיר ואחר כך בישיבת כרם ביבנה אצל דודו הרב חיים יעקב גולדוויכט שכיהן כראש הישיבה. שם הוא למד בחברותא עם הרב זלמן נחמיה גולדברג ובחבורה עם הרב שלמה פישר, הרב ישעיהו הדרי, והרב משה שפירא. והוא מעיד שמהם קיבל את רוב תורתו.
היה מבאי ביתו של הרב שלמה זלמן אוירבך. כאשר עבר לניו יורק ללמד בישיבה יוניברסיטי, הרב אויברך התכתב לו מדי חודש לחזק אותו ולעודד אותו. הוסמך לרבנות ב-1980 על ידי הרב עובדיה יוסף והרב בצלאל ז'ולטי, רבה של ירושלים, והרב זלמן נחמיה גולדברג, מגדולי ירושלים.
פעילותיו.
כיום מכהן כאחד מראשי ישיבה יוניברסיטי בניו יורק. ב-2017 זכה למדליית נשיא ישיבה יוניברסיטי על הרבצת תורה בסגנון הקוסם לקהל שומעיו.
הרב גולדויכט הוא רב מבוקש בארצות הברית וישראל. מעביר כאלף שיעורים בשנה, מהם מאות בישראל, שאליה הוא מגיע מדי כמה שבועות.
במשך מספר שנים הוא מעביר תוכנית שבועית ברדיו קול חי בימי שלישי בין השעות 23:00-24:00 ופינה קבועה בערוץ שבע.
הוא גם מכהן כראש כולל במחנה קיץ מסורה בארצות הברית.
משפחתו.
בין בניו: הרב אלידע גולדוויכט, מייסד תוכנית "סמיכת חבר", הרב איתיאל, רב באש התורה וראש "אש ישראל" ורב בבית כנסת הנשיא ברחביה, והרב אביעד גולדוויכט, המוסר שיעור קבוע בבית כנסת חורב ברחביה ושיעור דף היומי בעיון באנגלית (מחזור שלישי).
פטריק ברואל
פטריק ברואל (נולד בשם: פטריק בן־גיגי; ב-&lt;time class="nowrap date-lien" datetime="1959-05-14"&gt;14 במאי 1959&lt;/time&gt;, אלג'יריה) הוא זמר-יוצר, שחקן קולנוע, מפיק ושחקן פוקר מקצועי ממוצא יהודי-צרפתי.
קורות חיים.
מאז 2002: הצלחתו בתחום השירה, הדרמה והקולנוע.
בשנת 2002 הוציא לאור ברואל אלבום גרסאות כיסוי (קאברים) של שירי שנות ה-30 וה-50. האלבום הפך להצלחה מסחרית שהביאה את ברואל בחזרה אל קדמת הבמה.
בשנת 2017 שיחק בסרט הדרמה "שקית של גולות" של הבמאי הקנדי כריסטיאן דוגואי.
לואיס אנדרוז
סוטלאץ'
אגף שוק ההון, ביטוח וחיסכון
משקה בוער
הביתן הישראלי באקספו 2015
הביתן הישראלי באקספו 2015 היה ביתן לאומי עצמאי שהוקם על ידי מדינת ישראל עבור התערוכה העולמית שהתקיימה במילאנו, איטליה, בין ה-1 במאי ל-31 באוקטובר 2015. הביתן השתרע על פני 1,000 מ"ר וכלל שדה אנכי באורך של 68 מטר ובגובה 12 מטר, שעליו הוצגו מגוון גדול של דגנים, ירקות וצמחים שגודלו בטכנולוגיה מתקדמת. התכנון והביצוע של הפרויקט הובל על ידי משרד החוץ.
תכנון והקמה.
החלטת הממשלה.
ב-19 בדצמבר 2012 אימצה הממשלה את החלטת ועדת השרים לענייני חברה וכלכלה (הקבינט החברתי-כלכלי) ואישרה את השתתפות ישראל בתערוכת אקספו מילאנו 2015, במסגרת ביתן לאום. לצורך הפרויקט החליטה הממשלה למנות ועדת היגוי בין-משרדית בראשות מנכ"ל משרד ראש הממשלה. עוד הוחלט, כי משרד החוץ יהיה אחראי על הובלת הפרויקט וניהולו. התקציב שנקבע לפרויקט עמד על 40 מיליון ש"ח.
ניהול וביצוע הפרויקט.
איש שירות החוץ, אלעזר כהן, מונה נציב ישראל לאקספו 2015 (Israel Expo Commissioner) ועמד בראש צוות הביצוע שריכז את הפעילות לקראת התערוכה ובמהלכה. מכיוון שנושא התערוכה היה ייצור מזון וקיימות, הוחלט, כי הביתן הישראלי יציג את אופייה המיוחד של מדינת ישראל והישגיה הטכנולוגיים, בדגש על תחום החקלאות המתקדמת, ואת המורשת החקלאית מתקופת המקרא ועד ימינו. הסיסמה שנבחרה לביתן הייתה "שדות המחר" (Fields of Tomorrow), כשהמטרה היא להציג את הידע הישראלי המופץ בעולם המתפתח "למען עולם שוויוני המתמודד עם אתגר הרעב והעוני הגלובלי". חברת AVS Creative זכתה במכרז לעיצוב, תכנון, הקמה, תפעול ואחזקת הביתן. הביתן תוכנן על ידי משרד האדריכלים קנפו-כלימור וזכה למיקום מרכזי לצד הביתן של המדינה המארחת, איטליה.
"השדה הניצב".