אל-מתווכל התרכז בבנייה מונומנטלית. הוא הקים מסגד גדול וחדש, והרחיב את העיר מזרחה לאזור שנועד בעבר לציד בלבד. תחת זאת הקים עשרים ארמונות חדשים ובין שניים מהם בדרומה של העיר קבע שטח ציד חדש. במזרחה של העיר נבנה מגרש מרוצים באורך כולל של 10.42 ק"מ וברוחב 80 מטר, ולצדו הוקמו מושבים לצופים. במחצית המאה ה-9 הגיעה העיר לשיאה, היו בה שבע שדרות מקבילות והקיצונית שבהן עברה לאורך גדת הנהר, שהיה לעורק האספקה העיקרי של סאמרא.
בשנת 859 החל אל-מתוכל בהקמת בירה חדשה מצפון לסאמרא, וקרא לה על שמו, אך עם ההתנקשות בחייו בשנת 861 הרעיון נזנח. ריקון הקופה הציבורית כדי להקים את הפרויקט השאפתני היה בין הסיבות לחוסר היציבות שפקד את הח'ליפות בשנים שלאחר מכן. בשנת 870 הוצא הכוח הצבאי מהעיר, ואף שהמשיכה ונחשבה למושב הח'ליף, חשיבותה הלכה ופחתה עד שבירת החליפות החדשה נקבעה בבגדאד בשנת 892.
שקיעה.
למרות זאת שמרה העיר על חשיבותה הדתית המרכזית. במסגד אל-עסכריה שבעיר נמצאים קבריהם של עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי, האימאמים השיעים העשירי והאחד-עשר. גם מקום ציון היעלמותו של מוחמד אל-מהדי, המכונה "האימאם הנעלם", שהיה האימאם השנים-עשר והאחרון של השיעה, נמצא בעיר. בשל כל אלה מהווה סאמרא אתר עלייה לרגל חשוב למוסלמים שיעים. שינוי אפיק זרימתו של החידקל במאה ה-13 האיץ את שקיעתה של העיר.
המאה ה-20.
במאה ה-20 עלתה חשיבותה של סאמרא בשל בניית סכר על נהר החידקל. מטרת סכר זה הייתה למנוע את ההצפות התכופות באזור בגדאד ובמורד הנהר, ובנייתו יצרה אגם מלאכותי גדול. כפריים רבים נאלצו לעזוב את כפריהם בשל התפשטות האגם, ורבים מהם עברו לסאמרא עצמה תוך שהם תורמים לגידול אוכלוסייתה.
בחודש פברואר 2006, ביצעו סונים פיגוע טרור במסגד אל-עסכריה בעיר, אירוע שנודע כ"פיגוע במסגד אל-עסכריה", ובמהלכו נהרגו כ-120 מתפללים. בעקבות כך התעוררו מהומות קשות נגד הסונים בעיראק ואף הועלה חשש מפני מלחמת אזרחים. ב-13 ביוני 2007 הותקף המסגד בשנית ושני המינרטים שלו נהרסו. חודש לאחר מכן, ב-13 ביולי 2007 פוצץ מגדל השעון בעיר.
אתרי העיר.
אורכה של העיר מצפון לדרום מגיע ל-41.5 ק"מ ורוחבה נע בין 4 ל-8 ק"מ. היא לא הוקפה על ידי חומות שכן הנהרות שבסביבתה העניקו לה הגנה טבעית, והיא שילבה מקום יישוב לאזרחים ולחיילים. רובעי העיר תוכננו כך שלכל אחד מהם הושם מפקד צבאי, והרחובות שביניהם עלו מגדות החידקל והסתיימו בשדרה המרכזית שרוחבה נע בין 80 ל-100 מטר. ארבע חמישיות משטחה של העיר שנבה בתוך זמן קצר טרם נחקרו. חומרי הבנייה העיקריים הם לבנים אפויות, לבנות בוץ ומלט. על בנייניה החשובים של העיר נמנים המבנים הבאים:
מסגד מוסלמי שיעי הנחשב לאחד המסגדים החשובים והקדושים ביותר בעולם השיעי, וככל הנראה נבנה בשנת 994. לפי המסורת, בקבר שנמצא במסגד קבורים שני אימאמים שיעים חשובים, עלי אל-האדי וחסן אל-עסכרי, האימאמים השיעים העשירי והאחד-עשר. המסגד נפגע בפיגוע קשה ב-22 בפברואר 2006, ושוב ב-2007.
פארק בנט
פארק בנט (אנגלית: Bennett Park) הוא פארק ציבורי הממוקם בשכונת וושינגטון הייטס ברובע מנהטן שבעיר ניו יורק. הפארק ממוקם בנקודה הגבוהה ביותר באי מנהטן (80.8 מטרים מעל פני הים). נקודה זו מצוינת בציון אבן המצויה בפארק.
היסטוריה.
במקום בו עומד הפארק עמדה בתקופת מלחמת העצמאות של ארצות הברית מצודת וושינגטון, בו הצליחו כוחות המתיישבים למנוע את התקדמות הכוחות הבריטיים במשך זמן רב בשנת 1776.
זכרי טיילור
רד'רפורד הייז
אבלון
אבלון (באנגלית: Avalon; מקלטית: Abal, תפוח) הוא אי אגדי הממוקם באיים הבריטיים. על פי הפולקלור הבריטי, ביקר ישו באי, יחד עם יוסף הרמתי ובמקום זה נבנתה הכנסייה הראשונה בבריטניה. כיום ממקמים את אבלון עם גבעת גלסטונברי טור, סמוך לעיירה גלסטונברי.
אגדות ארתוריות.
במסגרת האגדות הארתוריות אבלון הוא האי של גבירת האגם והמקום בו נקבר המלך ארתור, שהובא לאי בסירה על ידי אחותו למחצה מורגן לה פיי. על פי חלק מהאגדות ארתור אינו קבור באי אלא ישן בו עד שיזדקקו לו שנית.
מקורות האגדה.
חלק מחוקרי האגדות הארתוריות סבורים כמי מדובר באימוץ אנגלי של אגדות קדומות יותר. על פי סברה זו המילה "אבלון" מקורה במילה הקלטית הקדומה "אנווין" (Annwyn) - שמה של ארץ הפיות או "העולם התחתון". ג'פרי ממונמות' פירש את שם האי כ"אי התפוחים" - על פי המילה הקלטית לתפוח, או המילה הוולשית לתפוח ("אפל" - Afal).
מיקומה של אבלון.
החל מתחילת המאה ה-11 מזוהה מקום קבורתו של ארתור עם גבעת גלסטונברי טור, שהיה באותה עת אזור מוקף ביצות, והגבעה עצמה הייתה מעין אי באזור הביצות. לדברי גיראלדוס מקמבריי, בתקופת מלכותו של הנרי השני נעשה במקום חיפוש ביוזמת הנזיר הנר דה בלוייס אחר ארונו של ארתור. בעומק של חמישה מטרים התגלה (על פי המסופר) ארון עץ ועליו כתוב: "Hic jacet sepultus inclitus rex Arthurus in insula Avalonia" ("כאן קבור המלך ארתור באי אבלון"). הארון ושרידיו של ארתור נקברו מחדש בטקס במנזר גלסטונברי בנוכחות המלך אדוארד הראשון והפכו לאתר עלייה לרגל עד הרפורמציה בתקופת הנרי השמיני.
תיאור ההתרחשות לעיל נחשב כמעשיה שאין לה בסיס במציאות, הן בשל נוסח הכתובת המתאים למאה ה-10 ולא למאה ה-6, והן בשל העדר מסמכים נוספים המתארים את האירוע.
בערות
בערות היא היעדר ידע והשכלה בנושאים חשובים. אולם, הקביעה מהו נושא חשוב היא קביעה סובייקטיבית. על כן, אנשים שונים יחשיבו קבוצות אוכלוסייה שונות כבעלות בערות. יש, למשל, מי שיחשיב את מי שידיעותיו בתחום המתמטיקה מעטות לבער, יש מי שיחשיב את מי שאינו מכיר את ההיסטוריה של עמו לבער ויש מי שיחשיב רק את מי שכמעט ולא למד שום נושא לבער. עמוס פונקנשטיין והרב עדין שטיינזלץ מגדירים בספרם "הסוציולוגיה של הבערות" את מי שחסרות לו ידיעות חשובות לחיי היום-יום כבער, בלי קשר להיקף הידיעות הכולל של אותו אדם.
סיבות הבערות יכולות להיות מצוקה כלכלית או חברתית אך לעיתים גם העדפה מודעת של הבערות על-פני הידע, מסיבות אידאולוגיות או דתיות.
אנאלפביתיות.
חלק ניכר מהידע האנושי, בפרט בתקופה שקדמה ליצירת התקשורת האלקטרונית לסוגיה, מועבר בכתב, ולכן אנאלפביתיות - אי ידיעת קרוא וכתוב (היעדר אוריינות) נחשבת לצורת הבערות הקיצונית ביותר. האו"ם מגדיר בערות כחוסר היכולת לקרוא ולכתוב משפט פשוט בכל שפה. יחד עם זאת הסטנדרטים עבור בערות משתנים מחברה לחברה. יש המוציאים מקבוצת האנלאפבתים אנשים בעלי כישורים אחרים, כגון כישורי מחשב בסיסיים או חשבון ברמה בסיסית, מכיוון שיש אנשים רבים שאינם יכולים לקרוא מילים אך יכולים לקרוא מספרים, ואפילו יכולים ללמוד להשתמש במחשב ברמה מוגבלת אף שאינם יכולים לקרוא טקסט. הגדרות חדשות אלה, וההכללה של שמע ותמונות ואלמנטים גרפיים אחרים לתקשורת דיגיטלית, מעלים את האפשרות שיש לשנות את מושג הבערות באופן משמעותי.
תופעת האנאלפביתיות נפוצה יותר בארצות העולם השלישי מאשר בארצות מפותחות. רבים מודאגים בעניין תופעת האנאלפביתיות באוכלוסיית העולם, למרות העובדה ששיעורי האנאלפביתיות ירדו באופן קבוע בעשורים האחרונים, במיוחד בעולם השלישי. בין מדינות העולם השלישי נצפו הירידות המשמעותיות ביותר ברמת האנאלפביתיות בסין, בווייטנאם, בהודו, בקובה ובדרום אפריקה.
נתוני שנת 1998 מראים כי 16% מאוכלוסיית העולם, לפי הגדרת האו"ם, סובלת מאנאלפביתיות. בארצות הברית לבדה, כ־5% מהאוכלוסייה אנאלפביתית לפי הגדרת ממשלת ארצות הברית, לפי מפקד 1990. 7 מיליון מאזרחי בריטניה הם אנאלפביתים לפי הנתונים של הממשלה. במדינות ערביות, למעלה מ־25% מהגברים וכ־50% מהנשים היו אנאלפביתים בשנת 2000.
לפי אתר UNSD של האו"ם שיעור האנאלפביתיות במדינת ישראל עומד על 2.7% בקרב הגברים (מקום 31 מתוך 133 מדינות) ו-6.6% בקרב הנשים (מקום 40 מתוך 133 מדינות), כאשר המספר הגבוה אצל נשים מיוחס בדרך-כלל לאוכלוסיית הנשים הערביות.
הבערות בעיני היהדות.
היהדות מתנגדת נחרצות לבערות. "אין בור ירא חטא" - אמר הלל (מסכת אבות ב' ה'). וכוונתו שאדם ללא ידע מועד לחטוא, כי הוא אינו יכול ללמוד מה לעשות. ביהדות קיימות מצוות המונעות בערות בכך שהן מחייבות את האדם ללמוד קרוא וכתוב: כל יהודי מצוּוה ללמוד תורה (דבר שנעשה בקריאה בפה בדווקא כמו שכתוב "לא ימוש ספר התורה הזה מפיך"). כמו כן, קרוא וכתוב הם מהדברים שעל האב ללמד את בנו על פי ההלכה.
בערות אידאולוגית.
הצגה קיצונית של בערות כאידאולוגיה מוצגת בספרו של ג'ורג' אורוול, 1984, שבה הבערות היא אחת משלושת עקרונות ה"סוצאנג", שהוא התורה השלטת, וסיסמתה: "בערות היא כוח". הצגה נוספת לתופעה זו הוא בשמה האנגלי של הבערות – Ignorance, שבא מהמילה התעלמות. דהיינו מהבחינה הלשונית-אנגלית, בערות אינה חוסר מקרי בידע או חוסר הזדמנות ללמוד אלא התעלמות מכוונת מידע וחוסר רצון לדעת.
כשם שיש אנשים שבאופן מכוון אינם לומדים, ישנן גם חברות שחוסמות דרכי לימוד מעצמן או מחלק מחבריהן. ישנן חברות רבות שבהן ההשכלה לגברים קדמה בשנים רבות להשכלתן של הנשים. ישנן חברות שחוסמות את קשר האינטרנט של חבריהן או מונעות מחבריהן ספרים שנכתבו על ידי מי שדעותיו אינן מקובלות וכיוצא בזה. התופעה חמורה במיוחד במדינות טוטליטריות ובכתות, שם השלטון שואף להיות ספק המידע היחיד של האוכלוסייה. חברים בחברות כאלה עשויים להיענש על עצם ההקשבה לאדם חיצוני.
קים בנדיקס פטרסון
Dirt (תרגום מילולי לעברית: עפר) הוא האלבום השני של להקת הגראנג' אליס אין צ'יינס.
הפקה.