שלמה זלמן לעווי (זלוטשוב)
הרב שלמה זלמן לעווי (בערך ה'תקנ"ה – ח' באב ה'תקצ"א, 18 ביולי 1831) היה אב"ד זלוטשוב.
קורות חייו.
נולד לרב אברהם לעווי מפוזנא ואסתר ינקלביץ (איציק) לעוי. למד אצל הרב שלמה זלמן ליפשיץ ואצל הרב יעקב מליסא. הוא היה רב בעיירה קלעטשואווע ובה'תרפ"ט עבר לעיר זלוטשוב לא ידוע עם מי הוא התחתן בנישואים הראשונים. בנישואים השניים שלו הוא התחתן עם פריידל כ"ץ טרויבע.
הוא נפטר ממגפה בעירו בשנת ה'תקצ"א. מסופר שהוא התפלל ואמר שהוא מוכן למסור את נפשו כדי שהמגפה תיעצר.
משפחתו.
הרב שלמה זלמן התחתן פעמיים. לא ידוע אם מי הוא התחתן בנישואים ראשונים. בנישואיו השניים הוא התחתן עם פריידל. היה לו 12 ילדים, אחד מאשתו הראשונה ו-11 מאשתו השנייה.
לרב שלמה זלמן היו 4 אחים ואחות אחת, והוא היה הבכור.
נרבה טרנס
תאודור אקסנטוביץ'
תאודור אקסנטוביץ' (באנגלית: Teodor Axentowicz; 13 במאי 1859 - 26 באוגוסט 1938) היה צייר פולני-ארמני ופרופסור באוניברסיטה. אמן ידוע בזמנו, הוא היה גם הרקטור של האקדמיה לאמנויות יפות בקרקוב. כאמן, אקסנטוביץ' התפרסם בזכות דיוקנאותיו וסצנות מעודנות המתרחשים בקרפטים.
חיים.
אקסנטוביץ' נולד ב-13 במאי 1859 בבראשוב, טרנסילבניה, למשפחה ממוצא פולני-ארמני שקיבלה תואר אצולה במאה ה-17. האב דאודאט היה פקיד בית משפט אוסטרי, האם אגנישקה באה ממשפחת פלוכארש ההונגרית. זמן קצר לאחר שנולד הוטבל בטקס קתולי. כשתאודור היה בן שלוש, משפחתו עברה ללבוב, אז נולדה אחותו הלנה.
בין השנים 1879–1882 למד באקדמיה לאמנויות יפות במינכן. משם עבר לפריז, שם היה תלמידו של קרולוס-דוראן והמשיך בהרחבת השכלתו עד 1895. באותה תקופה החל בשיתוף פעולה ממושך עם כתבי עת שונים ועשה את דרכו כמעתיק, ומשכפל את יצירותיהם של טיציאן ובוטיצ'לי עבור העיתון "לה מונד אילוסטר". הוא גם עשה מסעות רבים ללונדון ורומא, שם הכין סט דיוקנאות.
בשנת 1893 בצ'לסי, לונדון, הוא התחתן עם איזה הנרייטה גילגוד, דודה של ואל גילגוד וג'ון גילגוד אנשי התיאטרון. לזוג נולדו שמונה ילדים, אחד מהם היה קצין בצבא האוסטרי ונהרג במלחמת העולם הראשונה.
קריירה.
בשנת 1894 החל בשיתוף פעולה עם וויצ'ך קוסאק ויאן סטיקה במהלך הכנת הפנורמה של קרב רסלוויצה, אחד הציורים הפנורמיים הגדולים בתולדות האמנות הפולנית. בשנה שלאחר מכן עבר לקרקוב, שם התמנה לפרופסור באקדמיה המקומית לאמנויות יפות. הוא היה פעיל גם בחברה המקומית ושיתף פעולה עם חברות שונות המוקדשות להפצת אומנויות ומלאכות.
בשנת 1897 ייסד קונסרבטוריון אמנותי לנשים וזמן קצר לאחר מכן הפך למייסדי אגודת שטוקה, שחבריה היו אמנים כמו יוזף צ'למונסקי, יוליאן פלאט, יאצק מלצ'בסקי, יוזף מהופר, יאן סטניסלבסקי, ואחרים. בשנת 1910 הוא הפך לרקטור האקדמיה ומאז 1928 היה גם חבר כבוד באגודת זצ'נטה.
במהלך חייו היו לו תערוכות רבות בפולין ומחוצה לה. הוא עוטר במדליות זהב רבות בתערוכות לאומיות ובינלאומיות כאחד. הבולטות ביותר היו בברלין (1896, 1913), סנט לואי (1904), מינכן (1905, 1935), לונדון (1906), וינה (1908), רומא (1911), ונציה (1914, 1926), פריז (1921), שיקגו (1927) ופראג (1927). ציוריו ניתן למצוא כמעט בכל האוספים הציבוריים בפולין ברבים מחוצה לה.
בנוסף לחברת האומנים הפולנים אגודת שטוקה, הוא היה גם חבר בהאגנבונד וחבר מייסד בתנועת "הזצסיון הווינאי".
מוות.
הוא נפטר ב-26 באוגוסט 1938 בקרקוב.
אשר לעמיל לעווי
הרב אשר לעמיל לעווי (ה'תקנ"ח – ח' בכסלו ה'תרי"א, 13 בנובמבר 1850) היה אב בית דין של העיר גאלין שבפולין ובסוף ימיו גם של ירושלים.
קורות חייו.
נולד לרבי אברהם לעווי מפוזנא ולאסתר ינקלביץ (איציק) לעוי בשנת ה'תקנ"ח והיה בנם השני. בצעירותו למד אצל הרב שלמה זלמן ליפשיץ ואצל רבי יעקב מליסא. התחתן עם אסתר מרגליות.
כיהן כרב העיר גאלין, ובשנת ה'תר"ג עלה לארץ ישראל יחד עם שנים מאחיו הצעירים ממנו, הרב נחום לעווי משאדיק, והרב יעקב יהודה לייב לעווי. בירושלים נתמנה כאחד משלושת הדיינים בבית הדין האשכנזי, לצידם של רבי נחמן שלמה הלוי., והרב בנימין דב.
הוא לחם רבות נגד המיסיון בירושלים, ויש אומרים שהוא נפטר בגיל צעיר מפני שהרעילו אותו המיסיונרים. נפטר בח' בכסלו ה'תרי"א (13 בנובמבר 1850), והוא קבור בהר הזיתים.
חיים בשנית
חיים בשנית (באנגלית: Seconds) הוא סרט מדע בדיוני ומותחן אמריקאי בשחור-לבן משנת 1966 בבימויו של ג'ון פרנקנהיימר, עם רוק הדסון וג'ון רנדולף בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על הרומן "Seconds" של דייוויד אלי (1963). זה סרטו האחרון של פרנקנהיימר בשחור-לבן. הוא ביים את הסרט לאחר השליח ממנצ'וריה (1962) ושבעה ימים במאי (1964) ושלושת הסרטים האלה מכונים "טרילוגית הפרנויה של פרנקנהיימר".
המונח "Second" אינו מתכוון בסרט לשנייה אלא לאדם ש"נעלם" וחי כעת בשנית בזהות אחרת.
זה היה ניסיונו היחיד של הדסון להופיע במותחן בדיוני כזה לאחר שהופיע בעיקר בקומדיות רומנטיות. עם השנים הפך הסרט לסרט פולחן.
הצלם ג'יימס וונג האו היה מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר שחור-לבן.
ג'ון פרנקנהיימר היה מועמד לפרס דקל הזהב.
ב-2015 נבחר הסרט לשימור בארכיון הסרטים הלאומי של ארצות הברית על ידי ספריית הקונגרס על היותו בעל חשיבות תרבותית, היסטורית ואסתטית.
תקציר העלילה.
ארתור המילטון (ג'ון רנדולף) הוא בנקאי עשיר בגיל העמידה. הוא חש ריקנות בחייו, יחסיו עם אשתו אמילי (פרנסס ריד) קרים ומנוכרים על סף משבר ובתם היחידה כבר לא גרה אתם.
יום אחד הוא מקבל טלפון מחבר ישן בשם צ'רלי שארתור חשב שנפטר, על האפשרות לחיים חדשים ומישהו תוחב לידו ברחוב פתק עם כתובת להגיע לשם.
ארתור מגיע למפעל בשר גדול, מועלה על תא מטען אטום של משאית בשר ומגיע לבניין של ארגון סודי המכונה "החברה" (Company), שם מראיין אותו בעל החברה "רובי" (ג'ף קורי) ומסביר לו כי כדי לשנות את חייו העלובים ובסכום של 30,000 דולר הוא יעבור ניתוח רדיקלי לשינוי זהותו ויקבל את צורתו של אדם שמת בשם טוני וילסון. החברה תדאג ל"מותו" של המילטון בשריפה בבית מלון וכן תעביר אותו להתאקלמות בקליפורניה.
המילטון מהסס אך לבסוף משתכנע וחותם. הוא מועבר לחדר ניתוח ועובר ניתוח מקיף לשינויו דמותו לאדם צעיר ונאה בשם טוני וילסון (רוק הדסון). הוא טס ללוס אנג'לס שם הוא מתארח להתאקלמות בווילה בחוף מאליבו בתור צייר. החברה מספקת לו משרת בשם ג'ון (וסלי אדי).
על החוף הוא פוגש צעירה בשם נורה מרכוס (סלומה ג'נס) ומתפתחת ביניהם ידידות. היא מספרת לו שעזבה את בעלה ושתי ילדותיה כדי להיות חפשייה. היא אינה מגלה לו שלמעשה היא מועסקת של ה"קומפני". כדי שירגיש צעיר היא לוקחת אותו לפסטיבל יין שבו שותים, משתכרים ודורכים ענבים עירומים.
ג'ון מארגן לו מסיבה בווילה וטוני מתחיל להשתכר ולגלות דברים על עצמו שאר המוזמנים מביטים עליו בזעם ואז מתברר לו שגם הם למעשה "חיים בשנית".
טוני חוזר לבית המילטון בליווי ג'ון אבל אשתו אינה מכירה אותו. הוא דורש מרובי לחזור למצבו הראשוני אבל אינו יודע שהדבר אינו אפשרי.
הוא נכבל, מועבר מטושטש לחדר ניתוח כשכומר קורא לפניו תפילת רקוויאם ומוכנס לחדר ניתוח שם ירדימו אותו לנצח וישתמשו באיבריו ללקוח נוסף של ה"קומפני".
בלאנש דאגדייל
בלאנש אליזבת' קמבל ('באפי') דאגדייל (באנגלית: Blanche Elizabeth Campbell "Baffy" Dugdale; 28 במאי 1880 – 16 במאי 1948) הייתה סופרת, אשר בין היתר חיברה ביוגרפיה אודות דודה ארתור ג'יימס בלפור, נציגה בריטית בחבר הלאומים ופעילה ציונית.
ביוגרפיה.
שנותיה המוקדמות.
בלאנש דאגדייל, אשר נודעה בכינויה באפי, נולדה בלונדון, כבת בכורה מבין חמישה ילדים, למשפחת בלפור המיוחסת: אביה, האדריכל יוסטייס בלפור (1854–1911), היה אחיו הצעיר ביותר של ארתור ג'יימס בלפור, אשר כיהן לימים כראש הממשלה, כשר החוץ ובתפקידים בכירים נוספים בצמרת השלטון בבריטניה. אמה, הליידי פרנסס קמבל (1858–1931), הייתה בתו של ג'ורג' קמבל, הדוכס השמיני מארגייל. באפי דאגדייל (אז בלפור) קיבלה את חינוכה בבית ולא רכשה השכלה פורמלית. בנעוריה הושפעה רבות מאהדתו של ארתור ג'יימס בלפור אל העם היהודי, אשר לוותה בהתעניינות כנה בכל הקשור לנושא.
משפחה וקריירה.
ב-18 בנובמבר 1902 נישאה באפי לאדגר דאגדייל (1876–1964), חתם בחברת הביטוח לוידס של לונדון. לימים, בעצתה של באפי, היה אדגר דאגדייל המתרגם של מיין קאמפף לאנגלית. לזוג, שהתגורר בלונדון, נולדו בהמשך בת ובן.
בשנים 1915–1919 עבדה דאגדייל בשירות המודיעין של הצי הבריטי, אשר במרביתה של אותה תקופה לחם במלחמת העולם הראשונה.
בשנים 1920–1928 עמדה דאגדייל בראש משרד האינפורמציה של חבר הלאומים.
בשנת 1932 הצטרפה דאגדייל למשלחת הבריטית לאספה השנתית של אותו מוסד.
דאגדייל הייתה תומכת נלהבת של העניין הציוני. הדבר התבטא בפגישות ובשיחות רבות עם מדינאים בריטיים לקידום האינטרסים הציוניים, בהשתתפות בקונגרסים ציוניים, כמו זה שנערך בז'נבה באוגוסט 1939, בפרסומים ובמאמרים. בהמשך, משנת 1940 ואילך, דאגדייל עבדה במחלקה המדינית של הסוכנות היהודית. חלק נכבד מפעילותה היה לצד ובתיאום עם חיים ויצמן, עבורו שימשה כיועצת ובה בטח באופן מלא.
במהלך מלחמת העולם השנייה פעלה דאגדייל במספר וועדות לסיוע לפליטים היהודיים.
באפי דאגדייל נפטרה ב-16 במאי 1948, יום אחד לאחר כינונה של מדינת ישראל.
כתיבתה.