בשנת 2017, יצאה שרה ברייטמן לסיבוב ההופעות "Royal Christmas Gala", בו השתתפה הלהקה.
סיבובי הופעות.
גרגוריאן מופיעה בעיקר באזורים הבאים: אירופה, הרפובליקה העממית של סין, רוסיה ויפן. חלק מההופעות שלה צולמו על גבי DVD והופצו ברחבי העולם.
חברי הלהקה.
הגברים שהיו ועודם חברים בלהקה הם: אלן ברנרד, אנדרו בוש, אנדרו קילן, אדריאן קוברדייל-היל, אלכסנדר מק, אשלי טרנל, בנג'מין סלי, ברנדן מתיו, ברווין פירס, בנואה ריו, כריס גאטר, כריס טיקנר, דניאל הודלי, דניאל ויליאמס, דייוויד שברט, דייוויד פורטר-תומאס, דייוויד טילי, אדוארד האנדס, פרדריק ברנרד, גוטייר פנוי, גרגורי מור, ג'רי או'ביירן, ג'רמי בירשל, ג'וני קלוקאס, ג'ון קבר, ג'ון לנגלי, קארים בוזרה, לויס בויסייר, לורנס ווייט, מארק אנדרסון, מארק ברדבורי, מייקל דור, מתיו לונג, מתיו מינטר, מתיו ויין, ניקולאס קרן, פול באדלי, פיל קונווי, פייר קוזור, רייס באודן, ריצ'רד קולייר, ריצ'רד נקסטון, רוב פרדל, רוברט ג'ונסטון, רוג'ר לנפורד, סיימון בייקר, סיימון גרנט, סיון לויד, סטיבן מיילס, סטיבן ולר, סטפן ורצ'ובסקי, תומאס ברנארד, תומאס פיליפס, טימותי הולמס, טימותי לייסי, ויליאם קינג, ויליאם פורפוי ואיב בלנארד.
הנשים של שהיו ועודן חברות בלהקה הן: אמיליה ברייטמן (הבולטת ביותר בלהקה), שרה ברייטמן, אנט סטנגברג, אנה-לנה שטראסה, שארלוט קרייכט, אווה מלי, ג'ואנה אדו, ג'וליה דורנדט, מרג'אן שאקי וסטפני הונדרמרק.
דיסקוגרפיה.
גרגוריאן הוציאה עשרה אלבומים מסדרת "Masters of Chant" ומספר אלבומים נוספים, ביניהם אלבום חג מולד. בנוסף, הוציאה הלהקה שני סוגים של אלבומי וידאו; הופעות חיות והופעות בהן התארחו זמרים מיוחדים.
הרמן מיכל
הרמן מיכל (1909–1984), היה נאצי וסמל באס אס. במהלך מלחמת העולם השנייה לקח חלק בהשמדת יהודים במחנה ההשמדה סוביבור במהלך מבצע ריינהרד. לפי מוזיאון מיידנק, אדם אחר בשם הרמן מיכל, יליד 23.04.1912 בפסאו, שירת בבוכנוולד, מיידנק וסקסנהאוזן. אדם זה נהרג בשנת 1944. מיכל נהג לנאום בפני הקורבנות המגיעים למחנה ועל ידי הונאה ושקרים להרגיעם. בעקבות כך כונה על ידי האסירים "בעל דרשן".
ביוגרפיה.
הרמן מיכל נולד בשנת 1906 או 1909. מיקום המוצא המדויק שלו אינו ברור. באמצע שנות השלושים החל לעבוד כאח במרכז רפואי בברלין. בסוף שנות השלושים של המאה העשרים, יחד עם פרנץ שטנגל וכריסטיאן וירט, הוא עבד כאח ראשי במחנה ההשמדה בהרטים, שם הושמדו נכים ובעלי פיגור שכלי על ידי גז וזריקות קטלניות כחלק מתוכנית אותנסיה T-4 .
באפריל 1942 מונה אס- אוברסטורמפורר (סגן ראשון) פרנץ שטנגל למפקד סוביבור. שטנגל מינה את ס.ס.-אוברשארפהרר הרמן מיכל לסגנו עקב יחסי העבודה הקודמים שלהם וניסיונו הרב בתוכניות "המתת חסד" בתוכנית אותנסיה.
הרמן מיכל מתואר כאיש גבוה וחינני בעל תווי פנים עדינים וקול נעים. נאומו המנומס והמעודן זיכה אותו בכינוי "בעל דרשן".
עדה ליכטמן, ניצולת סוביבור, תיארה כיצד מיכל הונה את המגיעים החדשים למחנה לפני רציחתם: שמענו מילה במילה כיצד אוברשארפהרר מיכל, עומד על שולחן קטן, ומשכנע את האנשים להירגע. הוא הבטיח להם שאחרי המרחצאות יוחזרו אליהם כל חפציהם ושהגיע הזמן שיהודים יהפכו ליסוד יצרני. נכון לעכשיו כולם ייסעו לאוקראינה לחיות ולעבוד. יעד זו עורר אמון והתלהבות בקרב האנשים. הם מחאו כפיים בספונטניות ולעיתים אפילו רקדו ושרו. לאחר נאום משכנע זה, האסירים הבריאים הופנו למסור את חפצי הערך שלהם, להתפשט ולגלח את שערן לפני שהובלו לתאי הגזים.
"קצין האס אס" קורט בולנדר, מפקד מחנה סוביבור 3, העיד במשפטו כיצד פעל תהליך ההשמדה:
לפני שהיהודים התפשטו, נשא אוברשרארפהרר הרמן מיכל נאום בפניהם. במעמד זה הוא נהג ללבוש מעיל לבן כדי ליצור רושם שהוא רופא. מיכל הודיע ​​ליהודים שיישלחו לעבודה. אך לפני כן הם יצטרכו לעשות אמבטיות ולעבור חיטוי, כדי למנוע התפשטות של מחלות ... לאחר התפשטות, נלקחו היהודים דרך מה שמכונה Schlauch ("צינור"). הם הובלו לתאי הגזים לא על ידי הגרמנים אלא על ידי אוקראינים ... לאחר כניסת היהודים לתאי הגזים, האוקראינים סגרו את הדלתות ... המנוע שסיפק את הגז הופעל על ידי אוקראיני בשם אמיל ועל ידי נהג גרמני בשם אריך באואר מברלין. לאחר סיום פעולת הגזים נפתחו הדלתות והגוויות הוסרו על ידי קבוצת עובדים יהודים ... [2]
ב־14 באוקטובר 1943, פרץ מרד אסירים בסוביבור שכלל בריחה המונית מהמחנה. עקב כך חוסל מחנה סוביבור ובא לקיצו מבצע ריינהרד. אנשי האס אס ששרדו את המרד (11 אנשי אס אס ומספר לא ידוע של שומרים אוקראינים חוסלו), כולל מיכל, הועברו לטריאסטה, איטליה, לניהול קרבות נגד פרטיזנים לכאורה. בזמן שהותו בכלא בשנת 1971, פרנץ שטנגל הצהיר בראיון, "היינו מבוכה עבור הממונים עלינו. הם רצו למצוא דרכים ואמצעים 'לשרוף' אותנו. " על פי פרנץ שטנגל הרמן מיכל שרד את מלחמת העולם השנייה ונמלט למצרים .
כמה מקורות מציעים שמיכל נפטר ב־8 באוגוסט 1984, אך גורלו מעולם לא הוכח באופן סופי.
אן מקייב (סרט)
אן מקייב (באוקראינית: Анна Київська; בצרפתית: Anne De Kyiv) הוא סרט קולנוע ביוגרפי-היסטורי, הפקה משותפת של אוקראינה וצרפת בבימויה של איב אנג'לו. עלילת הסרט מבוססת על הרומן ההיסטורי של הסופרת הצרפתית "אן מקייב, מלכת צרפת" (Anne de Kiev: reine de France, 2002) ומגולל את קורות חייה של אן מקייב, אשתו של אנרי הראשון, מלך צרפת.
עלילה.
אנרי הראשון יורש את כתר הפרנקים, ואיתו - מדינה נטושה מוקפת באויבים. כדי לחזק את מעמדה של צרפת הוא כורת ברית עם מנהיג המדינה החזקה רוס של קייב - הנסיך יארוסלאב החכם ומתחתן עם בתו אנה יארוסלאבנה. נישואים אלה מביאים שגשוג למדינה. אנה הופכת לאן והיא מעוררת השראה באנרי לעשות את הדברים הנכונים והגדולים. בעזרת כלי נשק ודיפלומטיה הם מביסים אויבים, מרחיבים אדמות ומביאים אליהם שלום ורוגע. עם זאת, האושר לא נמשך לנצח. המלך אנרי הראשון מת ומשאיר את אן לשלוט כעוצרת ואחראית על בנם הראשון פיליפ. אך האם מלך צרפת העתידי יוכל לסלוח לאמו כי העם מעדיף את "המלכה הלבנה" על פניו...?
ביקורת.
באפריל 2018 פרצה שערורייה סביב הסרט, לאחר שעיתונאים מהמגזין האוקראיני "השבוע האוקראיני" גילו כי מקור עלילת הסרט הוא הרומן של ז'קלין דוקסואה, "אן מקייב, מלכת צרפת" ובו פרשנות פרו-רוסית להיסטוריה האוקראינית. במיוחד כתבו העיתונאים האוקראינים מכתב בירור רשמי שהופנה לסוכנות הממשלתית לענייני קולנוע, בו נאמר כי "הספר התפרסם תחת עריכתו של אוקראינופוב ידוע, יו"ר מערכת העיתון "מחשבה רוסית" ויקטור לופאן, שבדפי העיתון שלו מפגין לופאן השקפות אנטי-אוקראיניות בגלוי. מהשורות הראשונות עד האחרונות, ז'קלין דוקסואה מגלמת בעקביות את הפרשנות הנפוצה שכבר הייתה בספרות ההיסטורית הצרפתית, חזון רוסי גרידא של דמותה של המלכה אן. בספר אין אזכור של אוקראינה. זה מתחיל באזהרה כי "לשם הבהירות קיבלו המדינות שמות מודרניים: רוסיה וצרפת." בתגובה לבקשתם של העיתונאים, הבטיח ראש סוכנות הקולנוע הממלכתית שאם ההפקה תאשר את זמינות הסכום הדרוש למימון הפרויקט ויכין מסמכים לחוזה להפקת סרט על השימוש ברומן הפרו-רוסי של ז'קלין דוקסואה, כבסיס לתסריט הסרט תינתן תשומת לב נוספת.
הפקה.
מימון.
בשנת 2016 הסרט לא זכה במכרז הקולנוע הממלכתי שניהלה סוכנות הקולנוע הממשלתית. בכך לא קיבל הסרט את תמיכת המדינה, המפיקים לא הצליחו לאשר סופית את מועמדותו של הבמאי רג'יס ורנייה והמפיקים הודיעו כי התקציב הכולל עומד על 100 מיליון הריבניה. בשנת 2017 הסרט הצליח לזכות במכרז הממשלתי, כשהפעם תקציב הסרט עמד על 135 מיליון הריבניה (כשסוכנות הקולנוע הממלכתית מעניקה 40.5 מיליון הריבניה). ועדת מומחים מינתה את הפרויקט הזה בין הזוכים והמליצה להפחית את תקציב הסרט.
צילומים.
חברת ההפקות Kinorob (חברה בת של Film.UA) החלה לעבוד על הפרויקט בשנת 2016. שלב הצילומים תוכנן לקיץ-סתיו 2018 בצרפת ובאוקראינה עם איב אנג'לו כבמאית, כשצאת הסרט לאקרנים תוכנן לשנת 2021, אך בהמשך יציאת הסרט נדחתה לזמן לא מוגבל.
Film.ua
Kinorob
Kinorob (באוקראינית: Кінороб) היא חברת קולנוע אוקראינית המפיקה סרטים עלילתיים לקהל הרחב. מהווה חברה בת של קבוצת Film.UA והוקמה בשנת 2014.
היסטוריה.
פרויקט הבכורה "הקרב על סבסטופול" הפך לסרט האוקראיני הראשון שהפיצה החברה האמריקאית פוקס המאה העשרים, הסרט שמגולל את סיפורה של צלפית ממלחמת העולם השנייה קיבל 19 פרסים ו-20 מועמדויות בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים, והזכויות להקרנת הסרט נמכרו ל-22 מדינות.
מאז, Kinorob עובדת על פיתוח והפקה של פרויקטים אוקראינים וסרטים משותפים עם מדינות שונות להפקה המבוססים על תסריטים מקוריים ומבוססים על יצירות ספרותיות ידועות.
אמיליה ברייטמן
אמיליה ברייטמן (באנגלית: Amelia Brightman; נולדה ב-31 בינואר 1979) היא זמרת-יוצרת ופזמונאית אנגלייה, הידועה בזכות היותה חלק מהלהקה המצליחה, גרגוריאן. במהלך הקריירה שלה, הקליטה ברייטמן עשרות שירים ואלבומים, תוך שהוציאה שני אלבומי אולפן משל עצמה בשנת 2016 ו-2017.
בשנת 2001, הקליטה ביחד עם גרגוריאן ואחותה שרה ברייטמן את הלהיט "Moment of Peace".
ביוגרפיה.
אמיליה ברייטמן נולדה ב-31 בינואר 1979, לגרנוויל ג'פרי ברייטמן (1934–1992) ופולה ברייטמן (נולדה בשם: הול). ברייטמן נולדה למשפחה בת שישה ילדים. כמו כן, אחותה הגדולה היא שרה ברייטמן, שנחשבת לאחד מהאמנים המצליחים ביותר בכל הזמנים, עמה הקליטה שירים כמו "Moment of Peace".