עם פרוץ המלחמה היה פריסנר ראש אגף החינוך של הוורמאכט, וב-1 באוגוסט 1940 הועלה לדרגת גנרל מיור. ב-1 במאי 1942 מונה פריסנר למפקד הדיוויזיה ה-102, שהייתה חלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה התשיעית, וב-1 באוקטובר 1942 הועלה לדרגת גנרל לוטננט. ב-19 בינואר 1943 מונה פריסנר למפקד הקורפוס ה-23 שהיה חלק מהארמייה התשיעית במסגרת קבוצת ארמיות מרכז, וב-1 באפריל הועלה לדרגת גנרל חיל הרגלים. פריסנר לחם עם הקורפוס שבפיקודו באזור אורל, ועל כך קיבל ב-9 ביוני 1943 את הצלב הגרמני בזהב. לאחר מכן לחם עמו בקרב קורסק, ועל כך קיבל את צלב האבירים של צלב הברזל. בדצמבר 1943 מונה למפקד הארמייה הרביעית, ופיקד עליה עד ינואר 1944. ב-4 בפברואר 1944 מונה פריסנר למפקד "פלגת הארמייה פריסנר", שהפכה ב-23 בפברואר לפלגת הארמייה נארווה, והחזיקה את הקו בתפר בין הארמייה ה-16 לארמייה ה-18 כחלק מקבוצת ארמיות צפון. על פעולותיו בקרבות קיבל פריסנר ב-9 באפריל 1944 תוספת עלי אלון לעיטור צלב האבירים של צלב הברזל. ב-1 ביולי 1944 הועלה פריסנר לדרגת גנרל אוברסט, וב-4 ביולי מונה למפקד קבוצת ארמיות צפון במקום גנרל גאורג לינדמן, אך ב-23 ביולי הועבר לפקד על קבוצת ארמיות דרום אוקראינה. פריסנר פיקד על קבוצת הארמיות במבצע יאשי-קישינב שבו כותרה הארמייה השישית, ובעקבותיה השתלט הצבא הסובייטי במהירות על רומניה ובולגריה, וברומניה התחוללה הפיכה, שהביאה להדחתו של אנטונסקו, ולמעבר של רומניה ממחנה הציר למחנה בעלות הברית. ב-23 בספטמבר שונה שמה של קבוצת הארמיות לקבוצת ארמיות דרום, אולם הכוחות הסובייטיים המשיכו בהתקדמות מהירה דרך בולגריה, נכנסו לצפון יוגוסלביה, חברו עם צבא הפרטיזנים של טיטו, וב-20 באוקטובר שחררו את בלגרד. באוקטובר חדרו הכוחות הסובייטיים להונגריה המזרחית, ורק אז נבלמה התקדמותם, לאחר שנתקלו בהתנגדות עזה של כוחות הונגריים וגרמניים מתוגברים. ב-22 בדצמבר 1944 הודח פריסנר מתפקידו, עקב כישלונו בבלימת הסובייטים.
לאחר המלחמה.
בסוף המלחמה נפל פריסנר בשבי האמריקאי, ממנו שוחרר בנובמבר 1947. לאחר שחרורו כיהן פריסנר כיו"ר איגוד החיילים הגרמנים, שהגן על מעשי הוורמאכט בשעת המלחמה, וכתב ספר על מה שהוא כינה "הבגידה של הרומנים" - המעבר של רומניה למחנה בעלות הברית ב-1944. פריסנר התגורר בבאד רייכנהאל עד למותו ב-26 ביוני 1971.
אלפרד מאייר-ולדק
אלפרד וילהלם מוריץ מאייר (בגרמנית: Alfred Wilhelm Moritz Meyer; נולד ב-27 בנובמבר 1864 בסנקט פטרבורג, האימפריה הרוסית (כיום רוסיה) - מת ב-25 באוגוסט 1928 בבאד קיסינגן, רפובליקת וויימאר) היה אדמירל בצי הקיסרי הגרמני שפיקד על הכוחות הגרמנים במהלך המצור על צ'ינגדאו.
ביוגרפיה.
נולד בשם אלפרד מאייר, בסנט פטרסבורג שבאימפריה הרוסית, שם שימש אביו כשגריר. ב-21 באפריל 1884 הצטרף לצי הקיסרי הגרמני, ואת הכשרתו הבסיסית רכש בפריגטה "SMS Niobe". הוא טיפס במהירות בסולם הדרגות ובשנת 1890 כבר החזיק בדרגת לוטננט. בשנת 1903 הוסיף את השם "ולדק" לשם משפחתו. בשנת 1911 הועלה לדרגת קפטן. באותה שנה החליף את אוסקר פון טרופל (Oskar von Truppel), בתפקיד המושל של שאדונג (כיום צ'ינגדאו) שבסין, שהייתה אז קולוניה גרמנית.
ב-23 באוגוסט 1914, במסגרת מלחמת העולם הראשונה, חברה האימפריה היפנית לבריטניה והכריזה מלחמה על גרמניה. ולדק ידע שלא יוכל לעמוד באיום היפני-בריטי המשותף, וביקש תגבורת מהקייזר. משזו לא ניתנה, הורה לכנס בשאדונג את כל כוחות הצבא הגרמניים שבסין. מדינות ההסכמה, פעלו, כמובן, כדי למנוע זאת. בהתאם להוראתו של ולדק, עשו דרכן לנמל כל ספינות המלחמה שהצליחו להתחמק מן הכתר של מדינות ההסכמה: שתי ספינות תותחים ומשחתת, וכן צוותים של ספינות שנעצרו בדרכן. אזרחים גרמנים עשו דרכם אף הם לשאדונג, ומלאו תפקידים שונים כאנשי מילואים במערך הגנתה. לאלה נוספה ספינת המלחמה האוסטרו - הונגרית "קייזרין אליזבת" (Kaiserin Elisabeth), שחלק מצוותה ומחימושה צורף למגינים.
לאחר כמה שבועות של מלחמה, כשהגיע למסקנה שלא יתוגבר יותר עקב ההסגר שהוטל על שאדונג על ידי מדינות ההסכמה, החל ולדק להכין את שאדונג למצור. ההכנות כללו הנחת מוקשים ימיים ויבשתיים, אימון הכוחות, שמנו 3,625 חיילים, חיזוק הביצורים וכיוצא בזה. ב-31 באוקטובר פתחו הבריטים והיפנים בהתקפה (המצור על צ'ינגדאו), המצור נמשך עד ה-7 בנובמבר אז הוכרעו הגרמנים בידי העליונות המספרית הבולטת של אויביהם. ולדק עצמו נכנע ליפנים, ונכלא במחנה בעיר פוקואוקה. בסוף דצמבר 1919 שוחרר מהשבי, אולם עזב את יפן רק ב-25 במרץ 1920. הוא פרש משירות צבאי באותה שנה, וחי בעיר באד קיסינגן שברפובליקת ויימאר עד מותו בשנת 1928.
מרכז מנורה
מרכז מנורה הוא המרכז הקהילתי היהודי והבית חב"ד הגדול בעולם. המרכז שוכן ברחוב שלום עליכם בעיר דניפרו שבאוקראינה. זהו קומפלקס מבנים, בעל צורה של שבעה קנים מחוברים, מזכיר את המנורה אשר הייתה בבית המקדש ונושא את השם 'בניין מנורה'. הוא הוקם על ידי הרב הראשי לדניפרו שבאוקראינה הרב שמואל קמינצקי, המכהן גם כשליח חב"ד ראשי בעיר.
הקומפלקס משתרע על פני 54 אלף מטר רבוע. הוא כולל בתוכו בית כנסת גדול, בית חב"ד, בית ספר וגני ילדים, בית אבות, בית רפואה, אולם שמחות לאלפיים משתתפים, מלון עם 101 סוויטות, ספריה, מסעדות כשרות, מקוואות ומוזיאון לזכר השואה.
רוב המימון של בניית המבנה נתרם על ידי גנאדי בוגולובוב ואיגור קולומויסקי.
Office Web Apps
Reverence
Reverence (בעברית: יראת כבוד) הוא אלבום הבכורה של להקת Faithless הבריטית. "Salva Mea" ו-Insomnia" היו 2 סינגלים מתוך האלבום שזכו להצלחה רבה במצעדים וברחבות המועדונים. האלבום יצא לראשונה באפריל 1996 ויצא שוב באוקטובר באותה שנה בגרסה שכללה את "Irreverence" - דיסק נוסף ובו רמיקסים לשירי האלבום.
סגנון מוזיקלי.
האלבום זכה להכרה בעיקר בשל 2 הסינגלים "Salva Mea" ו-Insomnia" שהפכו ללהיטים במצעדי המוזיקה האלקטרונית ורחבות המועדונים, אך באלבום עצמו ניתן למצוא מגוון רחב של סגנונות מוזיקליים. השיר "Don't Leave" שיצא כסינגל הוא בלדת טריפ הופ שבה מתארחת הזמרת פאולין טיילור. "Angeline" היא בלדת רוק נוספת, המושרת על ידי חבר הלהקה, ג'ימי קאטו. בשיר "Flowerstand Man" מתארחת הזמרת דיידו ארמסטרונג, אחותו של רולו, הדמות המרכזית בלהקה. למעשה, זהו השיר הראשון שהקליטה הזמרת, בטרם פרצה בקריירת סולו. האלבום מסתיים בשיר "Drifting Away" - המשלב בין שירת אופרה ומוזיקת אמביינט.
הר געש שכבתי
טרילוגיית מילניום
הר געש תת-ימי
סלנויה
סלנויה (שם מדעי: "Salanoia") הוא סוג של טורפים ממשפחת טורפי מדגסקר החיים במזרחו של האי מדגסקר.
מינים אלה הם בעלי פרווה חומה וזנב ארוך, שיניים חדות והם חיים על הקרקע ביערות או בביצות שונים שם הם מחפשים יצורים קטנים לאכול. לא ידוע הרבה אודותיהם.
בעבר היה רק מין אחד בסוג, אך ב-2010 התגלה המין סלנוית דורל למדע, באזור אגם אלאוטרה שבמרכז מדגסקר והוא שויך לסוג זה.
ישנם 2 מינים בסוג:
נמייה מלגשית
נמייה מלגשית היא בעל חיים דמוי נמייה שחי באי מדגסקר ושייך למשפחה עצמאית - טורפי מדגסקר.
נמיות אלה מפוספסות עם גוף לבן בעל פסים שחורים לאורכם עד לזנב עבה בקצה. הן חיות ביערות של מדגסקר וצדות חרקים ויצורים קטנים אחרים.
בסוג יש 2 מינים:
נמיות אלו עלולות להימצא בסכנת הכחדה עקב פגיעה באזור המחיה ועקב תחרות עם מינים שהובאו על ידי האדם כמו חתולים וכלבים.
ג'ונתן פרייס
ג'ונתן פרייס (באנגלית: Jonathan Pryce; נולד בשם ג'ון פרייס ב-1 ביוני 1947) הוא שחקן וזמר ולשי. הוא למד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה. בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה שחקן בתיאטרון. זכייתו בפרס על תפקידו במחזה "המלט" בתיאטרון רויאל קורט הובילה לתפקידים בקולנוע ובטלוויזיה. הפריצה הגדולה שלו על המסכים הייתה בסרט הפולחן של טרי גיליאם "ברזיל" משנת 1985.
פרייס זכה לשבחי הביקורת על היותו שחקן רבגוני. הוא השתתף בסרטים עתירי תקציב כמו "אוויטה", "מחר לנצח", "שודדי הקאריביים", "העולם החדש", "ג'י. איי. ג'ו כוח המחץ", "" כמו גם בסרטים עצמאיים ובהם "גלנגרי גלן רוס" ו"קרינגטון". גם בתיאטרון הייתה לו קריירה פורייה, והוא זכה בשני פרסי טוני: הראשון ב-1977 בהופעת הבכורה שלו בברודוויי במחזה "Comedians", והשני ב-1991 על תפקידו כ"המהנדס" במחזמר "מיס סייגון".
ביוגרפיה.
נולד בשם ג'ון פרייס בכפר כרמל שבפלינטשייר, למרגרט אלן (שם נעורים ויליאמס) ולאייזק פרייס, שהיה בעבר כורה פחם, ואחר כך ניהל חנות מכולת יחד עם אשתו. פרייס התחנך בהוליוול, בגיל 16 החל ללמוד בקולג' לאמנות, ואחר כך הוכשר להוראה ב"אדג' היל קולג'" (כיום אוניברסיטת אדג' היל) באורמסקירק. בעת לימודיו השתתף בהפקת תיאטרון בקולג'. כשהצטרף לאיגוד השחקנים הבריטי (Equity) השתמש בשם הבמה ג'ונתן פרייס מכיוון שבאיגוד השחקנים אין אפשרות שיותר משחקן אחד יהיה רשום באותו שם.
אחד המורים שלו שהתרשם ממנו שלח בשמו טופס הרשמה לאקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה, ופרייס קיבל מלגת לימודים ל-RADA. בעודו לומד ב-RADA עבד לפרנסתו כסוכן מכירות מדלת לדלת של ציורי קטיפה . פרייס היה חלק מ"גל חדש" של שחקנים שיצאו באותה עתה מהאקדמיה. בין האחרים היו ברוס פיין, ג'ולייט סטיבנסון, אלן ריקמן, אנטון לסר, קנת בראנה ופיונה שו.