הניצחון הפוליטי והמשמעותי הראשון שלו היה ב-1985, כאשר נבחר לראשות עיריית בויסי, בירת איידהו. בתפקיד זה נהנה מפופולריות גבוהה ונבחר מחדש ללא התנגדות או מתחרים עד שעזב תפקיד זה ב-1993 למען ייצוג איידהו בסנאט של ארצות הברית. ב-1992 החליט סטיב סימס (Steve Symms), אז הסנאטור הרפובליקני המכהן של איידהו, שלא להתמודד לתקופת כהונה שלישית וקמפת'ורן התמודד למועמדות הרפובליקנית לתפקיד. בבחירות הכלליות הביס קמפת'ורן את ריצ'רד ה. סטלינגס, חבר בית הנבחרים של ארצות הברית. הוא היה צפוי להתמודד לבחירה מחדש ב-1998, אך במקום זאת החליט להתמודד לתפקיד מושל איידהו, שנותר ריק. המושל המכהן, פיל באט, טלטל את המדינה עם הכרזתו על פרישה לאחר תקופת כהונה אחת בלבד, כשגילו (71) משמש כגורם העיקרי לכך.
קמפת'ורן זכה בבחירות לתפקיד המושל בניצחון מוחץ, וקיבל 68% מהקולות בעוד יריבו הדמוקרטי, רוברט הנטלי, זכה ב-29% מהקולות בלבד. הוא נבחר מחדש ב-2002 עם 56% מהקולות. מטה הבחירות של קמפת'ורן השתמש בלמעלה מ-200 אלף דולר אמריקני יותר ממה שקיבל מתרומות לפני הבחירות, ולאחריהן בילה את השנתיים הבאות בגיוס כספים לשילום החוב שנצבר.
ב-16 במרץ 2006, קמפורתן מונה על ידי הנשיא ג'ורג' ווקר בוש להחליף את גייל נורטון כמזכיר הפנים של ארצות הברית ה-49. ב-10 במאי 2006, מינויו אושר בהצבעה קולית על ידי ועדת האנרגיה והמשאבים הטבעיים של הסנאט. המינוי אושר על ידי כלל חברי הסנאט של ארצות הברית ב-26 במאי, והתפטר מתפקידו כמושל על מנת לעמוד בראש מחלקת הפנים של ארצות הברית. סגן המושל ג'ים ריש החליף את קמפת'ורן כמושל, וכיהן בתפקיד בשארית כהונתו של קמפת'ורן. קמפתורן הוא מזכיר הפנים השני להגיע ממדינת איידהו. מושל איידהו לשעבר ססיל אנדרוס היה מזכיר הפנים תחת הנשיא ג'ימי קרטר בשנים 1977–1981. במרץ 2008 הזניק את הזרמת המים העצומה מאגם פאוול שעל גבול אריזונה-יוטה, במורד הערוצים המדבריים של הגרנד קניון.
אלווירה מטורו
אלווירה מטורו (בספרדית: Elvira de Toro; 1038 - 15 בנובמבר 1099) הייתה נסיכה ספרדייה. בתו של פרננדו הראשון, מלך לאון ואחותם של סנצ'ו השני, מלך קסטיליה גרסיה השני, מלך גליסיה ואלפונסו השישי, מלך לאון.
ביוגרפיה.
אלווירה נולדה בשנת 1038 או 1039 בעיר לאון. אביה היה פרננדו הראשון, מלך לאון. אמה הייתה סאנצ'ה מלאון, בתו של אלפונסו החמישי, מלך לאון. הייתה לה אחות מבוגרת בשם אוראקה אח גדול בשם סנצ'ו ושני אחים צעירים: גרסיה ואלפונסו.
ב-1065 מת פרננדו, וחילק את נחלתו בין בניו ובנותיו. אוראקה קיבלה את סמורה, סנצ'ו ירש את ממלכת קסטיליה, אלווירה קיבלה את העיר טורו, גרסיה קיבל את ממלכת גליסיה ואלפונסו את ממלכת לאון. על אף שפרננדו הכריח את ילדיו להבטיח שיחיו בשלום ביניהם, לא כך היה. סנצ'ו סבר שכבן בכור הוא זכאי לקבל את כל הממלכה. ב-1069 הוא כרת ברית עם אלפונסו, ויחד הם פלשו לממלכתו של גרסיה. הם כבשו את גליסיה וחילקו אותה ביניהם. בשנת 1072 בגד סנצ'ו באלפונסו ופלש ללאון בעזרתו של אל סיד. לאחר תבוסתו בגולפחרה שעל גדות נהר קריון, אילץ סנצ'ו את אלפונסו להימלט לעיר הווסאלים המורית טולדו, שם שלט מאמוּן. כעת הכריז סנצ'ו מלחמה על אלווירה וכבש את עירה טורו. נדמה היה כי דבר לא יעצור את סנצ'ו. אולם בקרב נגד אוראקה סנצ'ו הובס ואלפונסו חזר ותפס את השלטון. אלווירה חזרה לשלוט בטורו בשמו.
מקורות מסוימים מציינים שאלווירה הייתה נשואה, אולם הדבר אינו ודאי. אלווירה נפטרה ב-15 בנובמבר 1099 והורישה את מרבית רכושה לכנסייה. היא נקברה בבזיליקת סן איסידורו לצד אחותה אוראקה ואחיה גרסיה.
מסורן (סוג)
מַסּוֹרָן (שם מדעי: Pristis) הוא סוג של בטאי ממשפחת המסורניים בו כל המינים למעט המין היחידי מסורן סכיני ("Anoxypristis cuspidata").
מיני המסורן בעלי חוטם ארוך עם שיני מסור לאורכו, והם משתמשים בו כדי להכות בטרפם ולנסר אותו. הם יכולים להגיע לאורך של יותר מ-7 מטרים במינים הגדולים.
כל המינים שוכנים בים, אך כמה מהמינים יכולים לעלות מדי פעם לשפכי נהרות כדי לצוד. הם אוכלים בעיקר דגים אחרים.
רבים ממיני הסוג מצויים בסכנת הכחדה בטבע.
רוברט שול
רוברט שול (בגרמנית: Robert Scholl; 13 באפריל 1891 - 25 באוקטובר 1973) היה פוליטיקאי גרמני מתנגד לנאציזם. הוא היה ראש עיריית אינגרשיים בין השנים 1917–1920, ראש עיריית פורכטנברג בין השנים 1920–1930 וראש עיריית אולם בין 1945–1948. עם זאת, את עיקר פרסומו הוא קנה כאביהם של הנס וסופי שול.
ביוגרפיה.
שול נולד ב-13 באפריל 1891 במינהארט שבקיסרות הגרמנית. במהלך מלחמת העולם הראשונה, הוא התגייס לחיל הרפואה בצבא הקיסרות הגרמנית, ובתקופה זו פגש את מגדלנה מילר (1881-1958), ונישא לה ב-1917. באותה שנה נבחר שול לתפקיד ראש עיריית אינגרשיים. הוא החזיק בתפקיד עד 1920 עת התמנה לראש עיריית פורכטנברג. בתפקיד זה הוא החזיק עד 1930. היו להם שישה ילדים: אינגה, הנס, אליבת, סופי, ורנר ומתילדה (נפטרה בגיל שנה). ב-1930 עברה המשפחה ללודוויגסבורג ובשנת 1932 לאולם, שם הקים שול חברת מס וחשבונאות.
לאחר שעלתה המפלגה הנאצית לשלטון, התלהב ממנה הנס, ועד מהרה סחף אחריו את כל אחיו ואחיותיו. רוברט לעומת זאת, היה מתנגד חריף לנאציזם, ונהג לנהל ויכוחים ארוכים על כך עם הנס. בעיניו של רוברט היה היטלר "נוכל אשר עתיד לגרור את כל העם הגרמני אל התהום." עם זאת, בהיותו ליברלי, הוא האמין שיש לתת לילדיו חירות לבחור את דרכם ולפיכך לא כפה עליהם להתרחק מהנאצים. במהלך יום המפלגה בנירנברג בנובמבר 1935, קיבל הנס את הכבוד לשאת את דגל ההיטלריוגנד במצעד. עם זאת, במהלך הכנס הוא חווה משבר שגרם לו לעבור מתומך בנאציזם למתנגד לו. בעקבותיו של הנס, הפכו גם שאר האחים לשונאי הנאציזם. רוברט עודד אותם כאשר סיפר להם על מחנות הריכוז שמפעיל המשטר. כאשר ילדיו ניסו לטעון שאולי היטלר לא יודע על המחנות, התפרץ עליהם רוברט בזעם: "ואיך הוא לא יודע, כאשר [המחנות] עומדים על תלם כבר שנים, וידידיו הקרובים ביותר הקימו אותם? מדוע לא השתמש בסמכותו כדי לבטל אותם מיד?".
מושפעים מהטפותיו של רוברט, ורנר והנס הצטרפו לקבוצת נוער מחתרתית שכונתה "1.11.1929" (על שם התאריך שבו הוקמה). הקבוצה הייתה מיועדת לבנים בלבד, כך שהבנות לא יכלו להצטרף. עם זאת, כאשר נודע לשלטונות שהנס עומד באש הסניף של הקבוצה באולם, הם החליטו להעניש באופן קולקטיבי את כל משפחת שול. בסוף נובמבר 1937, נלקחו הנס, ורנר, סופי ואינגה למעצר. הבנות שוחררו כמעט מיד, וורנר זמן קצר לאחר מכן. הנס נותר במעצר ארבעה שבועות ושוחרר רק תודות להתערבות ידידיו. האירוע הפך את משפחת שול כולה למתנגדת חריפה לנאצים. בסופו של דבר ייסדו הנס וסופי, ללא ידיעת הוריהם, את מחתרת הסטודנטים "הוורד הלבן". ב-1942 נידון רוברט לארבעה חודשי מאסר לאחר שאחת ממזכירותיו שמעה אותו מדבר נגד היטלר. סופי, שרצתה לנחם אותו, הגנבה לתאו את אחד מהעלונים שהיא ואחיה פרסמו נגד הנאצים. רוברט התלהב מאוד מהעלון, אולם מיהר לשאול: "סופי, אני מקווה שאת לא מעורבת בדברים האלה". סופי מיהרה להשיב: "איך עלה הדבר על דעתך... לי אין שום קשר לזה". ב-22 בפברואר 1943 התגלתה פעילותם המחתרתית של הנס וסופי, ושניהם הוצאו להורג. חמישה ימים לאחר מכן נידון רוברט ל-18 חודשי מאסר בגין האזנה לשידורי הרדיו של האויב.
לאחר סיום מלחמת העולם השנייה, שימש רוברט שול כראש עיריית אולם מ-1945 עד 1948. הוא היה חבר בפרלמנט של באדן-וירטמברג. ב-1952 ייסד שול יחד עם גוסטב היינמן מפלגה פוליטית החדשה, מפלגת העם הגרמנית (GVP). בין חברי המפלגה נמנו יוהאנס ראו, לימים נשיא גרמניה וארהרד אפלר, לימים השר לשיתוף פעולה כלכלי של גרמניה. המפלגה תמכה במשא ומתן עם ברית המועצות במטרה לאחד את גרמניה ולהפוך אותה לנייטרלית בין הגוש המערבי לגוש המזרחי, אך ה-GVP לא הצליחה למשוך רבים מהבוחרים. ב-1957 פיזרו שול והיינמן את המפלגה. שול נפטר בשטוטגרט ב-25 באוקטובר 1973 בגיל 82.
בסרט משנת 2005 - "סופי שול - הימים האחרונים", מגולם רוברט שול בידי יורג הופ.
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן
גאורג, נסיך סקסוניה-מיינינגן (; 11 באוקטובר 1892 - 6 בינואר 1946), היה חותנו של אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
ביוגרפיה.
גאורג נולד ב-11 באוקטובר 1892 בעיר קאסל שבקיסרות הגרמנית, לפרידריך יוהאן, נסיך סקסוניה-מיינינגן, בנו של גאורג השני, דוכס סקסוניה-מיינינגן ואחיו של ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן, ולאדלייד, רוזנת ליפה-ביסטרפלד בתם של ארנסט השני, רוזן ליפה-ביסטרפלד וקרולינה, רוזנת ורטנסלבן, ואחותו של לאופולד הרביעי, נסיך ליפה (השליט האחרון של נסיכות ליפה).
בצעירותו החל גאורג בלימודי משפטים באוניברסיטת ינה ובאוניברסיטת מינכן, אולם עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה הוא התגייס כקצין לרגימנט פרשים. עם תום המלחמה התפטר דודו ברנהרד השלישי, דוכס סקסוניה-מיינינגן בעקבות המהפכה הגרמנית, וגאורג חזר ללימודי המשפטים, ואף כיהן תקופה כשופט בהילדבורגהאוזן. ב-1 במאי 1933 הצטרף גאורג למפלגה הנאצית, ובשנת 1941 הפך לראש בית סקסוניה-מיינינגן בעקבות מות דודו ארנסט ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ללא ילדים. בנו אנטון אולריך נהרג במהלך המערכה על צרפת, ואילו גאורג עצמו נפל בשבי הצבא האדום בסוף המלחמה. ב-6 בינואר 1946 מת גאורג במהלך שביו בצ'רפורבץ', ואחיו ברנהרד, נסיך סקסוניה-מיינינגן ירש את תאריו, בעקבות הפיכת בנו לנזיר וויתורו על זכויותיו.
בשנת 1951 התחתנה בתו רגינה, נסיכת סקסוניה-מיינינגן עם אוטו, נסיך הכתר של אוסטריה.
משפחתו.