היה חבר בוועד הישראלי למען יהודי אתיופיה ובכהונתו כשר הפנים החיל את חוק השבות על ביתא ישראל.
כיהן גם כיושב ראש קרן היסוד,
שימש כנשיא המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל והיה חבר במועצה הלאומית למען הגולן ובקעת הירדן.
בשנת 1985 יצא לאור ספרו "רוח קדים", שזיכה אותו בפרס יצחק שדה לספרות צבאית. ב-1986 עמד בראש הצוות ששיקם את מכון איילון שהיה ממייסדיו והפכו למוזיאון.
בשנת היובל למדינה (1998) זכה בפרס ישראל על תרומה מיוחדת לחברה ולמדינה. בנוסף קיבל תואר דוקטור לשם כבוד מהאוניברסיטה העברית בירושלים, מאוניברסיטת תל אביב ומאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, וזכה בתואר אביר איכות השלטון מהתנועה למען איכות השלטון בישראל. זכה בפרס בן-גוריון בשנת 2014.
בבחירות לכנסת ה-22 שנערכו בספטמבר 2019, הוצב במקום האחרון-הסמלי ברשימה מטעם רשימת העבודה-גשר. אפילו לקראת הבחירות לכנסת העשרים וארבע הוא הוצב במקום ה-69 (בין המיקומים האחרונים ברשימה). הרשימה אמנם הוגשה ב-4 בפברואר, אך מספר ימים לאחר מכן נפטר שלמה ולכן ועדת הבחירות המרכזית לכנסת החליטה להסיר את שמו מרשימת מפלגת העבודה לכנסת.
ב-1952 נשא את תמימה (ממנה התאלמן ב-2011), ולזוג נולדו בן, אהרון, ובת, הגר, שנפטרה ב-2005, ושלוש נכדות. כלתו נתמר, שעלתה לארץ מאתיופיה, הדליקה משואה בטקס יום העצמאות ה-43.
הלל התגורר ברעננה, שם נפטר ב-8 בפברואר 2021 בגיל 97 והיה האחרון מבין חברי הכנסת השנייה והשלישית שנפטר. נקבר לצד רעייתו בחלקת גדולי האומה בהר הרצל.
הלביא
מטוס הלביא
שחר אבן צור
שחר אבן צור (נולד ב-23 באפריל 1972) הוא זמר-יוצר ישראלי והמתופף של להקת הרוק מוניקה סקס.
ביוגרפיה.
אבן צור נולד בתל אביב. הוא התחיל לנגן בתופים בגיל צעיר בעקבות אביו, שמעון אבן צור, שהיה מתופף.
ב-1993, הקים את מוניקה סקס עם חבריו, יהלי סובול ויוסי חממי. מאוחר יותר הצטרף פיטר רוט. ב-1995 יצא אלבום הבכורה של הלהקה "פצעים ונשיקות", שזכה להצלחה. אבן צור ניגן באלבום בתופים, השתתף בעיבודי השירים והיה הסולן בשיר "180", שאותו כתב והשתתף בהלחנתו.
לאחר צאת "פצעים ונשיקות" נסעו חברי מוניקה סקס לניו יורק. לאחר פירוק הלהקה נשאר אבן צור בניו יורק והקים את הרכב הרוק אלטרנטיבי "527", שאף הגיע להופעות בישראל. בשנת 2000 חזר אבן צור לישראל והצטרף שוב ללהקת מוניקה סקס, שהתאחדה בינתיים. באותה תקופה השתתף אבן צור בכתיבת שני שירים של להקת נעליים של אחיו, אייל אבן צור.
ביולי 2001 יצא אלבומה השני של מוניקה סקס, "יחסים פתוחים". אבן צור כתב, הלחין ושר את אחד הלהיטים הגדולים של האלבום, "גשם חזק", וכן את השיר "מוצ"ש בקניון".
בשנת 2003 הוציאה מוניקה סקס את אלבומה השלישי, "חיות מחמד", שבין שיריו המצליחים היו "שנים חסומות" ו"הקונפורמיסט". עוד באותה שנה הפיק אבן צור את אלבומו של שלומי ברכה "צ'אפלין צ'ארלי".
באוגוסט 2003 הוציא אבן צור אלבום סולו ראשון, "עירומים", שאת כל שיריו כתב והלחין בעצמו. בעיבודי השירים באלבום השתתף יוסי חממי, בסיסט להקת מוניקה סקס באלבומה הראשון. הלהיט הגדול של האלבום היה שיר הנושא, "עירומים", שהגיע לראש מצעדי הפזמונים ואף נכלל בסיכום המצעדים השנתיים העבריים באותה שנה.
ב-2004 הפיק אבן צור את אלבומה של להקת שייגעצ "משקאות חריפים". ב-2005 הפיק את האלבום "הולדת התינוק" של הלהקה הצעירה "זבל".
בשנת 2006 הוציא אבן צור את הסינגל "רוקנרול", שיועד להיות הראשון מתוך אלבומו השני. אותו אלבום נגנז בסופו של דבר. אבן צור החליט על שינוי כיוון, וב-2008 הוציא את האלבום "כיכר מגן דוד", שמתוכו הצליח הסינגל "אישה יפה". אותו אלבום התאפיין בשירים פחות רוקיסטיים ויותר שקטים.
ביוני 2010 הציג אבן צור את אלבום הסולו השלישי שלו, אלבום מחווה עם תרגומים לעברית של שיריו של הזמר והיוצר הצרפתי סרז' גינסבורג, בתרגומם של ז'ראר וחוה בן חמו. האלבום, "רקוויאם למנוול", יצא בינואר 2011. כעבור חודש יצא אלבומה הרביעי של מוניקה סקס, "מנגינה". באלבום זה נכללו שני שירים שאבן צור כתב והלחין, "רמקולים" ו"אתה ללא".
בשנת 2018 שיחק בסרטם של יוסי מדמוני ובועז יהונתן יעקב, "גאולה".
בשנת 2019 הפיק ללהקתו מוניקה סקס את אלבומם השישי "לילה חדש".
בשנת 2020 הפיק את אלבומם הראשון של להקת "חמישה לאחת" - כאן ועכשיו.
בשנת 2022 כתב, הלחין וביצע אלבום בשם "אגדה חיה" במיזם משותף עם מוזיאון הטבע ע"ש שטיינהרדט. כל שיר באלבום מוקדש לבעל חיים אחר בארץ ישראל (כחל מצוי, נשפון פגום-אוזן, קרקל, מלפפון ים, קוצן זהוב, בריום, נוטריה, אילנית מצויה, שממית חרמונית).
חיים אישיים.
אבן צור נשוי ואב לשלושה.
פצצת ש&quot;כ
יחסיות תרבותית
יחסיות תרבותית (באנגלית: Cultural Relativism) היא גישה הטוענת כי על-מנת להבין תרבות אחרת, יש להימנע משיפוט. כל תרבות מתאימה למאפיינים של חבריה. אין להעריך תרבות כטובה יותר או פחות מהאחרת, אלא יש ללמוד ולהבין תרבות על פי אמות המידה שלה עצמה.
לפי גישה זו אפשר להתייחס לתרבות על פי הבנת הצרכים של אותה תרבות, ועל-פי הכרת מערכת המשמעויות שחברי התרבות עצמם נותנים למרכיבי תרבותם, ולא גורמים חיצוניים.
הגישה של יחסיות תרבותית תורמת לסובלנות כלפי אורחות חיים שונים ומעודדת את הבנתם.
הסוציולוג ויליאם סאמנר ביטא השקפה זו באומרו:
"המנהגים השוררים בזמן ובמקום כלשהם, ימצאו או לא ימצאו צידוקם ביחס לאותו זמן ולאותו מקום. מנהגים טובים הם אלה המתאימים היטב למצב. מנהגים רעים הם אלא שאינם מותאמים.
תרבויות מתפתחות בתנאים הייחודיים לחברה נתונה: תנאי אקלים, משאבים טבעיים, פוליטיקה, כלכלה והיסטוריה, משום כך יימצאו הבדלים בין תרבויות."
אחד המאמרים החשובים בתחום היחסות התרבותית הוא פולחן הגוף של ה"יאקירמא" של הורס מינר.
פסיכו (סרט, 1960)
אדריכלות פוסט מודרניסטית
ליאור ייני
ליאור ייני (2 בספטמבר 1936 – 2 בינואר 2021) היה זמר ושחקן ישראלי. מהזמרים הבולטים בישראל בשנות ה-60 וה-70 של המאה ה-20.
ביוגרפיה.
ייני נולד בקיבוץ אפיקים. בנם של חיים ופנינה ייני, שעלו לארץ ישראל מרוסיה בתחילת המאה ה-20, מראשוני ומקימי קיבוץ אפיקים. סיים את לימודיו בבית הספר התיכון המשותף של עמק הירדן בית ירח, ועשה את שירותו הצבאי בחטיבת גולני.
בשנת 1961 השתתף ייני בהצגה "כנרת כנרת" של תיאטרון הקאמרי. ב-1963 הצטרף לתוכנית השנייה של להקת התרנגולים בניהולה ובהדרכתה של נעמי פולני. הלהקה התפרקה אחרי שתי תוכניות, וב-1966 הקימה פולני עם חלק מיוצאי התרנגולים את להקת "החמציצים" שבה היו חברים ייני, עליזה רוזן, דבורה דותן וצביקה גרטל.
ב-1967 הקליט ייני תקליטון עם השיר הקצר "שיר הכרם" שכתב יעקב שבתאי והלחין סשה ארגוב לסרט "הוא הלך בשדות". באותה שנה השתתף ייני בסרט הקולנוע "סיירים" של מיכה שגריר, לצידם של אילי גורליצקי וזאב רווח. ייני היה שותף להקלטת השיר "עמיחי" מתוך הסרט. ב-1968 גילם את התפקיד הראשי במחזמר המצליח "איי לייק מייק" בתיאטרון גיורא גודיק, בו שר במבטא אמריקאי את "מה צריך בסך הכל בן אדם" ואת "שיר הטרמפ". ב-1969 כיכב ב"הלוך הלכה החבריא", מופע של שירי מחאה רוסיים שתרגם מרוסית יעקב שבתאי. דרורה חבקין הייתה המנהלת המוזיקלית והמעבדת של המופע, ולצידו של ייני הופיעו דודו אלהרר, תמי ספיבק, יצחק כפרי ואמנון ברנזון. ייני שר את השיר המצליח ביותר מתוך המופע "בדומיה" מאת המשורר הרוסי יבגני יבטושנקו. עוד באותה שנה השתתף ייני בסרטו העלילתי של דוד פרלוב "42:6", ביוגרפיה אפיזודית של דוד בן-גוריון.
ב-1969 הוציא ייני תקליטון עם השיר "היא יושבה לחלון" של ביאליק ללחן של דרורה חבקין. ב-1970 יצא האלבום הראשון שלו "תודה רבה", שכלל נוסף לשיר הנושא שירים כמו "את חכי לי ואחזור", "שיר הפרטיזנים", "ביום קיץ" והשיר במקצב הבוסה נובה "בואי לאילת".
ב-1972 שיחק ייני בתפקיד הראשי בסרטו של אברהם הפנר "לאן נעלם דניאל וקס?". בסרט הוא מגלם ישראלי יורד שהפך לזמר בארצות הברית, כשהוא חוזר ארצה הוא מחפש יחד עם חבריו ללימודים את מי שהיה "מלך הכיתה" ואליל הבנות. ייני גם שר את שיר הנושא בסרט, אגדה יפנית, שהלחין אריאל זילבר למילים של אהוד מנור.
ב-1973 הופיע ייני בערב שירי מיקיס תאודוראקיס שתורגמו לעברית על ידי אביבה אורשלום - ילידת בולגריה ותלמידת אומרם מיכאל איבנהוב. השתתפו במופע עוזי חיטמן, נורית גלרון, יונית שוהם, גיא יפה ונגה שלם. בין השירים הבולטים במופע היו "אפריל זהוב", "הנער החייכני" ו"אנחנו שניים".
בשנות השבעים שיתף ייני פעולה עם אביבה אורשלום בניהול "תיאטרון השמש" ו"המרכז לטיפוח הזרם ההרמוני", ועבד יחד אתה על אלבומי מוזיקה. באותה תקופה הסב את שמו מ"ליאור" ל"אליאור" (אף על פי ששמו מפורסם עד היום כליאור). ב-1976 הוציאו ייני ואורשלום את האלבומים "שירים רוסיים אהובים - קלינקה" – מופע עם דני כץ בבימוי אוריאל זוהר. "השלום שלי" – אלבום שכלל שירי שלום שנכתבו על ידי ילדים; ו"איתך תמיד", אלבום שבו כתב ייני את מילות השירים. ייני ואורשלום נסעו לחיות בצרפת, וכעבור שמונה שנים חזר ייני לישראל. הוא חידש את הקריירה שלו בעיקר בתיאטרון. ב-1987 הופיע במחזמר עלובי החיים בתיאטרון הקאמרי בתפקיד המפקח ז'אבר לצידם של דודו פישר, ריקי גל ותיקי דיין. עוד באותה שנה הלחין עבור מיקי קם את השיר "קזינו עולמי", שכתבה דפנה עבר הדני. השיר התמודד בקדם-אירוויזיון 1987, הגיע למקום השלישי, וזכה להצלחה גדולה. גם צולם לו קליפ בתוכנית "להיט בראש", וזהו השיר היחיד של קם שהופיע בתוכנית זו.