לקיחת נשים זו הוצגה כחטא שבעטיו הביא אלוהים את המבול בפרק שאחרי כן, כמו במסורות הישנות אודות חטא המלאכים; מאחר שלקיחת נשים בנות-אנוש על ידי בני-אנוש לא יכלה להצדיק עונש כפשוטה, הפרשנות הרבנית נטתה להוסיף פרטים חמורים וקשים יותר כהסבר. על פי רוב המדרשים החטא האמור היה בגזלת אשת איש מיד בעלה. בחלק מהמדרשים מוסף גם חטא משכב זכר ומשכב בהמה, בהם חטאו בני האלוהים. אחרים הוסיפו שחטאם היה לקיחת נשים בחוזקה באופן כללי, בין בתולות ובין נשואות. אף במאה ה-19, לאחר המחקר ההשוואתי המודרני, המלבי"ם שילב את התפישה המסורתית בגילויים החדשים, וטען שהפרק מיועד בוודאי לסתור טענות של בני-תמותה כי הם אלוהיים ולכן מותר להם לתפוס נשים בחזקה.
הפרשנות כבני שת.
דחיית ההסבר המלאכי הובילה את הכנסייה לאמץ את הקביעה ש"בני האלוהים" לא היו אלא צאצאי שת. גם בפרשנות זו נתפש מעשה בני האלוהים כחטא שהוביל למבול; "בנות האדם" שמקרבן נלקחו נשים לא היו אלא צאצאיותיו של קין, שהיו שייכות לשבט מרושע. העירוב בין הגזע ירא האלוהים והגזע החוטא הוביל להשחתת מידותיהם של הצדיקים, והדבר הכעיס את האל.
אילנות היוחסין של בני קין ושל בני שת בפרק ד', כשהאחרונים נוטים לצדקה והראשונים לחטא, סיפקו תימוכין ראשוניים להפרדה בין שתי הקבוצות. גם יוסף בן מתתיהו ב"קדמוניות היהודים" 1:72 הציג את שני הסיפורים בקרבה רבה, מה שעשוי להעיד על קישור מסוים כבר בבית שני: "בני שת התהלכו במסלות ישרים ומעגלי צדק שבעה דורות... אך דור השמיני סרו מארחות אבותיהם הטובים... גם מלאכי אלהים הרעו אז לעשות, כי גם הם חמדו את יפי בנות האדם". המקור המכריע היה תרגום השבעים לבראשית ד' כ"ו (וּלְשֵׁת... הוּחַל לִקְרֹא בְּשֵׁם יְהוָה), שתרגם את המשפט כך שיכל להתפרש כסביל, ἐπικαλεῗσθαι τὸ ὄνομα κυρίου τοῦ θεοῦ, "להיקרא בשם יהוה." תרגום זה סיפק לאבות הכנסייה בסיס לראות ב"בני האלוהים" כינוי נרדף לבני שת, שהרי הלה נקרא בשם אלוהים.
"צוואת אדם", ספר חיצוני נוצרי שגרסתו המוקדמת ביותר נתחברה כנראה במאה השלישית בסוריה, הוא כנראה המקור הקדום ביותר לזיהוי: אדם מזהיר שם את בנו שת שחטאי קין וצאצאיו יביאו את המבול. מובאות מהספרות הסורית על כך שצאצאי שת היו קדושים כמלאכים וחיו כמוהם הם עוד עדות לכך שמקור הפרשנות הוא בזמן ובמקום זה. אב הכנסייה הראשון שאימץ ראייה זו היה יוליוס אפריקנוס; בערך ב-220 כתב בחיבורו "כרונולוגיה" שמלאכים הזדווגו עם בנות-האדם בטרם המבול, אך שמצא את הגרסה "בני האלוהים" במספר כתבים, ולכן שומה עליו להניח שגזע שת "היו בני אלוהים לפי הרוח, בגלל צדקותם" וגזע קין "כונו זרע אדם כי לא היה בהם שום דבר מאת האלוהים". אבות מאוחרים יותר כאפרים הסורי קיבלו ראייה זו; אתנסיוס, סביב שנת 350, מזכיר את הפרשנות השתית בלי שום התייחסות לאפשרויות אחרות, כך שבזמנו נראה שנחשבה למבוססת דיה. יוחנן כריסוסטומוס קיבל את הראייה השתית תוך גינוי הפירוש המלאכי, ואוגוסטינוס היה אחראי בכתביו להפצתה במערב הלטיני. במשך מאות השנים הבאות, יצרו מפרשי המקרא הכנסייתיים מסורת ענפה ומפורטת על הבידול בין גזעי קין ושת בימי הקדמונים, כולל פרטים כמו המוזיקה והקוסמטיקה שהראשונים טיפחו והשחיתו באמצעותם לבסוף את האחרונים. הקביעה ש"בני האלוהים" הם צאצאי שת, או לכל היותר אנשים צדיקים באופן כללי, נותרה בגדר הפרשנות המוסמכת במערב הקתולי ובמזרח האורתודוקסי במשך יותר מאלף שנים. גם בעת הרפורמציה הפרוטסטנטית, הן מרטין לותר והן ז'אן קלווין אחזו בדעה זו ללא פקפוק.
התפישה השתית נכנסה, במלואה או באופן חלקי, גם אל העולם היהודי בימי הביניים: פרקי דרבי אליעזר כ"ב מזכיר גם את "משת עלו ונתיחסו כל הבריות, וכל דורות הצדיקים, ומקין עלו ונתיחסו כל דורות הרשעים" לצד הפרשנות המלאכית; הרא"ש בפירושו על בראשית ו' ב' אימצהּ ישירות. הזוהר מזכיר במקום אחד את "בני האלוהים" כבניו של קין, שנולד בעצמו לפי המדרש לנחש (סמאל בלשון הקבלה) ולחוה ולכן היה שונה במראהו מיתר האדם.
משפט ג'עפרי
מישל פרידמן
ג'וליאן מישל פרידמן (בצרפתית: Julien Michel Friedman ; נולד ב-25 בפברואר 1956 בפריז) הוא פרופסור לדיני מקרקעין ודיני תעשיית הבידור באוניברסיטת פרנקפורט ואיש טלוויזיה. פרידמן שימש כסגן הנשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה בין השנים 2000–2003 וכנשיא הקונגרס היהודי האירופי בין השנים 2001–2003.
ביוגרפיה.
פרידמן נולד ב-25 בפברואר 1956 בפריז. הוריו היו יהודים שעבדו עבור התעשיין הגרמני אוסקר שינדלר. ב-2004 התחתן עם ברבל שפר (בגרמנית: Bärbel Schäfer), אשת בידור ומנחת טלוויזיה גרמנית.
קריירה.
בשנת 1987 סיים פרידמן לימודי תואר ראשון במשפטים. בשנת 1994 השלים תואר דוקטור באוניברסיטת מיינץ. מאז 2016 הוא פרופסור לדיני מקרקעין ודיני תעשיית הבידור באוניברסיטת פרנקפורט.
איש טלוויזיה.
פרידמן זכה לפרסום רב כמנחה של תוכניות הטלוויזיה "זהירות! פרידמן!" (בגרמנית Vorsicht! Friedman) ו"פרידמן" (Friedman) בין השנים 1998–2003. מאז 2004 הוא מנחה את תוכניות הטלוויזיה "סטודיו פרידמן!" (!Studio Friedman) ו"פרידמן צופה בכל" (בגרמנית !Friedman schaut hin).
תפקידים ציבוריים.
פרידמן מילא תפקידים ציבוריים שונים. הוא כיהן כסגן הנשיא המועצה המרכזית של יהודי גרמניה בין השנים 2003-2000 וכיושב ראש הקונגרס היהודי האירופי בין השנים 2003-2001. הוא היה פעיל בולט במפלגה הנוצרית-דמוקרטית הגרמנית. ב-8 ביולי 2003 הוא קיבל עליו את הדין ושלם קנס של 17,400 יורו בגין אחזקה ושימוש בקוקאין. בשנת 2003 הוא התפטר מתפקידיו הציבוריים עקב השימוש בקוקאין.
פרסים.
בשנת 2001 הוא קיבל את מסדר הכבוד של הרפובליקה הפדרלית של גרמניה ואת פרס הטלוויזיה הגרמנית (Deutscher Fernsehpreis).
אומיות
תיאבון יתר
דמוקרטיה מוסלמית
לוריין אשבורן
לוריין אשבורן (באנגלית: Lorraine Ashbourne; נולדה ב-1961) היא שחקנית תיאטרון, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה.
ביוגרפיה.
אשבורן נולדה בעיר מנצ'סטר שבלנקשייר.
היא הופיעה בסדרות טלוויזיה ובסרטי קולנוע בהם "The Street", סדרת הדרמה "True Dare Kiss", הסדרה הקומית "Thin Ice", בדרמה "In a Land of Plenty", סדרת הפשע "Boon", סדרת הדרמה "Playing the Field", הסדרה המשטרתית "City Central", הסדרה "Peak Practice", סדרות המשטרה "The Bill " ו-"Pie in the Sky", "חדר מיון", בפרק בסדרה "In Suspicious Circumstances", במיני-סדרה "Mr Wroe's Virgins", הסדרה "Rich Tea and Sympathy", ובסדרת הדרמה "London's Burning". ב-2004 הייתה הקריינית בתוכנית "Happy Birthday BBC Two".
על הבמה הופיעה אשבורן בקביעות בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. בין התפקידים שגילמה היו קייט הרדקאסל במחזה "She Stoops to Conquer" ובדמות אמיליה במחזה "אותלו". במחזות אלה שיחקה לצדו של בעלה אנדי סירקיס.
חיים אישיים.
ב-22 ביולי 2002 התחתנה אשבורן עם השחקן אנדי סירקיס. לבני הזוג יש שלושה ילדים רובי (נולדה ב-1998), סוני (נולד ב-2000) ולואי (נולד ב-2004). המשפחה מתגוררת בקראוץ' אנד בלונדון.
תפקידים בתיאטרון.
בתיאטרון שיחקה בהצגות הבאות:
לורין אשבורן
קווליטסט
קווליטסט (באנגלית: QualiTest היא חברת בדיקות תוכנה והבטחת איכות ישראלית שהוקמה ב-1998 על ידי אלי מרגולין ואייל זילברמן. היא נחשבת כיום לחברת ה-QA הגדולה ביותר בעולם עם כ-1,500 עובדים בישראל ומזרח-אירופה ועוד כ-3,000 עובדים בעולם.
בנוסף לפעילותה בישראל, לחברה סניפים בארצות הברית, אנגליה, רומניה והודו והיא מעסיקה מעל 3,000 עובדים.
שמירת הקפיטליזם מן הקפיטליסטים
להציל את הקפיטליזם מן הקפיטליסטים: לשחרר את כוחם של השווקים הפיננסיים ליצור עושר ולהפיץ הזדמנות (באנגלית: Saving Capitalism from the Capitalists: Unleashing the Power of Financial Markets to Create Wealth and Spread Opportunity) הוא ספר מחקר מאת לואיג'י זינגלס ורגוראם רג'אן מאוניברסיטת שיקגו. הוא פורסם בשנת 2003 בכריכה קשה על ידי Crown Publishing ופורסם בכריכה רכה על ידי אוניברסיטת פרינסטון בשנת 2004.
רקע.
הספר אינו מגן על הקפיטליזם הטהור, וגם הוא אינו פולמוס אנטי-קפיטליסטי. במקום זאת, המחברים מפתחים את הטיעונים הבאים בספר:
במקום זאת, המחברים מציעים את ההמלצות הבאות:
הספר תורגם לאיטלקית, יפנית, סינית מנדרינית, פורטוגזית ורוסית.
יצחק רובינסון
יצחק רובינסון (1874–1932) היה רנטגנולוג, מחלוצי הרנטגנולוגים בעולם, ניהל את מכון הרנטגן בבית החולים הדסה בירושלים במשך מספר חודשים (1927), מחלוצי בדיקת הפלואורוסקופיה.
קורות חיים.
רובינסון נולד בברודי, גליציה ב-אוסטרו-הונגריה. למד בוטניקה ובהמשך פנה ללימודי הרפואה. סיים את לימודי הרפואה בווינה, התמחה בפתולוגיה ולאחר מכן פנה למקצוע הרנטגנולוגיה בנחייתו של הפרופ' הולצקנכט מחלוצי המקצוע בעולם.
בשנת 1907 התמנה רובינסון למנהל מכון הרנטגן של בית החולים היהודי בווינה.
במשותף עם הפרופ' הולצקכנט הקים את מכון הרנטגן בבית החולים הכללי בווינה.
רובינסון היה מחלוצי בדיקת הפלואורוסקופיה (בדיקת שיקוף) בעולם. בנוסף רובינסון תרם רבות לבדיקת הרנטגן בנושאי אורולוגיה וברפואת השיניים.
בשנת 1927 עלה רובינסון לארץ ישראל. מספר חודשים כיהן כמנהל מכון הרנטגן בהדסה ירושלים. תלמידו הד"ר אברהם דרוקמן נישא לבתו ליצ'י לאה ובעקבות נישואיהם הוא ורעייתו עלו לישראל.
רובינסון ורעייתו שבו לאוסטריה.
רובינסון נפטר בשנת 1932.
קפיטליזם לעם