לאחר שאחיו, הרב אברהם יוסף, פרש מההתמודדות לתפקיד הרב הראשי והראשון לציון בבחירות בשנת 2013, החליט אביו, הרב עובדיה, שהוא יתמודד לתפקיד. ב-24 ביולי 2013 (י"ז באב ה'תשע"ג) נבחר ברוב של 68 תומכים לעומת 49 שתמכו במועמד הציוני-דתי הרב שמואל אליהו ו-28 שתמכו ברב ציון בוארון, אשר קיבל את תמיכת הרב שלמה עמאר. בי"ב בתשרי ה'תשע"ד הוכתר לראשון לציון בטקס מסורתי בבית הכנסת יוחנן בן זכאי בעיר העתיקה בירושלים. לאחר בחירתו מונה בנו השני, הרב רחמים, לכהן במקומו כראש ישיבת חזון עובדיה.
בתקופת מחלתו של אביו, החל הרב יצחק יוסף למלא את מקומו בתפילות ובמסירת שיעורים בבית הכנסת של אביו בשכונת הר נוף בירושלים ובשיעור הקבוע בלוויין בכל מוצאי שבת בבית כנסת היזדים, לאחר פטירת אביו המשיך במסירת השיעור הקבוע במוצאי שבת בבית הכנסת היזדים המועבר בלוויין על ידי דר וסוחרת.
בשנת 2016 מונה לנשיא ישיבת פורת יוסף.
לצורך התמודדות עם מגפת הקורונה בישראל, פרסם הנחיות הלכתיות שונות לצורך התמודדות עם המצב.
הרב יצחק יוסף התנגד לרפורמות לשינויים בנושאי כשרות שקידם מתן כהנא ויחד עם עמיתו הרב דוד לאו פעל לגייס תמיכה של רבנים אחרים במאבקיו בשינויים אלה.
ביקורת.
בשנת 2020, בעקבות ביקורת בכנס רבנים על העלאת עשרות אלפי גויים מברית המועצות לשעבר, התלוננה עליו מפלגת "ישראל ביתנו" בפני נציב תלונות הציבור על שופטים, אורי שהם, וזה המליץ "בפני השר לענייני דתות להעמיד את הדיין לדין משמעתי בגין "התבטאויותיו החוזרות ונשנות בנושאים בעלי נופך וגוון פוליטי, אשר נמצאים בליבה של מחלוקת ציבורית". בתגובה כתב שר הדתות, הרב יעקב אביטן לשהם כי הוא חרג מסמכותו כאשר מתח ביקורת על רב ראשי בגין התבטאות הלכתית הנובעת מתפקידו, וכי אין לו כל כוונה לקבל את ההמלצה.
בנובמבר 2021 קרא נציב תלונות הציבור על שופטים, אורי שהם, לשר הדתות, מתן כהנא, לנזוף בחומרה ברב יוסף ולבחון את הדחתו מתפקידו כדיין, לאחר שארגן כינוס מחאה נגד תוכניות הממשלה לרפורמה בכשרות ובגיור. השר כהנא הגיב שלא יפגע בחופש הדיבור של רבנים.
עמדותיו.
בשנת 2011, בעקבות המאבק ההלכתי שהתנהל בין הרב יוסף שלום אלישיב לבין אביו שהעניק הכשר גורף לגיורים בצה"ל, נמנה עם הרבנים שניסחו מכתב פשרה בנושא.
הרב יוסף הביע את התנגדותו לתופעת ה"באבות" שכלפיהם טען כי מי שאינו תלמיד חכם אינו ראוי להיות מנהיג ציבור. בפסיקותיו נחשב כממשיך של שיטת אביו לפיה תפקידו של הרב אינו להקשות ולאסור, אלא להקל ולהתיר ככל הניתן. כמו כן יצא נגד אימוץ פסקי ההלכה האשכנזים בקרב בני עדות המזרח שלמדו במסגרות אשכנזיות, ופעל למען הקמת מסגרות ספרדיות.
תומך בציון יום ירושלים ובהכרת טובה לחיילים שמסרו את נפשם במלחמות, ומשתתף בעצרת המרכזית לציון יום ירושלים בישיבת מרכז הרב..
הרב יוסף הביע התנגדות תקיפה לרבנים שפקפקו ביהדותם של יוצאי אתיופיה.
בשנת 2020 ביקר בחריפות את הרב אליעזר מלמד על כך שנפגש עם רבה רפורמית.
בשנת 2021 ביקר בחריפות את הרב חיים דרוקמן ואת השר מתן כהנא על פועלם במתווה הגיור.
פועלו הספרותי-תורני.
סדרת הספרים "ילקוט יוסף" החלה בשנת 1971 כליקוט פסקיו של הרב עובדיה יוסף בחיבורי השו"ת שלו יחוה דעת, יביע אומר חזון עובדיה ועוד. לאחר שיצאו כעשרה כרכים החל הרב יוסף לעסוק גם בהלכות שאביו לא התייחס אליהן, כולל בנושאים הנוגעים לחידושים טכנולוגיים, וכן צירף פסקי הלכה עם הערות ומקורות. הוא המשיך להיצמד לשיטת אביו בפסיקת ההלכה והותיר את השם המקורי על כנו. אביו עבר על כרכי הסדרה והעניק להם את הסכמתו. כמו אביו, סגנון הכתיבה בפסיקותיו הוא בעיקר לפי דעת רבי יוסף קארו (מחבר השולחן ערוך) ורוב פסקיו כשיטתו.
בה'תשמ"ח (1988) הוציא לאור את המהדורה הראשונה של הסידור "חזון עובדיה", שבו נכתבו סדרי התפילה והלכות התפילה של אביו. בשנה זו זכה בפרס הרב טולידאנו לספרות תורנית על ספרו איסור והיתר. בשנת ה'תשע"א (2011) יצא לאור מחדש הסידור במהדורה משופרת כולל שינויי נוסחאות. הוא מתנגד לסידורי התפילה על פי נוסח מרוקו וטוען שבמרוקו לא התקיים נוסח תפילה ייחודי.
באמצע העשור הראשון של המאה ה-21 החל לכתוב את סדרת הספרים "עין יצחק", שעוסקת בכללי הפסיקה. כן כתב את "שלחן המערכת", ספר תשובות בהלכה ומאמרים הדומה במתכונתו לספר "שדי חמד" של הרב חיים חזקיהו מדיני. בה'תשע"ו הוציא לאור את קונטרס הספיקות, העוסק בספק דאורייתא לחומרא וספק דרבנן לקולא. בה'תשע"ט הוציא לאור את הספר מעתיקי השמועה, העוסק בכללי השולחן ערוך והרמ"א.
חיים אישיים.
היה נשוי במשך תקופה קצרה לבתו של החזן והמוהל רפאל אבוהב, אך התגרש ונישא בשנית לרות, בתו של המקובל הרב רחמים עטיה. לזוג חמישה ילדים. בנו הבכור, עובדיה נשוי לבתו של הרב שלמה משה עמאר, בתו מרגלית נשואה לברוך, בנו של הרב יהודה דרעי ובתו הקטנה הייתה נשואה לבנו של הרב מאיר סייג, רבה של מעלות תרשיחא.
מתגורר בשכונת סנהדריה המורחבת בירושלים.
גוסלאר
גוסלאר (Goslar) היא עיר בת כ-50,000 תושבים, השוכנת בסקסוניה התחתונה שבגרמניה.
בגוסלאר מצוי ארמון גדול מן המאה ה-11, הנקרא "קייזרפפאלץ", ואשר שימש לפנים את קיסרי בית זאליר הפרנקוניים.
העיירה ממוקמת למרגלות רכס הרי ההארץ. בהרים אלו נמצאו מכרות של כסף שהובילו לאזור כורים. בעקבות כריית הכסף, גדלה העיירה והפכה למרכז מסחר ותיירות.
העיר העתיקה של גוסלאר ומכרות רמלסברג הוכרזו בשנת 1992 על ידי אונסק"ו כאתר מורשת עולמית.
מסדר הכפית
Lock-On After Launch, (באנגלית: יכולת נעילה לאחר שיגור). הוא מושג המתאר יכולת של מערכות נשק מונחה מתקדמות, המסוגלות לרכוש את המטרה או להחליפה לאחר השיגור (ממטוס או מכלי אחר), להבדיל ממערכות נשק מונחה ישנות יותר, שהיו תלויות במערכת השיגור ברכישת מטרות, ולא יכלו להחליף את המטרה לאחר השיגור.
היכולת מתחלקת לשני סוגים: רכישה עצמאית, ורכישה ממערכת חיצונית.
רכישה עצמאית מתבצעת בעזרת ראש ביות אקטיבי-עצמאי. כך למשל, טיל אוויר-אוויר יכול להיות משוגר אל מעבר לטווח הנראה של מכ"ם המטוס המשגר, ולחפש בעצמו מטרות. היתרון הגדול בשיטה זו הוא היכולת של המטוס להישאר פסיבי, ללא שידור אקטיבי, וכך לא להתגלות על ידי מערכות איתור שונות.
רכישה חיצונית מתבצעת באותה השיטה שבה נרכשת מטרה באופן רגיל, בעזרת ראש ביות חצי אקטיבי/פסיבי, אלא שהכל מתבצע לאחר השיגור, בעזרת יכולת קישור בין המערכת המשגרת אל החימוש המשוגר. כך למשל, בדוגמה שלעיל, הטיל משוגר, ורק לאחר מכן מופנה לעבר מטרה בעזרת המערכת המשגרת. היתרון בשיטה זו הוא יכולת להישאר עם שידור אקטיבי קצר זמן, המגדיל את שרידות המערכת המשגרת, ויכולת להחליף מטרות לאחר השיגור (שגר ועדכן).
רוז מק'גוון
רוזה אריאנה "רוז" מק'גוון (באנגלית: Rósa Arianna "Rose" McGowan; נולדה ב-5 בספטמבר 1973) היא שחקנית אמריקאית. מק'גוון התפרסמה תחילה בסרט העצמאי "דור מזוין" ושנה לאחר מכן בזכות תפקידה בתור טייטום ריילי בסרט האימה "צעקה" לאחר מכן התפרסמה לקהל הרחב בשל תפקידה בתור פייג' מת'יוס בסדרת הדרמה העל-טבעית "מכושפות" (2006-2001).
ביוגרפיה.
מק'גוון נולדה בפירנצה שבאיטליה, להורים אמריקאים. אביה הוא אמן ממוצא בריטי, ואמה היא סופרת ממוצא צרפתי, היו חברים בכת הנוצרית "ילדי האלוהים" , ואביה אף ניהל את פעילותו של הארגון באיטליה. מק'גוון בילתה את השנים המוקדמות של חייה בקומונות של הארגון.
בזכות עבודתו של אביה האמן, החלה מק'גוון בקריירת דוגמנות בגיל צעיר ואף הופיעה במגזינים, דוגמת ווג-במביני. הוריה התגרשו כשהייתה בת 10, והיא עברה להתגורר אצל סבתה בארצות הברית. בעת שהייתה בת 15 בלבד עברה להתגורר ברשות עצמה. כבר בשנות נעוריה שאפה מק'גוון לקריירה בתחום הקולנוע, אך למדה גם קוסמטיקה כמקצוע נוסף.
קריירה.
תפקידה הראשון כשחקנית היה בסרט הקומדיה "העולם על פי קליפורניה מן" ב-1992. בשנת 1995 שיחקה בקומדיה השחורה של גרג אראקי "דור מזוין"; תפקיד אשר זיכה אותה בתשומת לבם של מבקרים ואף במועמדות לפרס אינדפנדנט ספיריט על משחקה, פרס שולי אמנם אבל בהחלט משמעותי עבור השחקנית המתחילה. כתוצאה מכך לוהקה לתפקיד משנה בסרט האימה המצליח "צעקה" בשנת 1996. את רוב שנות ה-90 בילתה בהופעות בסרטים הוליוודיים דלי תקציב. ב-1999 זכתה בתפקיד ראשי בסרט קומדיית הנעורים "למות מצחוק". בסרט היא גילמה את קורטני שיין, תלמידת תיכון המנסה לחפות על הריגת חברתה. תפקיד זה זיכה אותה במועמדות לפרס "הרע הטוב ביותר" בטקס פרסי הסרטים של MTV.
ב-2001 לוהקה מק'גוון, לתפקיד ראשי בסדרת הטלוויזיה הפופולרית "מכושפות", בתפקיד פייג' מתיוז' - האחות הרביעית, לאחר שקודמתה - שאנן דוהרטי - עזבה את הסדרה.
במאי 2005 היא לוהקה לתפקיד הזמרת אן מרגרט במיני סדרה על חייו של אלביס פרסלי שנקראה "אלביס: הטיפוס לצמרת". ב-2006 הופיעה מק'גוון בתפקיד משני בסרט "הדליה השחורה". ב-2007 היא השתתפה בפרויקט (באנגלית: Grindhouse) של הבמאים רוברט רודריגז וקוונטין טרנטינו, והייתה אחת משתי השחקניות היחידות (יחד עם מרלי שלטון) שהשתתפו בשני הסרטים של הפרויקט: "חסין מוות" ו"פלאנט טרור". כחלק מקידום הפרויקט נסעה מק'גוון לפסטיבל קאן ה-60.
מוזיקה.
בזמן יציאתה עם הזמר מרלין מנסון הופיעה מק'גוון בקליפ לשירו "Coma White", וכן הקליטה קולות רקע לשיר "Posthuman". שני השירים הופיעו באלבומו "Mechanical Animals".
נוסף על כך, השתתפה מק'גוון בשיר "Superfabulous" עם האמן BT, אשר הופיע באלבום Emotional Technology, וכן בפסקול האחרון לסדרה מכושפות.