מגיל 16, בין 1945 ל-1953 ניגן בכינור (כקונצרטמייסטר) בתזמורת הרדיו הלאומי של רומניה תחת שרביטו של קונסטנטין בובסקו. כדי להתפרנס נתן בזמנו הפנוי גם שיעורים פרטיים במתמטיקה וניגן בכינור בהזדמנויות ובהרכבים שונים. בגיל 24, משנת 1953 עד 1958 היה למנצח הראשי של תזמורת זו.
ב-1953 התחתן עם אשתו יהודית ולזוג נולדו שני ילדים. באותן השנים שינה את שם המשפחה ל"רודן", שם קצר יותר ובעל צליל רומני, קליט יותר בסביבתו.
בשנת 1958, לאחר הגשת הבקשה לעלייה לישראל פוטר מכל תפקידיו בתזמורת בבוקרשט ונאלץ להתגורר בעיר בקאו שם מצא עבודה עד לעלייתו ארצה.
פעילותו בישראל.
מנדי רודן ניצח על תזמורות מן הטובות בעולם, בין השאר התזמורת הפילהרמונית של לונדון והתזמורת הסימפונית של וינה. כמו כן שימש פרופסור אורח ומנצח באוניברסיטאות שונות בעולם, בין היתר בבית הספר איסטמן למוזיקה ברוצ'סטר שבניו יורק ובאוניברסיטת בריגהאם יאנג שבסולט לייק סיטי, יוטה.
בישראל עמד בראש האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים, היה חבר המועצה לתרבות ולאמנות במשרד החינוך והתרבות וחבר המועצה להשכלה גבוהה בישראל. משנת 2004 היה פרופסור לניצוח בבית הספר למוזיקה ע"ש בוכמן-מהטה באוניברסיטת תל אביב.
בשנת 2006 קיבל רודן את פרס ישראל למוזיקה. בנימוקים לפרס הכתירוהו השופטים "מבכירי המוזיקאים הישראלים ומן האמנים המובילים בתחום הביצוע המוזיקלי בארץ".
מנדי רודן התגורר בירושלים. נפטר ב-9 במאי 2009 בגיל 80, לאחר מאבק של מספר חודשים במחלת הסרטן. הוא נטמן בבית העלמין בהר המנוחות.
רודן הותיר אחריו את רעייתו, שני ילדים ונכדים.
לאחר מותו הספידו אותו אישים רבים. בקונצרט שהתקיים ביום מותו עמדו הקהל והתזמורת הפילהרמונית דקת דומיה. זובין מהטה והתזמורת הפילהרמונית הישראלית פרסמו הודעה לפיה הם משתתפים באבלה של משפחת רודן וקהיליית המוזיקה בישראל ומרכינים את ראשם "על מותו של מוזיקאי ענק, אדם מרגש, איש אשכולות, חבר וידיד ומנצח מחונן וייחודי".
שיטת הסוכך
שיטת הסוכך (שם מדעי: "Acacia Tortilis"; נקראת גם שיטה סוככנית; בערבית: סמרה, טלח) היא צמח מדבר קוצני הגדל כעץ או כשיח בהתאם לכמות המים הזמינים לו.
תיאור.
שיטת הסוכך גדלה במקומות יבשים וחמים. שם המין נובע מצורת העץ - צורת סוכך. המוצא של שיטת הסוכך הוא באפריקה הטרופית. העץ גדל בישראל בערבה והתפוצה הצפונית שלו היא עד עין גדי. במקומות שחונים גדל העץ לגובה מטר עד שניים ומבשיל זרעים כעץ בוגר ובמקומות בהם מים זמינים העץ צומח לגובה 5 מטר כמו באזור עין יהב וחצבה.
לשיטת הסוכך עלים שעירים וגם הפרי שעיר וסלילי. לעץ אין גזע ראשי אלא גזעים מרובים המסתעפים מהבסיס. הענפים ממשיכים לצמוח באורך דומה, צמרת העץ שטוחה. הציר של העלים בולט בשעירותו. כאשר הקוצים והענפים צעירים הם שעירים ואחר כך השערות נושרות. העלים נושרים בקיץ והפריחה לקראת הסתיו. כך זה קורה גם באפריקה שהיא מוצא השיטה ובה גשמי קיץ. הפרחים צהובים והפירות בצורת תרמילים. הקוצים מגינים על העץ משיני בעלי חיים.
בישראל גדלים בר גם שיטת הנגב, שיטה סלילנית ושיטה מלבינה. בישראל גדלים גם עצי שיטה שהובאו מארצות רחוקות כמו אוסטרליה וניטעו במקומות שונים כמו צידי דרכים. על שם השיטה אבל שיטים ונחל שיטים אשר בבקעת הירדן והיישוב בית השיטה אשר בעמק יזרעאל. השיטה מוזכרת בספר שמות כחומר בניה להכנת המשכן, הארון והמזבח. השיטה מופיעה גם בספר ישעיהו ובתלמוד בבלי ראש השנה כ"ג א'. שיטת הסוכך הוא עץ המופיע ברשימת הצמחים מוגנים בישראל.
הערות שוליים.
&lt;hr&gt;
שארפנטייה
שכונה ט' (באר שבע)
מרצ'לו
קרונוע
קרונוע הוא כינוי לקרון רכבת בעל יחידת הנעה עצמית ולכן יכול לנוע ללא קטר. המילה היא הלחם בסיסים של המילים קרון ונע.
ישנם מאות דגמים של קרונועים ברחבי העולם, רובם מונע באמצעות הנעה חשמלית. בעבר השימוש בהם נעשה בעיקר בתוך תחומים עירוניים כרכבות תחתיות ופרבריות, אולם בימנו מחליפים הקרונועים אט אט ציוד מו-דו וקרונות הנגררים על ידי קטר עקב יתרונותיהם. כיום הרכבות המהירות ביותר הן מסוג קרונוע.
יתרונות הקרונועים.
לקרונועים חשמליים יתרונות ביחס לציוד מו-דו וקרונות הנגררים על ידי קטר שבאו לידי ביטוי עם התפתחות הטכנולוגיה בתחומי אלקטרוניקת ההספק הגבוה והבנייה באלומיניום. המשקל הנמוך של מערך קרונועים חשמליים ביחס לקרונות וקטר באורך דומה, מאפשר חיסכון בצריכת האנרגיה והגדלה משמעותית של תאוצת של הרכבת, מה שמאפשר קיצור זמני נסיעה, בנוסף עקב פיזור יחידות ההנעה לאורך צירים רבים יעילות הבלימה הרגנרטיבית גבוהה יותר ועם כך גם החיסכון בצריכת האנרגיה.
יתרונות נוספים הם הקלות הרבה בה אפשר לפצל מערכי קרונועים ולשנות את גודלם בהתאם לביקוש הנוסעים והעובדה שניצול אורך הרכבת לצורכי הנוסעים גבוה יותר מסיבת העדרו של הקטר.
ברכבת ישראל.
ברכבת ישראל נעשה עד היום שימוש בשלושה סוגי קרונועים המונעים בדיזל; שניים מהם בשירות סדיר ואחד, מסוג קרונוע-רכינה, הובא לישראל לשם נסיעות ניסיון בקווים המפותלים לירושלים ולבאר שבע.
קרונועים מתוצרת חברת "אסלינגן" הגרמנית שנרכשו בכספי שילומים בין השנים 1956 ו–1958, היו בעבר בשימוש סדיר ברכבת ישראל. מערך מתוצרת אסלינגן היה מורכב משלוש או ארבע יחידות: יחידת מנוע וניהוג, יחידת ביניים או שתי יחידות ביניים ויחידת ניהוג ללא מנוע. אורכו של מערך שלם היה 69.5 או 91.5 מטרים והיו בו 248 או 354 מקומות ישיבה, בהתאם למספר יחידות הביניים, והיה ניתן לצרף שני מערכים לרכבת אחת. הקרונועים שירתו בצורה זו ברכבת ישראל באופן סדיר בסוף שנות ה-50 של המאה ה-20 ובתחילת שנות ה-60. עקב תקלות וקשיי תחזוקה, פורקו המנועים מקרונועים אלה והפכו לקרונות נוסעים שנגררו על ידי קטר. השימוש במערכי הקרונועים באופן זה נמשך עד סוף שנות ה-70. בתחילת שנות ה-90, בעקבות מחסור בציוד נייד, שופצו שבע יחידות ביניים על מנת לשמש כקרונות נוסעים ברכבות גרורות קטר. השימוש בהם בצורה זו נמשך עד לתחילת המאה ה-21.
הקרונוע המשמש בתחילת המאה ה-21 את רכבת ישראל הוא מדגם IC3 (ראשי תיבות של Inter City 3) תוצרת דנמרק, שמשרת באופן קבוע חלק מהקווים הקיימים בישראל. קרונוע זה מורכב ממערך בן שלושה קרונות כאשר שני הקרונות הקיצוניים מכילים את המנועים ואת תאי הניהוג וניתן לחבר עד חמישה מערכים לרכבת אחת. אורכו של כל מערך הוא 58.80 מטר ויש בו 167 או 177 מקומות ישיבה (תלוי בדגם). הרכבת אשר התנגשה במשאית באסון רבדים הייתה מסוג קרונוע IC3.
במרץ 1998 נוסה בישראל קרונוע הרכינה, מתוצרת חברת "Adtranz", אשר הושאל לרכבת ישראל על ידי הרכבת הגרמנית. הקרונוע נוסה על קטעי מסילה מפותלים: מסילת הרכבת יפו–ירושלים והמסילה לבאר שבע. למרות שהניסוי הוכתר בהצלחה וזמן הנסיעה בין תל אביב ובין ירושלים ובאר שבע היה קצר משמעותית לעומת זמן הנסיעה של הציוד הרגיל, קרונועי רכינה לא נרכשו על ידי רכבת ישראל.
בספטמבר 2017, זכתה חברת סימנס במכרז לאספקת 330 קרונועים בעלי הנעה חשמלית (EMU - Electric multiple unit) מסוג Desiro HC. הקרונועים יפעלו בשילוב של קרונות קומתיים ("דאבל-דק") וחד-קומה ("סינגל-דק"). בכל מערך של ארבעה או שישה קרונות, הקרונות המרכזיים הם דו־קומתיים והשניים שבקצוות בעלי קומה אחת. בניגוד לקרונועי ה-IC3 ובדומה לרכבות המהירות, רק הקרונות בקצוות מונעים, בעוד שאר הקרונות הם חסרי מנוע.
אוגר (מעגל לוגי)
רועי לוי (קומיקאי)
רועי לוי (נולד ב-20 בספטמבר 1976) הוא קומיקאי, סטנדאפיסט ומנחה טלוויזיה ישראלי.
ביוגרפיה.
לוי נולד וגדל ברמת גן ולאחר מכן עבר עם משפחתו ליהוד. בשנת 1993, כשהיה בן שש-עשרה בלבד, הפסיק את לימודיו והחל להופיע במועדון הסטנד-אפ "קאמל קומדי קלאב", לצד קומיקאים שונים במסגרת הבמה הפתוחה. את שירותו הצבאי עשה בקריה בתל אביב, אך השתחרר לאחר שנה ממניעים אישיים.
לוי פרץ לראשונה לתודעת הקהל בשנת 1997 כאשר הופיע בתוכנית הטלוויזיה של טל ברמן "פרפר לילה" על תקן כתב משוטט למשך מספר עונות. עקב הצלחת התוכנית, העלה עם דדו מילמן את המופע "מגלומניה" בשנת 1998. בשנת 1999 העלה מופע מצליח נוסף בשם "פלאם", איתו הופיע גם בחו"ל. בשנת 2001 כיכב לצד תומר שרון ודרור קרן בתוכנית האלתורים ההומוריסטית "של מי השורה הזאת?", בספיישל הטלוויזיוני "לא נפסיק לצחוק" לצד טל פרידמן ואדיר מילר, ובתוכניתה של דנה מודן "הקו האדום" בערוץ ביפ.
בשנת 2002 העלה את המופע "קרקס הסטנד-אפ של רועי לוי", ששילב את ההומור ואת אמנות הקרקס. באותה שנה החל להנחות יחד עם דנה מודן את תוכנית השידוכים ההומוריסטית "דאבל דייט" בערוץ ביפ, אשר זכתה להצלחה ושודרה במשך 3 עונות. בשנת 2003 הנחה לצד יואב צפיר את התוכנית "זה זה או זה זה", אשר שודרה בערוץ 2 (טלעד). באותה שנה העלה את המופע המצליח "רועי לוי עושה סטנד-אפ" והשתתף בתוכניתו של אלי פיניש "אלי נגד העולם" בערוץ ביפ. מאוחר יותר העלה את מופע ההמשך "רועי לוי עושה סטנד-אפ II". ב-2004 החל להופיע בתוכנית הטלוויזיה ההומוריסטית "משחק מכור" לצד גורי אלפי וליאור שליין, בה הופיע במשך שלוש עונות. באותה שנה סגר מעגל, קנה את מועדון ה"קאמל קומדי קלאב" והפך לבעליו.
ב-2007 הופיע ב"גלגל החדשות" לצד יאיר ניצני, יובל שגב ומיכל גבריאלוב.
ב-2008 הופיע לוי בתוכנית בידור משלו בזכיינית ערוץ 2 רשת, שנקראת "אין בעיה".
בסוף שנת 2009 החל להגיש יחד עם דנה מודן את התוכנית "עונת החתונות" בערוץ הוט 3.
החל משנת 2010 משתתף מעת לעת כחבר פאנל בתוכנית הסאטירה "מצב האומה", שוב לצד גורי אלפי וליאור שליין.