בשנת 2004 עיבד והפיק מוזיקלית את הלהיט "השיר הזה" בביצוען של הצמד שרונה ודניאלה פיק. בשיר זה ניגן אמדורסקי גם בגיטרות, בבס ובתופים לצד שרונה פיק שניגנה בקלידים ואף הלחינה את השיר למילותיה של אמה, הפזמונאית מירית שם אור. באותה שנה עמל אמדורסקי על אלבום האולפן הכפול שלו עצמו, שיצא שנה לאחר מכן. כטעימה לאלבום ההולך וקרב הפיק אמדורסקי מופע ענק עתיר באורחים שהתקיים באולם האנגר 11 בנמל תל אביב. המופע שנקרא "דאונטאון תל אביב" הציג את הכיוון שאליו משך אמדורסקי לקראת אלבומו החדש "קדימה אחורה": גרסאות כיסוי למוזיקה ישראלית של שנות ה-80. במופע זה ליוו את אמדורסקי שבעה נגנים ושתי זמרות ליווי ביותר משלושים שירים. בין אורחי המופע היו שלמה ארצי, אביב גפן, ברי סחרוף, קרני פוסטל, שרונה ודניאלה פיק, מיכל אמדורסקי, ג'וני שועלי, פושטק וירמי קפלן.
בשנת 2005 הוציא אמדורסקי את "קדימה אחורה" – אלבום כפול ובו העניק פרשנות עדכנית לשירים ישראלים שאהב משנות ה-80. האלבום, שהפיק ביחד עם הראפר פושטק, חולק לשניים: חלקו הראשון של האלבום כלל 10 שירים שהבולטים בהם: "איציק" (נכתב על ידי אייל לינור ובוצע במקור על ידי פופלקס), "יום אחד" (מסע ארוך במקור) (יעל גבירץ/קובי אשרת) ו"אל תעזבי את תל אביב" (מיקי שביב). חלקו השני של האלבום כלל גרסאות אינסטרומנטליות ברובן לשירים שבחלק הראשון. באלבום התארחו טובי הנגנים לתקופה: תום מוכיח, החצוצרן אבישי כהן, הטרומבוניסט יאיר סלוצקי וכן שרון רוטר ועוד.
בשנת 2007 הלחין אמדורסקי לאפרת גוש את השיר "לראות את האור" למילים של ברק פלדמן והוא נכלל באלבומה השני, "הסליחה ואני"; החל להשתתף בתוכנית הטלוויזיה "גריז" כאחד השופטים וכמו כן הקליט גרסת כיסוי לשירו של שלום חנוך "זה רק געגוע" עבור האלבום "הדרכים הידועות" הכולל גרסאות כיסוי לאלבומו של חנוך "חתונה לבנה".
ב-2 בספטמבר 2008 הוציא אמדורסקי את האלבום "הרי את". לאלבום קדמו הסינגלים "רכבת לצפון", "גולשים" ו"בראשית", ואחריו יצאו גם "יש לך מקום" ו"סיני". האלבום הופץ גם במהדורה כפולה עם חמישה שירים נוספים, ובהם השיר "ביחד", שיצא כסינגל כבר בשנת 2006. במרץ 2009 הגיע האלבום למעמד אלבום זהב.
עוד באותה שנה השתתף אמדורסקי בהקלטות אלבומו של שולי רנד "נקודה טובה", בנגינה על כלים שונים, כגיטרות, קלידים, סקסופון וכלי הקשה. בנוסף, הפיק מוזיקלית את המופע "נקודה טובה" המבוסס על אותו אלבום, בו שימש גם כקלידן וביצע בדואט עם שולי רנד את שיר הנושא "נקודה טובה".
בשנת 2009 השתתף בתוכנית הטלוויזיה "טינופת" ב"הוט 3". כמו כן המשיך במקביל במסע הופעות לקידום אלבומו "הרי את" שהגיע למעמד אלבום זהב ואלבומו של שולי רנד "נקודה טובה" שזכה בראשית השנה באלבום פלטינה.
ב-22 באוקטובר 2009 השיק אסף אמדורסקי את המופע "שרים הדודאים", בו הוא וישראל גוריון מבצעים משירי צמד הדודאים, כאשר אסף מחליף את אביו המנוח, בני אמדורסקי.
העשור השני של המאה ה-21.
בתחילת שנת 2010 החל בשיתוף פעולה עם עברי לידר. באפריל הוציאו השניים סינגל משותף, "לא יכול לישון", ובמקביל הופיעו ביחד.
בינואר 2011 הוציא אמדורסקי את האלבום "צד א'". הסינגל הראשון שקדם לו היה "איפה את היום". הסינגל השני מהאלבום היה "זוג משמיים". האלבום נפתח בשיר "הרחובות ממריאים לאט", למילים של דוד אבידן. השיר יצא גם כקליפ, שאותו יצר אמדורסקי באופן עצמאי. בסוף אותה שנה החל לעבוד על אלבום משותף עם ישראל גוריון. האלבום "שרים הדודאים" שיצא ב-2013 ולווה במסע הופעות, כלל 18 שירים שרובם הוקלטו בעבר על ידי צמד הדודאים וכן שירים שהוקלטו לראשונה על ידי אסף אמדורסקי וגוריון. בהקלטות השתתפו בין השאר מתי גוריון - בנו של ישראל גוריון, אהובה עוזרי, חבורות זמר ואנסמבל כלי פריטה שפיה. האלבום זכה להגיע למעמד של אלבום זהב. מהאלבום הצליחו החידושים "הבלדה על השיער הארוך והשיער הקצר" ו"העולם בשחור לבן". שנה מאוחר הקליט אסף גרסת כיסוי לשיר "פגישה לאין קץ" שגם היא זכתה להצלחה.
באותה שנה (2013) יצא EP בשם "15 דקות - הרמיקסים", שכלל 4 עיבודים אלקטרוניים לשיר "15 דקות" שהופיע במקור באלבום "מנועים שקטים".
במאי 2014 הוציא אלבום הופעה שני, הפעם במשותף עם המוזיקאית קרני פוסטל. בסוף אותה שנה הפיק ועיבד את שירו של המוזיקאי עדי מדנס "הייתי מעדיף שיתקעו בי סכינים". אמדורסקי גם ניגן בתופים, קלידים, גיטרה וסינתיסייזר וביצע קולות רקע. ב-2015 הקליט אמדורסקי את השיר "בלדה לאשה" (תרצה אתר/משה וילנסקי) שהיה לשיר הנושא של הסרט הדוקומנטרי "תרצה אתר – ציפור בחדר".
בתחילת 2016, במקביל לפרסום הקליפ "מגדלים" שמהווה סנונית ראשונה מאלבומו פה, פתח אמדורסקי בגיוס מימון המונים להוצאת האלבום.
באוקטובר 2016 הצטרף לפאנל השופטים של העונה הרביעית של הכוכב הבא לאירוויזיון, והחל את הצילומים בנובמבר באותה שנה וממשיך בתפקיד זה עד היום. בפברואר 2017 יצא אלבומו של יהלי סובול ריצות ארוכות אותו הפיק ועיבד אמדורסקי וכן ניגן על תופים ובס. בקיץ 2018 יצא אלבום נוסף משותף לאמדורסקי וישראל גוריון, המהווה המשך לאלבום שרים הדודאים. באלבום זה שמתאפיין בהפקה עשירה יותר, התארחו מוזיקאים כמו יהודה פוליקר, יהודית רביץ, שלומי שבן ומארינה מקסימיליאן.
בשנת 2019 הופיע במסגרת פסטיבל "יערות מנשה" לצד טל פרידמן, אלה רונן, פלורה, מירב הלינגר, נדב הולנדר, אביגיל קובארי, גיל בר הדס, יעל קראוס ואחרים.
במהלך מגפת הקורונה הוציא אמדורסקי שני שירים חדשים: "שום דבר", לחן של אמדורסקי לשירו של המשורר נתן זך שנפטר כשבועיים לפני הוצאת השיר ו"את ואני נוסעים לאט", אשר זכה לשתי גרסאות וידאו: הראשונה מבוססת על רישומים שצייר היוצר בעצמו והשנייה היא סרטון עלילתי בהשתתפות השחקנים אבי פניני וחלי גולדנברג. את הקליפ ביים אמדורסקי במשותף עם היוצרת יערה עגנון. זהו שיתוף פעולה שני של השניים, לאחר הקליפ ״שפה אחרת״, אותו ביימו במשותף ב-2017, כחלק מקמפיין האלבום פה.
בתחילת 2021, בערב יום הולדתו ה-50, הוציא את האלבום "MEFORAK: Remixes" המורכב מ-11 רצועות המעניקות פרשנות שונה ועדכנית לשירים שהקליט לאורך השנים. באלבום משתתפים יוצרים חדשים וותיקים כאחד: רונה קינן, red axes, רייסקינדר, אבישג כהן רודריגז, יותם אבני, rejoicer ועוד.
את עטיפת האלבום צייר אסף אמדורסקי בעצמו.
ב-29 ביולי 2021 הוציא את השיר "רצינו פלא" שכתב והלחין.
ב-30 באוגוסט 2021 הוציא את האלבום "432", 8 שירים אותם כתב והלחין על חוף מבודד בסיני.
גם עטיפת האלבום החדש צוירה על ידי אסף אמדורסקי.
5 הציורים שמופיעים בעטיפת התקליט (אקריליק על קנבס בגודל מטר על מטר) נמכרו ונתרמו לעמותת בית השנטי.
מוזיקה לסרטים ולסדרות טלוויזיה.
לאורך השנים הלחין והקליט אמדורסקי מוזיקה לתיאטרון, לקולנוע ולטלוויזיה. בין השאר הלחין והפיק פסקולים לסרטים ״אהבה קולומביאנית״, ״איים אבודים״, ״תרצה אתר - ציפור בחדר״, ״דרייבר״ וכן את פסקול סרטו של שבי גביזון "האסונות של נינה". פסקול הסרט (בהשתתפות שלומי שבן, יעל קראוס, קרני פוסטל, ושרון רוטר) יצא כאלבום בשנת 2003. בשנת 2007 הלחין והפיק את פסקול הסדרה "הבורר".
חיים אישיים.
בשנת 1999 אמדורסקי נישא למיכל אמדורסקי. לשניים נולדו שתי בנות. הם התגרשו בשנת 2008. ב-2014 נישא אמדורסקי בשנית להדר ג'וזפין ג׳בוטרו.
סיבאונד
ג'וניצ'ירו קואיזומי
ג'וּנאיצ'ירוֹ קוֹאיזוּמי (ביפנית: 小泉 純一郎; נולד ב-8 בינואר 1942) הוא פוליטיקאי יפני, היה ראש ממשלת יפן בשנים 2001–2006.
קואיזומי כיהן כראש ממשלת יפן מטעם המפלגה הליברלית דמוקרטית והוא נודע במאמציו לקדם רפורמות, לצמצם את החוב הממשלתי ולהפריט את רשות הדואר היפנית. בבחירות שנערכו ב-2005 הוא הוביל את מפלגתו לזכייה ברוב הפרלמנטרי הגדול ביותר מאז מלחמת העולם השנייה: 296 מושבים מתוך 480 בבית התחתון של הדיאט.
חיי החברה של ראש הממשלה הרווק היו נושא לרכילות ביפן. הוא ידוע כמי שאוהב מוזיקת פופ ואופרה.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
קואיזומי נולד בעיר הנמל יוקוסוקה שלחוף מפרץ טוקיו. אביו וסבו מצד אימו היו שניהם חברי הדיאט. סבו היה שר לפני מלחמת העולם השנייה ואביו היה מנכ"ל משרד ההגנה של יפן.
לאחר שסיים את לימודי תואר ראשון בכלכלה באוניברסיטת קיו אשר בטוקיו, נסע ב-1967 ללמוד בבית הספר לכלכלה של לונדון. ב-1969 חזר ליפן בעקבות מות אביו. ב-1978 נשא לאישה את קאיוקו מיאמוטו אך הנישואין הסתיימו בגירושין ארבע שנים לאחר מכן. קואיזומי לא נישא בשנית וכמי שאינו נשוי הוא מחזה נדיר בפוליטיקה היפנית הבכירה.
לקואיזומי שלושה בנים: הבכור קוטרו, שחקן טלוויזיה במקצועו והשני שינג'ירו נולדו בעת שקואיזומי היה נשוי וגרים עם אביהם. הצעיר, יושינגה, נולד לאחר הגירושין וגדל אצל אימו. קואיזומי מעולם לא נפגש עם צעיר בניו ושני הבנים האחרים לא נפגשו עם אימם מאז הפרידה.
קריירה פוליטית.
הניסיון הראשון של קואיזומי להיבחר למושב המחוזי בבית הנבחרים שהחזיק אביו נכשל. לאחר מכן היה מזכירו של ראש הממשלה לשעבר טקאו פוקודה. ב-1972 ניסה שוב את כוחו בבחירות לפרלמנט והפעם הצליח לזכות בראשונה מבין אחת עשרה כהונות, כחבר במפלגה הליברלית דמוקרטית ובסיעתו של פוקודה בתוכה.
ב-1988 התמנה לשר הבריאות והרווחה, תפקיד שחזר למלא בשתי ממשלות נוספות לאחר מכן. בין לבין כיהן כשר הדואר והתקשורת החל מ-1992. כאשר הייתה המפלגה באופוזיציה היה שותף לסיעת השינסייקי, בה היו חברים פרלמנטרים צעירים.