כתוצאה מכך הודיע אינגליש שהוא יחזיר סכום של 12,000 דולר ויקבל כמימון מגורים 24,000 דולר לשנה. בספטמבר הודיע משרד מבקר המדינה שהם יערכו חקירה פרלמנטרית בסוגיית הוצאות המגורים של חברי הפרלמנט כתגובה למכתב התלונה של מנהיג המפלגה הפרוגרסיבית, ג'ים אנדרטון. יומיים לאחר מכן הודיע אינגליש שהוא לא יקבל יותר שום סכום כמימון מגורים ושהוא יחזיר את כל הסכומים ששולמו לו במסגרת זו מאז נובמבר 2008.
דעותיו הפוליטיות.
אינגליש תואר כמי שמחזיק בדעות חברתיות שמרניות. הוא מתנגד להפלות מלאכותיות, אף על פי שכשר הבריאות הוא אמר ב-1997 שהוא מאמין שהמחלוקת על הסוגיה בניו זילנד נפתרה ושעל הממשלה להתרכז באספקת "שירותים שיהיו יותר אפקטיביים בהפחתת מספר ההפלות". אינגליש גם הצהיר על התנגדותו להמתות חסד, להתאבדויות בסיוע רופא, לאיחוד אזרחי ולמיסוד הזנות.
ב-2004 הצביע אינגליש כנגד חוק למיסוד איחוד אזרחי. ב-2005 הוא הצביע בעד תיקון לחוק הנישואין שעל פיו הוכנס סייג שנישואין יכולים להתקיים רק בין גבר לבין אישה ונגד תיקון לחוק שאפשר נישואין בין בני אותו המין. אף על פי כן, בדצמבר 2016 הוא אמר: "ככל הנראה אני אצביע כעת באופן שונה בנושא נישואי להט"בים, איני סבור שנישואי גאים יכולים להוות איום על נישואין של מישהו אחר".
ב-2009 הצביע אינגליש כנגד תיקון לחוק הסמים שמטרתו הייתה לאפשר את השימוש בקנאביס רפואי.
חיים אישיים.
בתקופת לימודיו באוניברסיטה הכיר אינגליש את אשתו לעתיד, מרי סקנלון, שלמדה אז בבית ספר לרפואה והוכשרה כרופאה כללית. מוצאו של אביה של סקנלון הוא מסמואה ואמה היא איטלקייה שנולדה באי סטרומבולי. לשניים שישה ילדים.
אינגליש משתייך לכנסייה הקתולית, אך הוא הצהיר שהוא מפריד בין אמונותיו הדתיות והאישיות לבין השקפותיו הפוליטית.
ביוני 2002 השתתף אינגליש בתוכנית "הלחם על חייך" (Fight For Life) בערוץ הטלוויזיה TV3, שבמסגרתה נערכו תחרויות איגרוף בין ידוענים לגיוס כספים למערכה נגד התאבדויות בקרב בני נוער. הוא הסכים להשתתף בתוכנית בהשפעת מקרה התאבדות של אחיינו ב-1997. בתחרות הפסיד אינגליש לבדרן טד קלארק שהיה חברו לספסל הלימודים באוניברסיטה.
ניצחון שלא בכוונה
ניצחון שלא בכוונה (באנגלית: Victory Unintentional) הוא סיפור מדע בדיוני קצר מאת אייזק אסימוב. הסיפור הופיע לראשונה באוגוסט 1942, ותורגם לעברית בשנת 1975 בספר בארץ הרובוטים. זהו אחד משני הסיפורים היחידים של אסימוב בהם יש אינטליגנציה לא אנושית שמקורה במערכת השמש, ואחד מהסיפורים היחידים של אסימוב בהם יש רובוטים פוזיטרוניים שאינם קשורים לסדרת הרובוטים.
הסיפור מהווה המשך לסיפור לא סופי, בו האנושות שהתיישבה בגנימד מגלה חיים חוצניים בצדק.
עלילה.
המתיישבים של כדור הארץ על גנימד, הלווין הגדול ביותר של צדק, מגלים את קיומם של חיים תבוניים על צדק. הם מצליחים ליצור קשר עם בני צדק בעזרת רדיו, ומשוחחים איתם. כאשר בני צדק מגלים שבני שיחתם אינם בני צדק כמוהם, הם שולחים להם הודעה שהם ישמידו אותם, ומנתקים אתם את הקשר. הסיבה לאיום זה נעוצה בכך שבני צדק רואים בבני שיחתם יצורים נחותים מהם.
בני האנוש יודעים שהדרך היחידה של בני צדק לצאת מכוכבם היא באמצעות טכנולוגיית שדה כוח מתקדמת, והם שולחים שלושה רובוטים חסינים ועמידים לחקור את צדק ולגלות האם לתושביו יש את הטכנולוגיה לצאת מכוכב הלכת. שלושת הרובוטים הם מדגם זז, והראשון שבהם הוא מודל ראשוני ולכן מעט מוגבל בשכלו.
בתחילה, תושבי צדק מנסים להשמיד את הרובוטים ללא הצלחה, באמצעות נשקים מגוונים- חמצן נוזלי, רובים חשמליים ועוד. לאחר שהחוצנים נכשלים בהתקפה, הם מביאים מומחה שמדבר בשפת הרדיו אותה דוברים הרובטים ומתקשרים איתם. מהשיחה מבינים הרובוטים שבני צדק עולים טכנולוגית על בני האנוש, כך שאם בני צדק ייצאו מהכוכב הם ישמידו את בני האנוש במלחמה. בני צדק חשים תחושת עליונות כלפי בני האנוש, מכנים אותם בשם "חלאות", ולא מוכנים להתפשר על פחות מהשמדה מוחלטת שלהם.
הרובוטים מסיירים עם בני צדק בארצם, ובני צדק מתפארים בפניהם בעליונותם הטכנולוגית. במהלך הסיור, הרובוטים מפתיעים את בני צדק שוב ושוב (שלא בכוונה) בכך שחושפים את חסינותם המוחלטת לדברים כמו טמפרטורות קיצוניות, מחסור בחמצן, קרינה, ועוד. בסוף הסיור מגלים הרובוטים כי לבני צדק יש שדה כוח מתקדם מספיק כדי לעזוב את צדק, מה שאומר שגורל האנושות נחרץ.
לפני שעוזבים הרובוטים את צדק הם מגלים לבני צדק שהם לא זקוקים לשדה כוח משום שהם לא ניזוקים כלל מהחלל החיצון. בני צדק נכנעים במקום, ונשבעים לשלום נצחי עם האנושות, מה שמפתיע את הרובוטים מאוד.
בדרכם חזרה לגנימד, הרובוטים תוהים מדוע נכנעו בני צדק. זז-1 (המוגבל מעט בשכלו) טוען שבני צדק קיבלו עליהם את החוק הראשון ולכן לא יכולים לפגוע בבני אדם; זז-2 וזז-3 מבינים את הסיבה האמיתית- הם שכחו לומר לבני צדק שהם רובוטים, ובני צדק חשבו שכמותם, גם כל בני האדם חסינים לכל דבר אפשרי, וכניעתם נבעה מהבהלה שחשו מפני יצורים בלתי מנוצחים שכאלה.
קרל פון אוברקאמפ
בריגדפיהרר קרל פרדיננד רייכסריטר פון אוברקאמפ (בגרמנית: Carl Ferdinand Reichsritter von Oberkamp; 30 באוקטובר 1893 - 4 במאי 1947) היה פושע מלחמה, מפקד בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה שהועמד לדין ונתלה בעבור פשעיו.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
אוברקאמפ נולד ב-30 באוקטובר 1893 בעיר מינכן שהשתייכה אז לקיסרות הגרמנית. בשנת 1912 התגייס כצוער לצבא הקיסרות הגרמנית והוצב ברגימנט ההוסרים ה-9 (הריין ה-2). ב-7 במרץ 1913 הועלה לדרגת פהנריך, וב-18 בפברואר 1914 קיבל דרגת לוטננט. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914, לחם עם הרגימנט בקרבות החזית המערבית ובכלל זה בקרב על הסום, ובהמשך גם בחזית המקדונית. ב-19 בספטמבר 1914 קיבל את צלב הברזל מחלקה שנייה, וב-6 ביולי 1916 קיבל גם את המחלקה הראשונה. ב-18 באפריל 1917 הועלה לדרגת אובר-לויטננט. ב-19 ביולי 1919, שוחרר מהצבא, לבקשתו, בגלל מחלה.
לאחר המלחמה היה אוברקאמפ חבר בפרייקור, ובשנת 1923 השתתף בפוטש במרתף הבירה שהוביל אדולף היטלר. באותה שנה הוא נשא לאשה את סוניה גיליץ', אולם לא היו להם ילדים והם התגרשו ב-1936. לפרנסתו הוא עבר כמדריך סקי וטניס בהרים בגרמניה ובאוסטריה. ב-1933 הצטרף למפלגה הנאצית וקיבל את מספר החבר 1.928.904. ב-6 במאי 1934 הצטרף לאס אה, וב-1 במרץ 1935 פרש ממנו והצטרף לרייכסווהר. הוא שרת כמפקד פלוגה בדרגת אובר-לויטננט ביחידות שונות. ב-1 בספטמבר של אתה שנה הועלה לדרגת האופטמן ומונה למפקד פלוגה ח' ברגימנט היגרים ה-63. ב-18 בינואר 1937 הועלה לדרגת מיור. ב-1938 השתתף באנשלוס, ומונה למפקד זלצבורג. באותה שנה נישא לפרנציסקה היימר אשר ילדה לו שתי בנות. כמו כן באותה שנה הוא פרש מהצבא, והצטרף לאס אס בדרגת שטורמבנפירר.
מלחמת העולם השנייה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה בספטמבר 1939 היה אוברקאמפ מפקד גדוד שהיה חלק מרגימנט "גרמניה". הוא לחם במסגרת זו במהלך המערכה בפולין, וב-22 בספטמבר קיבל צלב הברזל דרגה שנייה נוסף. הגדוד שלו לחם כחלק מדיוויזיית אס אס "דאס רייך" במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה. ב-1 ביולי 1940 הועלה אוברקאמפ לדרגת אוברשטורמבנפירר וב-10 ביולי קיבל את צלב הברזל דרגה ראשונה. בדצמבר של אותה שנה מונה למפקד רגימנט "גרמניה". ב-30 בינואר 1941 הועלה לדרגת שטנדרטנפיהרר. הרגימנט שלו לחם כחלק מדיוויזיית פאנצר אס אס החמישית "ויקינג" במהלך מבצע ברברוסה, וב-1 באוקטובר 1941 הועלה לדרגת אוברפיהרר.
בעקבות חילוקי דעות עם מפקד הדיוויזיה פליקס שטיינר, הוא הודח מתפקידו ונשלח לברלין למלא תפקידי מטה. ב-30 בינואר 1943 הועלה לדרגת בריגדפיהרר, וב-15 במאי של אותה שנה מונה למפקד דיוויזיית אס אס הררית ה-7 "פרינץ אויגן", אשר הוצבה ביוגוסלביה ולחמה בכוחות הפרטיזנים המקומיים. עוד באותו החודש הייתה הדיוויזיה שלו מעורבת במבצע מוצלח בו כוחות הצ'טניקים בפיקודו של דראגוליוב מיכאולוביץ' נסוגו לכיוון סרביה. מיד לאחר מכן היא השתתפה במבצע "שחור" (המוכר גם בתור "המערכה האנטי פרטיזנית החמישית") ששאף לדחוף את כוחותיו של טיטו שמנו כ-20,000 פרטיזנים לכיוון הרי זלנגורה בדרום-מזרח בוסניה, בצורה של כיתור והתקדמות. במהלך 11 ימי המבצע לכוחות הגרמנים הייתה הצלחה מועטה בהשגת יעדיהם, חלק מיחידות הפרטיזנים הצליחו לחמוק מבעד לכיתור הגרמני, אך מספר יחידות הובסו, במבצע זה נהרגו 613 מחיילי הדיוויזיה. במהלך המבצע ביצעו אנשיו של אוברקאמפ מעשי זוועה שכללו ירי באזרחים וביזה. בספטמבר 1943 נשלחה הדיוויזיה אל גבול איטליה וסייעה בפריקת הצבא האיטלקי מנשקו. ב-30 בינואר 1944 הודח אוברקאמפ מפיקודו על הדיוויזיה, ומילא תפקידי מטה שונים. ב-21 בספטמבר של אותה שנה מונה למפקד קורפוס אס אס הררי החמישי, והחזיק בתפקיד עד 1 באוקטובר. באפריל 1945 שימש לתקופה קצרה כמפקד דיוויזיית אס אס ה-38 "ניבלונג".
אחריתו.
עם סיום המלחמה, נכנע אוברקאמפ לכוחות של צבא ארצות הברית. הוא הוסגר ליוגוסלביה, ונשפט על פשעי מלחמה שביצע בתקופה בה פיקד על דיוויזיית אס אס הררית ה-7. הוא נמצא אשם, ונתלה בבלגרד ב-4 במאי 1947. הוא היה בן 53 במותו.
מקס זימון
גרופנפיהרר מקס זימון (בגרמנית: Max Simonh; 6 בינואר 1899 - 1 בפברואר 1961) היה מפקד בכיר בוואפן אס אס שפיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה, והתפרסם כפושע מלחמה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.