דיווחים רבים בתקשורת המערבית מסרו כלשונם את ההודעות של צבא אינדונזיה, שהמעיטו באחריות הצבא למקרי ההרג וטענו שרובם התרחשו כהתפרצויות של "אלימות ספונטנית" מצד האזרחים.
ברית המועצות גינתה בתחילת האירועים את המעצרים ההמוניים של הקומוניסטים באינדונזיה, ובהמשך גינתה את מקרי הטבח ותיארה אותם כ"אירוע טרגי, מקרה קיצוני של גזענות ומיליטריזם." גם ממשלת הרפובליקה העממית של סין הצהירה כי מדובר ב"פשעים מזעזעים ושטניים, חסרי תקדים בהיסטוריה." גינויים נוספים הושמעו על ידי יוגוסלביה, אלבניה וקוריאה הצפונית.
האו"ם נמנע מגינוי מקרי הטבח. אחד הפוליטיקאים היחידים במערב שגינה אותם היה רוברט קנדי, שאמר: "יצאנו נגד מקרי הטבח הלא-אנושיים שביצעו הנאצים והקומוניסטים. האם נצא גם נגד הטבח הלא-אנושי באינדונזיה, שבה מעל ל-100,000 קומוניסטים לא היו הרוצחים, אלא הקורבנות?"
מעורבות זרה.
ארצות הברית הכחישה כל קשר לאירועים, אך בשנת 2017 נחשפו מסמכים לפיהם היו קשרים עמוקים בין קצינים אנטי-קומוניסטים בצבא אינדונזיה לבין אנשי CIA, שהכשירו מעל ל-1,200 קצינים אינדונזיים, בהם אנשי צבא בכירים, וכן סיפקו לצבא נשק, סיוע כלכלי, ורשימות של אלפי פעילים קומוניסטים.
בזמן האירועים, ארצות הברית, בריטניה ואוסטרליה שיתפו פעולה בתעמולה ולוחמה פסיכולוגית נגד אנשי השמאל והמפלגה הקומוניסטית באינדונזיה.
לאחר הטיהור.
חברי החולייה שניסתה לבצע הפיכה צבאית ב-30 בספטמבר 1965 נתפסו, הועמדו לדין והוצאו להורג.
נשיאותו של סוקרנו התבססה על עיקרון "נסקום" שיצר איזון בין הגופים הגדולים שפעלו במדינה: צבא אינדונזיה, המפלגה הקומוניסטית ודת האסלאם. אירועי הטבח הפרו איזון זה, וחיסלו למעשה את המפלגה הקומוניסטית. בעקבות האירועים נאלץ סוקרנו להעביר את סמכויותיו לסוהארטו, שהוביל את "הסדר החדש" באינדונזיה, כינוי לשורת שינויים רחבי-היקף שהובילו לשלטון טוטליטרי במדינה.
בשנת 1975 פלש צבא אינדונזיה למזרח טימור, שם בוצע רצח עם באלימות ואכזריות, בדפוס פעולה הדומה לטיהור הקומוניסטים.
בקרב האוכלוסייה נותרו מעטים שתמכו בקומוניזם או היו חברי מפלגה, והם היו נתונים במשך זמן רב במעקב של רשויות הביטחון. הם נמצאים עד היום ב"רשימה שחורה" ונאסר עליהם לעבוד בשירות המדינה ובשורת מקצועות נוספים. דיונים על הטבח והאירועים הקשורים בו נחשבים לטאבו בחברה האינדונזית גם בימינו.
בשנת 1999 ניסה הנשיא עבד א-רחמן וחיד להחזיר לאינדונזיה פעילים קומוניסטים ולהעניק למפלגה לגיטימציה מחודשת, אך ניסיון זה נבלם על ידי המנהיגים המוסלמים ומפקדי הצבא במדינה.
אירועי הטיהור אינם מוזכרים ברוב ספרי הלימוד באינדונזיה, ודיווחים עליהם צונזרו בתקופת שלטונו של סוהארטו, שבתקופת שלטונו טיפח בקרב התושבים פחד מפני "האיום הקומוניסטי", הרווח במדינה גם כיום. הפרלמנט האינדונזי הקים בשנת 2009 "ועדת אמת ופיוס" כדי לחקור את מקרי ההרג, אך פעילותה הושעתה כעבור זמן קצר, בהוראת בית המשפט העליון של אינדונזיה.
טיהור הקומוניסטים באינדונזיה היווה נקודת מפנה משמעותית במלחמה הקרה. עם עלייתו לשלטון יישם סוהארטו מדיניות קפיטליסטית במדינה, בהנחייתם של כלכלנים בוגרי אוניברסיטת קליפורניה בברקלי ובמימונה של קרן פורד.
בנובמבר 2015 נתבעה ממשלת אינדונזיה בבית הדין הפלילי הבינלאומי בהאג על ידי פעילי זכויות אדם בגין פשעים נגד האנושות. ביולי 2016 הקריא אב בית הדין זאק יעקב את ממצאי החקירה, לפיהם אינדונזיה אחראית ישירות לאירועים ואשמה בפשעים נגד האנושות. בית הדין האשים את סוהארטו בהפצת תעמולה שקרית ועידוד מקרי ההרג, והגיע למסקנה שהטבח "נועד להשמיד חלק מהאוכלוסייה וניתן לסווג אותו כרצח עם." בדו"ח נכללו ממצאים חמורים נוספים, בהם כליאה ושעבוד תושבים במחנות ריכוז, עינויים חסרי רחמים, אלימות מינית שיטתית והיעלמות כפויה. אינדונזיה דחתה את פסיקת בית הדין, ושר הביטחון האינדונזי אמר כי האירועים "הם לא עניינם, הם לא הממונים עלינו ולאינדונזיה יש מערכת משפטית משלה." לבית הדין הפלילי הבינלאומי אין סמכות משפטית, ופסקי דינו אינם מחייבים.
השפעת האירועים על יחסי אינדונזיה–ישראל.
בנובמבר 1966 כתב המוסד דו"ח מיוחד על טיהור הקומוניסטים באינדונזיה, בו תוארו ההיקף והאכזריות של מעשי הטבח. על אף זאת, ישראל ראתה באינדונזיה שותפה לגיטימית לקידום מטרות ביטחוניות, כלכליות ופוליטיות. המוסד ניהל מגעים עם המשטר הצבאי באינדונזיה להקמת פרויקטים מסחריים משותפים בתחומים שונים, כגון שמן, קופרה, נפט גולמי, כותנה ושיווק יהלומים. חלק מהסחורות הללו הועברו בין המדינות בתיווכן של חברות זרות.
המוסד ארגן ביקורים של משלחות אינדונזיות בישראל, ונציגי המוסד חזרו וביקרו באינדונזיה ונפגשו עם נציגי המשטר הצבאי. ביקורים אלה נשמרו בסוד. בישיבה של ועדת החוץ והביטחון ב-4 באפריל 1967, כשנה לאחר הטבח, אישר שר החוץ אבא אבן כי מתקיימים מגעים בין המדינות, וכחודש לאחר מכן נחתם הסכם סחר סודי עם צבא אינדונזיה לרכישת ציוד צבאי ומדים מישראל.
ספרים וסרטים.
במשך שנים רבות הטיהורים של 1965 נחשבו לטאבו בחברה האינדונזית, ובמשך 30 שנות שלטונו של סוהארטו הוטלה צנזורה על כל פרסום בנושא זה. לאחר מכן פורסמו מעט ספרים וסרטים תיעודיים המתארים את ההתרחשויות ומביאים מדברי הניצולים.
הסרטים התיעודיים "מעשה ההרג" ו"מבט של שתיקה" כוללים ראיונות עם אנשים שהשתתפו במקרי טבח, וכן את סיפורה של משפחה שכולה, שמנסה לרדת לשורש האירועים. באחת הסצנות בסרט מרואיינים חיילים שהשתתפו במקרי טבח, 50 שנה לאחר האירועים, והם עדיין מתארים בגאווה כיצד עינו ורצחו אנשים שהיו חשודים כקומוניסטים.
חלק קטן מהאירועים מוצג בסרט "שנה בצל הסכנה", משנת 1982. הסרט נאסר להקרנה באינדונזיה עד שנת 2000.
Save the Day
Save the Day הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי, ביחד עם הראפרית האמריקאית לורן היל, מתוך אלבום האוסף של קארי, "The Rarities". השיר יצא לאור ב-21 באוגוסט 2020, על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדינגס וקולומביה רקורדס, כסינגל הראשון מתוך אלבום האוסף.
השיר הגיע למקום השני במצעד שירי ה-R&amp;B הדיגיטליים.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מריה קארי, ג'רמיין דופרי, ג'יימס רייט, צ'ארלס פוקס ונורמן גימבל והופק על ידי קארי ודופרי גם כן. השיר דוגם בתוכו קטעים מתוך השיר "Killing Me Softly", של להקת פוג'יז, שיצא לאור בשנת 1996 ואותו לורן היל הקליטה גם כן במסגרת חברותה בלהקה.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-2.6 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר פורסם ב-21 באוגוסט 2020, בערוץ היוטיוב הרשמי של מריה קארי וצבר למעלה ממיליון צפיות.
המחתרת החלוצית בהולנד - קבוצת ווסטרוויל
Out Here on My Own
Out Here on My Own (בעברית: כאן בחוץ לבדי) הוא סינגל שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית איירין קארה, מתוך הפסקול "Fame". השיר יצא לאור באוגוסט 1980, כאחד משירי הנושא של הסרט "תהילה", מתוכו הקליטה קארה שיר נוסף שהפך ללהיט בינלאומי, "Fame".
במרוצת השנים הוקלטו שלל גרסאות כיסוי של השיר, תוך שאחת מהן הצליחה להפוך ללהיט ולהגיע לעשירייה הפותחת בשווייץ.
הצלחה.
השיר זכה להצלחה מסחרית רבה כאשר הגיע למקום ה-19 במצעד הבילבורד הוט 100, שם שהה שבועות רבים במצעד ואף הפך לאחד מהשירים המצליחים ביותר של קארה. במצעד השירים העכשוויים למבוגרים הגיע בשיאו למקום ה-20, תוך שהצליח לשהות במצעד מספר שבועות רב גם כן.
במצעד הסינגלים הבריטי הגיע השיר למקום ה-58 וזכה להצלחה נאה במצעד.
פרסים ומועמדויות.
השיר הועמד לפרס אוסקר לשיר המקורי הטוב ביותר, אף הפסיד לשירה האחר של קארה "Fame", שזכה בפרס. כמו כן, הייתה זו הפעם הראשונה בהיסטוריית טקס פרסי האוסקר ששני שירים מאותו סרט הועמדו באותה הקטגוריה וזאת, בנוסף לכך שאחד מהם אף הצליח לזכות בפרס.
בנוסף לכך, נמכר השיר בכמויות רבות מה שהפך אותו לשיר "מולטי-פלטינה", ברחבי העולם.
גרסתה של מריה קארי.
Out Here on My Own (בעברית: כאן בחוץ לבדי) הופץ מחדש בשנת 2020, על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית מריה קארי. השיר יצא בסמוך לשנת 2020, על ידי חברות התקליטים לגסי רקורדס וקולומביה רקורדס, כסינגל השני מתוך אלבום האוסף שלה, "The Rarities".
את השיר הקליטה מריה קארי כבר בשנת 2000, ורק בשנת 2020 היא החליטה להפיץ אותו לרשתות הזרמות המדיה השונות.
הצלחה וביקורת.
גרסת הכיסוי של קארי זכתה להצלחה כאשר מבקרי מוזיקה שונים ביקרו אותה. בניו יורק דיילי ניוז סקרו את גרסת הכיסוי של קארי, תוך שהמליצו למאזינים לשמוע אותה. במגזין הבילבורד סקרו את השיר באופן מקיף, תוך שהזכירו את העובדה שקארי הייתה חובבת של הסרט "תהילה".
באתר מוזיקת הרית'ם אנד בלוז Rated R&amp;B, סקרו את השיר גם כן.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של קארי ב-18 בספטמבר 2020, בסמוך לצאתו של השיר כסינגל. האודיו זכה להצלחה מתונה כאשר צבר למעלה מ-150 אלף צפיות בפחות משבועיים לצאתו, תוך שבהמשך העלתה קארי גם את קליפ המילים הרשמי של השיר.
בית הכנסת של אגר
בית הכנסת של אגר (בהונגרית: Egri zsinagóga) הוא מבנה שכבר לא קיים בעיר אגר. המבנה היה קיים במחצית הראשונה של המאה ה-20.
היסטוריה.