במוקדמות יורו 1968 שובצה יוגוסלביה לבית עם מערב גרמניה ואלבניה. יוגוסלביה ניצחה בביתה את מערב גרמניה 0-1 ולאחר מכן ניצחה באלבניה, הפסידה במערב גרמניה וניצחה בביתה שוב את אלבניה. במשחק הסיום של הבית התארחה מערב גרמניה באלבניה, כאשר ניצחון צפוי יעלה אותה לשלב הפלייאוף. אולם המשחק הסתיים בתיקו 0-0 מפתיע ששלח את יוגוסלביה לפלייאוף, כאשר היא מסיימת בראשות הבית עם נקודה אחת יותר ממערב גרמניה. בשלב הפלייאוף התמודדה יוגוסלביה מול צרפת. המשחק הראשון בצרפת הסתיים בתיקו 1-1 ובמשחק הגומלין הביסה יוגוסלביה את צרפת 1-5 והעפילה לטורניר הגמר. בחצי גמר היורו גברה יוגוסלביה על אנגליה 0-1 משער של דרגאן דז'אג'יץ' שלוש דקות לסיום המשחק. במשחק הגמר מול איטליה המארחת הובילה יוגוסלביה משער של דז'אג'יץ', אולם האיטלקים השוו עשר דקות לסיום המשחק. המשחק לא הוכרע גם בהארכה והסתיים בתיקו 1-1. בעקבות כך, נערך משחק חוזר יומיים לאחר מכן ובו ניצחה איטליה 2-0. דז'אג'יץ' סיים כמלך השערים של הטורניר עם שני שערים. הוא גם נבחר לנבחרת הטורניר של אופ"א יחד עם איביצ'ה אוסים ומיראד פזלאגיץ'.
מונדיאל 1974.
יוגוסלביה לא העפילה למונדיאל 1970. במוקדמות יורו 1972 סיימה יוגוסלביה ראשונה בשלב הבתים אך הודחה על ידי ברית המועצות במשחקי הפלייאוף על העלייה לטורניר הגמר. במוקדמות מונדיאל 1974 שובצה יוגוסלביה בבית עם ספרד ויוון. ספרד ויוגוסלביה סיימו במקום הראשון עם אותו מספר נקודות והפרש שערים זהה (אם כי לספרד היו יותר שערי זכות). לכן נקבע משחק מכריע על ההעפלה למונדיאל בין שתי הנבחרות שנערך בפרנקפורט, מערב גרמניה. יוגוסלביה ניצחה 0-1 והעפילה לטורניר הגמר. בשלב הבתים בטורניר הגמר סיימה יוגוסלביה בתיקו 0-0 עם ברזיל ולאחר מכן הביסה את זאיר 0-9 ובכך השוותה את שיא הניצחון הגבוה ביותר בתולדות גביע העולם. במשחקה האחרון בשלב הבתים סיימה יוגוסלביה בתיקו 1-1 עם סקוטלנד. מכיוון שכל המשחקים בין יוגוסלביה, ברזיל וסקוטלנד הסתיימו בתיקו וכל הנבחרות ניצחו את זאיר, מיקום הקבוצות בבית נקבע לפי הפרש השערים שהושג מול זאיר. הודות לכך סיימה יוגוסלביה ראשונה בבית והעפילה לשלב הבתים השני. בשלב הבתים השני הפסידה יוגוסלביה למערב גרמניה המארחת, פולין ושוודיה וסיימה במקום האחרון בבית.
יורו 1976.
יוגוסלביה העפילה ליורו 1976 לאחר שבטורניר המוקדמות סיימה ראשונה בשלב הבתים לפני צפון אירלנד, שוודיה ונורווגיה ועברה את וויילס במשחקי הפלייאוף על העלייה לטורניר הגמר. טורניר הגמר של יורו 1976 נערך ביוגוסלביה. בחצי הגמר הובילה יוגוסלביה 0-2 על מערב גרמניה, אך בסופו של דבר הפסידה 4-2 אחרי הארכה. יוגוסלביה הפסידה גם להולנד במשחק על המקום השלישי 3-2 שוב אחרי הארכה וסיימה רביעית למרות יתרון הביתיות. גם בטורניר זה נבחר דז'אג'יץ' לנבחרת הטורניר של אופ"א.
מונדיאל 1982.
יוגוסלביה לא העפילה למונדיאל 1978 וליורו 1980. היא העפילה למונדיאל 1982, כשהיא מסיימת בשלב הבתים בטורניר המוקדמות במקום הראשון לפני איטליה שהעפילה אף היא לטורניר הגמר ואף זכתה בו. יוגוסלביה, לעומתה, לא עברה את שלב הבתים בטורניר הגמר, כאשר סיימה בתיקו 0-0 עם צפון אירלנד, הפסידה לספרד המארחת 2-1 וניצחה את הונדורס 0-1. יוגוסלביה סיימה במקום השלישי בבית אחרי צפון אירלנד וספרד, כאשר היא מסיימת את אותו מספר נקודות והפרש שערים כמו ספרד השנייה, אך עם שער זכות אחד פחות. בניגוד למקרה הדומה במוקדמות מונדיאל 1974, הפעם מספר שערי הזכות כן היווה קריטריון לדירוג ובכך יוגוסלביה הודחה בשלב הבתים.
יורו 1984.
יוגוסלביה העפילה ליורו 1984 אולם הפסידה בכל משחקיה לבלגיה, דנמרק וצרפת וסיימה במקום האחרון בבית בטורניר הגמר. יוגוסלביה לא העפילה למונדיאל 1986 וליורו 1988.
מונדיאל 1990.
טורניר הגמר האחרון בו השתתפה יוגוסלביה כמייצגת של שש הרפובליקות היה מונדיאל 1990. יוגוסלביה העפילה לטורניר הגמר, לאחר שבטורניר המוקדמות סיימה ראשונה בבית לפני סקוטלנד, צרפת, נורווגיה וקפריסין. בשלב הבתים של טורניר הגמר הובסה יוגוסלביה על ידי מערב גרמניה האלופה שבדרך 4-1. בהמשך גברה יוגוסלביה על קולומביה 0-1 והביסה את איחוד האמירויות 1-4. יוגוסלביה סיימה במקום השני בבית והעפילה לשמינית הגמר. בשמינית הגמר גברה יוגוסלביה על ספרד 1-2 אחרי הארכה מצמד שערים של דראגן סטויקוביץ'. ברבע הגמר סיימה יוגוסלביה בתיקו 0-0 עם אלופת העולם ארגנטינה והודחה לאחר שהפסידה 3-2 בבעיטות הכרעה מ-11 מטרים. רוברט פרוסינצ'קי נבחר לשחקן הצעיר המצטיין בטורניר וסטויקוביץ' נבחר לנבחרת הטורניר.
יוגוסלביה השתתפה במוקדמות יורו 1992 וסיימה במקום הראשון בבית בטורניר המוקדמות. אולם בעקבות התפרצות מלחמות יוגוסלביה, הוטלו סנקציות על יוגוסלביה מטעם האומות המאוחדות ולכן פיפ"א השעתה את יוגוסלביה מכל פעילות. את מקומה של יוגוסלביה בטורניר הגמר של יורו 1992 תפסה דנמרק, שסיימה במקום השני בבית אחרי יוגוסלביה, שאף הפתיעה וזכתה באליפות אירופה. יוגוסלביה הושעתה גם ממוקדמות מונדיאל 1994 וסיימה להתקיים במתכונתה הנוכחית.
מנוע דיזל ארבע-פעימי
לואי השביעי, מלך צרפת
לואי השביעי "הצעיר" (בצרפתית: Louis VII le Jeune; 1120 - 18 בספטמבר 1180), היה בן לשושלת הקאפטינגים, ומלך צרפת בין השנים 1137–1180.
ביוגרפיה.
לואי נולד בשנת 1120, והיה בנם של לואי השישי, מלך צרפת, ואדליידה מסבויה, בתם של אומברטו השני, רוזן סבויה וגיזלה מבורגונדי, רוזנת סבויה. אחיו הבכור פיליפ נועד לרשת את הכתר, ואילו לואי נועד להיות כומר, אך בשנת 1131 נהרג פיליפ בתאונת רכיבה ולואי הפך ליורש העצר. הוא היה מסור מאוד לדת, ומתאים לכמורה יותר מאשר למלוכה. ב-22 ביולי 1137 נישא לאלינור מאקוויטניה (1122–1204), יורשת דוכסות אקוויטניה. כעבור עשרה ימים בלבד נפטר אביו, לואי השישי, ולואי ירש את הכתר בשם לואי השביעי. אלינור ילדה לו שתי בנות, אך במרץ 1152 בוטלו נישואיו לאלינור בידי מועצת הכנסייה. בשנת 1154 נישא לקונסטנס, בתו של אלפונסו השביעי, מלך קסטיליה, שילדה לו שתי בנות נוספות. ב-4 באוקטובר 1160 נפטרה קונסטנס, ואחרי חמישה שבועות בלבד נישא לואי בשלישית, הפעם לאדל משמפן, שילדה לו בן ובת.
בשנת 1142 היה המלך לואי השביעי מעורב במלחמה נגד תיבו השני, רוזן שמפן. מלחמה זו הסתיימה בשנת 1144 עם כיבושה של שמפן בידי הצבא המלכותי, ועם מותם בשריפה של יותר מאלף בני אדם שחיפשו מקלט בכנסייה של העיר ויטרי. מאז מאורע זה סבל המלך מרגשי אשמה, ובחג המולד של 1145 הציג בפני אציליו את תוכניתו לצאת למסע צלב כדי לבוא לעזרת ממלכת ירושלים והמדיניות הצלבניות בסוריה, ובכך לכפר על חטאיו. (רוזנות אדסה נכבשה בידי המוסלמים בשנת 1144 ורבים מתושביה הנוצרים נטבחו). הוא התייעץ עם ברנאר מקלרבו שהציע להתייעץ עם האפיפיור אאוגניוס השלישי. האפיפיור נתן את הסכמתו, וב-31 במרץ 1146 בבזיליקה של וזליי (שבחבל בורגון), ברנאר נשא דרשה כשהמלך לצידו והכריז על מסע הצלב השני לארץ ישראל.
ביוני 1147 יצאו לואי ואשתו אלינור מן העיר מץ (בחבל לורן בצרפת) שנבחרה כמקום ההתכנסות של הצבא הצרפתי. מסע הצלב יצא לגרמניה המשיך דרך הדנובה לבולגריה והגיע לקונסטנטינופול ב-4 באוקטובר של אותה שנה. מנואל הראשון, קיסר האימפריה הביזנטית, חשש מאוד מן הצרפתים ותיעב אותם, וחתם על הסכם עם הסולטאן הטורקי. לואי השביעי הגיע עם צבאו לאנטליה (כיום בדרום טורקיה) ב-20 בינואר 1148. הסלג'וקים תקפו את צבאו, ובקושי רב הצליח לואי השביעי להגיע עם חלק קטן מצבאו לנסיכות אנטיוכיה (19 במרץ 1148). בסביבות לטקיה (כיום בסוריה) הותקף צבאו של לואי השביעי בשנית על ידי הסלג'וקים, אך הוא מיהר להגיע עם צבאו לירושלים כדי למלא את הנדר ולכפר על חטאיו.
ב-24 ביוני 1148 התכנסה בעכו מועצת המלחמה של הצלבנים שבה הוחלט לנסות לכבוש את דמשק מידי המוסלמים. באמצע יולי של אותה שנה התאסף צבא גדול בטבריה בפיקודם של לואי השביעי, קונראד השלישי, קיסר האימפריה הרומית הקדושה ובלדווין השלישי, מלך ירושלים. צבא הצלבנים התקדם אל חומת דמשק מצד מערב והשתלט על גני מטעים שספקו לו מים, מזון ועצים. אך ב-27 ביולי התקבלה החלטה מוטעית לתקוף את העיר מצד מזרח, שממנו היו הצלבנים חשופים בפני המוסלמים, ללא אספקה של מזון ומים. היות שהמוסלמים תפסו מחדש את גני המטעים שבצד מערב, לא נותרה לצלבנים ברירה אלא לסגת. בנסיגה זו מדמשק הסתיים מסע הצלב השני בכישלון צורב, וב-1149 שב לואי השביעי עם צבאו לצרפת.
ב-18 במאי 1152 נישאה אלינור מאקוויטניה, גרושתו של לואי השביעי, לאנרי, רוזן אנז'ו. המלך ניהל מלחמה נגדו בטענה כי נישא ללא הסכמתו וכי אקוויטניה היא נחלתו של מלך צרפת, אך לבסוף הסתפק בפיצויים. בינואר 1153 פלש רוזן אנז'ו לאנגליה, ובשנת 1154 הפך להנרי השני, מלך אנגליה, ודוכס נורמנדיה, אנז'ו ואקוויטניה. כך החלה שליטתה של אנגליה באקוויטניה, שנמשכה שלוש מאות שנה. לואי השביעי העניק את תמיכתו לתומאס בקט, הארכיבישוף מקנטרברי, במאבקו במלך אנגליה, וגם לבניו של הנרי השני שמרדו באביהם. ב־1177 הושג הסכם שלום בין מלכי צרפת ואנגליה, בתיווכו של האפיפיור אלכסנדר השלישי.
בתקופת מלכותו של לואי השביעי התפתחו החקלאות והמסחר, ואוכלוסיית צרפת גדלה. מבצרים חדשים הוקמו, והחלה בנייתן של בזיליקת סן-דני וקתדרלת נוטרדאם בפריז, שתיהן באדריכלות גותית.
לאחר שלקה לואי בשיתוק, הוכתר בנו פיליפ כמלך צרפת בקתדרלה של ריימס ב-1 בנובמבר 1179. ב-18 בספטמבר 1180 נפטר לואי השביעי, ובנו פיליפ ירש את כתרו בשם פיליפ השני.
אהל (תיאטרון)