שני ישועים צעירים, רודריגז וגארוּפֶּה, מוצבים במקאו הפורטוגזית כחלק מהמיסיון הקתולי באסיה. ממכתב המגיע מיפן הסגורה והמסוגרת נודע שמורם הרוחני ומדריכם בעבר, האב כריסטובו פריירה, התכחש לאמונתו בפומבי בעת טבח הנוצרים ביפן כמה שנים קודם, ועתה הוא חי כיפני ומסייע לשלטונות בדיכוי שרידי הדת האסורה. השניים מסרבים להאמין לידיעה ומחליטים לצאת ליפן בעצמם, למרות סכנת המוות שיהיו חשופים אליה ככמרים. הם מוצאים יפני גולה, שיכור מוזנח בשם קיצ'יג'ירו, ומשכנעים אותו לשמש להם כמורה דרך. הוא מגלה להם שהיה נוצרי בעבר, אך העדיף לדרוך על צלם ולהתכחש לדתו החדשה, בעוד שכל משפחתו סירבה לכך והועלתה על המוקד על ידי הרשויות. לאחר שהם מסתננים לאיים בספינה, הם מגלים שהאוכלוסייה הכפרית באזורי החוף עודנה נוצרית בהיחבא, על אף רדיפות קשות של השלטונות. המקומיים נלהבים לנוכח נוכחותם של כמרים שיכולים לערוך את הטקסים הקתוליים, אך גם מפוחדים מאוד, ומסתירים אותם בקפידה. הידיעה אודותם זולגת, וחיילי המושל צולבים שלושה מבני הכפר על החוף, עד שהכמרים יימסרו. השלושה מתים מתשישות וממי הגאות כעבור מספר ימים. רודריגז וגארופה מחליטים להתפצל. קיצ'יג'ירו, שחזר להיות קתולי, מסגיר את רודריגז לידי הסמוראים. המתורגמן מטעם השלטון מסביר לכומר שיש אלפי נוצרים סמויים בכפרים בחוף, אך הם אינם חשובים: הכמרים הם אלו שיש לשבור, שכן אם יעזבו את הדת בפומבי, רוח ההמון הפשוט תקרוס ממילא. רודריגז מובא לשפת הים כדי שיצפה ברחוק בגארופה, שנתפס אף הוא, המובא יחד עם מספר איכרים. הללו כבר חזרו בהם מאמונתם פעמים רבות, אך השלטונות משתמשים בהם כדי להביא אף אותו לכך. כשאחת מהם מוטבעת בכח, גארופה מעדיף לטבוע אתה מאשר להיענות לדרישת הסמוראים. לבסוף, רודריגז מובא בפני פריירה, ומתוודע לכך שהלה אכן נטש את הנצרות ועתה הוא בודהיסט הנשוי לאישה מקומית. פריירה מסביר לתלמידו-לשעבר שהדת הקתולית מעולם לא הכתה שורש ביפן, שהמוני העם כלל לא הבינו את המסר הרוחני שלה, ושעתה האיכרים הפשוטים מעונים על ידי הסמוראים רק משום שהוא מסרב לעשות את הדבר הראוי ולכפור בה. לבסוף, כשהוא שומע את צרחות המעונים, רודריגז שומע קול פנימי שהוא תופש כישו, ומחליט לדרוך על צלם ולהפסיק את הסבל. הוא נעשה לבודהיסט, מתחתן עם יפנית ומשרת כיועץ ומסייע של השלטונות במאבקם בכל שריד של נצרות. כעבור שנים רבות, רודריגז מת ומועלה על מוקד קבורה, כשבכף ידו מוכמן צלב זעיר.
הפקה.
התסריט נכתב על בסיס ספרו של שוסקו אנדו מ-1966 באותו השם. אנדו, יפני קתולי, חיבר את הרומן "שתיקה" בהשראת סיפורו של הישועי ג'וזפה צ'יארה, שדמותו של רודריגז התבססה עליו. צ'יארה נחת ביפן ב-1643, נתפס והתכחש לנצרות (והצטרף בכך לפריירה, דמות אמיתית). הזכויות לרומן נרכשו ב-1989 על ידי חברת ההפקה האיטלקית צ'קי גורי תמורת 700,000 דולר החברה שכרה את מרטין סקורסזה ליצירתו ואת ג'יי קוקס, שכתב שניים מהתסריטים לסרטיו של סקורסזה, "כנופיות ניו יורק" ו"עידן התמימות", לכתוב את התסריט. לאחר שהכתיבה נתקעה שכרה ההפקה את מייקל גורדון (תסריטאי "300") ואת ניקולס קזאן אך ללא הצלחה. ב-2012 תבעה חברת ההפקה את סקורסזה על דחיות מתמשכות בפיתוח הסרט לטובת פרויקטים אחרים בהם עסק ורק ב-2014 הגיעו להסדר. סכסוך משפטי נוסף התגלע בין החברה האיטלקית לבין מנהלה באשר לפיתוח הסרט.
הפקת הסרט הושהתה עד גיוס משאבים, חברת ההפקות של ג'ורג' פורלה ורנדל אמט התחייבה לממן את הסרט ב-25 מיליון דולר, חברת IM Global רכשה תמורת 21 מיליון דולר את הזכויות להפצה ברחבי העולם ואולפני סרטי פרמאונט רכשו את הזכויות להפצה בארצות הברית. לאחר שחלק מההתחייבויות הוסרו, השלימו גסטון פבלוביץ ודייל בראון את התקציב עד שנקבע לכ-46.5 מיליון דולר.
צילומי הסרט התקיימו בין ינואר למאי 2015 בטאיוואן. במהלך ההכנות לצילומים ארעה תאונה בה נהרג אדם אחד ואחרים נפצעו. צילום הסרט נעשה באופן מסורתי באמצעות סרט צילום בפורמט 35 מילימטר ולא באופן דיגיטלי. צלם הסרט רודריגו פרייטו מועמד לפרס אוסקר לצילום הטוב ביותר.
כוכבי הסרט צמצמו בשכרם הרגיל על מנת להשתתף בהפקה. אדם דרייבר המגלם את הכומר פרנסיסקו גארפה, השיל כ-23 קילוגרם ממשקלו עבור התפקיד.
הקרת הבכורה של הסרט נקבעה ל-29 בנובמבר 2016 בקריית הוותיקן, הקרנות לאיגוד המבקרים הלאומי ולאיגוד מבקרי הקולנוע של ניו יורק ולוס אנג'לס נקבעו לסוף אותו חודש, הפצה מוגבלת של הסרט נקבעה ל-23 בדצמבר 2016 לקראת הפצה נרחבת לינואר 2017.
קישורים חיצוניים.
ביקורות
מארטיאליס
מרינט פישון
מרינט פישון (בצרפתית: Marinette Pichon; נולדה ב-26 בנובמבר 1975) היא כדורגלנית עבר צרפתייה ששיחקה כחלוצה. פישון היא מלכת השערים של נבחרת צרפת בכל הזמנים, עם 81 שערים ב-112 הופעות.
קריירה.
פישון נולדה ב-26 בנובמבר 1975 בעיר בר סור אובה שבצרפת. ב-1992, היא החלה לשחק בקבוצת "אולימפיק סנט ממי" מהליגה הצרפתית השנייה, ושנתיים לאחר מכן ערכה את הופעת הבכורה שלה בנבחרת צרפת הבוגרת. ב-1995, היא עלתה עם קבוצתה לליגת העל, אך לאחר שנתיים ירדה הקבוצה בחזרה לליגה השנייה.
בקיץ 1997 שיחקה פישון בטורניר הבינלאומי הראשון בקריירה שלה - אליפות אירופה שנערכה באותה שנה בנורווגיה ושוודיה. בשלב הבתים של הטורניר השיגו הצרפתיות ארבע נקודות, אך סיימו במקום השלישי ולא העפילו לחצי הגמר. ארבע שנים לאחר מכן, באליפות אירופה שהתקיימה בגרמניה, כבשה פישון שלושה שערים במהלך שלב הבתים, אך צרפת שוב לא הצליחה לעבור את הסיבוב הראשון.
בשנת 2002, סיימה פישון בפעם השנייה ברציפות כמלכת השערים של הליגה הצרפתית, והחליטה לנסות את מזלה בליגת ה-WUSA האמריקאית. היא חתמה בקבוצת פילדלפיה צ'ארג', וכבר בשנתה הראשונה בליגה היא נבחרה לשחקנית המצטיינת של העונה, לאחר שכבשה 14 שערים במהלכה והובילה את פילדלפיה לחצי גמר הפלייאוף. עונה לאחר מכן היא כבשה שוב 14 שערים, וחלקה את תואר מלכת השערים של הליגה עם דאגני מלגרן הנורווגית.
ב-2003 פורקה ה-WUSA, ופישון החליטה לחזור לאולימפיק סנט ממי. בסוף שנה זו, היא אף לקחה חלק במשחקי הגביע העולמי שנערכו בסין. זה היה גביע העולם הראשון בו השתתפה נבחרת צרפת, וגם בו היא לא הצליחה לעבור את שלב הבתים. פישון כבשה את שני השערים היחידים של הנבחרת בטורניר - בניצחון מול קוריאה הדרומית ובתיקו מול ברזיל, ופתחה בהרכב הראשון בכל שלושת המשחקים.
שנה לאחר מכן, עברה פישון לקבוצת הצמרת ג'וביסי, ומהר מאוד הפכה לאחת מהשחקניות הבולטות בקבוצה. בשתי עונותיה הראשונות במועדון, היא כבשה 74 שערים, סיימה פעמיים כמלכת השערים של הליגה וזכתה פעם אחת בפרס כדורגלנית השנה בצרפת. בעונתה הראשונה בג'וביסי זכתה פישון עם הקבוצה בגביע הצרפתי, ובעונה השנייה היא זכתה איתה באליפות הליגה. הייתה זו האליפות היחידה בקריירה בת 15 השנים של פישון.
בספטמבר 2006, לאחר שלא הצליחה להעפיל לגביע העולם עם נבחרת צרפת, הודיעה פישון על פרישה מכדורגל בינלאומי. בסיום עונת 2007, היא פרשה גם מהזירה המקומית. שש שנים לאחר פרישתה, חזרה פישון לג'וביסי, אך הפעם לצוות הניהולי של המועדון.
חיים אישיים.
מספר שנים אחרי פרישתה, הודיעה פישון על יציאתה מהארון. בנובמבר 2012, היא הייתה לאישה השנייה בתולדות צרפת שזוכה לחופשת לידה בעקבות ההיריון של בת זוגה. היריון זה התבצע באמצעות הפריה חוץ-גופית.
כוח זהוב
כוח זהוב (שם מדעי: Varanus flavescens) הוא מין של לטאת כוח גדולה החיה בתת-היבשת ההודית ובדרום-מזרח אסיה. אורכו מגיע ל-150 ס"מ, עם זנב באורך של 100 ס"מ.
כוח זה הוא מין בצבע זהוב כהה עם עור מקומט מעט וחוטם קצר. הוא מצוי ביערות וגדות נהרות (לרבות האינדוס, הגנגס והבראהמאפוטרה) בהודו, פקיסטן, נפאל ובנגלדש.
הכוח מחפש את מזונו על הקרקע, במים וגם מטפס על עצים. הוא ניזון מיצורים קטנים שונים הכוללים חרקים, דגים, דוחיים, זוחלים קטנים, עופות ויונקים קטנים. לכוח הבוגר אין טורפים טבעיים.
יובל המבולבל המסע אל הכוכב
תאי אלפא
תאי אלפה (α-cells) הם תאים אנדוקרינים באיי לנגרהנס שבלבלב. הם מהווים עד כ-20% מסך כל התאים באיים אצל בני אדם, תפקידם העיקרי של התאים הוא לייצר ולהפריש את ההורמון גלוקגון, אשר אחראי לעלייה ברמת הגלוקוז בדם.
תפקיד.
על מנת לעלות את רמת הגלוקוז בדם, גלוקגון נקשר לקולטנים בתאי כבד (הפטוצייט - hepatocyte) ובתאים נוספים כמו בכליות. זה גורם להפעלה של האנזים גליקוגן פוספורילאז (Glycogen phosphorylase) בתוך הכבד, אשר הוא בתורו מתחיל בפרוק גליקוגן לגלוקוז, תהליך המכונה גליקוגנוליזה.
במכרסמים, תאי אלפא נמצאים בפריפריה של איי לנגרהנס, אך בבני אדם, ארכיטקטורה של האיים פחות מסודרת באופן כללי וניתן למצוא את התאים גם במרכזי האיים.
בעת צפייה בתאים במיקרוסקופ אלקטרונים, ניתן לזהות את תאי אלפא על ידי הגרגר האופייני שלהם עם ליבה צפופה גדולה וסביבם הילה לבנה קטנה.
תא אלפא
פלאם
עיטם לבן גחון
הפיגוע במרכז המסחרי בדימונה
הפיגוע במרכז המסחרי בדימונה היה פיגוע התאבדות ב-4 בפברואר 2008 במרכז המסחרי בדימונה. אישה אחת נרצחה ותשעה נוספים נפצעו. גדודי חללי אל-אקצא והחזית העממית לשחרור פלסטין נטלו אחריות משותפת לפיגוע.
הפיגוע.