המשרד ההודי Tata שירותי ייעוץ פתח מרכז משלוחים גלובלי בזונמריקה במונטווידאו בשנת 2002. זה היה המשרד הראשון של החברה באמריקה הלטינית. הודו הופכת לשותפה מסחרית משמעותית של אורוגוואי; ההזדמנויות העומדות לפנינו הן עצומות. חברת IT אחרת הודית Geodesic Ltd רכשה חברת תוכנה אורוגוואית במונטווידאו במאי 2009.
חברת Arcelor Mittal זיכתה את חברת CINTER SA, יצרנית צינורות נירוסטה מאורוגוואי, בדצמבר 2007. כמה חברות שבבעלותן של ה-NRI פועלות גם באורוגוואי. טטה מוטורס החלה לפעול באורוגוואי במאי 2015.
אזרחי אורוגוואי זכאים למלגות במסגרת תוכנית שיתוף הפעולה הטכני והכלכלי ההודי. דיפלומטים אורוגוואים רבים קיבלו הכשרה במכון שירות החוץ בהודו.
יחסי תרבות.
בפברואר 2011, הנפיק שירות הדואר של אורוגוואי בול לכבוד יום הולדתו ה-150 של רבינדרנאת טאגור.
הודים באורוגוואי.
נכון לינואר 2016 כ-83 הודים מחזיקים בתושבות קבע באורוגוואי. 733 הודים נוספים מתגוררים במדינה בוויזות ארוכות טווח, שרובם מועסקים בשירותי ייעוץ טאטה במונטווידאו. מספר קטן של הודים מקהילות גוג'ראטי וסינדהי עובדים כיבואנים ומנהלים חנויות קמעונאיות של טקסטיל ומלאכת יד הודית באורוגוואי.
יחידת הטיסה המיוחדת &quot;רוסיה&quot;
יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה" (ברוסית: Специальный лётный отряд «Россия») היא חברה ממשלתית, המספקת תחבורה אווירית לאישים בכירים ופקידי ממשל של הפדרציה הרוסית או אנשי הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית, הכפופים למחלקה המינהלית של נשיא הפדרציה הרוסית.
מטה היחידה ממוקם בשדה התעופה ונוקובו במוסקבה בטרמינל הממשל המיוחד המכונה "ונוקובו 2". עד 2009 היחידה הייתה חלק מחברת התעופה הממלכתית "רוסיה".
היסטוריה.
עד 1956, המנהיגים הבכירים של ברית המועצות טסו במטוסים צבאיים שהוטסו על ידי קציני חיל האוויר. מסורת זו הופסקה ב-13 באפריל 1956: על פי צו מועצת השרים של ברית המועצות מספר 496-295C, שוחרר משרד ההגנה של ברית המועצות מחובת הסעת בכירים במדינה.
ב-5 במאי 1956 הוציא ראש המנהל הראשי לתעופה אזרחית בברית המועצות צו מספר 27 על הקמת מפעל תעופה למטרות מיוחדות (авиационного отряда особого назначения) כיחידת סמך של חברת התעופה אירופלוט, הממוקמת בשדה התעופה ונוקובו. מאוחר יותר, שונה שם היחידה למחלקת התעופה הנפרדת מספר 235 (тдельный авиационный отряд № 235). המפקד הראשון שלה היה א. קולוואטוב, צוות הטיסה גויס מצוותי מינהל התחבורה של מוסקבה ושל התעופה האזרחית.
בשנים 1972–1986 בראש הטייסת הממשלתית עמד גיבור העמל הסוציאליסטי קונסטנטין סרגייביץ' ניקיטנקו. ב-15 באפריל 2016 נקרא אחד ממטוסי הטייסת הממשלתית, שכונתה בעבר הטייסת הנפרדת מספר 235, על שם מפקד היחידה הזו - ק.מ. ניקיטנקו. כעת המטוס טס לוחית השם "ניקיטנקו ק. מ." ומהווה חלק מצי המטוסים הנשיאותיים של רוסיה.
בימי ברית המועצות הופקדה היחידה לא רק על הסעת ההנהגה הבכירה של המפלגה וממשלת ברית המועצות, אלא גם את ראשי ואישי הציבור של מדינות ידידותיות לברית המועצות. בשנים 1959–2009, חברת התעופה ביצעה גם תחבורה אווירית מסחרית סדירה של נוסעים בברית המועצות (רוסיה) ומחוצה לה במטרה לספק שירותי טיסה לצוותיה.
עם קריסת ברית המועצות, חלו שינויים בצי האוויר של מנהיגיה. בשנת 1990 שונה שם יחידת התעופה הנפרדת מספר 235 ל"יחידת התעופה הנפרדת של התעופה האזרחית" (Отдельный авиационный отряд гражданской авиации,) ובשנת 1993 הפכה לחברת התחבורה הממלכתית "רוסיה".
באוקטובר 2006 אוחדה חברת התעופה פולקובו עם חברת "רוסיה". חברת התעופה המאוחדת החלה להפעיל טיסות תחת הדגל של חברת "רוסיה", כאשר שמה של חברת התעופה הוחלף ל"חברה הפדרלית "חברת התחבורה הממלכתית 'רוסיה'".
ב-31 בינואר 2009 בצו של ממשלת הפדרציה הרוסית, הופרדה הטייסת הממשלתית מחברת "רוסיה". היחידה שולבה בתוך המחלקה הניהולית של נשיא הפדרציה הרוסית, כחברה פדרלית בשם "יחידת הטיסה המיוחדת 'רוסיה'" («Специальный лётный отряд „Россия“»). בתקופה שבין 15 באפריל ל-1 ביולי 2011, במהלך תיקון ושיפוץ המסלול בונוקובו, היחידה שינתה את בסיס האם שלה לשרמטייבו וחזרה לוונוקובו עם תום השיפוץ.
נוסעי היחידה.
על פי צו נשיא הפדרציה הרוסית, מטוסים ייעודיים מיוחדים מוקצים בהסכמתו בכתב של הנשיא להסעתם של בעלי תפקידים ממשלתיים בפדרציה הרוסית, תפקידים מסוימים בשירות הציבורי הפדרלי ואישים אחרים.
על פי צו הנשיא היחידה מספקת שירותי תחבורה אווירית עבור:
כמו כן, מאז 1978, במסגרת תעודת מפעיל של הטייסת הממשלתית, פועלת גם יחידת תעופה מאוחדת של הכוחות המיוחדים של שירות הביטחון הפדרלי של רוסיה, המספקת שירותי תעופה לראשי השירות.
במאי 2013 סופק לפטריארך קיריל מטוס Il-96 לצורך ביקורו בסין. מדוברות הכנסייה הרוסית האורתודוקסית הוסבר כי הדבר נעשה "כחריג בקשר לטווח הטיסה". בהמשך הסבירה לשכת הנשיאות כי ההסעה התבצעה על סמך אישור חד פעמי מנשיא רוסיה. עם זאת, בפברואר 2016 סופק לפטריארך קיריל מטוס Il-96 לביקורו באמריקה הלטינית.
בסוף דצמבר 2016 נשלח מטוס של היחידה לארצות הברית על מנת להטיס דיפלומטים שגורשו מהמדינה, חזרה לרוסיה.
ב-29 בספטמבר 2017, שני מטוסי Tu-214 של יחידת הטיסה המיוחדת "רוסיה" נשלחו להסעת נוסעי חברת התעופה VIM-Avia מאנטליה. ילנה קרילובה, דוברת לשכת הנשיאות, אמרה שהדבר נעשה בפקודתו של ולדימיר פוטין.
נכון לדצמבר 2016, הצי כולל את סוגי המטוסים הבאים:
מרגרט אדית רופ
מרגרט אדית רופ (באנגלית: M. E. Aldrich Rope; 29 ביולי 1891 – 9 במרץ 1988) הייתה אמנית ויטראז'ים בריטית פעילה בין השנים 1910–1964. היא הייתה בת דודה של מרגרט אנייס רופ משרוסברי שהייתה גם אמנית ויטראז'ים.
ביוגרפיה.
מרגרט אנייס רופ ומרגרט אדית רופ היו בנות דודות, ומצד הסבא, ג'ורג' רופ מחוות גרוב, בלקסהול, סאפוק (1814–1912) וסבתא אן (1821–1882). מרגרט הצעירה הייתה ילדתם החמישית של ארתור מינגיי רופ (בעצמו ילדם החמישי של ג'ורג' ואן: 1850–1945) ושל אנייס מוד (1855–1943), שנולדה ב-29 ביולי 1891. היו לה מספר קרובי משפחה אומנים בליסטון. ובלקסהול, סאפוק. מלבד בת דודתה מרגרט אנייס רופ, היה לה דוד, ג'ורג' תומאס רופ, צייר נוף וחוקר טבע, דודה אלן מרי רופ, פסלת, ואחות דורותי, פסלת אחרת. הכינוי שלה במשפחה היה "טור" (קיצור של טורטל=צב) והיא השתמשה בצב כדי להחתים חלק מחלונותיה, במיוחד בשנותיה המאוחרות יותר.
היא התחנכה בבית הספר התיכון ווימבלדון, בבית הספר לאמנות בצ'לסי ובבית הספר המרכזי לאומנויות ומלאכות LCC, שם התמחתה בוויטראז'ים אצל קארל פרסונס ואלפרד דרורי. משנת 1911 לערך עבדה בבית מלאכה לויטרז'ים (פולהאם) עם בת דודתה, מרגרט אנייס רופ, כדוגמה על סט החלונות בניופורט, שרופשיר. כדי להבדיל בין בנות הדודות בשמן, היא השתמשה בשם המקצועי מ' א' אולדריך רופ (בשילוב שם נעוריה של אמה) או מ 'א' א' רופ. אחד מחבריה היה ג'יי הרולד גיבונס (אדריכל הכנסייה) וחיבור זה הוביל לעבודה הגדולה הראשונה שלה בכנסיית סנט צ'אד, בלידס, שהיא אחת היצירות הגדולות שלה.
במשך רוב חייה האמנותיים הפעילים התגוררה בבתים שונים ברחוב דאודאר, פוטני, (דרום מערב לונדון) שהיה מושבה של אמנים באותה תקופה. בסביבות 1926 עברה למספר 61, שם גרה עם קרוליין טאונשנד וג'ואן הוסון. היא הייתה חברה קרובה של וילהלמינה גדס. מאוחר יותר, במלחמת העולם השנייה, עברה למספר 81, עד שהבניין נפגע בהפצצה. בתקופה שלאחר המלחמה היא עברה לבית במספר 89, שם היה לה סטודיו, בית מלאכה וכבשן (ששימש גם את רייצ'ל דה מונמורנסי). היא חלקה את הבית עם קלייר דוסון, חברה ותלמידה.
בסוף החיים היא הפכה לקתולית. באמצע 1978, בגיל 87, היא עזבה את פוטני וחזרה להתגורר בסופוק בחווה המשפחתית.
היא נפטרה ב-9 במרץ 1988, בגיל 96.
יצירה.
על פני תקופה שלמעלה מ-50 שנה, הייצור האמנותי שלה נועד בעיקר לכנסיות אנגליקניות (במיוחד אנגלו-קתוליות), עם כמה כנסיות רומיות. תחילה הכינה חלונות בבריטניה, ואחריהם חלונות במדינות אחרות כמו אוסטרליה ודרום אפריקה.
מתחם התיאטראות של מנהטן
מתחם התיאטראות של מנהטן (באנגלית: Theater District), היא שכונה במרכז מנהטן בה נמצאים מרבית תיאטראות ברודוויי, בתי קולנוע, מסעדות, בתי מלון ומקומות בילוי נוספים. השכונה נתחמת ברחוב 40 ממערב, ברחוב 54 מצפון, בשדרה השישית ממזרח ובשדרה השמינית ממערב.
יוסף פלש
יוסף פלֶש (פלעש; בגרמנית: Joseph Flesch; נפטר ב-17 בדצמבר 1839) היה סוחר ומתרגם יהודי גרמני. מראשי פעילי תנועת ההשכלה היהודית במוראביה.
ביוגרפיה.
נולד בראוסניץ (רואוסינוב ) שבמוראביה, לרב המקומי ר' אברהם פלש (22 בינואר 1755 – 24 בינואר 1828). הוא התחנך בחינוך מסורתי וכתב עברית מצוינת. בבחרותו למד בפראג בישיבתו של רבי ברוך ייטלס, מחבר "טעם המלך".
הוא השתתף ב"בכורי העתים" ותרגם לעברית כמה מכתבי פילון האלכסנדרוני.
רשימה של חכמי ישראל לדורותיהם בצירוף פרטים ביוגרפיים, שפרסם תחת השם "רשימת אנשי מופת" (פראג תקצ"ח), נחשבת פגומה ולא אמינה.
רותי גרטווגן
רותי גרטווגן (1952 – 28 בפברואר 2022) הייתה מרצה בכירה בחוג להיסטוריה במכללה האקדמית אורנים, ובחוג ללימודים ביזנטיים ולימודי יוון המודרנית באוניברסיטת חיפה, וחוקרת ישראלית ובינלאומית בתחום ההיסטוריה הימית וארכאולוגיה ימית בים התיכון.
ביוגרפיה.