עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה באוגוסט 1914 הייתה הדיוויזיה חלק מהקורפוס ה-10 בפיקוד אוטו פון אמיך, אשר היה חלק מהארמייה השנייה בפיקוד קרל פון בילוב. הדיוויזיה בקרב לייז' ובקרב סן-קנטן, ולאחר מכן בקרב המארן ובקרב על האן. באפריל 1915 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה כחלק מהארמייה ה-11 במהלך מתקפת גורליצה-טרנוב. בספטמבר אותה שנה הוחזרה הדיוויזיה לחזית המערבית, ולחמה כחלק מארמייה השלישית בקרב שמפאן השני. לאחר מתקפת ברוסילוב בשנת 1916 חזרה הדיוויזיה לחזית המזרחית, אך בנובמבר אותה שנה חזרה לחזית המערבית. באביב 1917 היא לחמה ב, ובקיץ חזרה למזרח ולחמה בקרב ריגה. בספטמבר חזרה לחזית המערבית, והשתתפה בקרב פשנדל ובקרב קמברה. בשנת 1918 השתתפה הדיוויזיה במתקפת האביב, ובכלל זה ב, ולאחר מכן לחמה הדיוויזיה כנגד מתקפת מאה הימים של מדינות ההסכמה. לאחר המלחמה חזרה הדיוויזיה לגרמניה, ובמהלך 1919 פורקה הדיוויזיה.
אצטדיון גיירמו פלסס אלסיד
אצטדיון גיירמו פלסס אלסיד (בספרדית: Estadio Guillermo Plazas Alcid) הוא אצטדיון כדורגל בעיר נייבה שבקולומביה, אשר מכיל כ-25,000 מקומות. האצטדיון משמש בתור מגרשה הביתי של הקבוצה אתלטיקו וילה.
האצטדיון הוקם ב-28 בנובמבר 1980 לכבוד המשחקים הלאומיים ששוחקו באותה שנה בעיר. עם השנים האצטדיון עבר הרחבה וכאשר היה ללא מקומות ישיבה מסומנים, הכיל לעיתים 50,000 ואף 60,000 צופים בשיאו, כגון בגמר הקופה אמריקה 1975. ב-2011 עבר שינוי נוסף לקראת המונדיאליטו שנערך בקולומביה ולפי הרישומים של פיפ"א, התכולה הסופית של האצטדיון היא 36,343 מקומות. השדרוג עלה כ-15 מיליון דולר.
תאונות במהלך השיפוץ.
בתחילת 2015 הוחלט שהאצטדיון יעבור שיפוץ נוסף, אך במהלך השיפוץ התרחשו 3 תאונות: ב-14 באפריל 2015 קרס אחד הקירות ששופצו באצטדיון ופצע שישה עובדים, ב-12 בספטמבר 2015 קרס היציע העליון אך באירוע זה לא היו נפגעים וב-19 באוגוסט 2016 היציע העליון שהיה בבנייה קרס והשאיר אחריו ארבעה הרוגים ו-10 פצועים. מאותו יום העבודות הופסקו ורק כעבור שנה וחצי חזרה הקבוצה לשחק באצטדיון ששופץ.
פרומריכוכרוס
פרומריכוכרוס (שם מדעי: Promerycochoerus; מילולית: "קרוב למריכוכרוס", שפירושו: "חזיר מלכותי".) הוא סוג נכחד של מכפיל פרסה, מהקבוצה מריקואידודונטידה שהיה קרובו של המריכוכרוס בן תקופת האוליגוקן. הוא נקרא באותה שנה לצידו (1858) בידי חוקר המאובנים ג'וזף ליידי , ובמקור השתייך לסוג מריכוכרוס. בניגוד לקרובו הוא התקיים בתחילת המיוקן לאורך אמריקה הצפונית, לפני בערך 20 מיליון שנה מזמננו.
הפרומריכוכרוס בדומה לקרובו היה יצור מגושם באורך של 1 מטר ובמשקל של מעל 400 קילוגרם, בעל כלוב צלעות עגלגל ובעל רגליים קצרות בעלות כריות כשל גמל. ראשו היה גדול עם לסת בעלת ניבים מאיימים, אך שיניים טוחנות גדולות שהתאימו לאכילת צמחים. הוא היה מעלה גירה בעל זנב קצר והחוטם שלו דמה לחדק טפיר.
גודלו והמבנה המגושם שלו התאים לחיים אמפיביים בדומה להיפופוטם מודרני כשכמה מהמינים דמו יותר לחזיר בר, ועדיין היו בעלי רגליים עדינות וקטנות. הוא כנראה חי בסמוך למקווי מים גדולים וניזון עשב, שורשי צמחי מים למיניהם, אותם טחן במלתעותיו. עקב ניביו המאיימים היו לו מעט טורפים.
מינים אלה נכחדו עם ההתייבשות שאירעה במהלך המיוקן והכחידה שטחים גדולים ופאונה ייחודית של מינים הקרובים לגמליים המודרניים כמו המריכוידון והברכיכרוס.
נקודת יאנג (אנטארקטיקה)
נקודת יאנג (באנגלית: Young Point) היא לשון יבשה סלעית, בחוף המערבי של חצי האי טריניטי, שבאנטארקטיקה.
הנקודה ממוקמת 4.8 קילומטרים דרומית לכף רוקמורל.
היסטוריה.
גילוי ומיפוי לשון היבשה.
לשון היבשה נסקר בספטמבר 1946 ושוב ביולי 1948 ומופתה בשנת 1948 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
הנקודה נסקרה מחדש בעונת המחקר (הקיץ האנטארקטי) 1959–1960 על ידי סקר שטחי חסות איי פוקלנד.
מקור השם.
שמה של הנקודת ניתן לה על ידי הוועדה המייעצת לשמות אנטארקטיים של בריטניה.
הנקודה נקראת על שמו של דוקטור אדם יאנג (Adam Young), שהיה מנתח על הבריג "ויליאמס" ("Williams"), אשר חקרה את איי שטלנד הדרומיים ומצר ברנספילד בשנת 1820.
לקריאה נוספת.
• United States. Defense Mapping Agency. Hydrographic Center, Sailing Directions for Antarctica: Includes Islands South of Latitude 60°, P 141
קרב איפר החמישי
קרב איפר החמישי, המכונה גם ההתקדמות בפלנדריה וקרב פסגות פלנדריה, הוא שם לא פורמלי המשמש לזיהוי סדרת הקרבות בצפון צרפת ובדרום בלגיה מסוף ספטמבר עד אוקטובר 1918.
רקע כללי.
לאחר שמתקפת האביב הגרמנית ב-1918 לא הצליחה להשיג ניצחון מכריע, המורל הגרמני דעך ומאידך המספר ההולך וגובר של חיילים אמריקאים שהגיעו לחזית המערבית העניקו לבעלות הברית יתרון מספרי הולך וגובר על הארמיות המערביות של הקיסרות הגרמנית. כדי לנצל זאת פיתח המרשל פרדיננד פוש פיתח אסטרטגיה שהתפרסמה כ"המתקפה הגדולה", בה בוצעו התקפות על הקווים הגרמניים לאורך חזית רחבה ככל האפשר. כוחות בלגים, בריטים וצרפתים ברחבי מבלט איפר היו אמורים ליצור את הקצה הצפוני של מתקפה לעבר העיר הבלגית לייז'. הארמייה הבריטית השנייה עקבה אחר כמה נסיגות קלות ונלחם בפעולה ברכס אוטרשטיין ב-18 באוגוסט, ואחריו הייתה הפוגה. כוחות של בעלות הברית באזור נחו היטב בסוף ספטמבר.
הקרב.
קבוצת הארמיות פלנדריה (GAF) תקפה בשעה 5:30 בבוקר ב-28 בספטמבר, לאחר הכנה ארטילרית של שלוש שעות. ה-GAF תקף עם 12 דיוויזיות בלגיות, 10 דיוויזיות בריטיות של הארמייה הבריטית השנייה ו-6 דיוויזיות צרפתיות של הארמייה הצרפתית השישית. הבריטים תקפו על חזית עד לכביש איפר-זונבקה, משם תקף צבא בלגיה על קו צפונה לדיקסמוד. התקפות בעלות הברית חדרו במהירות מבעד להגנות הגרמניות והתקדמו עד . חלק גדול מהאדמה שממערב לפשנדל, שננטשה במהלך הנסיגה של תחילת 1918, נכבש מחדש. גשם החל לרדת אך בערב הבריטים כבשו את קורטוויילדה, זנדווורדה, קרויסייק ובקלייר; חיילים בלגים כבשו את זונבק, פולקפה, שאאפ ביילי ויער חותולסט. באגף הדרומי התקדמו פעולות קלות של שלוש דיוויזיות בריטיות לסנט איב, מסין והרכס מוויצ'אטה להולבקה. הקו הקדמי הגרמני נמתח מדיקסוד להות'ולט, בלארה, זנדווורדה והולבקה.
Messines, Terhand ו- Dadizeele נפלו ב-29 בספטמבר, ולמחרת, על אף שהאדמה שנלכדה הפכה לעוד בוץ, כל הקרקע הגבוהה סביב איפר נכבשה על ידי בעלות הברית. עד ה-1 באוקטובר, נתפסה הגדה השמאלית של המחנה (ליס) עד קומינס והבלגים היו ממזרח לקו ממורסלדה לסטאדן ודיקסמוד. ההתקדמות נמשכה עד 2 באוקטובר כשהגיעה תגבורת גרמנית והמתקפה עלתה על אספקתה. בשל מצב האדמה, 15,000 מנות מזון הוצנחו על ידי 80 מטוסים בלגים ובריטים.
לאחר מכן.
נפגעים.
הבריטים סבלו 4,695 נפגעים, והבלגים 4,500 נפגעים מתוך 2,000 הרוגים ו-10,000 חולים או פצועים. בעלות הברית התקדמו עד , עם התקדמות ממוצעת של , ולכדו 10,000 שבויים, 300 תותחים ו-600 מקלעים.
פעולות שלאחר מכן.
המתקפה נמשכה בקרב קורטה (14–19 באוקטובר).
סדר הכוחות.
מדינות ההסכמה.
יחידות בעלות הברית נכללו בקבוצת הארמיות פלנדריה בפיקודו של אלברט הראשון, מלך הבלגים, והגנרל הצרפתי ז'אן-מארי דגוט שימש כראש המטה.
הגרמנים.
קבוצת הארמיות רופרכט בפיקודו של רופרכט, נסיך הכתר של בוואריה אשר פיקדה על צבאות גרמניה בצפון, החזיקה את פלנדריה עם הארמייה הרביעית, שכללה פחות מחמש דיוויזיות באזור.
הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה
הווילות והגנים של משפחת מדיצ'י בטוסקנה (באיטלקית: Ville e Giardini medicei in Toscana) הם סדרה של מכלולי בנייה כפריים במחוז טוסקנה שבמרכז איטליה, שהיו בבעלותם של בני משפחת מדיצ'י בין המאה ה-15 למאה ה-17. לווילות היו כמה פונקציות: אלה היו הארמונות הכפריים של בני משפחת מדיצ'י הפזורים בשטחים בבעלותם, והם הפגינו את כוחם ועושרם של בני המשפחה. הם היו גם אתרי נופש לשעות הפנאי וההנאה של בעליהם, והם גם היו מרכז הפעילות החקלאית באחוזות הסובבות אותן. בשנת 2013 נוספו וילות מדיצ'י לרשימת אתרי המורשת העולמית של ארגון אונסק"ו.
הווילות של משפחת מדיצ'י היו מהסוגים האדריכליים המכונים באיטלקית: Azienda, Tempio ו-Reggia, ומקורם היה בחווילות הרומיות מהדגמים הקרויים וילה אורבנה (Villa urbana) ווילה רוסטיקה, והגנים התבססו על מכלולי בנייה רומאיים כדוגמת וילה אדריאנה. ובתורן היו הווילות האיטלקיות מתקופת הרנסאנס אבני דרך ארכיטקטוניות בדרך לארמונות התענוגות של תקופת הבארוק.
היסטוריה.