שזרן ג'קסון (שם מדעי: "Euplectes jacksoni") הוא מין של ציפור קטנה ממשפחת האורגיים. השרזן מצוי בערבות עשב, שדות וסוואנות בקניה וטנזניה. הוא מצוי בקרבה לסיכון עקב הפגיעה בבית גידולו.
אורך השרזן 14 ס"מ אך זנבו גדול בהרבה ממנו ומגיע לאורך 30 ס"מ. משקלו 40–49 גרם. הוא בעל מקור לבן חרוטי ושאר גופו שחור לגמרי. נוצות זנבו ארוכות ומפותלות כמו זנב תרנגול. הנקבות קטנות יותר מהזכרים וצבעם חום.
זכרי השזרן מקפצים מעל בימות תצוגה מעל מרבצי עשב בניסיון להרשים נקבות. אם ישנם כמה זכרים הנקבות יבדקו איזה זכר ימשיך לקפץ הכי הרבה זמן ויזדווגו איתו.
השזרנים ניזונים מזרעי העשב Panicum ומחרקים.
אייל צפון
צ'ארטר מלכותי
מנצ'סטר גרדיאן
פייר גיזו
הכינור ואני
הכינור ואני הוא רומן אוטוביוגרפי מאת הסופר אשר כנפו. הספר עוסק בילדותו ובסיפור עלייתו לארץ של הסופר. הרומן יצא לאור בהוצאת בימת קדם בשנת 2016.
עלילה.
סיפור ילדותו ועלייתו לארץ של הסופר אשר כנפו. ילדותו בעיר מוגדור, לימודיו במוגדור ובקזבלנקה. עלייתו לארץ במסגרת עליית הנוער וקליטתו בישראל כחלק מחבורת נוער בקיבוץ כפר דרום- כיום מושב בני דרום. הסיפור שזור גם בסיפורים שונים על תקופות מאוחרות יותר.
מעון (אתר מקראי)
המעורבות הרוסית בבחירות 2016
דינמו מחוז לנינגרד
מועדון הכדורעף דינמו מחוז לנינגרד (ברוסית: Волейбольный Клуб «Динамо-ЛО» Сосновый Бор) היא קבוצת כדורעף מקצוענית רוסית מהעיר סוסנובי בור שבמחוז לנינגרד, המתמודדת בליגת העל הרוסית בכדורעף.
תאגיד רוסאטום הוא הספונסר הראשי של הקבוצה באמצעות חברת הבת שלו רוסאנרגואטום.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה על בסיס קבוצת נייטרון שהוקמה במאי 2004 על ידי אלכסנדר ספריקין. תחת שם זה הקבוצה התמודדה בליגה הרביעית והשלישית של רוסיה בכדורעף עד עונת 2007. בעונה זאת הקבוצה סיימה ראשונה בליגה השלישית, העפילה לליגה השנייה, ומיתגה מחדש את עצמה כדינמו מחוז לנינגרד.
בעונת 2010 ועונת 2011 הקבוצה הייתה בסכנת הדחה אך הצליחה להישאר בליגה השנייה והעפילה לאחר מכן לליגת המשנה.
בעונת 2015/2016 הקבוצה הצליחה להבטיח את העפלתה לליגת העל הרוסית בכדורעף, 2 מחזורים לפני סיום העונה.
בעונת הבכורה שלה בליגת העל, עונת 2016/2017, הקבוצה סיימה במקום ה-12, ועונה לאחר מכן שיפרה את הישגה וסיימה במקום ה-11, הישג השיא של הקבוצה. בעונת 2019/2020 העפילה לראשונה בתולדותיה לפלייאוף הליגה ובעונת 2020 העפילה לראשונה לחצי גמר הגביע הרוסי בכדורעף.
מגרש הבית.
עד 2016 הקבוצה אירחה את משחקיה בהיכל הספורט "אנרגטיק" שבסוסנובי בור, אך בשל חוסר עמידת ההיכל בתנאים הנדרשים מקבוצות ליגת העל, הקבוצה עברה לארח את משחקיה באקדמיה לכדורעף על שם פלאטונוב בעיר סנקט פטרבורג.
פטריוטים
רות זלוצ'נקו
רות זלוצ'נקו (נולדה ב-23 בינואר 1958) היא אתלטית ישראלית בעבר. אלופת ישראל (1975, 1976 ו-1977), אלופת המכביה העשירית (1977), שיאנית המכביה ובעלת מדליית ארד מאליפות אסיה (1975) בקפיצה לגובה, אלופת ישראל בקפיצה לרוחק (1974), אלופת ישראל בריצת 100 מטר משוכות (1976) ואלופת ישראל וסגנית אלופת אסיה בקרב חמש (1976).
ביוגרפיה.
זלוצ'נקו התאמנה בהפועל רמת גן בהדרכתו של דוד קושניר.
בתחרות האתלטיקה של המכביה התשיעית ביולי 1973 זכתה זלוצ'נקו במדליית כסף בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.55 מטר, אחרי אורית אברמוביץ' (1.60 מטר) ולפני איירן מלך מישראל (1.50 מטר).
אלופת ישראל.
באליפות ישראל שנערכה ביולי 1974 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לרוחק בתוצאה של 5.55 מטר, לפני זיוה רבינוביץ' מהפועל תל אביב (5.50 מטר) ומיה קלה ממכבי חיפה (5.42 מטר).
סגנית אלופת אסיה.
באליפות אסיה באתלטיקה שנערכה בסיאול קוריאה הדרומית ביוני 1975 זכתה זלוצ'נקו בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף, בקרב חמש בתוצאה של 3687 נקודות, אחרי קיוקו שימיזו (4064 נקודות) ולפני הוצומי הרדה (3667 נקודות), שתיהן מיפן ומדליית ארד, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.74 מטר, אחרי היסאו צושיאה ומיצ'יו אינאוקה אף הן מיפן ושתיהן קבעו תוצאה של 1.74 מטר. באליפות ישראל שנערכה ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.65 מטר.
באליפות ישראל שנערכה ב-1976 זכתה זלוצ'נקו ב-3 מדליות זהב בקרב חמש בתוצאה של 3766 נקודות, בריצת 100 מטר משוכות בשיא אישי חדש של 15.0 שניות ובקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר.
אלופת המכביה.
בתחרות שנערכה במכון וינגייט ב-26 בפברואר 1977 זכתה זלוצ'נקו במדליית זהב בקפיצה לגובה בשיא אישי חדש של 1.77 מטר, ס"מ פחות מהשיא הישראלי של אורית אברמוביץ' והתוצאה השנייה בטיבה של אתלטית ישראלית בכל הזמנים, באותה העת. באליפות ישראל שנערכה ביוני אותה שנה היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.70 מטר, לפני אירן מלך מהפועל חדרה 1.66 מטר וורד עצמון מהפועל ירושלים (1.61 מטר). בתחרות האתלטיקה של המכביה העשירית ביולי היא זכתה במדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.75 מטר, לפני ורד עצמון (1.65 מטר) ולפני איירן מלך (1.60 מטר).
בהאגווטה פוראנה
הבְּהָאגַוַטה פּוּרָאנַה (בדוונאגרי: भागवतपुराण, "Bhāgavata Purāṇa"; גם שְׂרִימַד בְּהָאגַוַתַם, "Śrīmad Bhāgavatam") היא אחת משמונה עשרה הפוראנות הגדולות (מהא-פוראנות, ההיסטוריות הגדולות) של ההינדואיזם.
נושאה המרכזי של פוראנה זו, הכתובה בסנסקריט, הוא מסירות (בהקטי) לקרישנה. כמו פוראנות אחרות, היא גם דנה בקשת רחבה של נושאים, כולל קוסמולוגיה, גנאלוגיה, גאוגרפיה, מיתולוגיה, יוגה ותרבות.
הבהאגווטה משמעותית בשל הגדרתה הייחודית והאוניברסלית לדהרמה ובשל התיאורים המפורטים על אודות קרישנה. היא מקור לסיפורים רבים על ילדותו של קרישנה, המסופרים זה מאות בשנים ברחבי הודו, וכן היא מתייחסת למקורות החגים הולי ודיוואלי. הבהאגווטה מעידה על עצמה כתמצית ועיקר האופנישדות והכתבים המשניים להם.
המסורת ההינדואית מייחסת את כל שמונה עשרה הפוראנות הגדולות לוודה ויאסה, שגם כתב את המהאבהארטה וקלאסיקות נוספות של הודו העתיקה. המחקר המודרני מתארך יצירה זו למאה התשיעית לספירה. במאה ה-18 החלה במערב התעניינות אקדמית בבהאגווטה, אשר תורגמה אז לצרפתית ולאנגלית. בשנות ה-70 של המאה העשרים פרסם א. צ'. בהקטיוודאנטה סוואמי פרבהופאדה תרגום רב כרכים באנגלית, אשר תורגם מאז ל-40 שפות ויותר, בכללן גם עברית.
תוכן היצירה.
הבהאגווטה פוראנה מחולקת לשנים-עשר כרכים. תוכנה של היצירה מסופר על ידי החכם סוּטה (Suta) בפני החכמים שהתכנסו ביער נאימישה. בהקדמה, מסביר המספר שמחבר הוודות והפוראנות, ויאסה, נותר בלתי מרוצה גם לאחר שהציג את עיקרי הידע באפוס המהאבהארטה. לאחר שיעץ לו החכם נארדה כי הסיבה לחוסר סיפוקו נעוצה בעובדה שלא הרחיב בדבריו אודות מטרת הידע העליונה, כתב ויאסה את שנים עשר הכרכים של הבהאגווטה פוראנה. בסופה, ציין ויאסה כי זוהי הפוראנה החשובה ביותר, המכילה את תמצית הידע הוודי.
כרך ראשון: הכרך הראשון מציג את שיחתם של ויאסה ונארדה, בה מעלה נארדה את הצורך בכתיבת מדריך מעשי לפיתוח חיים רוחניים, העוסק בבהקטי – אהבה לעליון. בהשראת נארדה כותב ויאסה את הבהאגווטה פוראנה ומלמדה לבנו הצעיר, שוּקה-דווה. שוּקה-דווה נודד בעולם ופוגש על גדות הגנגס את המלך פַריקְשית העומד למות. פַריקְשית שואל את שוּקה-דווה כיצד על האדם להתכונן למותו.
כרך שני: בכרך זה מורה שוּקה למלך פריקשית את הנתיב לשחרור מפחד המוות, ומסביר על אודות שחרור מאגו, על בהקטי יוגה ועל טבע העליון – בהגוואן. בספר מוצגת גם הקוסמולוגיה הוודית, תפיסת האנטומיה האנושית, מהות הדהרמה, היווצרות העולם והתגלויותיו של וישנו.
כרך שלישי: מסעו של וידוּרה מאפוס המהאבהארטה מהווה את הרקע לכרך השלישי. וידורה פוגש את אוּדהַַווה ושומע ממנו על הקרב בקורוקשטרה לאחר דיון הבהגווד גיטא, ועל עזיבתו של קרישנה את העולם. וידורה פוגש את החכם מַאיטרֵיאה ולומד ממנו על תכונות העליון והנשמה הייחודית, חלוקות הזמן ונושאים קוסמולוגיים נוספים. מסופר גם על לידתם של הזדים היראניאקשיפו והירניאקשה ועל מותו של הירניאקשה בידי וַרַהה – התגלות של וישנו.
כרך רביעי: כאן מסופר על ההקרבה של דַקשה, בה לעג לשיווה לפני בתו שלו, זוגתו של שיווה. גם מסופר על סיגופיו ומסירותו של הילד דרוּוה אשר יצא לחפש את האלוהות ביערות, וכן על המלך הטהור פריטהוּ, שהיה חסר אגו ושלט בחושיו. הספר מסיים בתיאור פרישותם והגשמתם הרוחנית של מיסטיקנים הנקראים פְרַצֵ'טים.
כרך חמישי: זהו סיפור בניו וצאצאיו של האדם הראשון, המוביל בסופו של דבר למלך בהאראט – שעל שמו קרויה הודו בשפותיה המקומיות. כמו כן מתוארים העולם, השמש ומסלולה, הירח וכוכבי הלכת, ומערכות הכוכבים השונות.
כרך שישי: כאן נכלל סיפורו של אג'אמילה, אשר זכה להגיע לוַייקוּנטהַה, משכנו של העליון, כי הגה את שמו של האל בשעת מותו. גם מסופר על ניצחונו של אינדרה על וישוַורוּפַּה.
כרך שביעי: חלקו העיקרי של כרך זה מוקדש לסיפור הידוע על הזד האלים היראניאקשיפו, אשר הומת בידי נַרַסימהַה – התגלות אדם-אריה של וישנו, ועל בנו פראלאדה, שנחשב לדבק דגול של וישנו. הספר מתאר את התהליך של בהקטי יוגה – דבקות ומסירות לעליון.
כרך שמיני: הכרך מתאר את חלוקת המחזור הנוכחי של הקיום לארבעה-עשר תת-עידנים, ומציג את שליטיהם. מספר פרקים מוקדשים לסיפורו של וַאמַנה, התגלות של וישנו בצורת בראהמנה ננס. מובא גם סיפור חביצת ים החלב בידי האלים והרשעים לשם הפקת שיקוי האלמוות, ומתואר כיצד שתה שיווה את הרעל שהרעיל את הים בעת החביצה.