למילים מאת הפזמונאים פייר-אנדרה דוסה, מגלי דאה, בוריס ברגמן, לוק פלמונדון, פייר ברוך, דידייה ברבליוויין וקרתין דסאז', הלחין פרנסיס לה שנסונים רבים עבור אדית פיאף, מיריי מתייה, איסבל אודרה, פיליפ לאוטאר, פטולה קלארק, ניקול קרואזי, דלידה וז'קלין דולאק וכן עבור זמרות מקוויקבק כמו ניקול מארטן, פביין טיבו, ז'ינט רנו ומרטין שברייה. עם להיטיו הגדולים נמנה אז La Bicyclette (באופניים), שיר שאותו יצר בשנת 1968 למילים של פייר ברוך (2016-1934) ושבוצע ביצוע מפורסם על ידי איב מונטאן. עבור ניקול מארטן בסתיו 1977 הלחין את המוזיקה לשנסון "Bonsoir tristesse" ("ערב טוב, עצבות") למילותיה של מגלי דאה. שנסון זה הפך להצלחה אדירה מקוויבק ועד יפן ובנובמבר 1972 זיכה את קנדה ב"פרס השיר הזר הטוב ביותר" בתחרות המוזיקה של ימאהה
הקריירה הקולנועית.
את דרכו בקולנוע התחיל לה ב-1964 כשנדרש להלחין פסקול לגרסתו של רוז'ה ודים ל"הסיבוב" הקלאסי של מקס אופולס. כעבור שנתיים כתב את המוזיקה לסרטו של ז'אן-לוק גודאר, Masculin/Feminin ("גברי, נשי").
בשנת 1965 בתיווכו של פייר ברוך פגש את הבמאי קלוד ללוש שפנה אליו כדי להלחין את הפסקול של הסרט "גבר ואישה". בשנת 1966 זכה סרט זה בהצלחה בינלאומית, ובמספר פרסים של האקדמיה האמריקאית לקולנוע. לה עצמו נבחר כמועמד לפרס גלובוס הזהב בקטגוריה "הפסקול האוריגינלי הטוב ביותר". הצלחה התחלתית זו פתחה בפניו הזדמנויות עבודה חדשות בתעשיית הקולנוע בארצות הברית, בבריטניה וגם בצרפת, בה המשיך לשתף פעולה עם קלוד ללוש בכל סרטיו,לרבות Vivre pour vivre (1967), Un homme qui me plaît (1969), Le voyou (1970) ו- (1979) Les Bons et les Méchants (1973), A Nous Deux הופיע אף בתפקיד משני בסרטו של ללוש "Smic,Smac,Smoc" (1971).
לה נודע גם בעזרה שנתן לזמרת מיריי מאתייה על ידי שירים רבים שהוא כתב עבורה.
בשנת 1970 הלחין לה את הפסקול לסרט של רנה קלמאן "Le passager de la pluie". הוא נמכר במעל מיליון עותקים ובספטמבר 1971 זכה בדיסק זהב.
בשנת 1970 זכה פרנסיס לה באוסקר על מוזיקת הסרטים הטובה ביותר, ובגלובוס הזהב על הפסקול המקורי הטוב ביותר, עבור המוזיקה לסרט "סיפור אהבה" (Love Story). האלבום עם הפסקול התמקם במקום השני בדירוג המגזין "בילבורד". נושא הסרט "Where Do I Begin" למילים של קרל סיגמן ובביצוע הזמר אנדי ויליאמס הפך ללהיט. השיר הוקלט על ידי לה עצמו בליווי תזמורת, וכן על ידי שירלי באסי והנרי מנסיני.
הנושא של הסרט "סיפור אהבה" הושמע גם בשנת 1978 בסרט המשך "הסיפור של אוליבר", שבו הפסקול נכתב על ידי לי הולדריג'.
לה כתב בהמשך מוזיקה לעוד סרטים רבים ומגוונים, ביניהם "מיירלינג", Three into Two Won't Go, International Velvet, Édith et Marcel וכן לסרטי מייקל וינר -(I'll Never Forget What's'is name) ו"Hannibal Brooks". לה זכה בהצלחה גם בכתיבת הפסקול לסרטים ארוטיים קלילים כמו "עמנואל 2" (1975) ו"ביליטיס" (1977). המוזיקה לסרט האחרון קטפה שבחים רבים ונמכרה במעל מיליון עותקים ברחבי העולם. ב-1985 הלחין את הפסקול לסרט מארי.
בבריטניה ידוע במיוחד מנגינתו "Aujourd'hui C'est Toi" (היום זו את), שהיה הנושא המוזיקלי של תוכנית התחקירים "פנורמה" בערוץ הטלוויזיה BBC. ידועות יותר הן גם מנגינות שכתב לסרטים "La bonne année" ו- "Le passager de la pluie" במהלך הקריירה של ארבעים שנה, כתב לה גם מוזיקה לתוכניות טלוויזיה, לבד או יחד עם אחרים.
בסך הכל הלחין פרנסיס לה מעל 600 שירים ומעל 100 פסקולים. עם שיריו המפורסמים נמנה גם הלהיט של פרי קומו - I Think of You, למילים של רוד מקקואן.
חיים פרטיים.
פרנסיס לה היה נשוי משנת 1968 לדגמר פיץ ונולדו להם שלושה ילדים: שני בנים ובת.
נפטר ב-7 בנובמבר 2018.
לחניו העיקריים.
פרנסיס לה הלחין מעל 500 שנסונים.
"C'est ton nom" ב-1966 (מילים:פרנסואז דורן);
"Tu riais", "Je n'ai jamais eu de poupées", "Je ne sais rien de toi", "Je t'aime à en mourir", "Tout a changé sous le soleil" ו- "Tout per être heureux" ב-1972, "La bonne année" ב-1973, "Je t'aime avec ma peau" ב-1978, אחר כך "La vie n'est plus la vie sans nous", "Chansons des rues" (2002), "Un peu d'espérance" (2005), "Mayerling", "Une histoire d'amour" ואחרים.
טל ברנר
טל ברנר (נולדה ב-19 באוגוסט 1982) היא במאית תיאטרון ישראלית.
ביוגרפיה.
טל ברנר נולדה בחיפה וגדלה בחיפה ובקיבוץ רמת יוחנן. אביה, בנימין ברנר, הוא פרופ' להמטולוגיה ואמה, תמר ברנר, היא סוכנת נסיעות.
ברנר היא בוגרת לימודי בימוי בבית הספר לאמנויות הבמה סמינר הקיבוצים משנת 2006.
הייתה הראשונה לביים שני מחזות של חנוך לוין: "גאולה" בבכורה עולמית ו"החייל הרזה" בבכורה ישראלית.
מלמדת במסלול בימוי ובמסלול משחק בסמינר הקיבוצים משנת 2011. עבדה וביימה בתיכון לאמנויות תלמה ילין.
מתגוררת בתל אביב.
לקריאה נוספת.
על "התרוממותו של בנו כופתא בוכתא"
על "מתחם התפודים"
על "גאולה"
קישורים חיצוניים.
על "התרוממותו של בנו כופתא בוכתא"
על "מתחם התפודים"
על הג'ילג'ול
על "היצור"
על "גאולה"
על "הסערה"
על "החייל הרזה"
ויגריד
במיתולוגיה הנורדית, ויגְריד (בנורדית עתיקה: Vígríðr) הוא שדה גדול, אשר כחלק מאירועי הראגנארוק יתרחש בו הקרב המכריע בין כוחות הטוב המונהגים בידי האלים לבין כוחות הרוע בהנהגת הענקים.
השם "ויגריד" (Vigrid) הוא שיבוש מודרני של השם הנורדי המקורי Vígríðr. משמעות השם היא "קרב העלייה". על פי המקורות אורכו של השדה הוא מאה ליגות לכל כיוון, אם כי יש לציין שבהקשר הזה "מאה ליגות" הוא בדרך כלל ביטוי כללי המתאר מרחק עצום. כאשר יגיע הראגנארוק, יתאספו בוויגריד ענקי האש ממוספלהיים בהנהגת סורט, ואחריהם יבואו הזאב פנריר והנחש יורמנגנד. ענקי הכפור יגיעו גם הם, ולוקי יוביל עמו את המתים מהלהיים. הצבא כולו יצעד לכיוון אסגארד במטרה להשמיד את האלים. האל היימדאל יבחין בצבא המתקרב, ויתקע בקרנו גְיאַלְהוֹרְן. האל אודין, עטוי בגדי קרב, קסדה עשויה זהב על ראשו וחמוש בחניתו גוּנְגְניר יוביל את צבא האלים והאיינהרייר לקרב כנגד הצבא המפלצות.
בוויגריד יערך הקרב האחרון (בתמונה משמאל). אודין יאכל בידי פנריר, אולם וידאר בנו ינקום ויהרוג את הזאב. ת'ור יהרוג את יורמנגנד לאחר קרב קשה, אולם יצעד רק תשעה צעדים בטרם יכריע אותו ארס הנחש. טיר יהרוג את גארם כלב השאול, אולם ימות מפצעיו. לוקי והיימדאל יאבקו ביניהם ויהרגו זה את זה. פרייר יהרג בידי הענק סורט, אשר ישלח אש שתבעיר את כל תשעת העולמות. כך יסתיים הראגנארוק, ולאחריו יקום מתוך האפר עולם חדש, שופע וטוב מקודמו.
פימה
ערוץ 5 (רוסיה)
ערוץ 5 (ברוסית: Пятый канал) הוא ערוץ פדרלי בידורי בטלוויזיה הרוסית אשר הוקם בשנת 1933 כוועדה לשידורי רדיו בלנינגרד, ביולי 1938 החלה הוועדה בשידורי טלוויזיה ומאז משדר הערוץ ברציפות ונחשב לערוץ הטלוויזיה הוותיק ברוסיה (על כך הוענק לו פרס מיוחד במסגרת טקס חלוקת פרס TEFI באוקטובר 2018).
מרכז שידורו בסנקט פטרבורג.
היסטוריה.
ב-31 במרץ 1933 הוקמה הוועדה לשידורי רדיו של ועדת ההוצאה לפעול המחוזית של לנינגרד (Ленинградский радиокомитет). בשנת 1936 הוועדה החלה גם בשידורי טלוויזיה. ב-1 באפריל 1938 נחנך מרכז הטלוויזיה הניסויי של לנינגרד (Опытный ленинградский телевизионный центр ,ОЛТЦ). שידורי מבחן החלו ביולי אותה שנה ומאז 1 בספטמבר 1938 הערוץ החל לשדר באופן סדיר. ביולי 1949 בוצע לראשונה שידור טלוויזיוני מתוך כיכר הארמון.
בינואר 1952 הוקמו אולפני הטלוויזיה של לנינגרד (Ленинградская студия телевидения). ב-1961 נבנו אולפני טלוויזיה ברחוב צ'אפיגין 6 בלנינגרד והערוץ החל לשדר בשידורי צבע החל משנת 1968. בשנות ה-80 הערוץ שידר באפיק 3, במוסקבה הערוץ החל להיות משודר באפיק 5 ולכן בשנות ה-90 הערוץ כונה "ערוץ 5".
בדצמבר 1991 הוחלט שחברת הטלוויזיה והרדיו של לנינגרד תהפוך לחברה הממלכתית לרדיו וטלוויזיה של סנקט פטרבורג (Санкт-Петербургская государственная телерадиокомпания). בינואר 1992 החברה הפכה לחברת טלוויזיה עצמאית, חברת "פטרבורג" לרדיו וטלוויזיה.
באפריל 1993 החברה נקראה "פטרבורג – הערוץ החמישי" (Государственная телевизионная и радиовещательная компания Петербург — Пятый канал).
באוגוסט 1997 הערוץ חדל מלשדר למוסקבה ושידר רק לסנקט פטרבורג ומחוז לנינגרד כשאפיק 5 הוענק לערוץ התרבות. באפריל 2004 שוב הערוץ החל לשאת את השם "ערוץ 5". משנת 2005 הערוץ משדר את פסטיבל מפרשי הארגמן.
בינואר 2006 הערוץ הוכנס לרשימת הערוצים הפדרליים והוא משודר מאז ב-40 מחוזות רוסיה באמצעות לוויין של NTV-PLUS. בפברואר 2008 הערוץ נרכש ביחד עם ערוץ REN TV ועיתון "איזבסטיה" על ידי חברת התקשורת National Media Group. בשנת 2009 בעקבות שינוי ארגוני בערוץ כ-15% מהעובדים פוטרו, רובם נקלטו בערוץ חדש שהוקם תוך זמן קצר.
עד לשנת 2019 בתדרים של הערוץ הועברו שידורים גם של Len TV 24.
קת'רין קינר
נמל התעופה הבין-לאומי אלמטי
נמל התעופה הבין-לאומי אלמטי (בקזחית: Халықаралық Алматы Әуежайы, ברוסית: Международный Аэропорт Алматы, באנגלית: Almaty International Airport) הוא נמל התעופה שנמצא כ-15 ק"מ צפונית מזרחית מהעיר אלמטי, העיר הגדולה בקזחסטן. בשנת 2012 טיפל השדה בכ-1,997,570 נוסעים נכנסים, ובכ-2,005,434 נוסעים יוצאים, ובסה"כ טיפל השדה בכ-4,003,004 נוסעים.
היסטוריה.