אופי השימוש במכשירי קשר הוא לרוב שימוש מזדמן, שקורה בפרקי זמן מסוימים, ובשאר הזמן אין שימוש במכשיר. מערכות קשר ומכשירי קשר מתקדמים עושים שימוש נרחב בעובדה הזאת. הם אינם קושרים בין רשת לתדר מסוים, אלא מחזיקים מאגר קטן של מספר תדרים, המשרתים מספר גדול יותר של רשתות. כאשר אדם מעוניין לדבר במכשיר הקשר שלו, מערכת הקשר מקצה לו תדר פנוי מתוך כלל התדרים שלרשותה, ומודיעה על כך למכשיר של הדובר ולמכשירים של שאר החברים שלו ברשת. כל התהליך מתבצע באופן אוטומטי ושקוף למשתמש מבלי להפריע לרשתות קשר אחרות. כאשר האדם מסיים לדבר במכשיר הקשר, התדר שהוקצה לו מתפנה ומישהו אחר, ואף רשת אחרת במערכת יכולים לקבל הקצאה עליו.
מקס גולדשטין
כרטוס משותף
דגל קורסאו
אמת מטרידה (סרט)
קליין בונייר
קליין בונייר (בהולנדית: Klein Bonaire, מילולית: "בונייר הקטן") הוא אי לא מיושב סמוך לחופו המערבי של האי בונייר בים הקריבי. שטחו של האי 6 קמ"ר, וגובהו של האי השטוח - מטר אחד מעל פני הים. שרידי המבנים היחידים באי הם שרדי בקתות עבדים שהיו באי.
המרחק מחופי בונייר לקליין בונייר הוא כ-750 מטרים, בנקודה הקרובה ביותר, ותיירים נוהגים לשכור סירות ולהפליג לאי לצורכי צלילה בשוניות האלמוגים המקיפות את האי.
בשנת 1868 נמכר האי לאנג'ל ג'סרון (Angel Jeserun) ובשנת 1999 נרכש האי על ידי ממשלת בונייר והועבר לידי קרן הטבע העולמית (the World Nature Fund) אשר הקימה את הקרן לשימור קליין בונייר (the Foundation to Preserve Klein Bonaire). עלות רכישת האי הייתה 9 מיליון גילדנים (כ-5 מיליון דולרים).
דמיטרי מדבדב
דְמִיטְרִי אנטולייביץ' מדבדב (ברוסית: Дмитрий Анатольевич Медведев, ; ) הוא מדינאי, משפטן ופוליטיקאי רוסי. כיהן כנשיאה השלישי של הפדרציה הרוסית בשנים 2008–2012 וכראש ממשלת רוסיה בשנים 2012–2020. בעבר כיהן כסגן ראשון לראש ממשלת רוסיה (2005–2008) וראש סגל הקרמלין של פוטין ושימש פעמיים בתפקיד יו"ר תאגיד גזפרום (2000–2001, 2002–2008).
בהיכנסו לתפקיד הנשיא, מדבדב היה למנהיג הרוסי הצעיר ביותר בתולדות רוסיה המודרנית (בן 42 ו-8 חודשים) והצעיר ביותר מאז אלכסנדר קרנסקי, שמונה לתפקיד בשנת 1917 והוא בן 36. מדבדב שכיהן כנשיא קדנציה אחת בלבד, ניהל את מלחמת גאורגיה-רוסיה, הפך את המיליציה למשטרה אך ספג ביקורת שזו הייתה רפורמה קוסמטית בעיקרה, הגדיל את המשכורות לחיילים, החזיר את הבחירות הישירות למושלים, הקים את מרכז החדשנות סקולקובו, הרחיב את גבולות מוסקבה, תחתיו הושק פורטל השירותים הציבוריים ותוכניות לממשל אלקטרוני והוא גם עודד תוכניות חינוך משפטיות בקרב האזרחים ויצירת מרכזים לסיוע משפטי בחינם.
מכהן כסגן יושב ראש מועצת הביטחון של הפדרציה הרוסית מאז 16 בינואר 2020 ומאפריל 2012 עומד גם בראש מפלגת השלטון רוסיה המאוחדת.
ביוגרפיה.
מוצאו.
אביו, אנטולי אפנסייביץ' מדבדב (1926–2004), כיהן כפרופסור להנדסת מכונות באוניברסיטה הטכנית של לנינגרד (Ленинградского технологического института имени Ленсовета) אשר שינה את שמו למכון הטכנולוגי הממלכתי של סנקט פטרבורג. אמו, יוליה בנימינובנה לבית שפושניקוב (ילידת 1939), שמוצאה מן הכפר אלכסייבקה במחוז בלגורוד, הייתה מרצה לשפות אירופאיות במכון הפדגוגי ע"ש הרצן והייתה מדריכת תיירות בפאבלובסק סמוך ללנינגרד.
ילדותו.
מדבדב הוא בן יחיד של זוג מרצים. נולד בפרוור קופצ'ינו (רחוב בֶּלי קוּנה, דרך 6) של המטרופולין סנקט פטרבורג (בזמנו - לנינגרד) ב-14 בספטמבר 1965. הוא שומר על קשריו עם בני כיתתו ומוריו מבית הספר. מורתו, ורה סמירנובה, זכרה שהיה ניתן להוציא אותו בקלות מחברת חבריו והיה שקדן מאוד בלימודים.
המשפחה התגוררה בדירת 40 מטרים רבועים ולא הייתה אמידה במיוחד, אך לא סבלה ממחסור. הוא היה ילד ממושמע וקשוב ונהג לקרוא את האנציקלופדיה הסובייטית. כנער נהנה להאזין ללהקות רוק בריטיות כמו בלאק סבאת' ופינק פלויד. בשנות העשרה גם איבד את אמונו בתעמולה הסובייטית. כשהיה בן 23, הוטבל לכנסייה הרוסית-אורתודוקסית.
נעוריו ובגרותו.
כאשר התקבל לאוניברסיטת לנינגרד הכיר את ניקולאי קרופאצ'וב, כעת דיקן אוניברסיטת סנקט פטרבורג. לימים הגדיר קרופאצ'וב את מדבדב כ"סטודנט טוב שעסק בספורט, בעיקר אתלטיקה והיה אלוף האגרוף של הפקולטה למשפטים". מדבדב הוא בעל תואר בעריכת דין משנת 1987. בשנת 1990 קיבל תואר דוקטור במשפט אזרחי. באוניברסיטה עסק רבות בצילום. החל מ-1979 היה חבר בקומסומול. באוניברסיטה הצטרף למפלגה הקומוניסטית והיה חבר המפלגה עד אוגוסט 1991.
בשיחה עם סטודנטים מהאוניברסיטה הממלכתית של האוקיינוס השקט סיפר מדבדב שבעת לימודיו בפקולטה הוא עבד כשוער בכניסה לבניין דירות והרוויח 120 רובלים בחודש. מדבדב לא שירת בצבא, אף שהעביר כמה חודשי טירונות בחוחויאמיאקי (Huuhkanmäki בפינית) שבקרליה.
מרצה ואיש אקדמיה.
בין השנים 1988 - 1999 היה מרצה באוניברסיטה הממלכתית של סנקט פטרבורג והרצה על המשפט הרומי והמשפט האזרחי. במקביל עבד כיועץ למשפט עבור ראש העיר אנאטולי סובצ'אק ועיריית סנקט פטרבורג. היה מעורב בכתיבת ספר הלימוד "זכות האזרח" - כתב ארבעה פרקים מתוך הספר. ב-1999 הפסיק לעבוד כמרצה, ועבר למוסקבה. מאז 2006 עומד מדבדב בראש המועצה הבינלאומית היוקרתית של בית הספר למנהל סקולקובו במוסקבה.
קריירה ציבורית ופוליטית.
בתחילת שנות ה-90 היה מדבדב היועץ המשפטי לעיריית סנקט פטרבורג והיה מומחה הוועדה לקשרי חוץ של העירייה. בסמולני - בית עיריית סנקט פטרבורג - עבד מדבדב באשרור הסכמים להשקעות בינלאומיות בעיר. שהה זמן-מה בשוודיה ועסק בבעיות השלטון המקומי. את ולדימיר פוטין הכיר בוועדה לקשרי חוץ של העירייה והיה מזכירו. לדעת הפוליטולוג אלכסיי מוּחין, למדבדב היה חלק נכבד בהגנתו של פוטין מפני חקירת פעילות הוועדה לקשרי חוץ ומעורבותה במכירת מכרזים לבנקים גרמניים וקשריה עם המאפיה הרוסית, ב-1992 כאשר המועצה המחוקקת של העיר המליצה לפטר את פוטין מתפקיד ראש הוועדה לקשרי חוץ. בשנים 1997–1998 היה למנהל השירות המשפטי של תאגיד "אילים פאלפ אנטרפרייז".
בנובמבר 1999 היה מאנשי סנקט פטרבורג שהובאו על ידי ולדימיר פוטין לתפקידים ממשלתיים במוסקבה. בדצמבר באותה השנה התמנה לסגן ראש האדמיניסטרציה הנשיאותית, גוף שבאמצעותו שולט נשיא רוסיה.
הקריירה במוסקבה.
בתחילת 1999 הוזמן מדבדב על ידי פוטין למוסקבה והוצע לו לעמוד בראש הוועדה הפדרלית לשוק ניירות הערך אך לבסוף, בנובמבר 1999, מונה לסגן מזכיר הממשלה, דמיטרי קוזאק.
בשנים 1999–2000, לאחר התפטרותו של ילצין, היה לסגן ראש סגל הקרמלין ועמד בראש מטה קמפיין הבחירות של פוטין.
מדבדב היה לאחד הפוליטיקאים הקרובים ביותר לפוטין בזמן הבחירות לנשיאות בשנת 2000, כשעמד בראש מסע הבחירות הנשיאותי וביוני 2000, לאחר ניצחונו של פוטין בבחירות, היה לסגן ראשון של ראש סגל הקרמלין, אלכסנדר וולושין. לדעת המומחה הפוליטי סטניסלב בלקובסקי, את מועמדותו של מדבדב לתפקיד הגישו ראש סגל הקרמלין אלכסנדר ווֹלושין והאוליגרך מושל צ'וקוטקה, רומן אברמוביץ'. עם התפטרותו של וולושין באוקטובר 2003, מונה מדבדב למחליפו והיה לראש האדמיניסטרציה הנשיאותית.
בשנים 2000 - 2001 שימש כיו"ר הנהלת גזפרום, בשנים 2001 - 2002 היה סגן יושב ראש מועצת המנהלים של החברה, ולאחר מספר חודשים חזר לתפקיד יושב ראש הדירקטוריון של גזפרום, תפקיד שמילא משנת 2002 ועד השבעתו לתפקיד נשיא המדינה במאי 2008.
בנובמבר 2005 התמנה על ידי הנשיא פוטין לסגן הראשון של ראש הממשלה ואחראי על הפרויקטים הלאומיים - תוכנית ממשלתית להתמודדות עם בעיות בתחום החינוך, חקלאות, דיור ובריאות. במסגרת זאת, מאוקטובר 2003 עד יולי 2008 היה לסגן ראשון במועצה הנשיאותית ליישום פרויקטים לאומיים ומדיניות הדמוגרפיה. מיולי 2006 ועד יולי 2008 היה יושב ראש נשיאות המועצה ליישום פרויקטים לאומיים. במרץ 2007 העביר מסיבת עיתונאים אינטרנטית בפורטל יאנדקס הרוסי ובאוקטובר אותה שנה הודיע על סיום תוכנית חיבור כל בתי הספר הרוסיים (59,000 במספר) לאינטרנט.
דרכו לנשיאות.
מדבדב נחשב לפוליטיקאי ליברלי, פרגמטי ומתון, יד ימינו של ולדימיר פוטין ונאמנו. הלכה למעשה, עם מינויו לסגן ראשון של ראש הממשלה, ב-14 בנובמבר 2005, נפתח בעצם קמפיין הבחירות של מדבדב לנשיאות. לעוזרו, ראש המחלקה לפרויקטים לאומיים בממשלת רוסיה מונה בוריס קובאלצ'וק, בנו של חבר של פוטין. בפברואר 2006, התקשורת החלה להציג אותו כמועמד אפשרי מועדף שעשוי לרשת את פוטין. בינואר 2007 היה המועמד הפוטנציאלי לזכות בבחירות על פי סקר שבוצע ברוסיה. מתחרהו העיקרי היה הפוליטיקאי סרגיי איבנוב.