ורנור סטפן וינג'י (Vernor Steffen Vinge; נולד ב-10 בפברואר 1944, בווקשה שבויסקונסין, ארצות הברית) הוא מתמטיקאי, פרופסור בדימוס באוניברסיטת המדינה של סן דייגו, מדען מחשבים וסופר מדע בדיוני. הוא נודע בעיקר בשל הרומנים פרי עטו זוכי פרס הוגו: "אש ממעמקים" ו"עומק בשמיים", וכן בשל מסתו משנת 1993: "הסינגולריות הטכנולוגית הממשמשת ובאה", בה הוא טוען כי הגידול המעריכי בטכנולוגיה יגיע לנקודה שמעבר לה אין באפשרותנו אפילו לשער את התוצאות. ורנור וינג'י וריי קורצוויל הם האנשים המזוהים ביותר כיום עם המושג "סינגולריות", אך בניגוד לקורצווייל, אשר חושב כי הסינגולריות תתחולל באופן הדרגתי, הרי שווינג'י סבור כי זו תתחולל בבת אחת.
חייו ועבודתו.
וינג'י פרסם את סיפורו הקצר הראשון: "תולעת ספרים, ברח!" ב-1965 במגזין המדע הבדיוני "אנלוג", שנערך אז על ידי ג'ון ו. קמפבל. כתביו היו נפוצים למדי במגזיני המדע הבדיוני בשנות השישים והשבעים. וינג'י עיבד שניים מסיפוריו לרומן קצר, "עולמם של גרים", שיצא לאור ב-1969, ופרסם את ספרו השני: "המתיימר להיות חכם" בשנת 1975.
הוא התפרסם ב-1981 כשיצא לאור הרומן הקצר פרי עטו "שמות אמיתיים", אחד הסיפורים הראשונים שהציג תיאור רחב היקף של מושג הסייברספייס, שעתיד להיות למושג מרכזי בסיפוריהם של ויליאם גיבסון, ניל סטיבנסון ואחרים, בייחוד בסוגת הסייברפאנק.
שני הרומנים הבאים שלו, "מלחמת השלום" (1984) ו"נטושים בזמן אמת" (1986), נוגעים להשפעת הטכנולוגיה אשר יכולה ליצור שדות אנרגיה בלתי חדירים הנקראים "בובלס". הספרים הללו בנו את המוניטין של וינג'י כסופר שחוקר רעיונות ומגיע למסקנות הלוגיות שלהם בדרכים יצירתיות במיוחד. שני הספרים היו מועמדים לפרס הוגו.
שני הרומנים הללו ו"שמות אמיתיים" מדגישם אף הם את עניינו של וינג'י בסינגולריות טכנולוגית. "שמות אמיתיים" מתרחש בעולם הנמצא על סיפה של הסינגולריות. "מלחמת השלום" מציגה עולם שבו הסינגולריות נדחתה על ידי ה"בובלס", בעוד "נטושים בזמן אמת" עוקב אחר קבוצה קטנה של אנשים אשר הצליחה לחמוק מהסינגולריות שלולא כן הייתה מכסה את פני כדור הארץ.
וינג'י זכה בפרס הוגו בשל הרומן שלו מ-1992 "אש על פני התהום", שבו הוא חוזה גלקסיה המחולקת ל"אזורי מחשבה", שבהם הקדמי נע ממרכז הגלקסיה, גבוה ככל שמאפשרת הטכנולוגיה. כדור הארץ הוא "האזור האיטי", שבו בלתי אפשרי לטוס במהירות שמעל מהירות האור. רוב הספר מתרחש באזור הנקרא "מֵעֵבֶר", בו ניתן לבצע את החישובים המאפשרים טיסה במהירות שמעבר למהירות האור, אך לא ניתן להתעלות מעבר לסינגולריות אל אינטליגנציה על-אנושית. מכאן שווינג'י מסוגל לכתוב אופרת חלל קלאסית על אף אמונתו שהטכנולוגיה הדרושה לסיפורים כאלו תדחוף אותנו מעבר לסינגולריות. "אש ממעמקים" כולל מספר גדול של רעיונות נוספים המתגבשים להרכב יוצא דופן ועשיר של הסיפור והיקום המתואר בו.
"עומק בשמיים" (1999) הוא פרק מקדים ל"אש על פני התהום", המתחקה אחר קבוצות מתחרות של אנשים ב"אזור האיטי" בעודם נאבקים על הזכות לנצל את התרבות החוצנית הטכנולוגית שהגיחה. "עומק בשמיים" זכה אף הוא בפרס הוגו לשנת 2000. הרומאנים של וינג'י "זמנים מהירים בפיירמונט היי" ו"מפלצת העוגיות" זכו אף הם בפרס הוגו בשנים 2002 ו-2004, בהתאמה.
הרומן האחרון פרי עטו, "מעבר לקשת בענן", הממוקם באותו יקום כמו "זמנים מהירים בפיירמונט היי", יצא לאור במאי 2006.
וינג'י פרש מהוראה באוניברסיטת המדינה של סן דייגו בשנת 2002 על מנת להקדיש את עצמו לכתיבה במשרה מלאה. הוא היה חבר בוועד הבחירה של ארגון התוכנה החופשי להענקת פרס "התוכנה החופשית המתקדמת", במשך רוב השנים מאז הקמתו ב-1999.
אשתו לשעבר ג'ואן ד. וינג'י היא סופרת מדע בדיוני מצליחה.
וינג'י מתכנן שהרומן הבא שלו יהיה המשך ישיר של "עומק בשמיים". ורנור וינג'י היה סופר אורח של כבוד ב"קונ-חוזה" - ועידת המדע הבדיוני השישים שנערכה בשנת 2002 בסאן חוזה, קליפורניה.
מוטיבים ביצירתו.
המושגים אינטליגנציה מלאכותית וסינגולריות טכנולוגית ממצים הרבה מכתיבתו של וינג'י, בין אם סיפוריו מאמצים אותם ("תולעת ספרים, ברח !", "שמות אמיתיים", "מעבר לקשת בענן") או בוראים עולמות על מנת להסביר באופן מיוחד את חדלונן של התופעות הללו ("אש ממעמקים", "עומק בשמיים").
בספרים אחרים שלו מוצגים נושאים קפיטלסיטיים-אנרכיסטיים, בין אם מפורשות ("חסר הרסן"), או בצורה מרומזת יותר (העימות בין הבאים לקסנג הו ב"עומק בשמיים").
המאה העשרים ואחת
טינדאוס
אולליה ממרידה
אֶוּלליה הקדושה ממרידה (ספרדית Santa Eulalia de Mérida) היא קדושה נוצרייה והקדושה של הערים מרידה ואוביידו שבספרד. משמעות שמה הוא "המדברת (lal) טובות (eu)".
קורות חיים.
אולליה מהעיר אמריטה אוגוסטה בלוסיטניה (כיום מרידה שבספרד) נרדפה כנוצרייה על ידי חיילים רומיים במצוות הקיסר הרומי דיוקלטיאנוס ששלט יחד עם הקיסר מקסימיאנוס. לפי סברה אחרת היא נרצחה בתקופת הקיסר טרויאנוס דסיוס (249 - 251 לספירה).
ישנה מחלוקת בשאלה האם אולליה ממרידה ואולליה מברצלונה, אשר סיפור חייהן זהה, הן בעצם אותה דמות.
בהיותה בת 12 (או 14 לפי גרסה אחרת), הייתה אולליה נוצרייה אדוקה, וסירבה להתפלל לאלים הרומיים ולקיסר הרומי. על פי המשורר הספרדי רומאי, פרודנטיוס מהמאה ה-5 היא אמרה:
בשל כך היא הופשטה על ידי חיילים רומיים, ננעצו בה לפידים וקרסים והיא הועלתה על המוקד. על פי האגדה, יונה עפה מפיה, ושלג פלאי כיסה את מערומיה. אולליה נחשבת כקדושה כבר משנת 350 לספירה, בשל נסים אלה, והוקמה כנסייה על מקום קברה. בשנת 560 נבנתה בזיליקה על קברה ובשנת 780 הועבר ארונה לאוביידו על ידי המלך סילו מאסטוריאס. ארונה הוכנס לתוך ארון כסף שנתרם על ידי המלך אלפונסו השישי מקסטיליה בשנת 1075. בשנת 1639 הוכרזה אולליה כקדושה של אוביידו.
אולליה הקדושה
אובידו
דגל מונטנה
דגל מדינת מונטנה מציג את סמל המדינה במרכז רקע כחול כהה, כאשר מעליו כתוב MONTANA באותיות צהובות. בתוך הסמל מוצגים מחרשה, את חפירה ומכוש. על רקע מישור ירוק על שפת ימה, כשמאחור נראים הרים והשמש בשמים.
הדגל אומץ רשמית בשנת 1905 אך היה בשימוש עוד קודם לכן, במשך מספר שנים. הדגל עוצב בהתבסס על דגל ששימש חטיבה של חיל הרגלים של מונטנה עוד בשנת 1898.
ח' בטבת
על פי הלוח העברי הקבוע, פרשת בר המצוה של ילד שנולד בח' טבת היא ברוב השנים פרשת ויחי. אבל אם בר המצוה חל בשנה המתחילה בשבת או בשנה חסרה המתחילה ביום שני (שנה מקביעות בחג או בחה) פרשת בר המצוה היא פרשת ויגש.
סנטה יולליה
זעקי ארץ אהובה
הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי
הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי היא אחת מוועדות הכנסת הקבועות.
בשלהי הכנסת ה-12, לאחר האשרור הרשמי של "האמנה לביעור כל הצורות של אפליה נגד נשים (CEDAW)" בכנסת, הוקמה "הועדה המיוחדת למעמד האשה". בראשות הוועדה המיוחדת עמדה ח"כ שרה דורון מהליכוד והיו חברות בה שולמית אלוני, גאולה כהן, תמר גוז'נסקי ואחרות. בתקופת פעילותה הקצרה רשמה הוועדה כמה הישגים וביניהם הסכמת הרבנות הראשית לפרסום תקנות בנושא מעמד האישה בבתי דין רבניים; ותמיכה בחקיקה שאפשרה הכרה בנשים נשואות להיות נישום עצמאי במס הכנסה.
כחצי שנה מאוחר יותר הוקמה בכנסת ה-13 הוועדה לקידום מעמד האישה על פי החלטת הכנסת מ-16 בנובמבר 1992 במטרה ליישם את אחת ההמלצות המרכזיות שהופיעו בדו"ח הוועדה הממלכתית לקידום מעמד האישה (1978) בראשות חברת הכנסת אורה נמיר. יושבת הראש הראשונה של הוועדה הייתה חברת הכנסת יעל דיין ומרבית יושבי ראש הוועדה מאז הקמתה היו נשים.
תחום העיסוק העיקרי של הוועדה הוא קידום מעמד האישה בישראל לקראת שוויון מגדרי בייצוג, בתחום החינוך ובמעמד האישי. כמו כן פועלת הוועדה למניעת אפליה בשל מין או נטייה מינית בכל התחומים וכן הקטנת פערים בכלכלה ובשוק העבודה ולמאבק באלימות נגד נשים. בדצמבר 2013 שונה שם הוועדה לשמה הנוכחי, ביוזמת יושבת ראש הוועדה, עליזה לביא.
הוועדה לקידום מעמד האישה
זכיינות
זכיינות היא שיטה ניהולית, שיווקית ועסקית, שבה חברה מזכה (Franchisor) מעניקה לזכיין (Franchisee) זכות, בדרך כלל לתקופה מוגבלת, לשימוש בסימני מסחר ובשיטות עסקיות מוכחות וזאת בתמורה לתשלומים אותם הזכיין מעביר למזכה מעת לעת, בדרך כלל תמורת אחוז ממחזור המכירות או מהרווח של הזכיין, תשלום חודשי קבוע, התחייבות לרכישת סחורה מהמזכה. חברות מזכות עשויות להציב לזכיין דרישות שונות לצורך קבלת הזיכיון, בהן: לימוד השיטות העסקיות, השקעות בפרסום, לימוד מיומנויות וקניית שירותים נלווים לעסק מן החברה המזכה. החברה המזכה אף עשויה לקיים ביקורות תקופתיות, או ביקורות פתע אצל זכייניה, כדי לוודא שאכן הם עומדים בתנאי הזיכיון. אי-עמידה בתנאי הזיכיון עלולה לגרום לאי-חידוש הזיכיון, או לביטולו בטרם עת.
עסק הפועל תחת הסכם זכיינות נקרא לעיתים חנות רשת. בארצות הברית חלק ניכר מן המחזור העסקי הכולל נעשה בעסקי זכיינות.
תיאור כללי.
המונח "זכיינות", כתיאור למערכת עסקית, עשוי לסטות מקווי המתאר המתוארים מעלה. כך לדוגמה, מפעיל מכונות מכירה של דברי מזון עשוי להיות זכיין למכונות מסוימות, כולל סימן מסחר שלהן וחייב בתשלום אחוזים מן המחזור, אולם לימוד שיטה עסקית לא יהיה חלק מן הזיכיון שניתן לו. שיטה זו נקראת בשם "זכיינות מוצר" או "זכיינות סימן מסחר".