האצטדיון החליף את אצטדיון אסטרודום שפעל ביוסטון מ-1965 והוא האצטדיון הראשון בליגת ה-NFL עם גג נפתח. הוא נחנך ב-24 באוגוסט 2002 במשחק הפוטבול בין יוסטון טקסאנס למיאמי דולפינס. האצטדיון נפגע בספטמבר 2008 מהוריקן "אייק" ונפתח מחדש שלושה שבועות לאחר מכן. עד מרץ 2014 נקרא אצטדיון רילאיינט לאחר מכן קיבל את שמו הנוכחי על שם נותנת החסות, חברת האנרגיה NRG (שהיא גם חברת האם של רילאיינט).
שימור שחלות
שימור שחלות הוא אחד ההליכים לשימור פוריות בקרב נשים המועמדות לטיפול כימותרפי או קרינתי. במהלכו מוקפא מקטע של רקמת שחלה.
התוויות.
מטרתה של הקפאת רקמת שחלה היא לאפשר לנשים לשמר את פוריותן מעבר לגבול הטבעי של פוריות האישה, או במקרים בהם פוריות האישה עלולה להיות בסיכון בעקבות טיפולים אונקולוגיים. במקרה של חולות אונקולוגיות, היתרון בהליך זה הוא שאין צורך לעבור טיפול הורמונלי לגירוי השחלות, וההליך יכול להתבצע באופן מיידי. כמו כן, ההליך יכול להתבצע גם בנערות צעירות שטרם קיבלו את הווסת החודשי. ב-2016 דווח על מקרה ראשון בו ילדה אישה עובר בריא לאחר שעברה תהליך זה בילדותה, בגיל 9. הליך זה יכול להיות פתרון עבור נערות הסובלות מכשל שחלתי מוקדם.
הליך.
הקפאה.
תוצאת ההליך היא הקפאה של מקטע שחלה, המכיל אלפי ביציות ראשוניות במצב תרדמה. ניתן להקפיא באופן יעיל את רקמת השחלה ולשמור על חיותה במשך שנים רבות. הקפאת רקמת שחלה מבוצעת בעולם במרכזים רבים, ואלפי נשים עברו עד היום את ההליך. הוצאת רקמת השחלה נעשית בפעולה כירורגית לפרוסקופית שאינה דורשת הכנה. הרקמה המכילה אלפי זקיקים לא בשלים הנלקחת מהשחלה עוברת תהליך של הקפאה איטית בחנקן נוזלי. את מקטע השחלה פורסים לרצועות קטנות. אם הניתוח בוצע בחולה אונקולוגית. חלק מהדגימות נשלחות לבדיקה פתולוגית לשלילת הימצאות תאי סרטן . מקטעי השחלה המוקפאים מכילים ביציות המוקפות בתאי גרנולוזה ותאי טקה החיוניים לשמירה על איכות הביציות. את תהליך ההקפאה שורדות כ-70 אחוזים מהביציות שהוקפאו. מרקמת השחלה ניתן למצות ביציות ולהבשילן במעבדה לקראת תהליך הפריה חוץ-גופית.
הפשרה.
כשמעוניינים להשתמש ברקמה היא עוברת הליך של הפשרה, ואז היא מושתלת בחזרה בגוף האישה במיטת השחלה, בדופן הבטן או במקום אחר מתחת לעור. עם הזמן מתחילה רקמת השחלה לייצר ביציות חדשות, מה שמאפשר קליטת הריון טבעית. הליך זה נחשב עדיין לניסיוני משום שאף על פי שהוא נעשה מאות פעמים ברחבי העולם, השתלת רקמת השחלה חזרה בוצעה במספר קטן הרבה יותר של מקרים.
נוהל בדיקות טרם ההשתלה.
לפני השתלת רקמת שחלה שהוקפאה אצל נשים שהיו חולות בסרטן, יש לוודא שרקמת השחלה שהוקפאה לא מכילה גרורות על מנת שלא תיגרם חזרה של המחלה במקרים של נשים שהיו חולות בלוקמיה או בסרקומה על שם יואינג במהלך ביצוע ההקפאה. השתלה עצמית של רקמת שחלה עלולה גם להוות סיכון לחזרת המחלה גם בסוגי סרטן אחרים, כמו סרטן הקיבה, סרטן המעי הגס וסרטן רירית הרחם.
מחקר ב-58 נשים עם ממאירות המטולוגית שביצעו הקפאת רקמת שחלה לפני טיפול אונקולוגי, כלל בדיקה היסטולוגית של קטעי השחלה שהוקפאו. לאחר הפשרת בוצעו בדיקות אימונוהיסטוכימיות לגילוי סמן גנטי לשלילת שארית מחלה מינימלית.
מתוך 58 נשים רק אצל שתיים נתגלתה מעורבות שחלתית בהדמיה מקדימה. ההיסטולוגיה לפני הליך ההקפאה לא הראתה סימני מחלה מינימלית אצל אף אחת מהנשים ולאחר ההפשרה נמצאה בדיקת ריאקציית שרשרת של פולימרז חיובית רק באישה אחת עם היסטוריה של לויקמיה מילואידית כרונית. בדיקה זו מנעה השתלת קטעי רקמה חזרה בגוף האישה. מסקנות המחקר הזה היו כי שילוב אמצעי הבדיקה האלו ימנעו הקפאת רקמת שחלה עם מעורבות אונקולוגית ויאפשרו השתלת רקמה ללא שארית מחלה.
היסטוריה.
השתלת רקמת שחלה מוקפאת בוצעה לראשונה על ידי ד"ר קוטלוג אוקטאי, בשנת 1999. בספטמבר 2004 דיווח פרופסור דונז מבלגיה על לידה תקינה לאחר הליך זה. בשנת 1997 נלקחו רקמות ממעטפת השחלות במטופלת עם לימפומת הודג'קין והוקפאו בחנקן נוזלי. לאחר מכן עברה האישה טיפולי כימותרפיה שגרמו לה לכשל שחלתי מוקדם. הרקמות הושתלו חזרה בגוף האישה בשנת 2003, וחמישה חודשים לאחר מכן נראו סימנים של מחזור ביוץ רגיל. אחת עשרה חודשים לאחר מכן נכנסה האישה להריון טבעי שהסתיים בלידת ולד חי. עם זאת, נשמעו טענות שאבחון הכשל השחלתי המוקדם היה שגוי.
צבע (כדורסל)
היועץ לביטחון המולדת
היועץ לביטחון המולדת (באנגלית: Homeland Security Advisor) הוא יועצו של נשיא ארצות הברית לענייני ביטחון פנים ולוחמה בטרור. היועץ הוא משרת אמון של הנשיא ומינויו לא נזקק לאישור הסנאט של ארצות הברית. הוא משתייך למשרד הרשות המבצעת של נשיא ארצות הברית.
המשרה נוצרה בתקופת כהונתו של הנשיא ג'ורג' ווקר בוש יחד עם המועצה לביטחון המולדת ב-2001 בעקבות פיגועי 11 בספטמבר. בין פברואר לאפריל 2017, בעת תחילת ממשל טראמפ, שירת היועץ לביטחון המולדת לשווה במעמדו לזה של היועץ לביטחון לאומי וכחבר קבוע במועצה לביטחון לאומי.
שינטי
שינטי (באנגלית: Shinty; בגאלית סקוטית: Camanachd, Iomain) משחק קבוצתי תחרותי המשוחק באמצעות מקלות וכדור. במשחק משחקים כיום בעיקר בהיילנדס הסקוטיים ובקרב מהגרי ההיילנדס בערים הגדולות, אך בעבר היה נפוץ יותר בכל רחבי סקוטלנד, ואף שוחק זמן רב גם באנגליה ובמקומות נפוצים בהם חיו מהגרים סקוטיים.
מטרת המשחק היא לגלגל כדור (במקור מעץ) לעבר שער תוך שימוש במקלות, בדומה להוקי שדה. למרות הדמיון הרב בין שינטי להוקי שדה, בין שני המשחקים מספר הבדלים עיקריים: בשינטי יכול השחקן לשחק כשהכדור באוויר וכן להשתמש בשני צידי המקל, ששמו "קמן" (caman) והוא עשוי עץ ונטוי בשני קצותיו, בעוד בהוקי שדה לא ניתן לשחק בעת הכדור באוויר וניתן להשתמש בצד אחד בלבד של מקל המשחק. במקל ניתן להשתמש גם לתיקול ולחסימת שחקנים אחרים, וניתן להשתמש גם בגוף השחקן על מנת לתקל ולחסום.
המשחק מגיע ממקור זהה למשחק האירי הרלינג ולמשחק הוולשי באנדו (bando), אך התפתחו בו חוקים ייחודיים למשחק. חוקי המשחק מפוקחים ונהגים בידי הגוף המנהל למשחק, אגודת הקמנכק (Camanachd Association). על בסיס השינטי פותח משחק בשם "שינטי-הרלינג", שהוא בעל חוקים המורכבים מחוקי שני המשחקים, והוא מאפשר לסקוטלנד ולאירלנד לשחק ביניהן מדי שנה משחקים בינלאומיים.
ג'ון ויליאם ווטרהאוס
ג'ון ויליאם ווטרהאוס (6 באפריל 1849 – 10 בפברואר 1917) היה צייר אנגלי, אשר היה ידוע בזכות סגנון ציור פרה-רפאליטי. הוא עבד כמה עשרות שנים לאחר התפרקותה של האחווה הפרה-רפאליטית, אשר שיאה היה באמצע המאה ה-19, והוביל סגנון שנודע בכינוי "הסגנון הפרה-רפאליטי המודרני". ווטרהאוס הושפע בסגנון ציורו לא רק מהפרה-רפאליטים שקדמו לו, אלא גם מציירים אחרים בני דורו ביניהם האימפרסיוניסטים, ויצירות האמנות שלו היו נודעו בשל תיאורי הנשים שלו, הן מהמיתולוגיה היוונית העתיקה וכן מאגדות ארתוריאניות. ווטרהאוס נולד באיטליה לזוג הורים אנגליים, שניהם ציירים, ומאוחר יותר הוא עבר ללונדון, שם הוא למד בהאקדמיה המלכותית לאמנויות. עד מהרה הוא החל להציג בכנסי הקיץ השנתיים של האקדמיה, כשהוא מתמקד ביצירות אמנות רחבות היקף, אשר תיארו סצנות מחיי היומיום והמיתולוגיה של יוון העתיקה. מאוחר יותר בקריירה שלו הוא אימץ את סגנון הציור הפרה-רפאליטי, למרות שמזה כמה עשורים הסגנון כבר לא היה באופנה בסצנת האמנות הבריטית.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
ווטרהאוס נולד ברומא בשנת 1849, לזוג הציירים האנגלים ויליאם ואיזבלה ווטרהאוס, באותה השנה שבה חברי האחווה הפרה-רפאליטית, ביניהם דנטה גבריאל רוזטי, ג'ון אוורט מיליי וויליאם הולמן האנט, גרמו למהומה בסצנת האמנות בלונדון. תאריך הלידה המדויק שלו אינו ידוע, אם כי הוא הוטבל ב-6 אפריל, ופיטר טריפי, אשר מאוחר יותר חקר את יצירתו של ווטרהאוס, מאמין כי הוא נולד בין ה-1 ל-23 בינואר. חייו המוקדמים באיטליה צוטטו כאחת הסיבות שבגללן סצינות רבות מציוריו המאוחרים מוקמו ברומא העתיקה או מבוססות על סצנות מן המיתולוגיה הרומית.
בשנת 1854 בעודו בן 5, חזרה משפחת ווטרהאוס לאנגליה ועברה לגור בבית חדש שנבנה בדרום קנסינגטון בלונדון, סמוך למוזיאון ויקטוריה ואלברט שבדיוק הוקם. ווטרהאוס, או 'נינו' כפי שהוא כונה על ידי מכריו, בא ממשפחה אמנותית אשר עודדה אותו מגיל צעיר להתנסות בציור ורישום, ולעיתים קרובות צייר סקיצות של יצירות אמנות בהן נתקל בעודו משוטט במוזיאון הבריטי ובגלריה הלאומית בלונדון. בשנת 1871 הוא נרשם האקדמיה המלכותית לאמנויות, בתחילה כדי ללמוד פיסול, לפני שעבר להתמקד בציור.
קריירה מוקדמת.
יצירותיו המוקדמות של ווטרהאוס לא היו פרה-רפאליטיות מטבען, אך עסקו בנושאים קלאסיים, ברוח עבודותיהם של לורנס אלמה-טדמה ופרדריק לייטון. עבודותיו המוקדמות הוצגו בגלריית דאדלי ובאיגוד המלכותי של האמנים הבריטיים, ובשנת 1874, ציורו "שינה, ואחיו למחצה, מוות" הוצג בתערוכת הקיץ של האקדמיה המלכותית לאמנויות. הציור נחל הצלחה מיידית, ומאותה השנה ווטרהאוס הציג בתערוכה השנתית באקדמיה בכל שנה עד 1916, למעט בשנים 1890 ו- 1915. מאז הלך ווטרהאוס מחיל אל חיל בסצנת האמנות בלונדון, וב- 1876 ציורו "לאחר הנשף", קיבל את המקום המרכזי בתערוכת הקיץ. אולי בשל הצלחתו, הציורים שלו הפכו גדולים יותר ויותר ככל שחלף הזמן.
קריירה מאוחרת.