הרשימה האדומה המעודכנת הבאה שוחררה ב-19 ביולי 2012 בוועידת האו"ם בריו. קרוב ל-2,000 מינים נוספו, ו-4 מינים נוספים שנכחדו. במהדורה זאת של IUCN נכללו 63,837 מינים מתוכם 19,817 בקטגוריות מאוימות: 3,947 מינים "בסכנת הכחדה חמורה", 5,766 "בסכנת הכחדה" ויותר מ-10,000 מינים במצב "פגיע". מכלל המינים ברשימה 801 מינים נכחדו ו-63 מינים נכחדו בטבע. 132 מיני צמחים ובעלי חיים מהודו נרשמו "בסכנת הכחדה חמורה". עדכונים נוספים התרחשו במהלך השנים הבאות, ושינויים בולטים במצבי שימור באו לידי ביטוי באוקפי שמצב שימורו הוחמר מקרוב לסיכון ב-2008 ל-סכנת הכחדה ב-2013 ואילך, אייל הצפון שסווג ב-2016 לראשונה בקטגוריית פגיע לאחר שבשנים עברו נחשב כמין שאין לגביו שום סכנה, מלומיס קי ברמבל וחזיר יבלות וייטנאמי שנכחדו, אנטילופה טיבטית שלראשונה ירדה ממצב השימור סכנת הכחדה לקרוב לסיכון, הקואלה שמצבה החמיר לפגיע ודוב הפנדה שמצב שימורו ירד לראשונה ב-2016 לפגיע בעקבות מאמצי השימור, וזאת לאחר שנים רבות (מ-1990) שבהם סווג כמין בסכנת הכחדה.
נכון ל-2016, ברשימה האדומה כלולים כ-80,000 מיני צמחים ובעלי חיים, מתוכם 64,000 מינים מתועדים היטב, עם מידע מלא על האקולוגיה, גודל האוכלוסייה, איומים ופעולות שימור. ישנם גם מעל 54,000 מינים שלהם מפות תפוצה. התחום הימי ברשימה מכוסה באופן גרוע בשל חוסר מידע על אצות, דגים, רכיכות ועוד, ולצורך כך הוקמה וועדה מיוחדת לטיפול בנושא כשהצפי הוא שייקחו עשרות עד מאות שנים לכסות את כל המינים הימיים. תחומים נוספים שמטופלים ספציפית הם אזורים צחיחים, צמחים, זוחלים, ומינים החיים במים מתוקים. הארגון שואף להגיע לכיסוי של 160,000 מינים עד שנת 2020.
קטגוריות שימור.
המינים הנמצאים ברשימה האדומה של IUCN מחולקים ל-9 קטגוריות אשר נקבעו באמצעות קריטריונים מסוימים כגון: קצב הירידה, גודל אוכלוסייה, שטח הפיזור גאוגרפי, ומידת הפיצול של האוכלוסייה והתפוצה. הקטגוריות הן כדלהלן:
בנוסף ישנן מספר קטגוריות אחרות:
ביקורת.
בשנת 1997, הרשימה האדומה של IUCN ספגה ביקורת בטענה שמקורות המידע שלו אפופים בסודיות או מתועדים באופן לקוי. טענות אלו הובילו את IUCN לעשות מאמצים על מנת לשפר את התיעוד והאיכות של הנתונים שלו, ולכלול ביקורות עמיתים לגבי מצב שימור של המינים ברשימה האדומה. הרשימה פתוחה גם לעתירות נגד הסיווגים שלה, על בסיס תיעוד או קריטריונים. ישנה תאוריה כי הנתונים של הרשימה האדומה וארגונים אחרים מוטים לרעה על ידי ממשלות וקבוצות אחרות לצורך יצירת תמונת מצב שונה על מנת לבצע ניצול של משאבי הטבע ללא הפרעה. ביקורת אחרת טוענת שהעלייה במספר המינים המאוימים מדי שנה מוכיחה שהרשימה אינה מצליחה ליצור מודעות בנוגע לשמירת הטבע.
שמואל לובצער
שמואל לובצר
יעקב שפירא (פירושונים)
מרכז התערוכות הבין-לאומי
מרכז התערוכות הבין-לאומי (באוקראינית: Міжнародний виставковий центр) הוא מרכז התערוכות בקייב והוא הגדול ביותר באוקראינה. המתחם נפתח בחודש אוקטובר 2002 וכולל 3 אולמות מחוברים. מאז נפתח אירח המתחם מספר אירועי תרבות ומופעים לצד כנסים ותערוכות. לדוגמה האולם אירח את "פסטיבל אגו" 2011.
באולם התקיימה תחרות אירוויזיון 2017 בקייב. הוא הכיל בתחרות כ-13,000 צופים בעמידה ובישיבה, או 11,000 בישיבה בלבד.
קדיש (משה גרשוני)
"קדיש" היא סידרה של שמונה הדפסים שיצר האמן משה גרשוני בשנת 1984.
היסטוריה.
בשנת 1984 יצר משה גרשוני 14 סדרות של הדפסי רשת ו-8 תחריטים במסגרת הזמנה של סדנת ההדפס ירושלים לעבוד בה. סדרת התחריטים, שנקראה "קדיש", התבססה על פסוקים מתוך תפילת הקדיש, כאשר כל הדפס מתייחס לתואר אחר של האל - "יִתְבָּרַךְ", "וְיִשְׁתַּבַּח", "וְיִתְפָּאַר", "וְיִתְרוֹמַם", "וְיִתְנַשֵּׂא", "וְיִתְהַדָּר", "וְיִתְעַלֶּה", ו-"וְיִתְהַלָּל".
פלטות התחריט הגדולות הודפסו בסדנה על ידי ברבי קרביץ והם הוצגו לראשונה בתערוכת היחיד של משה גרשוני שהתקיימה בשנה זו בסדנה. מאז, הוצגה הסדרה מספר פעמים בתערוכות בישראל. בין היתר הוצגו הדפסים מן הסדרה בתערוכת היחיד של גרשוני במוזיאון ישראל (1986). מספר לא ידוע של הדפסים הוצגו בתערוכה "הדפס מתוך הדפס" במוזיאון תל אביב לאמנות (1986). ארבעה הדפסים ("ויתהדר", "ויתעלה", "וישתבח", "ויתרומם") הוצגו בתערוכה "חותם הדפס" במוזיאון ישראל (1994). 2 הדפסים ("ויתפאר", "ויתנשא"), הוצגו בתערוכה "מילים רצות" שהתקיימה בסדנת ההדפס (2002). כמו כן הוצגו הדפסים בתערוכה "100 יצירות מופת על נייר" (1999) במוזיאון ישראל, בתערוכה הרטרוספקטיבית של גרשוני במוזיאון תל אביב לאמנות (2010). הסדרה הוצגה במלואה בתערוכה "מעבר לזיכרון" (2012) במוזיאון על התפר. וכן בתצוגה "חדר אמן" (2015) של גרשוני במוזיאון ישראל. בשנת 2017 הוצגה הסדרה בתצוגה שנפתחה במוזיאון תל אביב לאמנות לרגל 30 לפטירתו של גרשוני.
הסדרה נמצאת בכמה אוספים ציבוריים כגון אוסף מוזיאון ישראל, אוסף מוזיאון תל אביב לאמנות, אוסף המוזיאון לאמנות ולהיסטוריה של היהדות בפריז, צרפת והמוזיאון היהודי של ניו יורק, ארצות הברית.
בשנת 1997 חזר גרשוני לנושא הקדיש, אז יצר ספר-אמן בשם זה אשר התבסס על פואמה מאת אלן גינסברג.
תיאור.
שמונת ההדפסים הודפסו במהדורה של 25 עותקים (כ"א), בעזרת טכניקות מגוונות שכללו תצריב, אקווטינטה, אקווטינטת סוכר, עיפרון חשמלי ושעווה רכה. גודל הפלטה של הדימוי היא בגובה 76 ס"מ וברוחב 79 ס"מ והוא מודפסת על ניירות מסוג "ארש" (Arches) או "גוארו" (Guaro) שגובהו 77 ס"מ ורוחבו 81 ס"מ.
המוטיב המרכזי בסדרה הוא פרח הרקפת, המופיע כרישומים אקספרסיביים, ומאזכרים לפעמים גם להבות אש או אברי מין גבריים. בעוד מרבית עבודותיו מראשית שנות ה-80 הדגישו את העיסוק במוטיבים לאומיים, הרי שבתקופה זו החלו להיכנס אל עבודותיו מוטיבים מן המסורת היהודית. "בעיקרון זהו סיכום של שנה וחצי של התעסקות בנושא הרקפות האלה, הקשורות הן למוטיבים לאומיים והן לאפשרויות ציוריות", הסביר גרשוני. עם זאת הוסיף גם כי "בהחלט הייתה לי הרגשה שאני יוצר מעין מצבה, בייחוד בסדרה של שמונת התחריטים, בהם מופיעות שמונה המילים של הקדיש. הרקפות שולבו במוטיבים נוספים כגון כתם עיגולי דמוי "מנהרה", סימני שאלה ועוד, מוטיבים אלו, שהופיעו ביצירתו בתקופה זו, הפכו למרכזיים ביצירתו של גרשוני.
לצד המוטיבים האיקונוגרפיים, העבודות עושות שימוש בצבעוניות לבנה ושחורה כביטוי דיאלקטי של אור וחושך ושל חיים ומוות. בייחוד בולט הדבר בהדפס האחרון בסדרה - "ויתהלל" - בו מאכלסים עלי רקפת את רוב הפורמט. דרך עלים אלו נשקף אור בהיר, אשר מהווה ניגוד לשוליים הכהים של ההדפס.
מרפא אלטרנטיבי
אווה אנדרסון
אווה בריגיטה אנדרסון (בשוודית: Eva Brigitta Andersson; נולדה ב-1961) היא רופאה, נדבנית ודוגמנית שוודית.
ביוגרפיה.
אנדרסון נולדה בווסטרה ייטלנד.
ב-1980 היא נבחרה למיס שוודיה ובתחרות מיס תבל שנערכה בסיאול היא נבחרה לסגנית רביעית, בנוסף היא גם זכתה במקום השלישי בתחרות "מיס סקנדינביה". לאחר מכן היא עבדה כדוגמנית עבור סוכנות פורד.
ב-1985 היא הנחתה את תחרות המלודיפסטיבלן.
היא החלה ללמוד רפואה במוסד אקדמאי בסטוקהולם ולאחר מכן סיימה את לימודיה בבית הספר לרפואה של אוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס.
היא ייסדה ביחד עם בעלה מרכז לאתלטיקה באוניברסיטה בניו יורק, ובנוסף היא ייסדה מרכז לבריאות השד.
ב-1994 נישאה אנדרסון למיליארדר גלן דובין, מנכ"ל חברת "Dubin &amp; Co. LP" ולזוג שלושה ילדים והם מתגוררים במנהטן.
קדיש (גרשוני)
קרב מסין
קרב מסין מתייחס לקרבות שהתרחשו במלחמת העולם הראשונה באזור רכס מסין
היסטוריוגרפיה רוויזיוניסטית
הנרי הורן
הנרי סינקלייר הורן, ברון הורן הראשון (; 19 בפברואר 1861 – 14 באוגוסט 1929) היה גנרל בצבא בריטניה, אשר פיקד על הארמייה הראשונה במהלך מלחמת העולם הראשונה, והיה קצין הארטילריה היחיד במהלך מלחמת העולם הראשונה שפיקד על ארמייה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכו.
הורן נולד ב-19 בפברואר 1861, כבנו השלישי של מייג'ור ג'יימס הורן וקונסטנס מארי שוול. הורן התחנך בבית הספר הארו, והתגייס לצבא בריטניה בשנת 1880, שם הצטרף לרגימנט הארטילריה המלכותי. בשנת 1883 הועלה הורן לדרגת קפטן, ובשנת 1898 הועלה לדרגת מייג'ור. במהלך מלחמת הבורים לחם הורן תחת פיקודו של ג'ון פרנץ', ובשנת 1905 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. בשנת 1912 הועלה הורן לדרגת בריגדיר, ומונה למפקח הכללי של חיל התותחנים.
מלחמת העולם הראשונה.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה הורן למפקד הארטילריה בקורפוס ה-1, שהה תחת פיקודו של דאגלס הייג, והצטיין בפעולתו בקרב מונס. באוקטובר 1914 הועלה הורן לדרגת מייג'ור גנרל, ובדצמבר אותה שנה מונה למפקד הדיוויזיה ה-2. בנובמבר 1915 התלווה הורן לקיצ'נר לדרדנלים, שם ארגן את הפינוי מגליפולי. לאחר מכן הופקד הורן על הגנת תעלת סואץ, ומונה למפקד הקורפוס ה-15.
במרץ 1916 חזר הורן לחזית המערבית, וצורף עם הקורפוס שבפקודו לארמייה הרביעית. ביולי 1916 הוביל הורן את הקורפוס שבפיקודו שכלל את הדיוויזיות ה-7 וה-21 במהלך הקרב על הסום, תוך שכוחותיו סופגים אבדות כבדות. בספטמבר 1916 הועלה הורן לדרגת גנרל, ולאחר מכן מונה למפקד הארמייה הראשונה. הורן פיקד על הארמייה במהלך הקרבות ברכס וימי, בקרב אראס, קרב פשנדל, בבלימת מתקפת האביב הגרמנית, ובמתקפת מאה הימים.
אחריתו.