דייר נכלל בסגל של הנבחרת למונדיאל 2018 ,והוא היה זה שכבש את הפנדל המכריע בדו-קרב הפנדלים בשמינית הגמר נגד נבחרת קולומביה.
מיגל לופס דה לגאספי
מיגל לופס דה לגאספי (בספרדית: Miguel López de Legazpi; 1503 - 20 באוגוסט 1572) הידוע גם כ"אל אדלאנטאדו" (El Adelantado) ו"אל וייחו" (El Viejo, "זקן השבט") היה בירוקרט, קונקיסטאדור, ימאי ומושל ספרדי ממוצא בסקי, אשר הקים את המושבה הספרדית הראשונה בהודו המזרחית כאשר חצה את האוקיינוס השקט ממלכות המשנה של ספרד החדשה (מקסיקו של ימינו) והגיע לאי סבו שבפיליפינים ב-1565. דה לגאספי היה המושל הראשון של איי הודו המזרחית הספרדיים, שכללו את הפיליפינים ואיים נוספים כגון איי מריאנה וגואם. לאחר שהגיע להסכמים עם מגוון רחב של ממלכות מקומיות ועמים ילידים באיים הסמוכים הפך דה לגאספי את מנילה לבירת איי הודו המזרחית הספרדיים ב-1571, שהפכה תוך זמן קצר למרכז הסחר החשוב ביותר של האימפריה הספרדית במזרח.
על שמו נקראת בירת פרובינציית אלבאי (Albay) שבפיליפינים.
תחילת דרכו והגעה למקסיקו.
דה לגאספי נולד בספרד בשנת 1503, בעיירה סומאראגה (Zumarraga) שבחבל הבסקים, סמוך לגבול עם צרפת. הוא למד עריכת דין וירש את תפקידו של אביו כנוטריון העיירה וכלבלר המלכותי של המחוז לאחר מותו של האחרון ב-1527. ב-1526 הקים הרנן קורטס את ההתיישבות הספרדית הראשונה בספרד החדשה ודה לגאספי עבר לשם בשנת 1528 כדי להתחיל בחיים חדשים, זאת בשל מותם של הוריו וחוסר שביעות רצונו מאחיו הבכור, אשר ירש את ההון המשפחתי. בטלקסקלה עבד דה לגאספי עם חואן גארסס (Juan Garcés) ועם אחותו, איזבל גארסס (Isabel Garcés). דה לגאספי נשא את איזבל לאישה והיא ילדה לו תשעה ילדים. איזבל מתה באמצע העשור של 1550.
בין השנים 1528 ל-1559 עבד דה לגאספי במנגנון האדמיניסטרציה הקולוניאלי במקסיקו, תחילה כפקיד, לאחר מכן בעמדה בכירה במטבעה "קאסה דה לה מונדה" (Casa de la Moneda; "בית המטבע") ומאוחר יותר שימש כראש עיר, הפך לבעל אדמות וצבר הון רב ונכסים.
רקע למשלחת.
פליפה השני מלך ספרד ירש את אביו קרלוס הראשון בינואר 1556. מותה של מרי אשתו הראשונה ב-1558 ושלום קאטו-קמברזי ב-1559 שחררו אותו זמנית מעיסוק בנעשה באירופה. מחירי התבלינים עלו בצורה חדה באותן שנים, ולאחר פחות מחצי שנה מהחתימה על ההסכם, שלח המלך מכתב אל המשנה למלך בספרד החדשה, לואיס דה ולאסקו (Luis de Velasco), ובו הורה על הוצאת משלחת ל"חקר האיים המערביים לכיוון מאלוקו" - משמעות המכתב הייתה, שהוצאת המשלחת הייתה פקודה ישירה של המלך ולא בקשת אישור על ידי המשנה, כפי שאירע במשלחות קודמות.
פליפה כתב לדה ולאסקו על גיוסו למשלחת של אנדרס דה אורדאנטה, שהפליג במשלחת לואאיסה וכעת היה אח במסדר האוגוסטינים ונחשב כבעל ידע רב על אזור האוקיינוס השקט וזכה להערכתם של פליפה ודה ולאסקו. היה זה דה אורדאנטה שהמליץ על ידידו דה לגאספי כמפקד המשלחת, זאת על אף שלאחרון לא היה כל ניסיון צבאי או ימי. דה לגאספי מכר את כל רכושו, מלבד ביתו, כדי לסייע במימון, מתוך הנחה שיפוצה לאחר הצלחת המשלחת. דה ולאסקו ענה במכתב למלך ב-1560 על הכנתן של ספינות, אך העלה שאלות לגבי הקרבה לתחום ההשפעה הפורטוגזית באזור, עליו הוסכם בחוזה סרגוסה ב-1529. היו חילוקי דעות גם לגבי יעדה של המשלחת: דובר בתחילה על הפלגה ממקסיקו לכיוון צפון-מערב, לאורך החוף שגילה חואן רודריגס קבריו ב-1542 ואז פנייה מערבה מאזור קו הרוחב 40 צפון והגעה אל אזור יפן או על הפלגה בנתיב דרומי והקמת מושבה בגינאה החדשה. כל האפשריות שהועלו היו תלויות במידה רבה בחסדי משטר הרוחות, שעדיין לא היה מידע רב אודותיו, וגם על נתיב החזרה לא הושגה הסכמה, אם כי ייתכן שדה אורדאנטה כבר העלה את הרעיון של הפלגה מזרחה בנתיב צפוני.
משלחת אל הפיליפינים.
דה לגאספי התמנה לעמוד בראש המשלחת לחקר וליישוב אזור איי הפיליפינים על ידי המשנה למלך לואיס דה ולאסקו ב-1564. לאזור הפיליפינים כבר הגיעו בשנים עברו פרדיננד מגלן ורוי לופס דה וייאלובוס ב-1521 וב-1542, בהתאמה. ההוראה להקמת משלחת הגיעה ישירות מפליפה השני מלך ספרד, על שמו נקראו איי הפיליפינים בשנת 1542 על ידי וייאלובוס, עת היה פליפה נסיך אסטוריאס. המשנה למלך מת ב-1564, ארבעה חודשים לפני יציאת המשלחת, אך הריאל אאודיינסיה ודה לגאספי סיימו את הקמתה. יעדה הסופי של המשלחת נשמר בסוד, ולפני מותו הפיץ דה ולאסקו ידיעות מוטעות על כך שסין היא היעד, לצורכי הטעיה וגם כדי לסייע בגיוס אנשי צוות.
פקודות המסע עבור המשלחת הועלו לספינת הדגל חתומות ורק לאחר שעברו כברת דרך בים נפתחו, כאשר היעד הנבחר - הפיליפינים. הפקודות כללו מסחר והתיישבות כמטרה עיקרית, וכמטרה משנית - הפצת הנצרות וחקר האזור צפונה עד יפן. מציאת נתיב החזרה לספרד החדשה קיבל עדיפות עליונה, ודה אורדאנטה נצטווה לצאת בחזרה במהירות האפשרית. הפקודות גם כללו שמירה על סודיות, כאשר מכתבים המיועדים למלך וחברי האאודיינסיה יישלחו רק לאחר שתקבל המועצה דיווח מלא וננקטו אמצעי זהירות כנגד דליפת מידע. צעדים אלה של שמירת סודיות באים להמחיש שהקולוניזציה של הפיליפינים הייתה המטרה העיקרית ושהשלטונות בספרד החדשה לא היו בטוחים בחוקיותו של המהלך מבחינה בינלאומית (כלומר, מול פורטוגל).
ב-21 בנובמבר 1564 הפליגה המשלחת מנמל אקפולקו במקסיקו בארבע ספינות ועליהן 380 אנשי צוות, מתוכם 200 חיילים. בין אנשי המשלחת היו חמישה מסיונרים אוגוסטינים, ביניהם אנדרס דה אורדאנטה ששימש כנווט מייעץ. בין אנשי הצוות הנוספים במשלחתו של דה לגאספי היו בנו, מלצ'ור דה לגאספי (Melchor de Legazpi), נכדו פליפה דה סאלסדו (Felipe de Salcedo) וגידו דה לאווסארס (Guido de Lavezarez), שהיה חבר במשלחתו של וייאלובוס.
ב-30 בנובמבר אבד הקשר עם הסן לוקאס, ספינת עזר מדגם פאטצ'ה (Patache), אשר נועדה לסיור קרוב לחופי האיים בשל השוקע הנמוך שלה. בין ה-9 ל-12 בינואר 1565 התגלו בסביבות קו הרוחב 10 צפון חמישה איים קטנים, חלק מאיי מרשל. ב-17 בחודש זה סברו הנווטים האחרים שהמשלחת חצתה כברת דרך שנתיבה יביא אותם אל האי מינדנאו ואל הרוחות הנושבות ממנו כפי שקרה למשלחתו של וייאלובוס. דה אורדאנטה חלק על דעתם ולאחר התייעצות הוסכם לעלות לסביבות קו הרוחב 13 צפון. חמישה ימים לאחר מכן התברר כי דה אורדאנטה העריך טוב יותר את המרחק שעברה המשלחת, כאשר הגיעו לחופי האי גואם. ההפלגה מערבה באוקיינוס השקט נמשכה 93 יום, וב-26 בינואר הגיעה המשלחת לאיי מריאנה, שם הצטיידו במזון ודה לגאספי הכריז על בעלות ספרדית במקום.
הגעה לפיליפינים.
כשנחתה המשלחת באי בוהול (Bohol) סיפק הצ'יף המקומי מידע לדה לגאספי על סבו והתלווה אליו כמורה דרך. הספרדים עגנו מול האי ב-13 בפברואר 1565 אך לא הצליחו לנחות בו בשל התנגדות המקומיים ומנהיגם, הראג'ה של סבו. ב-22 בפברואר הגיעה המשלחת לסאמאר שם ערך דה לגאספי הסכם ידידות עם דאטו אוראו (Datu Urrao), הצ'יף המקומי. טקסי ברית ידידות נוספים נערכו עם הצ'יפים המקומיים באיים לימאסאווה (Limasawa) ובוהול.
ב-27 באפריל שבו הספרדים לסבו ונחתו באי. ראג'ה טופאס קרא תיגר על הספרדים אך הובס על ידם. הספרדים הקימו בסבו את היישוב הראשון בפיליפינים, שכונה על ידם "וייה דל סנטיסימו נומברה דה חסוס" (Villa del Santisimo Nombre de Jesús; "עיירת השם הקדוש של ישו"), על שם איקונין של ישו הילד, שהתגלה באחד מבתי הילידים באי, ככל הנראה מתקופת שהייתו במקום של פרדיננד מגלן. ב-8 במאי ייסד דה לגאספי את המבצר והעיירה סן מיגל, לימים העיר סבו סיטי, ובכך פתח את רצף השליטה הספרדית בפיליפינים, אשר נמשכה 333 שנה.
סבו, עימות מול הפורטוגזים, פאנאי ומינדורו.
ההתיישבות הספרדית בסבו סבלה ממחסור חמור במזון: החקלאות המקומית שנועדה לצריכה עצמית לא הייתה מסוגלת לתמוך במספר רב של מתיישבים לא יצרניים והרעב וחוסר שביעות הרצון הביאו עד מהרה לתסיסה ולמהומות. מלבד זאת, איימו על ההתיישבות גם הפורטוגזים מבסיסיהם באיי התבלינים: בנובמבר 1566 התקיים המגע הראשון. שתי ספינות אספקה ועמן תגבורת של 200 מתיישבים וחיילים הגיעו לסבו מספרד החדשה באוגוסט 1567. הספינה סן חואן נשלחה ביולי 1568 לספרד החדשה עם מטען של קינמון, אך עלתה על שרטון בגואם. אף על פי שאנשי הצוות נצלו, היווה אובדנה ואובדן המטען מכה קשה למאמציו של דה לגאספי. ב-2 באוקטובר 1568 קרבו לסבו ספינות פורטוגזיות ובמשך ארבעה חודשים התכתשו ביניהם הספרדים והפורטוגזים וקיימו פגישות דיפלומטיות, לסירוגין. לבסוף, ב-1 בינואר 1569 עזבו הפורטוגזים את האזור ודה לגאספי העתיק את מושבו לאי פאנאי (Panay), שם התקבלו הספרדים על ידי ילידים ידידותיים מקונפדרציית מאדג'ה-אס וייסדו את היישוב השני בפיליפינים על גדות נהר פאנאי. האי פנאי התאים יותר מסבו מבחינת זמינות המזון ואפשר לספרדים לשמור על מרחק רב יותר מהפורטוגזים.
ביוני 1569 הגיע לפיליפינים חואן דה לה איסלה (Juan de la Isla) עם תגבורת (שכללה גם 50 זוגות נשואים), אישור להענקת אנקומיינדאדוס וקידום עבור דה לגאספי לדרגת מושל וקפיטן-חנרל. הזוגות נשלחו להקים עיירה חדשה באי סבו.
ב-1570 שלח דה לגאספי את נכדו חואן דה סאלסאדו, אשר הגיע ממקסיקו ב-1567 לאי מינדורו (Mindoro) כדי להעניש פירטים בני המורו שערכו פשיטות על כפרים בפאנאי. בנוסף, השמיד דה סאלסאדו מאחזי פירטיים באיים אילין (Ilin) ולובאנג (Lubang), השוכנים דרומית וצפון-מערבית למינדורו, בהתאמה.
לוזון וכיבוש מנילה.