הטיפול בחולה כולל מספר סוגים של כדורי אנטיביוטיקה מיוחדת. הטיפול יעיל ביותר בתנאי שהכדורים נלקחים בצורה עקבית ובכמות המומלצת לתקופה ממושכת של שישה חודשים לפחות. נטילת חלק מן התרופות בלבד תגרום להתפתחות חיידקים העמידים לתרופות. הפסקה של לקיחת הכדורים, תגרום להופעה מחודשת של המחלה. לכן, יש חשיבות לקחת את כל התרופות, בכל הכמות המומלצת במשך חצי שנה או יותר.
בין 2000 ל -2015 ניצלו כ־49 מיליון חיים באמצעות אבחון וטיפול בשחפת.
בין 2015 ל -2018 ניצלו כ -9 מיליון חיים באמצעות אבחון וטיפול בשחפת.
ארגון הבריאות העולמי מצידו מקדם התערבויות שונות, הגדלת ההשקעות בשירותי מעבדה, מעקב אחר עמידות לתרופות ושימוש נרחב בטיפול מונע לאנשים הנגועים באיידס. יוזמה חדשה שהושקה על ידי מחלקות עצירת השחפת והאיידס של ארגון הבריאות העולמי מדגישה את שלושת השלבים: איתור המקרים, טיפול מונע בעזרת איזוניאזיד ובקרת זיהום.
היסטוריית השחפת באפריקה.
בשנת 2014, תוצאות מחקר של דנ"א חדש שנערך בגנום שחפת ששוחזר משרידים בדרום פרו, מצביעים על כך ששחפת אנושית בת לא פחות מ 6,000 שנה. גם אם החוקרים משערים כי בני האדם לקו בה לראשונה באפריקה לפני כ -5,000 שנה, יש עדויות לכך שזיהום השחפת הראשון אירע לפני כ־9,000 שנה. השחפת התפשטה לבני אדם אחרים בדרכי סחר. בנוסף התפשטה גם לבעלי חיים מבויתים באפריקה, כמו עזים ופרות. על פי ההערכה, כלבי ים ואריות ים שגדלו בחופי אפריקה חלו במחלה ונשאו אותה לאורך האוקיינוס האטלנטי לדרום אמריקה. הציידים שצדו אותם היו האנשים הראשונים שנדבקו במחלה שם.
משנות ה-80 אנחנו עדים לעליה בתחלואה בשחפת במדינות מתפתחות ובשאר העולם.
בשנים 1993–1990 דווחו בממוצע על קרוב ל־4 מיליון מקרים חדשים בשנה.
בשנים 1997–1999 מעריכים כי היו יותר מ־8 מיליון מקרים חדשים בשנה (ההערכה היא שבמדינות המתפתחות מספר החולים הפעילים גדול לפחות פי 2 מהמספר המדווח).
הסיבות לחזרה של השחפת במדינות המתפתחות הן:
• הרעה במצב הסוציו-כלכלי של השכבות החלשות, בו זמנית עם ירידת המשאבים הייחודיים לטיפול בשחפת.
• ניידות של אוכלוסיות כגון הגירה וכן טיולים בעולם.
• איידס הוא אחד הגורמים התורמים לעליית התחלואה בשחפת.
הקשר בין מחלת השחפת למחלת האיידס.
ניתן לייחס את הגידול המסיבי של מגפת השחפת באפריקה למספר גורמים, כאשר החשוב ביותר הוא מחלת האיידס. אף על פי שאיידס הוא גורם המוות המוביל באפריקה, שחפת היא התופעה המובילה ביותר בקרב אנשים שחולים באיידס. מחקרי נתיחה שלאחר המוות מראים כי 30% עד 40% מהבוגרים הנגועים באיידס מתים משחפת. ככל שהשכיחות של האיידס גדלה באפריקה (באופן הבולט ביותר בשנות התשעים) והיכולת החיסונית התאית של אוכלוסיות נפגעת, כך הרגישות לשחפת גדלה באופן דרמטי. לחולים במחלת האיידס מערכת חיסון חלשה מאוד זאת בנוסף לתנאים הקשים בהם הם חיים באפריקה כמו חוסר היגיינה, היעדר מזון, מחסור בתשתיות ביוב, חוסר מודעות ומחסור באנשי צוות בריאות. כתוצאה מכך נוצר מצב הרסני שמחמיר בהתמדה וגורם להופעתם של זנים עמידים לתרופות למחלה השחפת.
הקשר בין מחלת האיידס ושחפת נובע משני תהליכים מובחנים. בחלק מהמקרים, החולים במחלת האיידס שסובלים משחפת סמויה רגישים מאוד לזיהומים, דבר המגדיל פי 100 את הסיכון להופעתה המחודשת של מחלת השחפת. כמו כן, אנשים הנמצאים באזור גאוגרפי שבו יש מחסור בחיסונים לאיידס חווים דלקות שחפת חדשות ונמצאים בסיכון גבוה במיוחד לשחפת פעילה.
מחלת השחפת והאיידס מהוות שילוב קטלני, שכל אחת מאיצה את התקדמותה של השנייה.
ארגון הבריאות העולמי ממליץ על גישה של פעילויות ופעולות למניעה וטיפול בזיהום ובמחלות, כדי להפחית מקרי מוות.
בשנת 2015- באזור אפריקה כ־35% מקרי המוות בקרב חולי איידס נבעו משחפת. ובאותה שנה היו כ -1.2 מיליון מקרים חדשים של שחפת בקרב אנשים שהיו חולי איידס, 71% מהם גרים באפריקה.
בשנת 2016 - 34% מהאנשים החיים עם איידס באזור אפריקה נדבקו בחיידקי שחפת. ו-42% מהאנשים הנגועים באיידס עוברים טיפול מונע נגד שחפת באפריקה.
בשנת 2018 כ־251,000 אנשים מתו משחפת הקשורה לאיידס. בשנת 2018 נרשמו 862,000 מקרים חדשים של שחפת בקרב אנשים שהיו חולי איידס, 72% מהם גרים באפריקה.
דרכי פעולה למניעה ומיגור השחפת והתפשטותה באפריקה.
חיסון.
חיסון Bacillus Calmette-Guerin Vaccine) BCG) שניתן נגד שחפת מכיל חיידקים חיים-מוחלשים של שחפת הפרות (M. bovis). זן זה קרוב מאוד לשחפת אנושית. החיסון גורם לגוף לייצר נוגדנים נגד חיידקי שחפת וכך מונע את הזיהום וסיבוכיו. חשיפת מערכת החיסון לחיידקים מוחלשים באופן מלאכותי מאפשרת התפתחות נוגדנים בלי לגרום לסימפטומים של המחלה.
החיסון אינו מקנה הגנה מלאה נגד שחפת. רק 5 מתוך 10 מתחסנים יהיו מוגנים מפני שחפת ריאתית. כיום לא נהוג לחסן את האוכלוסייה בעולם המערבי בשל יעילותו הנמוכה של החיסון, ומאחר שהחיסון פוגע ביכולת להשתמש בהמשך במבחן טוברקולין (מבחן עורי לזיהוי הדבקה בחיידק השחפת) כדי לאבחן את המחלה.
תרומות.
מספר לא מבוטל של מדינות ברחבי העולם תורמות סכומים גבוהים למיגור מחלת השחפת באפריקה וכמו כן- עמותות גדולות התגייסו למען מטרה זו. עמותה גדולה התורמת למיגור המחלה היא הקרן של ביל ומלינדה גייטס.
הקרן מפתחת כלי אבחון יקרים ויעילים יותר שיכולים להגיע ליותר אנשים החולים בשחפת. היא תומכת גם בפיתוח מערכות תקשורת המסייעות לאנשים רבים לגשת ולקבל טיפול מתאים.
טכנולוגיה חדשה אחת שהקרן עזרה במימונה היא מבחן האבחון GeneXpert. המבחן הביא לעלייה במציאת מקרי השחפת הכללית ויש לו פוטנציאל להנחות בצורה יעילה יותר טיפול מתאים. הבדיקה מצליחה לזהות מקרים עמידים לתרופות של שחפת מדגימות כיח, ועוזרת לבחור את הטיפול המתאים ביותר.
בקרן עובדים כעת על בדיקות אבחנת השחפת מהדור הבא, המבוססות על דגימות שקל יותר להשיג מאשר כיח, כולל דם, שתן, ואולי אף נשימה או זיעה. בעוד שטכניקות אלו נמצאות בשלבים הראשונים של ההתפתחות, הקרן ממשיכה להיות מחויבת ואופטימית כי היא תשפר באופן ניכר את גילוי שחפת, תאפשר טיפול מהיר יותר ותפחית את ההעברה וההדבקה.
עם זאת, השגת תוצאות דורשת השקעה ומחויבות עצומה, במיוחד לפיתוח כלים ביו-רפואיים חדשים. הזמינות של בדיקות אבחון נקודתיות יכולה להפחית באופן משמעותי את שכיחות התמותה משחפת ולבצע טיפול מוקדם יותר, ובכך להגביל את ההדבקה. גילוי מהיר של זנים עמידים לתרופות יאפשר גישה מוקדמת יותר לטיפול מתאים. תרופות חדשות המקצרות את זמני הריפוי היו מצמצמות את ההדבקה, משפרות את תוצאות הטיפול ומונעות הופעת עמידות לתרופות. חיסון חדש יכול להגן על הדורות הבאים. מחקר בתחומים אלה מתנהל, בהובלת שותפויות חדשניות הממומנות במידה רבה על ידי קרן ביל ומלינדה גייטס.
הדרכות עובדי בריאות.
מרבית מאנשים הסובלים מתסמינים ראשוניים של המחלה, דוגמת חום גבוה וכאב ראש, מטופלים בביתם ואינם נלקחים לבתי החולים המרוחקים מהכפרים באפריקה. עקב כך עלה הצורך בהקמת מרפאות מקומיות להן תהא היכולת לטפל במקרים קלים וראשוניים של המחלה, וכך למנוע מקרי מוות רבים הנגרמים מאי קבלת טיפול הולם. מרפאות אלה יאוישו בעובדים אשר יעברו הכשרה מקצועית- רפואית וילמדו לזהות ולטפל במחלת השחפת.
חינוך, תקשורת ומידע.
ארגונים וגופים בינלאומיים שונים משלבים יחד עם פעולות המניעה ומיגור המחלה תוכניות הסברה וחינוך לקהילות מקומיות במדינות האנדמיות (ארצות שבהן קיים סיכון למחלה). הטענה היא שהתמודדות עם התפשטות המחלה ומניעתה לא תהיה אפקטיבית ללא הקניית ידע וכלים מתאימים לאוכלוסייה. זאת מפני שרק באמצעות חינוך והקניית הידע המתאים ניתן יהיה ליצור דור חדש שיכיר בחשיבות האמצעים למניעת המחלה, על מנת ליצור מצב שבו שיעורי התחלואה והתמותה משחפת באפריקה ירדו. על כן, תוכניות להעשרת הידע של הקהילות בכל הנוגע לשחפת וקידום שינוי התנהגותי בקרב הקהילות המקומיות מהווים צעד חשוב בהפחתת ומניעת השחפת באפריקה.
תוכניות אלה מפיצות אינפורמציה על ידי מתן הדרכות שונות ובאמצעות חלוקת קלטות הסברה על המחלה למרכזי בריאות קהילתיים ומנהיגים מקומיים במקומות בהם אין נגישות למרכזים רפואיים. תוכניות אלו נעזרות באמצעים כמו: רדיו, טלוויזיה, חוברות הדרכה ואמצעי תקשורת חינוכיים אחרים במטרה להגביר את המודעות הקהילתית לחשיבות ההגיינה והצורך בטיפול תרופתי לאחר ההידבקות במחלה. יתר על כן, אחת מהמלצותיו של ארגון הבריאות העולמי גורסת כי יש להכשיר אימהות לילדים המתגוררים באזורים כפריים נחשלים ובעלי סיכון גבוה להידבקות במחלה, ולצייד אותן בערכות רפואיות אשר יתנו מענה ראשוני לטיפול במחלה.
התנדבויות באפריקה.
משלחות סיוע הומניטארי מגיעות מדי שנה מכל העולם כדי לסייע למקומיים באפריקה. פעילות המתנדבים כוללת בעיקר אספקטים שונים הנוגעים לשיפור שירותי הרפואה המקומית.
המתנדבים מגיעים למרפאות באפריקה אשר סובלות ממחסור באנשי צוות. המתנדבים מסייעים בקבלת החולים, מתן עזרה ראשונה וטיפול שוטף בחולים.
המתנדבים מסייעים בנוסף בביצוע ביקורי בית לחולים אשר מרותקים למיטתם או שאינם יכולים להגיע למרפאה. רבים מהחולים סובלים ממחלות כמו שחפת או איידס. המתנדבים המגיעים לבתי החולים נותנים אוזן קשבת ותמיכה, ומסייעים בהסברה לגבי אורח חיים בריא, תזונה, היגיינה ונטילת תרופות כסדרן.