בשנת 2009 כתבה והלחינה את השיר "היא שרה" על תקופת מלחמת יום הכיפורים בלהקת הנח"ל לזכרו של חבר ילדותה משה בן דור. את השיר עיבד עדי דגני. לשיר נוצר וידאו קליפ המכיל תמונות אותנטיות מהתקופה.
בשנת 2010 ביצע הראל סקעת את הלהיט "הרוח תשנה את כיוונה" (לחן: אורי זך). שניים משיריה חודשו במסגרת האלבום עבודה עברית: "במקום הכי נמוך בתל אביב" בביצוע דנה אינטרנשיונל ו"עברתי רק כדי לראות" בביצוע תומר יוסף. אייל גולן חידש את השיר שכתבה במקור למוני ארנון - "תמונה שבורה" במסגרת האלבום "2 צדדים למטבע", ביצוע שזכה להצלחה רבה. רמי קלינשטיין הקליט את "בכל אדם יש מלאך" (לחן: רמי קלינשטיין) בביצוע עם בתו משי.
בשנת 2011 הוציאה אלבום שישי בשם "זה בינך ובין אלוהים", בהפקתו של יונתן לוי. מהאלבום יצאו כסינגלים שיר הנושא, "אני אהיה בשבילך" ו"בואי אלי". בעקבות האלבום חזרה שמיר להופיע באולמות גדולים. לשירים "זה בינך ובין אלוהים", ״אני אהיה בשבילך״ ו"עשיתי הכי טוב שאפשר" גם הופקו קליפים.
בשנת 2017 יצא האלבום "הלילה בו ניצחה האהבה" בהפקתם של עדי דגני (4 שירים) ועידו זלזניק (6 שירים). הסינגלים שיצאו: "הלילה שבו ניצחה האהבה", "לעבור את הלילה" ו"שיר מולדת".
שירה פוליטית ופעילות מחאתית.
במהלך השנים 21–2020 הוציאה שמיר שלושה שירים ברוח המחאה נגד בנימין נתניהו. באוגוסט 2020 עלה לרשת השיר "מסך שחור", המתייחס לוילון המוצב בפתח מעון ראש הממשלה ברחוב בלפור. כחודש לאחר מכן, פרסמה את השיר "שוטר, תגיד: לא!" השיר השלישי "תפילת הארץ", ראה אור בפברואר 2021, כשברקע שרה 'מקהלת בלפור', ומילות השיר כוללות טקסטים מספר ישעיהו.
שמיר השתתפה במספר מוקדי הפגנה ברחבי הארץ, כך לדוגמה נאמה והופיעה עם שניים מהשירים במוצאי שבת, 8 במאי 2021 בכיכר פריז, ירושלים.
עיסוק בנטורופתיה.
בשנת 1988 היא החלה לעסוק בריפוי טבעי, למדה נטורופתיה, לימדה רפואה טבעית בקולג' הישראלי ובמדיסין ופיתחה שיטת ריפוי המשלבת עבודה קולית והתפתחות רוחנית.
שיטתה התפרסמה בעולם כשיטת קול הרוח (באנגלית: The Voice of Light). כיום שמיר מכשירה מטפלים רבים בשיטה בישראל ומחוצה לה. במסגרת עבודה זו יצרה גם תקליטורים לריפוי המופיעים באתר האינטרנט.
ב 2006 יצא סיפרה "קול הרוח" (על יכולתו של הקול לרפא) בהוצאת פראג.
הערכה.
יואב קוטנר כתב עליה: "לאסתר שמיר יש ברוק הישראלי מעמד של חלוצה: היא הזמרת הראשונה ששרה חומר מקורי משלה. כמו רוב השותפים ליצירת הרוק הישראלי, היא לא התרכזה רק ברוק אלא התפרסה גם על סגנונות אחרים, אך שיריה הציבו סטנדרטים חדשים בצליל ובהבעה של הרוק הנשי בישראל."
קוטיקולה
קוּטִיקוּלָה (על פי האקדמיה ללשון העברית: כְּסוּתִית) היא שכבה שומנית, בלתי חדירה למים ולגזים, המצפה לרוב אזורים על-קרקעיים של צמחים רבים, וכן את גופם של פרוקי-רגליים ותולעים נימיות.
מטרת הקוטיקולה בצמחים ובפרוקי-רגליים יבשתיים היא שמירת סביבה רוויית מים באמצעות מניעת התנדפות, ובכך מניעת התייבשות הרקמה החיה. בתולעים טבעתיות, החיות בסביבות לחות, לעומת זאת, שכבת הקוטיקולה היא דקה וחדירה ובכך מאפשר חדירת מים מהסביבה ושמירה על מבנה גוף קשיח. בצמחים, הקוטיקולה משמשת לעיתים גם כהגנה מפני טפילים מסוימים. הקוטיקולה היא תערובת של שעוות וליפיד נוסף, הנקרא קוּטין. הרכב הקוטיקולה ועובייה שונה במינים שונים על פי אזור המחיה: בבתי גידול יבשים, הקוטיקולה עבה יותר מאשר בבתי גידול לחים.
באנטומיה האנושית, מתייחסת הקוטיקולה למספר מבנים: שכבות של תאי עור או קרטינוציטים המייצרים את הקרטין בציפורניים, ושכבת התאים העליונה המכסה את פתח זקיק השיער ומחזיקה אותו במקומו.
במבנה הציפורניים, הקוטיקולה היא שכבת רקמות מתות, שנוצרת באפוניקיום ותפקידה להשלים את ההגנה הקדמית של סביבת הציפורן.
הקוטיקולה יוצרת שכבת הגנה המשמשת מעין דבק, ומצמידה את החלק התחתון של הקפל הקדמי ללוחית הציפורן המתהווה בשורש הציפורן. שכבה זו בעלת אופי דינמי, ומלווה את לוחית הציפורן במהלך גדילתה ובכך מונעת חדירת מזהמים.
קישורים חיצוניים.
4 ההגנות של הציפורן הטבעית - מאת אבי שגיא
בני נגרי
בני נגרי (5 באוקטובר 1950 – 23 באוגוסט 2019) היה מלחין ומעבד ישראלי. התבלט בסוף שנות השישים ובראשית שנות ה-70 כמלחין וכמעבד שהביא את מוזיקת הנשמה הפופולרית מארצות הברית אל הבימות בישראל. במיוחד בלט הדבר בתוכניתה העשירית של להקת חיל הים, "שירת הים", ובמחזמר המצליח "אל תקרא לי שחור".
ביוגרפיה.
נגרי נולד בתל אביב ולמד נגינה על חליל צד אצל אורי שוהם. בגיל 16 שימש כעוזרו של מנצח המקהלות זיגי שטדרמן בפסטיבל אבו גוש. במהרה למד עיבוד מוזיקלי ותזמור אצל צבי קרן ובלימוד עצמי ובמקביל, עזב את המוזיקה הקלאסית והחל לעבד מוזיקה פופולרית. עוד לפני גיוסו לצבא השתתף בעיבוד השירים של צוות הווי הנח"ל לאלבומם "כמה טוב" (1968), שהכיל להיטים כמו "חורשת האקליפטוס", "מלאך מסולם יעקב", "באביב את תשובי חזרה", "גשם ראשון" ו"כמה טוב" ("איזה ערב") (עיבודים יחד עם צביקה ארבל). ב-1968 הלחין יחד עם אלכס כגן את המוזיקה לקברט סאטירי של חנוך לוין "את ואני והמלחמה הבאה", ומאוחר יותר גם ל"קטשופ".
בשירותו הסדיר מינה אותו במאי להקת חיל הים, דני ליטאי, למנהל המוזיקלי והמעבד של שתיים מהתוכניות המצליחות ביותר של הלהקה. הראשונה, שהועלתה ב-1969, נקראה "רפסודה בכחול" שבלטו בה הלהיטים "אנשי הדממה" (יורם טהרלב ויאיר רוזנבלום), "כשאהיה גדול" ("שוטי שוטי ספינתי") (רימונה דינור ורוזנבלום) ו"אידישע פיראטען" (טהרלב, ליטאי ודרורה חבקין). כמו כן, הלחין לתוכנית את השירים "מי יישא את נשמתי" ו"ספינות שרבורג" (את שניהם כתב טהרלב). התוכנית השנייה, "שירת הים", הועלתה בסוף 1971, ובלטו בה השירים "שרק יהיה הים שקט" (דן אלמגור ונגרי), "בוא לים" (דן אלמגור ורוזנבלום), "חסקה" (טהרלב ומשה וילנסקי) ו"על אם הדרך" (נתן אלתרמן ונעמי שמר). בשתי תוכניות אלו, ובמיוחד בתוכנית השנייה, שזכו גם לשידור בטלוויזיה, הציגה להקת חיל הים, בחלק מן השירים, העמדות ותנועה של מחזמר ומוזיקה שהושפעה מאוד ממוזיקת הנשמה האמריקאית ("מי ישא את נשמתי"), תופעה שהייתה אז יוצאת דופן בלהקות הצבאיות. היה זה גם שינוי כיוון בכך שרוב ההשפעה הזרה בשנות השישים המאוחרות על הרוק והפופ הישראלי הגיעה מאנגליה (הצלליות והביטלס), מצרפת (פופ צרפתי) ומאיטליה (פופ איטלקי), והמוזיקה האמריקאית הפופולרית לא קיבלה ביטוי בבמות הראשיות בישראל. יוצא דופן היה המחזמר "שיער", שהגיע מארצות הברית, והשפיע על הלהקות הצבאיות ובמיוחד על היוצרים בלהקת הנח"ל ובלהקת חיל הים. במקביל לעבודתו עם להקת חיל הים עיבד מוזיקלית את תוכניתה השנייה של להקת פיקוד הדרום מ-1969 "מסביב לסיבוב". התוכנית לא לוותה באריך נגן אך כמה משיריה הוקלטו ברשות השידור, הבולט ביניהם הוא "בית חלומותי"(נעמי שמר) עם הסולנית נגה שלם-כהן.
לאחר מכן החליף נגרי את יאיר רוזנבלום כמנהל המוזיקלי של להקת הנח"ל במהלך התוכנית "הפלנח"ניק", שביים ליטאי.
ב-1970 עיבד 3 שירים לאלבום הבכורה של שלמה ארצי. ב-1971 עיבד את השירים לתוכניתה של להקת חיל התותחנים "לה בומבה", ביניהם העיבוד ללהיט הגדול "פרחים בקנה".
מאוחר יותר עבר לעבוד עם להקת פיקוד המרכז, שעבורה הלחין את שירו של דן אלמגור "שומר החומות". נגרי הלחין ועיבד שירים לפסטיבלי הזמר, ובין היתר הלחין ועיבד את "יעלה ויבוא" שביצע גידי גוב בפסטיבל הזמר ב-1973. נגרי עבד כמעבד עם אמנים רבים, ונטל חלק בתוכניות רדיו וטלוויזיה רבות.
נגרי אף הלחין ועיבד מוזיקלית מספר מחזות זמר. המפורסם והמצליח שבהם היה "אל תקרא לי שחור" ב-1972. המופע, שכלל אנסמבל של שבעה שחקנים וזמרים, הושפע מעליית התנועה האמריקאית לזכויות האזרח ונסוב סביב אפליית השחורים וסיפורי התנ"ך. את המופע ביים דני ליטאי, ואת כל השירים כתבו דן אלמגור, שכתב גם את הטקסט למופע, ונגרי. כל השירים היו בסגנון מוזיקת הנשמה השחורה. גם כאן היה חידוש בכך שמופע שלם עסק בסוג מוזיקה שלא היה מקובל לפני כן בישראל. המחזמר זכה להצלחה מסחרית ולהערכת המבקרים וזכה בפרס כינור דוד. בלטו בו הלהיטים "יום יבוא" ו"קליפסו בשחור לבן".
ב-1975 עיבד שני שירים לאלבומו של יהורם גאון "אותך שרים": "בואי יונה", ואת הפיוט "פתח לנו שער".
ב-1977 עיבד את מרבית שירי אלבומו של יהורם גאון "עוד לא אהבתי די", מתוכו בלט "החגיגה נגמרת" שכתבה והלחינה נעמי שמר. עוד באותה שנה עיבד את שירי אלבומו השני של שימי תבורי "שלך באהבה".
ב-1978 הפיק מוזיקלית את המיני־אלבום "קדחת חסידיסקו", שכלל עיבודי דיסקו לשירים חסידיים בביצוע ריקי גל וחברות להקת "סקסטה", ועיבד את מרבית שירי אלבומו של ניסים גרמה "היית שלי". עוד באותה שנה שימש נגרי כמנהל המוזיקלי, והלחין את אות הפתיחה של התוכנית "זהו זה!", שנוגן על ידי להקת "ברוש", ששימשה כלהקה הקבועה בתוכנית.
ב-1979 עיבד כמחצית משירי אלבומו השלישי של שימי תבורי "זכרונות", הלחין ועיבד את "תודה רבה", אותו ביצעה ריקי גל בפסטיבל הזמר והפזמון תשל"ט, ועיבד שני שירים לאלבום הבכורה של בני אלבז: "ביום שבו עברת" ו"מסיבת הסלון של שנות ה-60".
ב-1980 הלחין ועיבד את פסקול "חמש חמש" של הבמאי שמואל אימברמן.
ב-1981 עיבד את מרבית שירי אלבומו של יהורם גאון "סימני דרך".