ערפד הוא ציור של האמן הנורווגי אדוורד מונק. בציור אישה אדומת שיער חובקת גבר מעורער, החופן את פניו בחזהּ; שפתיה אופפות את צווארו. קומפוזיציה זו היא דו-משמעית: מחד, הגבר מוצא את נחמתו אצל האישה ומאידך, האישה שואבת את כוחו כמו ערפד. ניגודיות זו הקסימה את מונק לאורך שנות פעילותו, מצאה ביטוי ביצירותיו ואפיינה את פחדיו ותאוותיו. יש הטוענים כי ציור זה מציג את חששותיו של מונק מפני הנשים. שיערה האדמוני ה"זולג" של האישה מרמז על דם, ואילו הרקע הקדורני - על יגון וחשיכה נפשית; זהו ייצוג המושג "אהבה" והסבל האיום הטמון בו.
הציור הוצג לראשונה לקהל הרחב בסתיו 1893 תחת השם "אהבה וכאב", אך הוא כונה "ערפד" על ידי מבקר האמנות סטניסלב פשיבשבסקי. ציור זה "בוים" בזכות חברו של האמן, הסופר אדולף פאול, ודוגמנית ציור מקצועית, ולו מספר עותקים. ב-1895 יצר מונק את גרסת חיתוך העץ המכונה "ערפד 2”.
הערפד צויר מספר חודשים לאחר שמונק צייר את ציורו "הצעקה", שזכה לתשבחות. היצירה נרכשה ב-1903 על ידי ג’ון אנקר, אספן נלהב של יצירותיו של מונק, שמכר אותה לאוסף פרטי ב-1934.
ב-1988 נגנב הציור ממוזיאון מונק ובאותה שנה הושב אליו.
השכבה
פלגון מטרלס
יחסי לטביה–קנדה
יחסי לטביה–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של לטביה לבין קנדה. קנדה הכירה בעצמאות לטביה ב-26 באוגוסט 1991, והיחסים הדיפלומטיים בין שתי המדינות נוסדו ב-3 בספטמבר אותה שנה. ללטביה יש שגרירות באוטווה ושלוש קונסוליות של כבוד במונטריאול, ויקטוריה וטורונטו בעוד לקנדה יש שגרירות בריגה.
שתי המדינות חברות בנאט"ו ובארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה.
יחסים פוליטיים.
קנדה מעולם לא הכירה בכיבוש הסובייטי של המדינות הבלטיות והייתה המדינה הראשונה מארגון המדינות המתועשות (G7) להכיר בעצמאות לטביה. ב-28 במרץ 2003 קנדה הייתה המדינה הראשונה שאשררה את הצטרפותה של לטביה לנאט"ו. נוכחותה של קהילה לטבית-קנדית משמעותית (המוערכת ב-22,600 איש) מעידה גם היא על טיב היחסים שבין שתי המדינות.
ביקורים רשמיים.
במאי 2008, יחד עם משלחת פרלמנטרית בהנהגתו, ביקר יושב ראש הפרלמנט הלטבי גונדרז דאוץ בקנדה. שר המסחר הבינלאומי הקנדי סטוקוול דיי ביקר בלטביה במאי 2009.
יחסים צבאיים.
שתי המדינות הן חברות בנאט"ו. אבן הפינה ביחסים הצבאיים בין שתי המדינות הייתה הסיוע וההדרכה של קנדה ללטביה בענייני צבא, כחלק מהמחויבות של החברות בנאט"ו לשמור על השלום. קורסים לסיוע מקצועי הוצעו ללמעלה מ-300 קצינים לטבים.
מסחר והשקעות.
שווי יחסי המסחר בין לטביה לקנדה קטן באופן יחסי. בשנת 2012 ייצאה קנדה סחורות בהיקף של 54.7 מיליון דולר ללטביה, שכוללים בין היתר טקסטיל, מוצרי רוקחות, מזון, מכשירי חשמל וייבאה סחורות מלטביה בשווי של 20.1 מיליון דולר, שכללו בין היתר ריהוט, סיבים אופטיים, זכוכית, מזון וחומרי בנייה.
פאריטה (עיירה)
פאריטה (בספרדית: Parita) היא עיירה הממוקמת בנפת פאריטה במחוז אררה בפנמה. בשנת 1990 מנתה אוכלוסיית העיירה 3,257 איש, וב-2010 היא מנתה 3,723 איש. העיירה היא בירת הנפה והיא נוסדה בשנת 1556.
יחסי איסלנד–לטביה
יחסי איסלנד–לטביה הם היחסים הדו-צדדיים שבין הרפובליקה של איסלנד לבין הרפובליקה של לטביה. איסלנד הייתה המדינה הראשונה שהכירה בעצמאות לטביה באוגוסט 1991. וב-22 באוגוסט 1991 שתי המדינות כוננו יחסים דיפלומטיים ביניהן. בשל העובדה שלאף מדינה אין שגריר תושב במדינה השנייה, שגרירות איסלנד בפינלנד אמונה גם על היחסים עם לטביה ושגרירות לטביה בנורווגיה היא האחראית על היחסים עם איסלנד כמו כן ללטביה יש קונסוליה לשם כבוד ברייקיאוויק.
שתי המדינות הן חברות מלאות במועצת מדינות הים הבלטי, נאט"ו ובמועצת אירופה.
היסטוריה.
ב-9 באוקטובר 2000 חתמו שתי המדינות על הסכם לשיתוף פעולה בין שתי הממשלות בתחום התיירות. שר החוץ של לטביה ציין כי "זהו סימן חדש לשיתוף הפעולה בין לטביה לאיסלנד" והביע את תמיכתו בהשתתפות לטביה בנאט"ו ובשילובה באיחוד האירופי. הוא גם העריך באופן חיובי את שיתוף הפעולה בין איסלנד ללטביה במסגרת האו"ם.
בשנת 2006 רכשה אייסלנדאייר את סמארטלינקס איירליינס.
ביקורים רשמיים.
ב-8 בספטמבר 2008 שר החוץ של איסלנד ביקר בלטביה. הוא נפגש עם כמה ראשי חברות בריגה ועם שר החוץ של לטביה מאריס רייקסטינס.
ב-11-13 באוגוסט 2002 ביקרה באיסלנד נשיאת לטביה ואירה ויקה-פרייברגה.
ב-24 באוקטובר 2005 ביקר באיסלנד ראש ממשלת לטביה איגרס קלביטיס. כראש ממשלה הוא ביקר באיסלנד פעם נוספת ב-7-8 ביוני 2006.
שצ'וצין
אנון (סרט)
אנון הוא סרט מותחן מדע בדיוני שבוים ונכתב על ידי אנדרו ניקול בהפקה משותפת של ארצות הברית וקנדה. בסרט מככבים קלייב אואן ואמנדה סייפריד. הסרט הופץ על ידי נטפליקס ב-4 במאי 2018.
תקציר עלילת הסרט.
הסיפור מתרחש בעתיד שבו לכל האזרחים יש עין כיסוי המספקת בזמן אמת מידע על המשתמש, כמו גם מאחסנת כל דבר שהם רואים במין ענן בשם 'אתר'. סוכנות אכיפת החוק נלחמת בפשע, באמצעות סקירת ראיית מבט של כל אדם, תוך חיסול הפרטיות ובכך יוצרת מעקב וצנזורה עצמית דה פקטו. קצין משטרת לוס אנג'לס בשם סאל פרילנד הוא אחד מני רבים בתחום השיטור והאכיפה. אלא שהדברים משתנים מאוד כאשר הוא פוגש האקר ידועה בשם "הנערה" שגורמת לו לפקפק בממונים עליו.
הפקה.
ב-28 בינואר 2016, קלייב אואן לוהק לגלם את תפקיד הבלש בעולם ללא פשע. ב-8 במרץ 2016, אמנדה סייפריד לוהקה לצדו כאישה ללא חתימה דיגיטלית אשר בלתי נראית למשטרה.
הצילומים העיקריים נערכו בתחילת ספטמבר 2016 בניו יורק.
ביקורת.
"הסרט "קיבל ביקורות מעורבות, ששיבחו מחד את איכות המשחק והמקוריות, אך קיבלה ביקורת שלילית על הסיפור, וההליך האיטי של פיתוח הדמויות. הסרט קיבל באתר Rotten Tomatoes דירוג של 50% על סמך 14 ביקורות, דירוג ממוצע של 6.2/10. באתר Metacritic, הסרט קיבל ציון משוקלל ממוצע של 53 מתוך 100, בהתבסס על 9 ביקורות, שציינו "ביקורות מעורבות או ממוצעות".
פרנסואה-נואל באבף
פרנסואה-נואל (גרקיס) באבף (בצרפתית: François Noël (Gracchus) Babeuf, 23 בנובמבר 1760 - 27 במאי 1797) היה מהפכן, פוליטיקאי ועיתונאי צרפתי, מייסד ה"באבוביזם", זרם בקצה השמאלי של הזירה הפוליטית בימי המהפכה הצרפתית, שבישר את הקומוניזם ואת האנרכיזם. עיתונו "Le tribun du peuple" (טריבון העם) שאף להגן על העניים ולעורר התקוממות עממית נגד שלטון הדירקטוריון. באבף דגל בדמוקרטיה, בשוויון ובביטול הרכוש הפרטי. על אף ניסיונות ידידיו היעקובינים להצילו, הוצא להורג בגיליוטינה בואנדום בגין תפקידו ב"קנוניית השווים". את הכינוי "גרקכוס" קיבל באבף בגלל תדמיתו כ"טריבון העם" בדומה לאחים גרקכוס מתולדות רומא העתיקה.
אף-על-פי שהמושגים "אנרכיסט" ו"קומוניסט" לא היו עדיין ידועים בימיו, הם שימשו לתיאור רעיונותיו בפי הוגים מאוחרים יותר. המילה "קומוניזם" הייתה בשימוש לראשונה באנגלית אצל ג'ון גודווין בארמבי בשיחה עם בני שיח שהוא כינה אותם "חסידי באבף"
. באבף נקרא "המהפכן הקומוניסט הראשון".
בהגותו הפוליטית כתב באבף:
ברוח קשר השווים בהנהגת באבף, ב"מנשר השווים" כתב אחד הקושרים, סילוון מרשל:
ביוגרפיה.
שנות הילדות והצעירות.
באבף נולד בשנת 1760 בפרוכיית סנט-מיקז (סן קנטן) במשפחה מרובת הילדים של קלוד באבף, פקיד בחוות החקלאיות של המלך, איש צבא לשעבר, ושל מרי קתרין אנשרל.
הוא עבד כפועל בבניית תעלת פיקרדיה. בגיל 17 נכנס כחניך אצל נוטריון "פאודיסט" בפליקסקור. בעבודה זו התמחה באבף במשפט הפאודלי. ב-1781 בגיל 21 התחיל לעבוד בזכות עצמו ברואה, במחוז סום כמודד וכמנהל ספרי נכסים של אחוזות (commissaire à terrier).
ב-13 בנובמבר 1782 בגיל 22 התחתן באבף בדאמרי, סום, עם מארי אן ויקטואר לאנגלה (1840-1757), משרתת לשעבר, בת של סוחר כלי בית ועבודה מאמיין.
בהשפעת ספריו של ז'אן-ז'אק רוסו, תוך התבוננות בתנאי החיים הקשים של רוב האוכלוסייה, פיתח באבף תאוריות התומכות בשוויון ובשיתוף האדמות. ב-1788 הוא התחיל לערוך את "רישום הקרקעות התמידי" שהוצא לאור ב-1789. כמו כן תמך באבף בביטול העבדות.
בשנים הראשונות של המהפכה.
במרץ 1789 השתתף באבף בעריכת מחברת קובלנות של תושבי היישוב רואה. אחרי כישלון ה"קדסטר הנצחי" שלו, בהתחלת המהפכה הצרפתית, הפך באבף לעיתונאי. הוא חילק את זמנו בין רואה לפריז. החל מספטמבר 1789 היה לכתב העיתון "קורייה דה ל'ארופ" (Courier de l' Europe) שהופיע בלונדון.
נאבק במיסים העקיפים, ארגן עצומות ואספות. בגין פעילותו והדיה הואשם בהמרדה.
ב-19 במאי 1790 נעצר ונשלח לכלא. שוחרר ביולי אחרי התערבות המהפכן ז'אן-פול מארה . ב-14 ביולי 1790 נכח באבף בחגיגות הפדרציה. באותה תקופה עזב את הדת.
ביולי 1790 הוציא באבף לאור עיתון חדש שלא צבר יותר משלושה גליונות. "ז'ורנל הקונפדרציה" (Le Journal de la Confédération) שבו מתח בקורת על עוולות המשטר החדש.
באוקטובר 1790 הוציא עיתון עצמי בשם "הכתב הפיקרדי" ( Le Correspondant picard), עיתון מהפכני רדיקלי, שבו מחה נגד המס ה"צנזיטרי" שהיווה תנאי לזכות להצבעה כפי שהונהג אחרי הבחירות ב-1791 . כעבור כמה חדשים אולץ העיתון להיסגר, אולם באבף המשיך להתגייס לצידם של האיכרים והפועלים הפיקרדים. ב-23 במרץ 1791 נחבר לנציב לאיתור הנכסים המשותפים של העיר רואה. בחוברת שפרסם ביולי 1791 כתב שהרכוש הפאודלי הוא. באותה שנה יצא בקריאה פומבית להשכנת הרפובליקה.