בנוסף, קיימות שיטות שונות (סולפג', סארגם, ושירה מהדף באמצעות מספרי דרגות) המצמידות הברות מסוימות אל כל אחד מהתווים בסולם. השיטה נחשבת למועילה, בין היתר, מפני שהיא מקלה על התלמיד לשמוע כיצד אותו מרווח נשמע בהקשרים סולמיים שונים, למשל כאשר מרווח זהה יוצא מדרגות שונות בסולם.
זיהוי אקורדים.
בנוסף ליכולת לזהות מלודיה, נדרשת היכולת לזהות את המבנים ההרמונים שתומכים בה. לשם כך, מוזיקאים מתאמנים לעיתים קרובות בזיהוי שמיעתי של סוגי אקורדים שונים וההיפוכים שלהם. ישנן שתי צורות לתרגול השמיעה ההרמונית. הצורה הראשונה היא זיהוי האקורדים והיפוכיהם באופן המנותק מהקשר, המדגישה את היכולת לזהות את הצבע הצלילי הייחודי לכל סוג אקורד. הצורה השנייה היא זיהוי של מהלכים הרמוניים, המדגישה את היכולת לזהות את האופנים שבהם האקורדים השונים מתחברים אחד אל השני במסגרת ההקשר של יצירה מוזיקלית ממשית.
פיתוח שמיעה מיקרוטונאלית.
התהליך דומה לפיתוח שמיעה המבוסס על שנים־עשר צלילים, אך כולל כמות גדולה יותר של מרווחים שיש להבחין ביניהם. ההיבטים השונים של פיתוח שמיעה מיקרוטונאלית מפורטים בספר ״החוויה ההרמונית״ מאת ו.א. מת'יו. הספר כולל תרגילי שירת תווים מהדף, בהם נדרש התלמיד לשיר מעל לנקודת־עוגב, ולשיר מרווחים מיקרוטונאלים באינטונציה מדויקת. ישנן גם תוכנות מחשב המיועדות לפיתוח שמיעה מיקרוטונאלית ותוכנות המסייעות בביצוע של מוזיקה מיקרוטונאלית.
גרו שטליג מהאקדמיה הנורווגית למוזיקה פיתח את התוכנה Micropallete המיועדת לפיתוח שמיעה מיקרוטונאלית של צלילים, מרווחים ואקורדים. ארון האנט פיתח ב Hi Pi instruments את התוכנה Xentrone, המיועדת גם היא לפיתוח שמיעה מן הסוג הזה.
זיהוי קצב.
דרך אחת שבה מתאמנים מוזיקאים בזיהוי תבניות קצב מורכבות היא שבירתן לתת־תבניות קטנות הניתנות לזיהוי ביתר קלות. לדוגמה, ניתן תחילה ללמוד את כל הקומבינציות האפשריות של ארבע שמיניות וארבע הפסקות באורך שמינית, ולאחר מכן לחבר אותן יחד לכדי תבניות ארוכות יותר.
דרך נוספת לאמן את מיומנות הקצב היא הסתמכות על זיכרון שריר, או ללמד את אחד השרירים בגוף מקצב מסוים. ניתן להתחיל בתיפוף מקצב באמצעות אחת הידיים או הרגליים בנפרד, או לשיר אותו באמצעות הברה כלשהי (למשל 'טה'). בשלב מתקדם יותר אפשר לשמור על נגינה קבועה של מקצב מסוים ברגל, ביד או בפה, ובו־זמנית להשמיע מקצב שונה באיבר אחר, ובצורה הזו להרכיב תבנית קצב המורכבת משני מקצבים חופפים.
מטרונום עשוי להיות שימושי בשמירה על מפעם (Tempo - מהירות הקצב) קבוע ומדויק בזמן תהליכי האימון.
זיהוי גוני צליל.
לכל כלי נגינה ישנה איכות צליל מסוימת האופיינית לו, ולרוב אינה תלויה בגובה הצליל או הדינמיקה שבה מנגנים. לחלק מכלי הנגינה יש יותר מגוון אחד. למשל פריטה על מיתרי הכינור עם האצבעות מפיקה גוון שונה לחלוטין מנגינה על המיתרים באמצעות הקשת. ניתן ליישם טכניקות ידניות שונות או טכניקות אמבושיור על חלק מכלי הנגינה על מנת להפיק את אותו גובה הצליל בגוונים מרובים. לעיתים גוון הצליל הוא חלק בלתי נפרד מהמלודיה או היצירה המוזיקלית, למשל במוזיקת שאקוהאצ'י. בהקשרים אלה, אימון לזיהוי גובה־צליל לא יהיה מספיק לזיהוי שמיעתי של המוזיקה במלואה. היכולת לזהות ולהבחין בין גוני הצליל השונים היא מיומנות מוזיקלית חשובה, וניתן לרכוש ולחזק אותה באמצעות אימון.
שעתוק.
מורים למוזיקה לרוב ממליצים לתלמידיהם לבצע שעתוק (טרנסקריפציה) של מוזיקה מוקלטת כדרך לתרגל את כלל מיומנויות השמיעה שהוזכרו למעל: מלודיה, הרמוניה וקצב. מורים רבים משתמשים בתרגיל פשוט יותר של ״הכתבה״. בהכתבה המורים מנגנים לתלמידיהם חומר מוזיקלי קצר (מלודי, הרמוני או שניהם יחד), והתלמידים מקשיבים וכותבים אותם על דף תווים.
תוכנות מחשב לתרגול מיומנויות שמיעה.
לשם זיהוי והפקה מדויקים של מרווחים, סולמות, אקורדים, מקצבים, ואלמנטים מוזיקליים נוספים, קיים צורך חיוני בכמות רבה של אימון המבוסס על תרגול יומיומי. תרגול שכזה דורש בין היתר גם בחינות שמחוץ לכיתת הלימוד, ולשמן דרוש שותף המחזיק בידע הנחוץ על מנת לנגן באוזני התלמיד את המקטעים המוזיקליים, ולהעריך את תשובותיו. תוכנות מקצועיות לתאוריה מוזיקלית עשויות לשחרר את התלמיד מן הצורך בשותף, ומאמנות את המשתמש ועוקבת אחרי אחוזי הצלחתו. קונסרבטוריונים ואקדמיות למוזיקה רוכשים לעיתים קרובות רישיונות לתוכנות מסחריות עבור תלמידיהם, למשל: Meludia, EarMaster, Auralia ועוד. באופן הזה, יכולים המוסדות לעקוב אחרי ההישגים של תלמידיהם באמצעות המחשב. קיימות גם תוכנות חינמיות רבות, ביניהן תוכנות מקוונות ותוכנות הניתנות להורדה למחשב (למשל GNU Solfege), ולרוב הן מספקות את אותם שירותים כמו התוכנות בתשלום. רוב התוכנות לפיתוח שמיעה מבוססות על MIDI, ומספקות למשתמש הדמיה של גוני צליל מכלי נגינה שונים, ואף מאפשרות קבלת קלט ממקלדת אלקטרונית. התוכנה Sebastian היא יישום חוצה־פלטפורמות המאפשר שימוש במקלדת MIDI ומגביר בהדרגה את רמת הקושי. התוכנה TrainEar שימושית במיוחד לקישור אסוציאטיבי של מרווחים עם שירים. אפליקציות מובייל לפיתוח שמיעה זמינות לכל בחנויות האפליקציות: ל־App Store ול־Google Play יש כמה אפליקציות לiOS ולאנדרואיד בהתאמה: ביניהן Piano Ear Training ,Sharp Ear ו־Better Ears.
והבה
והבה הוא שם משפחה.
סקוויד
סקוויד (באנגלית: SQUID, ראשי תיבות של Superconducting QUantum Interference Device, כלומר: מכשיר התאבכות קוונטית מוליך-על) הוא מגנטומטר מאוד רגיש המשמש למדידת שדות מגנטיים מאוד עדינים, המבוסס על לולאות מוליכות-על המכילות צומתי ג'וזפסון.
סקווידים רגישים מספיק כדי למדוד שדות נמוכים כמו 5 - T (5×10-18 T) תוך כמה ימים של מיצוע מדידות. רמות הרעש שלהם נמוכות כמו 3 fT·הרץ-½. לשם השוואה, מגנט למקרר טיפוסי מייצר 0.01 טסלה (10-2 T), וכמה תהליכים בבעלי חיים מייצרים שדות מגנטיים מאוד קטנים בין 10-9 T ו-10-6 טסלה. מגנטומטרים אטומיים SFRF שהומצאו לאחרונה פוטנציאלית רגישים יותר ולא דורשים קירור קריאוגני אבל סדר הגודל שלהם גדול  (~1 ס"מ3) והם חייבים להיות מופעל בשדה מגנטי הקרוב לאפס.
היסטוריה ועיצוב.
ישנם שני סוגים עיקריים של סקוויד: זרם ישיר (DC), ותדר רדיו (RF). סקוויד RF יכול לעבוד עם צומת ג'וזפסון יחיד, מה שעשוי להוזיל את הייצור שלו, אבל הוא פחות רגיש.
סקוויד זרם ישר.
סקוויד זרם ישר הומצא בשנת 1964 על ידי רוברט ז'קלביק, ג 'ון ג'יי לאמב, ג'יימס מרסרו, וארנולד סילבר של מעבדות מחקר פורד לאחר שבריאן דייוויד ג'וזפסון הציע את אפקט ג'וזפסון ב-1962, וצומת ג'וזפסון הראשונה נעשתה על ידי ג'ון רוול ופיליפ אנדרסון ב - Bell Labs ב-1963. יש לו שני צומתי ג'וזפסון במקביל בתוך לולאת מוליך-על. הוא מבוסס על אפקט ג'וזפסון בזרם ישר. בהיעדר כל שדה מגנטי חיצוני, הזרם הנכנס formula_1 מתפצל לשני ענפים באותה מידה. אם שדה מגנטי חיצוני קטן מוחל על לולאת מוליך-העל, זרם ממסך, formula_2מתחיל במחזור הלולאה שיוצרת שדה מגנטי המבטל את השטף חיצוני. הזרם המושרה הוא באותו כיוון כמו formula_1 באחד הענפים של לולאת מוליך-העל, והוא הפוך ל- formula_1  בענף האחר; סך הזרם נהיה  formula_5 בענף אחד ו- formula_6 בשני. ברגע שהזרם בכל ענף עולה על הזרם הקריטי, formula_7, של צומת ג'וזפסון, מתח מופיע לרוחב הצומת.
עכשיו, נניח שהשטף החיצוני הוא עוד יותר גדל עד שהוא עולה על formula_8, חצי מקוונטת השטף המגנטי. כיוון שהשטף המוגדר על ידי לולאת מוליך העל חייב להיות מספר שלם של קוונטות השטף המגנטי, במקום הקרנת השטף הסקוויד עכשיו מעדיף מבחינה אנרגטית להגדיל את זה formula_9. הזרם המקרין עכשיו זורם בכיוון ההפוך. לפיכך הזרם המקרין משנה כיוון בכל פעם שהשטף גדל בחצי כפולה של formula_9. לפיכך הזרם הקריטי מתנודד כפונקציה של השטף המוקצב. אם הזרם הנקלט הוא יותר מ- formula_7, אז הסקוויד תמיד פועל במצב התנגדות. המתח במקרה זה לפיכך הוא פונקציה של השדה המגנטי המיושם והמחזור שווה ל- formula_9. מכיוון שתכונות מתח-זרם של סקוויד זרם ישר (DC) הוא היסטרטי, התנגדות העתק, formula_13 מחובר דרך הצומת כדי להסיר את ההיסטרזיס (במקרה של נחושת אוקסיד מבוססת על מוליכי על של טמפרטורה גבוהה, ההתנגדות הפנימית של הצומת בדרך כלל מספיקה). זרם ההקרנה הוא השטף המוחל מחולק על ידי ההשראה העצמית של הטבעת. לכן formula_14 יכול להיות מוערך בתור הפונקציה של formula_15 (ממיר שטף למתח) כדלקמן:
בדיון בסעיף זה, הניחו קווינטוט שטף מושלם בלולאה. עם זאת, זה נכון רק עבור לולאות גדולות עם השראה עצמית גדולה. על פי היחסים, שהובאו לעיל, זה מרמז גם זרם קטן ושינויי מתח. בפועל ההשראה העצמית "L" של הלולאה לא כל כך גדולה. את המקרה כללי ניתן להעריך על ידי הצגת פרמטר
כאשר ic הזרם הקריטי של הסקוויד. בדרך כלל "λ" הוא מסדר אחד.
סקוויד RF.