ראנסי נולד וגדל בעיר טולידו שבאוהיו, ובין השנים 1976–1980 למד באוניברסיטת המדינה של אוהיו ("אוהיו סטייט"). בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, הוביל אותה לצדם של הרב ויליאמס וקלארק קלוג לשלב שמינית גמר טורניר אליפות המכללות (NCAA Sweet Sixteen), לראשונה מזה 9 שנים. במשחק שמינית הגמר הצטיין ראנסי עם 29 נקודות, אך קבוצתו הפסידה מול UCLA, בה שיחק קיקי ואנדוויי. לאורך אותה עונה רשם ממוצעים של 16.2 נקודות, 5.9 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק, ובסיומה נבחר לחמישייה השנייה של העונה בליגת המכללות (Second-team All-American).
קריירת משחק מקצועית.
בדראפט ה-NBA 1980 נבחר ראנסי בבחירה הרביעית על ידי שיקגו בולס, ומיד נשלח בטרייד לפורטלנד טרייל בלייזרס. בעונתו הראשונה בפורטלנד קלע 15.2 נקודות ומסר 6.9 אסיסטים בממוצע למשחק, כרכז הפותח של הקבוצה, ובסיומה הפסיד לדארל גריפית' בהצבעה לפרס רוקי העונה, על חודו של קול אחד (18 לעומת 19). בעונת העמיד ממוצעים של 16.1 נקודות, 7.1 אסיסטים, 2.4 ריבאונדים ו-1.2 חטיפות למשחק, אשר בדיעבד היו שיאי הקריירה שלו בכל הקטגוריות.
ביוני 1982, לאחר שתי עונות עם הטרייל בלייזרס, הועבר בטרייד לדאלאס מאבריקס תמורת ויין קופר ובחירת דראפט עתידית. בעונתו היחידה בקבוצה קלע 11.1 נקודות בממוצע למשחק, כשחקן ספסל.
לקראת עונת הועבר בטרייד לניו ג'רזי נטס, בתמורה לפוטס ווקר ושתי בחירות דראפט עתידיות. באותה עונה סייע לנטס להעפיל לחצי גמר האזור המזרחי, כשקלע 9.5 נקודות למשחק כמחליפו מהספסל של מייקל ריי ריצ'רדסון. בסיום עונתו השלישית בניו ג'רזי, , פרש ראנסי ממשחק, בגיל 28.
בשנת 1989 חזר מפרישתו ושיחק עונה אחת בקבוצת "קולומבוס הורייזון" מליגת ה-CBA, בטרם פרש באופן סופי.
קלווין רנסי
סלביאנסקי באזאר
פסטיבל האמנות הבינלאומי "סלביאנסקי באזאר בויטבסק" (בבלארוסית: Міжнародны фестываль мастацтваў "Славянскі базар у Віцебску") הוא פסטיבל אמנות בינלאומי שנתי, המתקיים בויטבסק מאז 1992.
הפסטיבל נתפס כאירוע תרבותי נפוץ של שלוש מדינות: בלארוס, רוסיה, אוקראינה. מאפיין מיוחד של הפסטיבל הוא התחרות הבינלאומית של מבצעי שירי אסטרדה ותחרות מוזיקת ​​ילדים בינלאומית (מאז 2003). מאז 1993 סלביאנסקי באזאר חבר בארגון FIDOF. בנוסף לתחרויות, הפסטיבל מיוצג באופן נרחב לא רק בתרבות שירים, אלא גם מגוון של אומנויות - אומנויות חזותיות, תיאטרון, קולנוע ויצירה עממית. ימי הפסטיבל כוללים מפגשים יצירתיים עם דמויות שונות של תרבות עולמית, הצגת הפקות וסרטים תיאטרליים, תערוכות אמנות וכן ירידים בהשתתפות בעלי מלאכה.
"סלביאנסקי באזאר בויטבסק" ממצב עצמו כ"פעולה תרבותית רחבת היקף, בין-מדינית, של איחוד רוסיה ובלארוס, המתמקדת באיחוד כוחות יצירה רב-לאומיים, כל הערך החשוב ביותר שכל אחת מהתרבויות הלאומיות מפורסם בזכות, האינטראקציה וההתערבות בין תרבויות שונות, אחדות רוחנית. עמי העולם, הקמת קהילה שלווה. הפסטיבל בעל אופי המוני פתוח, תורם להחייאתם והתפתחותם של התרבות והאמנות האמנותית בכלל. פסטיבל נועד לתמוך בכישרונות צעירים וחדשנות באמנות.
עוזר הרמטכ&quot;ל
עוזר הרמטכ"ל הוא קצין בדרגת אלוף-משנה המשרת בלשכת הרמטכ"ל, חבר המטה הכללי של צה"ל ומשמש כעוזר אישי לראש המטה הכללי של צה"ל.
מי שמגדיר את סמכויות תפקידו של עוזר הרמטכ"ל הוא הרמטכ"ל בעצמו. על פי רוב, עוזר הרמטכ"ל עוסק בנושאים רגישים כמו גיבוש מדיניות הרמטכ"ל בסוגיות משתנות, מינויי בכירים, מדיניות תקשורתית, קשר בכיר עם גופים אזרחיים ועניינים אישיים הנוגעים לבעלי תפקידים.
מדובר במשרת אמון אשר המכהן בה הוא איש סודו של הרמטכ"ל ומהאנשים הקרובים אליו ביותר.
חלק מעוזרי הרמטכ"ל מילאו בעברם תפקידי לשכות במטכ"ל – לרוב, תפקיד רל"ש אלוף.
מפגרים
מריה תרזה דה פיליפיס
מריה תרזה דה פיליפיס (11 בנובמבר 1926 - 8 בינואר 2016) הייתה נהגת מרוצים איטלקית, והאישה הראשונה שהתחרתה במירוץ פורמולה 1. היא השתתפה בחמש אליפות עולם בפרינקס, מאז הופעת הבכורה שלה ב-18 במאי 1958, אך לא זכתה באליפות. על אף שקריירת המרוצים שלה בפורמולה 1 הייתה קצרה, היא ניצחה במרוצים על כלי רכב אחרים וזכורה כחלוצה בתחום הספורט.
ילדותה.
דה פיליפיס נולדה ב-11 בנובמבר 1926 בנאפולי שבאיטליה, הצעירה מבין חמישה ילדים של רוזן איטלקי ואם ספרדייה. אביה היה הבעלים של פאלאצו מריגליאנו, טירה מהמאה ה-16 בנאפולי ושל פאלאזו ביאנקו (הארמון הלבן) ליד קסרטה. בנערותה הייתה רוכבת סוסים וטניסאית נלהבת.
בגיל 22 החלה דה פיליפיס בקריירת המרוצים שלה. שניים מאחיה אמרו לה שהיא לא תוכל להתקדם, וניסו להכשיל אותה ולהמר שתהיה איטית. היא ניצחה במירוץ הראשון שלה, כשהיא נוהגת על פיאט 500 בנסיעה של 10 ק"מ בין סלרנו לקאווה דה טירני. היא המשיכה לנהוג באליפות איטליה לרכבי ספורט, וסיימה במקום השני בעונת 1954. מזראטי הביאה אותה כנהגת מותג כשראה את הפוטנציאל שלה.
דה פיליפיס לקחה חלק באירועי מרוץ מוטוריים שונים, כולל מרוצי גבעות וסיבולת, לפני שניתנה לה הזדמנות לנהוג על פורמולה 1. היא סיימה במקום השני במירוץ מכוניות ספורט בגראנד פרי בנאפולי בשנת 1956, כשהיא נוהגת על מזארטי 200S.
פורמולה 1.
מזארתי הייתה יצרנית שילדות פורמולה 1 מצליחה שהעמידה מספר צוותים מנצחים לתחרויות בשנות ה-50. ב-1957 זכה חואן מנואל פאנגיו עם מזראטי 250F באליפותו החמישית והאחרונה. הקבוצה נסוגה רשמית מהספוט בסוף אותה השנה, אך רבים מהרכבים נותרו כשהם משמשים נהגים פרטיים. ב-18 במאי 1958 ניתנה לדה פיליפס הזדמנות להתמודד בגראנד פרי מונקו, בסיבוב השני של עונת פורמולה 1 על אחד המזראטי 250F. מבין 31 המשתתפים רק מחצית אמורים היו להעפיל לאליפות, ודה פיליפס פיגרה ב-5.8 שניות ולא הצליחה. באותה השנה בגרנד פרי הבלגי הורשו כלל הנהגים להתחרות, ודה פיליפס הגיעה למקום האחרון, כ-34 שניות אחרי טוני ברוקס. באותו המרוץ הייתה האישה היחידה בין 82 נהגים גברים.
במהלך הקריירה שלה היא השתתפה בשבעה מרוצי גרנד פרי, מתוכם חמישה מקצי מוקדמות, שמהם העפילה ל-3 מרוצים, אך לא הצליחה לזכות בניקוד בסבב האליפות. המקום הכי גבוה שלה היה החמישי, במרוץ סירקוזה באיטליה.
פרישה.
שנת 1958 הייתה שנה טרגית בה נהרגו מספר נהגי פורמולה 1 במהלך התחרויות. ב-1 במרץ 1959 נהרג גם ראש צוות פורשה, ז'אן בהרה. דה פיליפס שאמורה הייתה להתחרות באותה האירוע החליטה לעזוב את ענף הספורט לאחר כ-20 שנים של נהיגת מרוצים.
בסביבות שנת 1960 התחתנה עם הכימאי האוסטרי תיאודור חוסק והקימה משפחה. היא התרחקה מכל צורות המרוצים המוטוריים עד שנת 1979 אז הצטרפה למועדון הבינלאומי של נהגי F1 לשעבר גרנד פרי, והמשיכה לתפקיד סגנית הנשיא בשנת 1997. היא הייתה גם חברה מייסדת במועדון מזראטי בשנת 2004, והייתה ליושבת הראש שלו.
ב-8 בינואר 2016 נפטרה דה פיליפס בגיל 89.
אמיר לזר
אמיר לזר (נולד בשנת 1973) הוא קצין צה"ל בדימוס בדרגת תת-אלוף שכיהן כראש להק האוויר במטה חיל האוויר הישראלי. מכהן כעוזר שר הביטחון להתגוננות וראש אגף אמצעים מיוחדים.
ביוגרפיה.
לזר התגייס לצה"ל ב-1991 וסיים קורס טיס במגמת קרב ב-1993. הוא הדריך בבית הספר לטיסה והטיס מטוסי F-15 ו-F-16. פיקד על טייסת 105 (F-16D) בשנים 2010–2012 ועל טייסת 107 (F-16I) בשנים 2012–2014. לאחר מכן שירת בלהק מבצעי אוויר כראש ענף תקיפה עד 2015 וכמפקד יחידת השליטה והמבצעים עד 2017. ב-2017 מונה למפקד בסיס רמת דוד. ביולי 2020 מונה לראש להק האוויר. במאי 2022 פרש מצה"ל. ב-7 ביוני 2022 מונה לעוזר שר הביטחון להתגוננות.
חיים אישיים והשכלה.
לזר בעל תואר ראשון במשפטים ותואר שני במשפט עסקי מהמרכז הבינתחומי הרצליה. הוא בוגר לימודי אסטרטגית משאבים לאומית מהאוניברסיטה לביטחון לאומי בוושינגטון די. סי. נשוי ואב לשלושה.
ברושים (ואן גוך)
ברושים (בצרפתית: Les Cyprès) הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1889. ביצירה מתוארים שני עצי ברוש באזורי הכפר בצרפת. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון המטרופוליטן לאמנות שבניו יורק.
היצירה נוצרה בעת שהייתו של ואן גוך במוסד לבריאות הנפש ע"ש סן-פול בסן רמי. על אף שהותו במוסד הותר לו להמשיך לצייר. שניים הנושאים שהעסיקו אותו היו עצי ברוש ואורן. הוא תיאר את עצי ברוש כ-"יפיפיים מבחינת קווים ופרופורציות, כמו אובליסק מצרי". התעניינותו של ואן גוך בעצי הברוש הובילה לכמה יצירות מלבד ברושים, כגון דרך ברושים וכוכב, שדה חיטה עם ברושים וליל כוכבים. ניתן לראות גם את הקווים המעוגלים המאפיינים לצייר וכן ירח במצב סהר. בשנת 1890, היצירה הוצגה במפגש של האמנים העצמאיים (Société des Artistes Indépendants) בפריז.
חיים שקד (פרופסור)
חיים שקד (נולד ב-20 בדצמבר 1968, כ"ט בכסלו ה'תשכ"ט) הוא פרופסור בתחום מִנהל החינוך. מכהן כנשיא האקדמית חמדת, מכללה דתית לחינוך בשדות נגב.
ביוגרפיה.
נולד בירושלים לרחל ולרב יחזקאל דאום. כשהיה בן שש עברה המשפחה לרמת מגשימים. למד בבית ספר גולן בחיספין, בישיבת ירושלים לצעירים ובישיבת מרכז הרב.
שימש רב צבאי בצה"ל. בתפקידו האחרון היה רב גיס 479 (הגיס הצפוני). השתחרר ממילואים בדרגת רס"ן.
כיהן כרב היישוב רמת מגשימים במשך שלוש שנים, ולימד בישיבת הסדר הגולן. ערך את הספר "משנת השמיטה" לזכר אביו.
שימש מנהל בית ספר במחוז צפון במשך 17 שנה: חמש שנים בישיבה התיכונית בית שאן, שש שנים בבית ספר גולן בחיספין, ושש שנים בבית ספר תחכמוני בטבריה.