מפלת בית אשר (באנגלית: The Fall of The House of Usher) הוא סרט אימה משנת 1960 בבימויו של רוג'ר קורמן, על-פי סיפור קצר מאת אדגר אלן פו. הסרט מציג הקבלה בין התמוטטותו הפיזית של בית האחוזה של שושלת אשר, ובין הכחדת משפחת אשר בעקבות מחלה מסתורית שהכתה בבני המשפחה, על רקע אהבתם של פיליפ וינטרופ ומדלן אשר. את התסריט כתב ריצ'רד מת'סון, ואת המוזיקה הלחין לקס בקסטר. את הדיוקנאות המופיעים בסרט, צייר בארט שיינברג.
הבית.
בית משפחת אשר שוכן בניו אינגלנד, ארצות הברית, בלב ביצה קודרת עם צמחייה מתה, שהייתה בעבר אגם שוקק חיים, אך זיהום מסתורי פגע במים ובקרקע. במקום מתגוררים שני בני אשר האחרונים: רודריק, גבר קשיש, ואחותו הצעירה מדלן. במרתף הבית יש חדר קבורה שבו נמצאים ארונותיהם של בני אשר המתים: הוריהם של רודריק ומדלן, סבם וסבתם, סבא-רבא וסבתא רבתא שלהם. בחדר אחר, תלויים דיוקנאות של בני אשר שהפכו לפושעים בהשפעת המחלה שזיהמה את דמם והטריפה את דעתם. מתחת לבית יש מבוך תת-קרקעי של מעברים, גרמי מדרגות ודלתות סתרים. בקיר החיצוני הולך ונבעה סדק שעתיד להביא להתמוטטות הבית, וכתוצאה מכך הבית רועד, דלתות נטרקות, חפצים זזים, ונגרמות תאונות: גחלים ניתזות מן האח, מעקה של גרם מדרגות נשבר, נברשת נופלת מן התקרה.
עלילה.
פיליפ וינטרופ התאהב במדלן אשר, בעת שזו שהתה אצלו בבוסטון. השניים התארסו, וכעת הוא בא אל ביתה של מדלן בניו אינגלנד, כדי לקחתה לבוסטון לשאתה לאשה. את פניו מקבל בריסטול, משרתה של משפחת אשר, המסרב לבקשתו של פיליפ לפגוש את מדלן, בהוראת אחיה רודריק, מכיוון שהיא חולה ומרותקת למיטתה. פיליפ מתעקש לשוחח עם רודריק, אשר מסביר לו שנישואיו עם מדלן לא אפשריים, משום שהיא, כמו רודריק, גוססת ממחלה הפוגעת בבני אשר, כתוצאה מזיהום האגם והסביבה. המחלה גורמת לבני המשפחה ללקות בטירוף שבעטיו הם מפתחים תכונות על-אנושיות, וכתוצאה ממנה, רודריק ומדלן סובלים מגרייה קיצונית של חמשת החושים. מדלן נכנסת לחדר במהלך השיחה, רודריק נענה לבקשתה שפיליפ יישאר, אך דורש שיעזוב בבוקר בלעדיה, ודוחה את בקשתה להצטרף לפיליפ.
בלילה, פיליפ מתגנב לחדרה של מדלן ומנסה לשכנעה לבוא איתו לבוסטון למרות סירובו של אחיה, אך רודריק נכנס לחדר ומבקש ממנו שיניח למדלן. פיליפ מתגנב לחדר פעם נוספת מאוחר יותר, אך מדלן לא נמצאת במיטה. הוא מוצא אותה ישנה על הרצפה בחדר אחר, ואז נכנס בריסטול ומסביר שמאז חזרתה מבוסטון, מדלן מהלכת בשנתה, ואסור להעיר אותה, פן תלקה בהלם. למחרת בבוקר, פיליפ לוקח את ארוחת הבוקר לחדרה של מדלן, וכדי שיבין למה היא עומדת למות, היא לוקחת אותו לחדר הקבורה, שם הוא רואה ארון מתים נוסף, המיועד למדלן עצמה. לאחר שהארון של מרים אשר, אמם של רודריק ומדלן, נופל ונפתח, היא מתעלפת. רודריק נכנס ולוקח את מדלן למיטה, ואז מראה לפיליפ את ציורי דיוקנאותיהם של בני המשפחה שהפכו לפושעים, ומוסיף שהתאונות שהתרחשו אינן תאונות בלבד, אלא הבית הוא שגרם אותן, ולמדלן אסור ללדת ילדים, משום שהם יפיצו את המחלה. רודריק מוסיף וטוען שהבית הובא מאנגליה בשלמותו לפני מאות שנים, על כל הרוע הטמון בו. פיליפ לא מאמין לדברים, נכנס לחדרה של מדלן והשניים מחליטים לעזוב. אחרי שפיליפ יוצא, נכנס אליה רודריק, ובין השניים מתנהל ויכוח, שבמהלכו היא מתה. רודריק מאשים את פיליפ במותה של מדלן, משום שהיא לא עמדה בלחצים שלו. השניים ממשיכים בהאשמות הדדיות גם נוכח ארונה הפתוח של מדלן, ולא רואים שאצבעותיה נעות. רודריק סוגר את הארון, והם נושאים את הארון אל חדר הקבורה. לאחר יציאתם, נשמעות מהארון נשימות ולאחריהן צרחה.
לאחר מותה של מדלן, טרם עזיבתו למחרת, פיליפ נכנס למטבח להיפרד מבריסטול, והמשרת מגלה לו שמשפחת אשר סובלת מהיסטוריה של מחלות עצבים, הגורמות לקשיון שרירים ואובדן הכרה. פיליפ מבין מכך שמדלן לא מתה באמת, ממהר לחדר הקבורה ומנפץ את ארונה, אך הארון ריק. רודריק מודה בפניו שבתחילה מדלן לא מתה, אך הוא קבר אותה בעודה בחיים, וכעת היא מתה. פיליפ מסרב להאמין, מחפש אותה, ובריסטול בא לשכנע אותו במותה של מדלן, ולוקח אותו לחדרו. פיליפ נרדם וחולם שהוא יורד לחדר הקבורה, שם נמצאים כל בני אשר המתים, ורודריק מחייך אליו ונושא את מדלן על ידיו החוצה מן החדר. בחלומו, לוקח פיליפ גרזן, מנתץ את השלשלאות מסביב לארון המתים, הארון נפתח, מדלן פוקחת עיניים וצורחת, ופיליפ מתעורר כשבחוץ סערה.
פיליפ הולך לחדרו של רודריק, וזה מציע לו לעזוב מיד כי הסערה עומדת להחריב את הבית סופית. לטענתו, בהריגתה של מדלן הוא הציל את פיליפ ואת האנושות, ולכן אין זה רצח. תוך כדי ויכוח, רודריק צועק "מותי!". פיליפ מבין שמדלן עדיין לא מתה, ושרודריק קולט בחוש השמיעה החריג שלו את נשימותיה ושריטות ציפורניה בארון. הוא נכנס למעברים שמתחת לבית לחפש את מדלן, ומוצא את הארון שלה ריק ומגואל בדם שעקבותיו מובילים אל הדלת. דרך דלת סתרים, פיליפ חוזר אל הבית ומדלן מתנפלת עליו ומנסה לחנוק אותו כשמבט של טירוף בעיניה. בריסטול מגיע, ומדלן נעלמת. בינתיים, רודריק בחדרו, מוציא אקדח מתוך תיבה, מדלן מופיעה בחדר, ורודריק שומט את האקדח. פיליפ נכנס, מדלן מתנפלת על רודריק וחונקת אותו למוות. אש פורצת מהאח, והבית מתחיל לעלות באש. בתמונת הסיום, פיליפ יוצא משער הבית הבוער, והבית מתחיל לשקוע בביצה.
יאנוש ויטז
יאנוש ויטז או איוואן ויטז מסרדנה (בהונגרית: Zrednamelléki או Zrednai Vitéz János, בקרואטית: Ivan Vitez od Sredne, בלטינית: Joannes de Zredna לערך 1408 סרדנה – 9 באוגוסט 1472 אסטרגום) היה כומר ומלומד הומניסט הונגרי-קרואטי, דיפלומט, מתמטיקאי, אסטרולוג ואסטרונום, שכיהן החל משנת 1445 כבישוף של אוראדיה ואחרי 1465 כארכיבישוף של אסטרגום, פרימאט של הונגריה. הוא כונה לפעמים "אבי ההומניזם ההונגרי" ובזמנו -Pater patriae ("אב המולדת"). היה מורו של המלך מתיאש הוניאדי ומייסד האוניברסיטה איסטרופוליטנה (Universitas Histropolensis) שפעלה בברטיסלאבה.
ביוגרפיה.
שנותיו המוקדמות.
יאנוש ויטז נולד בסרדנה, שעל יד קריז'בצי, בצפון קרואטיה, במשפחה בעלת השפעה בחצר ההונגרית. לפי מקורות הונגרים, מוצאו של ויטז היה הונגרי מצד שני הוריו. משפחת אמו דורותאה לסנאי נקראה גראזדה, ומקורה היה בגוראז'דה שבבוסניה. היא הייתה מיוחסת מרחוק למשפחת הוניאדי. אביו של ויטז, דיוניזיה מסרדנה (בהונגרית - דנש) היה צאצא למשפחת האצילים ויטז (במקור - צ'ווי Csévi).. יש טוענים כי אלו היו צאצאים לרוזנים פיליש, אך חיו בחבל פודרבינה, שבאזור בלובאר-קריז'בצי שבצפון קרואטיה. האב שימש בשנים 1446–1452 כמזכיר של עוצר הכתר יאנוש הוניאדי. בהמשך כיהן אביו של ויטז כפרוטונוטריון בממשלו של יאנוש הוניאדי.
בחצר הקיסר זיגמונד.
יאנוש ויטז למד בסביבות 1434 בבית ספר גבוה בזגרב ובהמשך עשה לימודי משפטים באוניברסיטת וינה. השתלם גם במדעים ובתחומים אחרים - כמו למשל, בפיזיקה, אסטרונומיה, אלכימיה. בקנצלריה של הקיסר זיגמונד לבית לוקסמבורג, בה עבד כסופר, ואחר כך כעוזר לשופט ("אססור"), פגש ככל הנראה בהומניסט האיטלקי פייר פאולו ורג'ריו שהשפיע על השקפותיו וגם באנאה סיליביו פיקולומיני, לימים האפיפיור פיוס השני, שאיתו התיידד.
זגרב ושליחויותיו הראשונות.
בסביבות 1437-1438 בימי המלך אלברכט השני הידוע כמלך הונגריה וקרואטיה תחת השם אלברט הראשון, שימש ויטז מפקח (קוסטוס) וקנוניקוס בזגרב. באותה תקופה סייע לחזק את הקשרים בין הבירה הקרואטית למרכזי התרבות והמדע באיטליה. לאחר מכן עבר לשטח הונגריה, ותרם תרומה חשובה בפיתוח מוסדות תרבות ומדע בארץ זו.
בשנת 1440 נמנה ויטז עם חברי המשלחת ההונגרית בראשות יואנס דה דומיניס שדנה בקרקוב בתנאי בחירת המלך ולדיסלב השלישי של פולין כמלך הונגריה וקרואטיה.
מחנך של מתיאש ובישוף באוראדיה.
בהיותו בעל ידע רב בלטינית ויוונית וידיד של יאנוש הוניאדי, נבחר ויטז להיות המנטור (moderator et magister) של בניו לאסלו ומתיאש, לימים המלך מתיאש הוניאדי "קורווינוס" של הונגריה. בשנת 1442 התמנה ככומר בכיר - "פרובסט" או "פרפוזיטוס" בעיר נאג'ואראד, בחצר הבישוף החדש - יואנס דה דומיניס. זמן-מה אחרי מותו של דה דומיניס בקרב ורנה ב-4 ביוני 1445 התמנה ויטז כבישוף של העיר והפך אותה למרכז הומניסטי, אליו הזמין מלומדים, כמו הפולני גרגורי מסאנוק, הקפריסאי פיליפו פודוקתארו, הדלמטי ניקולאוס מכיננסיס, האיטלקי מרציו גאלאוטי מחצר המלך, המשורר גספארה טריבראקו ואחרים.
בשירות המלך מתיאש וארכיבישוף של אסטרגום.