וכטר נולד בווינה למשפחה יהודית-אריסטוקרטית שחלקה נרצחה בשואה בטרזיינשטאדט ובאושוויץ ולמד באוניברסיטת וינה ובאקדמיה למוזיקה של וינה. בשנת 1953 החל ללמוד פיתוח קול אצל אליזבת ראדו. באותה שנה הופיע לראשונה באופרה, בתפקיד סילביו ב"ליצנים" של ליאונקוואלו בפולקסאופר של וינה. ב-1954 הופיע לראשונה באופרה של וינה. הופעתו הראשונה בבית האופרה המלכותית, קובנט גארדן הייתה בשנת 1956, בתפקיד הרוזן אלמביבה בנישואי פיגארו של מוצרט ובפסטיבל זלצבורג ב"אידומניאו" של מוצרט; בשנת 1958, בפסטיבל ביירוית, שר בתפקיד אמפורטאס בפרסיפאל של וגנר; בשנת 1959 היה וולפרם בטנהויזר של וגנר וב-1960 היה הרוזן אלמביבה הן בלה סקאלה והן באופרה הלירית של שיקגו; בינואר 1961 הופיע בתפקיד וולפרם במטרופוליטן אופרה בניו יורק.
בשנת 1963 קיבל את התואר "קאמרזנגר". בשנת 1980 הופיע בביצוע בכורה בתפקיד יוסף ב"חתונת ישו" של גוטפריד פון איינם.
בשנת 1987 התמנה למנהל הפולקסאופר של וינה. ב-1991 היה למנהל עמית של האופרה של וינה ובמשרה זו החזיק עד מותו.
וכטר מת ב-1992 מהתקף לב בשעת טיול ביערות וינה.
טלי פרקש
טלי פרקש (נולדה בשנת 1981) היא עיתונאית חרדית, בעלת טור במדור יהדות באתר ynet.
ביוגרפיה.
פרקש נולדה בכפר סבא ליוסף ויהודית פרץ. גדלה בבני ברק ולמדה בבית יעקב גור בעיר, ולאחר מכן בתיכון בית רבקה בכפר חב"ד. בעלת תואר ראשון בחינוך ממכללת ירושלים בבית וגן בירושלים. בעלת תואר שני ודוקטורנטית בלימודי מגדר מאוניברסיטת בר-אילן.
במשך מספר שנים כתבה בשבועון החרדי "בקהילה". כמו כן הייתה כתבת, קריינית ועורכת ברדיו קול חי. בשנת 2007 החלה בכתיבת טור דעות במדור יהדות באתר ynet. באתר זה היא מסקרת את החברה החרדית דרך כתבות וראיונות, וכן כותבת על סוגיות ונושאים שונים הקשורים לעולם היהדות. טוריה וכתבותיה מתפרסמים בדרך כלל ב"מדור יהדות". בטוריה יש לעיתים קרובות ביקורת על תופעות חברתיות בעולם החרדי, כולל מנהגים שנחשבים בעיני החברה החרדית לטאבו.
מאז 2015 ולקראת הבחירות לכנסת העשרים, לוקחת פרקש חלק ושותפה בקמפיין "לא נבחרות לא בוחרות", הקורא לייצוג של נשים במפלגות החרדיות.
נשואה לגדליה פרקש ואם לשלושה. מתגוררת באלעד.
אריפיקציה
גוטפריד פון איינם
גוטפריד פון איינם (בגרמנית: Gottfried von Einem; 24 בינואר 1918 - 12 ביולי 1996) היה מלחין אוסטרי. הוא נודע בעיקר באופרות שלו, שניכרת בהן השפעת המוזיקה של סטרווינסקי ופרוקופייב, כמו גם השפעת ג'אז.
חייו.
פון איינם נולד בברן שבשווייץ, למשפחת דיפלומט אוסטרי. אחרי סיום לימודיו נסע לברלין, שם למד אצל בוריס בלכר והיה למנצח חזרות בפילהרמונית של ברלין. פון איינם פגש באמצעות בלכר את אשתו הראשונה, ליאנה פון ביסמרק, וב-1946 נשא אותה לאישה. בשנת 1953 עברו עם בנם קספר לווינה.
ליאנה פון ביסמרק מתה ב-1952. ב-1966 נשא פון איינם לאישה את הליבריתנית שלו, המחזאית והסופרת האוסטרית הנודעת לוטה אינגריש. מלבד בווינה, עשה הזוג חלק גדול מזמנו בוואלדפירטל באוסטריה התחתית, אזור כפרי בראשיתי, שהיה מקור השראה הן למוזיקה של פון איינם והן לכתיבתה של אינגריש.
פון איינם הלך לעולמו באוברדרנבאך, מייסאו ב-1996.
בשנת 2002 קיבל פון איינם לאחר מותו תואר חסיד אומות העולם מיד ושם על עזרתו בהצלת חייו של המלחין קונרד לאטה.
ניו יורק איילנדרס
ניו יורק איילנדרס (באנגלית: New York Islanders) היא קבוצת הוקי קרח מקצוענית מאלמונט, ניו יורק, ארצות הברית, המשחקת בליגת ה-NHL בה היא חברה בבית המטרופוליטני שבחטיבה המזרחית. הקבוצה מבוססת מאז היווסדה באי לונג איילנד, ומכאן שמה.
הקבוצה נוסדה ב-1972 כדי לתפוס את האולם שהוקם בעיירה יוניונדייל, פרבר של העיר במחוז נסאו בלונג איילנד, ולמנוע מהליגה המתחרה, ה-WHA, מלתפוס אותו בקבוצה משלה. ב-2011 הצביעו תושבי מחוז נסאו במשאל נגד הקמת אולם ביתי חדש לאיילנדרס, שהיה אמור להחליף את ה"נסאו וטרנס ממוריאל קוליסאום" בו שיחקה הקבוצה מאז היווסדה, שנחשב לאולם המיושן ביותר בליגה. כתוצאה מהכישלון במשאל, הכריזה הקבוצה ב-2012 על מעבר לברוקלין עם סיום חוזה השכירות שלה ב"קוליסאום" ב-2015, ועם סיום משחקיה בעונת 2014/15 עברה לביתה החדש - ברקליס סנטר. לאחר חמש שנים שבה הקבוצה זמנית לאולמה הישן ביוניונדייל, כשבמקביל נבנה לה אולם קבוע חדש בעיירה הסמוכה אלמונט, אליו עברה בעונת 2021/22.
האיילנדרס זכו בארבעה גביעי סטנלי בארבע עונות רצופות - מ-1980 עד 1983.
היסטוריה.
1972 - 1979: ייסוד ועלייה לצמרת.
ניו יורק איילנדרס קמה ב-1972, שנת הקמתה של ה-WHA - ליגה ששאפה להתחרות ב-NHL ורצתה למקם את הקבוצה שלה באזור ניו יורק, ניו יורק ריידרס, באולם ה"נסאו וטרנס ממוריאל קוליסאום" ביוניונדייל שאך זה קם ופתח את שעריו. פרנסי מחוז נסאו העדיפו למקם באולם קבוצת NHL ולדחות את ה-WHA.
ויליאם שיי, מייסד קבוצת הבייסבול ניו יורק מטס - הפועלת ברובע קווינס של העיר ניו יורק, הנמצא גם הוא בלונג איילנד - העלה את הסוגיה בפני נשיא הליגה, קלרנס קמפבל, וקמפבל העניק בחופזה זיכיון להקמת קבוצה שתתפוס את האולם לקבוצת משקיעים בראשותו של רוי בו - הבעלים של קבוצת הכדורסל מליגת ה-ABA, ניו יורק נטס, שפעלה אף היא בלונג איילנד (כיום קבוצת ה-NBA ברוקלין נטס).
הזיכיון החדש לקבוצה באזור ניו יורק נתקל בהתנגדות של הקבוצה הוותיקה של העיר, ניו יורק ריינג'רס, שחששה מתחרות על הקהל באזור ניו יורק; לבסוף הושג הסכם לפיה שילמו בעלי הזיכיון החדש ארבעה מיליון דולר לריינג'רס, ונאסר עליהם לעבור בעתיד, אם יישארו באזור ניו יורק, אל מחוץ לגבולות לונג איילנד (אם כי ההסכם התיר להם לעבור לרבעים של העיר ניו יורק הנמצאים על האי, קווינס וברוקלין).
הזיכיון השיג את מטרתו מבחינת ה-NHL - קבוצת ה-WHA שיועדה לשחק ב"נסאו וטרנס ממוריאל קוליסאום", ניו יורק ריידרס, נאלצה לשחק במדיסון סקוור גארדן בתנאי שכירות דרקוניים, ועזבה את ניו יורק עונה אחת לאחר מכן.
המנהל הראשון של הקבוצה, ביל טורי, קיבל החלטה להמעיט ברכש של כוכבים וותיקים כדי לקצור הצלחה מיידית, והעדיף להתבסס בעיקר על שחקנים צעירים שנבחרו בדראפט. אף על פי שחלק מהשחקנים שנבחרו העדיפו לעבור ל-WHA, התעקש טורי על דרכו.
עונת 1973, עונת הבכורה ב-NHL, הייתה קשה לאיילנדרס. הכוכב הגדול שלה באותה תקופה היה בילי האריס, חלוץ שהצטיין בליגות הנוער והצעירים, ואיתו שחקנים צעירים נוספים כמו השוער בילי סמית והחלוץ השוודי בוב ניסטרום. למרות הפוטנציאל הגדול, הגיל הצעיר וחוסר
הניסיון היה בעוכריה של הקבוצה והיא שיימה עם אחד המאזנים הגרועים בתולדות הליגה - 12 ניצחונות בלבד לעומת 60 הפסדים ו-6 תיקו.
בסיום אותה עונה עשה טורי צעד שיתברר לימים כהיסטורי - הוא שכנע את מאמן סנט לואיס בלוז, אל ארבור, להגיע למועדון הצעיר ולאמן בו.
עונת הבכורה הקשה נשאה איתה דבר טוב אחד - זכות הבחירה הראשונה בדראפט. האיילנדרס בחרו צעיר מצטיין נוסף, המגן דני פוטוון. נאמן למדיניותו, סירב ביל טורי להצעות מקבוצות אחרות לעסקה עבור פוטוון. פוטוון אכן הצטיין וזכה בגביע קאלדר - רוקי השנה ב-NHL - בעונת 1974, והאיילנדרס הראו סימני שיפור וסיימו עם מאזן טוב בהרבה מזה של העונה הקודמת, אולם עדיין סיימו אחרונים בבית המזרחי ולא עלו לפלייאוף.
עונת 1975 סימנה את תחילת העלייה של האיילנדרס לצמרת. עם ארבור כמאמן ועם שלד השחקנים הצעירים מהעונות הקודמות - האריס, פוטוון, סמית וניסטרום - ובתוספת החלוץ הוותיק ז'אן-פול פריזה שנרכש במהלך העונה ממינסוטה נורת'סטארס וחלוץ צעיר, קלארק ג'יליס הקשוח שלא נרתע מקטטות עם הקשוחים שבמגיני הליגה, הם סיימו את הליגה הרגילה עם 88 נקודות - שתי נקודות יותר משתי העונות הקודמות יחדיו - ועלו לראשונה לפלייאוף. הקבוצה המשיכה את ההצלחה עם ניצחון בסדרת הפלייאוף הראשונה שלה, על מי שכבר הייתה ליריבתה הגדולה, ניו יורק ריינג'רס, ואז חוללו מהפך בסיבוב השני מול פיטסבורג פינגווינס כשחזרו מפיגור 3:0 בסדרה כדי לנצח בה 4:3 - הישג שהושג רק שלוש פעמים נוספות בליגות העיקריות של הספורט המקצועני בצפון אמריקה אי פעם. האיילנדרס היו קרובים לשחזר את ההישג הגדול הזה כאשר חזרו מפיגור 3:0 גם בסדרה הבאה, חצי הגמר מול אלופת העונה הקודמת פילדלפיה פליירס. האיילנדרס חזרו מהפיגור לשוויון 3:3, אולם הפליירס שמו קץ למירוץ של האיילנדרס כשניצחו במשחק השביעי והמכריע.
לעונת 1976 התייצבו האיילנדרס עם עוד בחירת דראפט מוצלחת, החלוץ בראיין טרוטייה. טרוטייה השיג 95 נקודות (שערים + אסיסטים) וזכה בגביע קאלדר כרוקי השנה, והאיילנדרס קבעו שיא מועדון עם 101 נקודות בטבלה. גם הפעם נעצרו בחצי הגמר של הפלייאוף, הפעם על ידי מונטריאול קנדיאנס. הסיפור חזר על עצמו עונה לאחר מכן, כאשר גם הפעם עמדו הקנדיאנס בדרך בחצי הגמר.
גם בעונת 1978 הציגו האיילנדרס כוכב צעיר שנבחר בדראפט, מייק בוסי. בוסי הפך לשחקן השלישי של האיילנדרס שזכה בגביע קאלדר, לאחר שסיים את העונה הראשונה שלו עם 53 שערים, אולם האיילנדרס נוצחו על ידי טורונטו מייפל ליפס ברבע גמר הפלייאוף.
עונת 1979 הייתה מצוינת לשני הכוכבים הצעירים של הקבוצה. טרוטייה זכה בגביע הארט כ-MVP של הליגה וגם בגביע ארט רוס כמלך הנקודות, ובוסי סיים כמלך השערים של הליגה עם 69 שערים. האיילנדרס סיימו את העונה הרגילה עם גביע הנשיאים כבעלי המאזן הטוב ביותר בליגה בעונה הרגילה, לראשונה בתולדותיהם. הפעם עמדה בדרכם בפלייאוף היריבה המושבעת, ניו יורק ריינג'רס, שהדיחה אותם בחצי הגמר.