קמלה הוכתה הלם אחרי שחזיונותיו של יוליסס הביאו למותו של הענק הירוק, ואף על פי כן הייתה בטוחה שמצב לא יתדרדר לאלימות נוספת. היא צורפה בידי קרול לקבוצת מתנדבים שמונתה לעשות שימוש בכוחותיו של יוליסס כדי לעצור פשעים בטרם התרחשו, ומנגד הבינה בשיחה עם גיסתה החדשה שהשימוש בכוחותיו של יוליסס דומה לאפיון גזעי. למחרת אחד מחבריה לכיתה של קמלה, ג'וש, נעצר בטענה שהוא היה עתיד לפוצץ את בית הספר. קמלה החלה לפקפק בנאמנותה לקרול דנברס, ולבטיה התעצמו כאשר ברונו נפצע אנושות בניסיון לחלץ את ג'וש. תחושת הכישלון של קמלה והתעקשותה של דנברס בדבר השליטה במצב הביאו את קמלה לעימות עם אלילתה לשעבר, ואחרי חילופי דברים קשים ניסתה קמלה למצוא נחמה בזרועותיו של ברונו, שהאשים אותה בפציעותיו והחליט לעבור לגור וללמוד בואקאנדה. קמלה לקחה חלק בקרבות בין סיעת גיבורי-העל של איירון מן, המתנגדת לשימוש בכוחותיו של יוליסס, לבין קבוצתה של קרול.
האלופים.
קמלה, נובה ומיילס מוראלס עזבו את קבוצת האוונג'רס בתום מאורעות מלחמת האזרחים השנייה, בתחושה שהאוונג'רס לא מסייעים לאנשים הקטנים. הם הקימו קבוצת גיבורי-על צעירים בשם "האלופים", אליה הצטרפו אמדאוס צ'ו/הענק, סייקלופס מזמן העבר ובתו של ויז'ן, ויו. הצוות התפרק בקצרה במהלך כיבוש ארצות הברית בידי ארגון הידרה, במהלכו הצטרפה קמלה לקבוצת בלתי-אנושיים מחתרתית שלחמו לשחרור בני מינם ממחנות הריכוז של הידרה. האלופים התאחדו אחרי תבוסתם של הידרה, וצירפו לשורותיהם את נדיה פים/הצרעה, ריישון לוקאס/פטריוט, חואקין טורס/פלקון, איירון הארט והארבה האדום במקביל לעזיבתו של סייקלופס, שהודיע לקמלה על עזיבתו וביקש ממנה ליידע את שאר חברי הקבוצה.
מתקפה מכוונת על תלמידה בבית ספרה של קמלה הביאה להפעלת מנגנון ההשמדה העצמית של ויו, וכתוצאה מכך לפיצוץ עז שהרס את בית הספר ופצע אנושות תלמידים. קמלה עצמה נפלה לתרדמת. בהיעדרה הועבר חוק האוסר את פעילותם של קטינים מתחת לגיל 21 כגיבורי-על, תוך מתן אפשרות לפעילות תחת פיקוח מצד גיבור-על מנוסה. החוק כונה "חוק קמלה" כמחווה לגיבורה הרדומה. קמלה חלמה את ההתרחשויות בתרדמת, ובקימתה זעמה שנעשה שימוש בשמה לחקיקת חוק האוסר את פעילותה. היא כינסה פגישה סודית של גיבורי-על צעירים, ואחרי מנוסה מסוכני אכיפת החוק הבינה שיש בוגד בקרב חבריה.
כוחות ויכולות.
הפעלת הגנים הבלתי אנושיים בגופה של קמלה הקנתה לה כוחות-על, שמהווים מעין שינוי צורה מורפוגנטי. ברמה המולקולרית, קמלה מבצעת סוג מסוים של מסע בזמן עם כל שימוש בכוחותיה; תאי גופה משתנים בהתאם לגרסאות שונות שלה ברחבי ציר הזמן. בפועל, לקמלה היכולת להגדיל, להקטין, להרחיב ולהקטין את ממדי גופה בשלמותו, מגודלה של אקשן פיגר לגודלו של בניין. היא אף מסוגלת לשלוט בגודלם של איברי גוף ספציפיים, ומסוגלת להאריך את ידיה, רגליה וצווארה בין היתר.
כוח שינוי הצורה מקנה לקמלה יכולת ריפוי עצמי, המופעלת באמצעות חילוף תאי גוף. יכולת הריפוי עצמי דורשת מקמלה לא לעשות שימוש בכוחותיה ולהישאר בצורתה המקורית, ומובילה לעייפות ורעב. ככל שהיא משתמשת ביכולת הריפוי העצמי, כך תאי גופה נעשים פחות גמישים, מה שמונע ממנה לממש את הפוטנציאל הרחב של כוחותיה. לקמלה האפשרות לשנות את צורתה באופן מלא, אך היא נוטה להשתמש ביכולת זו לעיתים רחוקות בלבד. טווח שינוי הצורה שלה נע משינויים קוסמטיים של שיערה ובגדיה, עד לכדי חיקוי חפצים דוממים והתחזות לבני אדם, כמו קרול דנברס ורודי רודס. מנגד, גופה רגיש לפעימות אלקטרומגנטיות, שמחלישות את גמישות גופה.
קבלה.
ביקורות.
ההכרזה של חברת מארוול על יצירתה של קמלה הביאה לתגובות שונות. פטמה פאח'ריי, מייסדת קבוצת האינטרס "Muslimah Media Watch", אמרה כי קמלה עתידה להיות "פתח לחוויה האמריקאית-מוסלמית", ושהיא "מנרמלת את רעיון החוויה האמריקאית כמוסלמית". ברט וייט מאתר Comic Book Resources ציין שבאמצעות דמותה של קמלה קאן, "מארוול קומיקס מראה רצון להכיל קבוצות שונות באוכלוסייה האמריקאית" שטרם זכו לייצוג. הוא הבדיל בין דמויתיהן של דאסט ואם לבין קמלה, שמככבת בסדרה עצמאית ויורשת את תואר "גברת מארוול" המפורסם. חוסיין ראשיד, דוקטור לשפות ותרבות המזרח הקרוב באוניברסיטת הרווארד, כתב בטור דעה לבלוג ה-CNN ש"לדמותה של קמלה קאן הזדמנות להציע משהו חדש לייצוגם של מוסלמים בתרבות הפופולרית. היא נולדה בארצות הברית כחלק מהדור שאחרי 9/11, והיא בת נוער" – בניגוד לדמויות מוסלמיות אחרות שקדמו לה. מועז קאן, כתב בעיתון הגרדיאן, השווה בין קמלה לפעילת זכויות האדם מלאלה יוספזאי, והמליץ לתעשיית הבידור ללכת בדרכה של חברת מארוול.
לעומתם, ד"ר לאון מוסאבי מאוניברסיטת ליברפול הביע את חששו מכך שסדרת הקומיקס תקבע את רעיון ההורים המוסלמיים המגבילים, ושכוח שינוי-הצורה של קמלה מזכיר סטריאוטיפיים אנטי-מוסלמיים, כמו מושג התקייה. הסאטיריקן סטיבן קולבר ציין, כפרודיה על תגובות מצד הפלג הפוליטי הימני בארצות הברית, ש"מוסלמי לא יכול להיות גיבור-על – הוא ברשימת האין-טיסה". הקומיקאי קונאן או'בריאן התבדח בטוויטר וקישר בין דתה של קמלה לבין פוליגמיה, אך הסיר את הציוץ אחרי ביקורת ציבורית.
יאקוב בקר
יאקוב בקר (בגרמנית: Jakob Becker; ) היה אמן גרמני, שהתפרסם בעיקר בזכות ציורי הז'אנר שלו של איכרים.
ביוגרפיה.
הוא נולד בדיטלהיים בוורמס, בנם של הפונדקאי אנדראס בקר ואשתו קתרין כריסטין והחל את לימודיו אצל פרנץ ניקולאוס יונג בוורמס. כשהיה בן 17 החל לעבוד כליתוגרף בפרנקפורט. כאן התיידד עם הצייר יעקב פורכטגוט דילמן ויחד איתו יצר ייצוג מדויק של פנורמת הריין ממיינץ לקלן.
בשנת 1833 נסע לדיסלדורף מטעם המכון הליתוגרפי כדי לצייר את הציור Die Chorknaben מאת תיאודור הילדברנדט על אבן. הוא נשאר בדיסלדורף ולמד באקדמיה לאמנות של דיסלדורף בין השנים 1833 עד 1841. הפרופסורים שלו היו יוהאן וילהלם שירמר ווילהלם שדו.
בשנת 1842 התמנה לפרופסור לציור ז'אנר וציור נוף בסטדל בפרנקפורט.
בשנת 1838 התחתן עם וולי מולר, אחותו של חברו וולפגנג מולר פון קוניגסווינטר, ולקח אותה לטיול של 4 שבועות דרך קלן וקובלנץ לוורמס ובהמשך לפרנקפורט. ואז התיישב בדיסלדורף. בנישואין נולדו ארבעה ילדים.
אומנות.
בקר משויך לבית הספר לציור בדיסלדורף. כפרופסור הראשון לציור נוף וז'אנר, הוא חיפש את נושאיו באזורים הכפריים והתעניין במיוחד בבעיות החברתיות של האיכרים. הוא השתמש בפרטים מציאותיים ובמחווה רגשית רבה.
בקר התמסר לרומנטיזציה של נושאים, כולל הציור "הרוכב ואהבתו הקטנה" בשנת 1834, על פי בלדה של לודוויג אולנד.
בהשפעת חבריו הציירים פנה לציור נרטיבי. הקומפוזיציות של בקר מאופיינות לעיתים קרובות בקבוצות אנשים קשורות קשר הדוק שפותחו מהמתווה במסורת הנוצרית.
הוא היה פתוח גם להשפעות צרפתיות. בשנת 1858 הוא הציע לחלוק את הסטודיו שלו עם גוסטב קורבה אף על פי שנאלץ לסבול גסות רוח מהאמן הצרפתי - בקר קיבל חלק מההשפעות הסגנוניות שלו.
בקר לימד בהצלחה באקדמיה במשך שלושים שנה. כמה מתלמידיו הקימו את מושבת הציירים של קרונברג דור מאוחר יותר.
אחת היצירות הידועות ביותר שלו הייתה "משפחת איכרים מתפללת".
בקר נפטר בפרנקפורט ב-22 בדצמבר 1872.
מורשת.
מקום הולדתו של בקר, דיטלסהיים ליד וורמס, כיבד את הצייר בשמו של רחוב שנמצא בפאתי גאו-אודרנהיים באזור בנייה חדש.
קברו ממוקם בבית העלמין הראשי בפרנקפורט והוא קבר כבוד.
חאלד חוסייני
יחסי צ'ילה–קזחסטן
יחסי צ'ילה–קזחסטן הם יחסי החוץ בין צ'ילה וקזחסטן.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין קזחסטן לצ'ילה כוננו באופן רשמי ב-19 באוגוסט 1993. בספטמבר 2019 התקיים בנור-סולטן הפגישה השנייה של התייעצויות פוליטיות בין שתי המדינות. במהלך הפגישה הודגש האינטרס המשותף להעמקת היחסים הדו-צדדיים בתחומים שונים כמו סחר, השקעות, כרייה ואנרגיה, שלגביו הוצע הקמה רשמית של דיאלוג סחר בין צ'ילה לקזחסטן.
שופר ממשלתי
יחסי טג'יקיסטן–צ'ילה
יחסי טג'יקיסטן–צ'ילה הם יחסי החוץ בין צ'ילה וטג'יקיסטן.
היסטוריה.
היחסים הדיפלומטיים בין טג'יקיסטן לצ'ילה כוננו לאחר עצמאותה של טג'יקיסטן בעקבות פירוק ברית המועצות.
Don't Look Down (שיר)
Don't Look Down (בעברית: אל תסתכל למטה) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי ההולנדי מרטין גריקס, בהשתתפות הזמר האמריקאי אשר. השיר פורסם להורדה דיגיטלית ב-17 במרץ 2015 באייטונס.
רקע כללי.
בהתייחסות לשיתוף הפעולה שלו עם אשר, אמר גריקס: "הייתה לי את הרצועה, והוא היה בביתו של המנהל שלי כששלחתי אותו. הדבר הבא שאני זוכר, הוא שהייתי בשיחת FaceTime עם אשר, שאמר, 'אשמח לבצע את השיר'. שבוע אחר כך היינו באולפן. זה היה סופר מהיר!" הוא אף אמר שהשיר עוסק ב-"התמקדות בצד החיובי של הכל".
וידאו קליפ.
קליפ המילים, שבוים על ידי רורי קרמר, בו מופיע גבר מתפטר מעבודתו ונהנה מהחיים, פורסם ב-17 במרץ 2015. שני הקליפים הרשמיים לשיר פורסמו ב-23 במרץ 2015 תוך מתן נקודת מבט נשית וגברית של עבודה בקאנטרי קלאב.
טימותי האו
טימותי אוטיס האו (באנגלית: Timothy Otis Howe; 24 בפברואר 1816 – 25 במרץ 1883) היה פוליטיקאי ושופט אמריקאי, שכיהן כסנאטור מטעם ויסקונסין בשנים 1861–1879 וכמנהל הכללי של דואר ארצות הברית בממשלו של הנשיא צ'סטר ארתור מ-1881 ועד למותו. קודם לכן הוא כיהן כשופט בבית המשפט העליון של ויסקונסין.
ראשית חייו.