בסוף יוני התחילה מתקפת הנגד הביזנטית. צבא בפיקוד הקיסר מנואל הטיל מצור על זמון וכבש אותו בחזרה אחרי מספר ניסיונות.
כוח ביזנטי אחר פלש לבוסניה ולדלמטיה וכבש אותן. לפחות בחלק מהפלישות הביזנטיות השתתף גם בלה, אחיו של אישטוואן השלישי, ושנשא באותה עת את השם היווני אלכסיוס.
חיל הים הוונציאני התערב בדלמטיה לצד הקיסר, ואילץ את זאדאר לחזור לשלטון הדוג'ה. אישטוואן השלישי נאלץ אז לחתום עם הקיסר מנואל על הסכם שלום חדש, שבו ויתר על סירמיום ודלמטיה.
כפי שכתב יואנס קינאמוס:
באביב 1166 הסתער צבא הונגרי בפיקודו של האישפאן דנש, הפלטין של הונגריה, שוב על סירמיום. ההונגרים ניצחו כוח ביזנטי וכבשו את כל המחוז להוציא את זמון. הקיסר מנואל שלח שלושה צבאות נגד הונגריה. הצבא הראשון בפיקודם של הפרוטוסטרטור אלכסיוס אקסוך ואחיו של אישטוואן השלישי, בלה-אלכסיוס, התייצב על הדנובה כדי להסיח את הדעת מתנועות שני הכוחות האחרים, ששדדו את טרנסילבניה תחת פיקודו של לאון בטאצס והגנרל יואנס דוקאס.
הפולשים הביזנטים גרמו להרס רב בשטחים המזרחיים של ממלכת הונגריה והכריחו את אישטוואן השלישי לחפש פיוס.
לפי בקשתו, דוכס אוסטריה, היינריך יאזומירגוט, שאשתו, תאודורה קומננה, הייתה אחיינית של הקיסר מנואל, תיווך הסכם שביתת נשק.
בסוף השנה נשא אישטוואן השלישי לאישה את בתו של דוכס אוסטריה, אגנס מאוסטריה.
בערך באותה תקופה, צבא הונגרי פלש לדלמטיה והביס את המושל הביזנטי במקום, ניקפורוס חלופס. אישטוואן אישר מחדש את הנכסים בביוגרד נה מורו ואת הפריבילגיות ליישוב סבניצו, מה שהוכיח שערים אלה נמצאו בחסותו.
אחרי חג הפסחא 1167 שלח הקיסר צבא לסירמיום ואת הצי שלו לזמון. ההונגרים כינסו את כוחותיהם, וגייסו, לפי כוניאטס, הרבה שכירי חרב, במיוחד גרמנים,
רהווין, בן התקופה, טען בספרו "מעשי פרידריך ברברוסה" שאישטוואן השלישי "ניהל מלחמה על קיסר היוונים" מכיוון שמנואל תמך באחיו הצעיר, בלה. ראהווין והיינריך ממיגלן מסרו שאישטוואן קיבל סיוע מחמיו, הדוכס היינריך "יאזומירגוט".
יחד עם זאת, בקרב סירמיום המכריע, שהתנהל למעשה על יד זמון ב-8 ביולי, הכחיד הצבא הביזנטי בפיקודו של אנדרוניקוס קונדוסטפאנוס את הכוחות ההונגרים שבפיקוד דנש. קינאמוס כתב כי "המלחמה בהונגרים" הוכרעה בשדה הקרב.
לדברי היינריך ממיגלן, הסכם השלום החדש שנחתם כלל ויתור המלך אישטוואן על הדוכסות שהוענקה על ידי אביו לבלה, אחיו.
שנותיו האחרונות 1172-1167.
גם אחרי 1167 האימפריה הביזנטית לא הפסיקה להוות איום עבור הונגריה.
ב-1169 נולד לקיסר מנואל ילד שהוכרז בשנת 1171 ליורש על חשבון בלה-אלקסיוס שאירוסיו לנסיכה מריה בוטלו. הקיסר החליט לחתן את בלה-אלקסיוס עם גיסתו, אגנס מאנטיוכיה לבית שאטיון ולהוריד את מעמדו של בלה מ"דספוט" ל"קאיסאר".
אי לכך בלה הפך למעוניין יותר לגבי המצב בהונגריה מולדתו.
אחיו המלך אישטוואן אימץ עמדה זהירה והחליט הפעם שלא לכבוש מחדש את דלמטיה ואת סירמיום ולהפסיק לתמוך בסרבים נגד הביזנטים. לעומת זאת חיזק באמצעות קשרי נישואים את היחסים עם בוהמיה, עם דוכסות אוסטריה ובשנת 1167 עם ונציה.
הוא סיכם עם הדוג'ה ויטאלה מיקייל, שאחייניתו, מריה, תתחתן ב-17 בדצמבר 1167 עם בנו של הדוג'ה, ניקולה.
היחסים עם הכנסייה הקתולית.
קיים מידע שלפיו החרים אישטוואן נכסים של הכנסייה על מנת לממן את מלחמתו באימפריה הביזנטית. התכתבותו של תומאס בקט עם ג'ון מסולסברי מציינת כי עקרונות הרפורמה הגרגוריאנית לא הונהגו במלואם בהונגריה "בגלל מעשים בלתי מרוסנים של רודנות החילונים נגד המוסדות האפוסטוליים" בסוף שנות ה-1160.
מבלי להיוועץ באפיפיור, העביר המלך אישטוואן מתפקידו את הבישוף של זגרב, פרודאנוס.
ב-1169 שלח האפיפיור אלכסנדר השלישי להונגריה את הלגאט שלו, הקרדינל מנפרד, כדי ללבן את הבעיות עם המלך, עם מלכת האם ועם הכמרים הבכירים. אחרי משא ומתן סוכם שהמלך יהיה מנוע מלפטר או ולהעביר כמרים בכירים או להפקיע את נכסיהם. לעומת זאת האפיפיור תמך במלך מול הארכיבישוף של אסטרגום, לוקאץ', כשהלה ניסה למנוע את מינויו של אנדראש, החביב על המלך, כבישוף של גייר בטענה שמינויו איננו חוקי.
האבירים הטמפלרים התיישבו בהונגריה בימי אישטוואן השלישי. לפי פרנץ מאק ופאל אנגל, העניק המלך פריבילגיות מיוחדות למתיישבים הוואלונים בסקשפהרוואר, לרבות פטור ממכס, בכל רחבי הממלכה. במאה ה-13 פריבילגיות אלה, שנודעו כ"חוקי סקשפהרוואר" ניתנו גם לערים נוספות ותרמו להתפתחותן.
מותו.
אישטוואן השלישי מת ב-4 במרץ 1172 . ארנולד מליבק ששהה באותה תקופה בהונגריה, כתב על שמועה שנפוצה בממלכה ושייחסה את מותו של המלך בן ה-25, להרעלה זדונית.
אישטוואן הובא לקבורה באסטרגום. טקס הלווייה נוהל על ידי הארכיבישוף לוקאץ' בנוכחות חמיו, הדוכס היינריך מאוסטריה, והיינריך הארי, דוכס סקסוניה ובוואריה.
מורשתו.
בשנות שלטונו שנמשך פחות מעשור החריק אישטוואן את היום הביזנטי ואף תרם להתחזקות ממלכתו ולשיפור מעמדה בזירה הבינלאומית.
JLI - מכון רוהר ללימודי יהדות (באנגלית The Rohr Jewish Learning Institute) הוא סַפַּק של קורסים ולימודי תוכן יהודיים בנושאים שונים בתולדות ישראל, משפט עברי, אתיקה, פילוסופיה וספרות תורנית. הארגון מפתח תוכניות לימודים לגברים, לנשים, סטודנטים, בני נוער וקשישים.
בשנת 2014 היו 117,500 אנשים רשומים ב- JLI, מה שהופך אותה לרשת החינוך היהודית הגדולה ביותר בעולם. על פי הצהרתה, משימתה היא להפוך את תורתו, ערכיו ומסורתו של העם היהודי לנגישים ומשמעותיים ליהודים, ללא קשר לרקע שלהם או להשתייכותם הדתית. חומרי הלימודים של JLI בנויים על בסיס מודל של הוראת תורת ישראל המסורתית במסגרת אקדמית עכשווית. מטה הארגון ממוקם באזור קראון הייטס בברוקלין, ניו יורק.
הצהרת משימה.
המשימה של JLI היא להפוך את תורתו, ערכיו ומסורתו של העם היהודי לנגישים ומשמעותיים לכל יהודי, ללא קשר לרקע או השתייכות שלו או שלה. JLI מעורר השראה ללמידה יהודית ברחבי העולם ומשפיע על החיים היהודיים ועל הקהילה באמצעות לימוד תורת ישראל.
JLI יצרה רשת עולמית של תלמידים מלאי ידע, וחוויה יהודית. הקורסים מתייחסים לאופני למידה מגוונים וסוגי אינטליגנציות מרובות, ומטפחים צמיחה אישית וחברתית על ידי הקניית ערכים יהודיים. הקורסים נכתבים עם דרכי הוראה המבוססות על מחקרים, ונועדו להיות רלוונטיים עבור האדם המודרני. הקורסים כוללים ספרי לימוד, מצגות שקופיות, משחקים, תרגילי למידה וסרטונים.
JLI היא חברת בת של המרכז לענייני חינוך, והיא אחת מזרועות החינוך והלימוד למבוגרים של תנועת חב"ד ליובאוויטש
היסטוריה.
JLI נוסד בשנת 1999 על ידי הרב אפרים מינץ. הקורס הראשון, "מיסטיקה היהודית", נוסה באופן ראשוני בחמישה עשר מרכזי חב"ד. המכון התרחב לאחר מכן עם צמיחה מבוקרת והציג את תוכנית הלימודים בין 15 ל -20 ערים חדשות בשנה עד 2005 אז נוספו ארבעים ערים חדשות. מאז הקמתה, מעל 260,000 סטודנטים השתתפו בקורסים עם הרשמה של 12,000 - 16,000 תלמידים בכל סמסטר. נכון לשנת 2013, פיתחה ארבעים ושלושה קורסים של שישה שבועות, שהפופולריים שבהם היו בנושאים של המחשבה, החוק והמיסטיקה היהודית.
בשנת 2005, חומר JLI תורגמו לראשונה לשפה זרה, ספרדית, על מנת לשרת את הקהילות היהודיות של מרכז ודרום אמריקה. בשנת 2011, פותחה תוכנית הלימודים בעברית ונלמדה בעשר ערים בישראל. בישראל ישנם 30 מקומות, כמו גם שיעורים בעברית ברחבי העולם, בקהילות עם ריכוזים גדולים של ישראלים בצפון אמריקה. חטיבת השפה הרוסית נוספה בשנת 2012 ומונה חמישים סניפים ברחבי ברית המועצות לשעבר. חומרי הלימוד של JLI פותחו בגרמנית באותה שנה, ונלמדים בחמש ערים בגרמניה. נכון לשנת 2013, 382 סניפים ב -24 מדינות בעולם, ושלושים ואחת ממדינות ארצות הברית. בשנת 2005 השיקה את חטיבת Torah Studies (ראו להלן), אשר פעילה בכמעט 250 קהילות ברחבי העולם.
קורסים.
על ידי רשת של סניפים מקומיים של הארגון, מציעים JLI קורסים שונים לקהילות היהודיות ברחבי תבל. הקורסים עיקריים של הארגון (קורסי הדגל) מורכבים משישה מפגשים שבועיים, בני שעה וחצי, כאשר כל יחידת לימוד נלמדת בו זמנית בכל הסניפים.
קורסים ספציפיים מוסמכים להציע נקודות זיכוי של לימודי המשך של לשכת עורכי הדין, ועבור השתלמות בלימודי רפואה.
JLI הוזמן על ידי משפחתו של ראש הממשלה לשעבר יצחק שמיר, לפתח סדרה של שיעורים חינוכיים עבור שעות הצהרים של עובדי משרדי החברה בישראל.
מחלקות.
בנוסף לקורסי המרכזיים, מציע הארגון תוכניות לימודים שונות עבור הסוגים השונים של הקהילות היהודיות:
Torah Studies.
מחלקה זו מפתחת שיעורים שבועיים הנלמדים בכל ימות השנה על פי סדר פרשיות השבוע המקבילות לאלו הנקראות בבתי הכנסת בכל שבת.
סדרה זו מיועדת עבור תלמידים המבקשים לימוד תורני מתמשך. השיעורים מתמקדים בנושאים רלוונטיים מחיי היום יום, כגון צמיחה והתקדמות אישית, אתיקה עסקית, אחריות חברתית, יחסים בין-אישיים.
בני נוער.