בארני כותב תמלילים לשירים שאורוויל מלחין ומקווה שהם יתפרסמו אי פעם. כשהוא מזהה את דינו, הוא יודע שזו ההזדמנות שלו. הוא קורא מיד לאורוויל, גורם לתקלה במנוע מכוניתו של דינו ומציע לו להתארח צל אורוויל כי התיקון יארך עד הבוקר.
דינו מסכים בלית ברירה אבל אומר לאורוויל כי הוא מוכרח לשכב עם אשה אחרת יהיה לו "כאב ראש".
בארני אומר לאורוויל ליזום ריב עם זלדה כדי שתברח מהבית. היא בורחת להוריה ובאותו זמן הוא נוסע בארני למועדון ההימורים "כפתור הבטן" ומביא משם את פולי "האקדח" (קים נובק) שהיא מלצרית ונערת ליווי במקום. הוא משלם לה 25 דולר כדי שתתחזה כאשתו של אורוויל.
דינו מתחיל מיד עם פולי למרות שהיא מוצגת לפניו כאשתו של אורוויל. הם אוכלים ושותים ואורוויל שר לו את השיר "סופיה" שדינו מסכים לקנות ולבצע. אורוויל השיכור חושב שפולי היא אשתו וזורק את דינו החוצה.
בינתיים לא יכולה זלדה לשמוע את תוכחות אמה מדוע נישאה לאורוויל. היא חוזרת הביתה ומבחינה באורוויל ופולי. היא נוסעת למועדון ההימורים ומשתכרת. בעלת המועדון משכיבה אותה בקרון של פולי. באותו זמן מגיע דינו לקרון בו שוכבת זלדה והיא מתמסרת לו, מידה כנגד מידה.
זלדה רוצה להתגרש ובארני מארגן להם פגישה אצל עורך דין. בחנות טלוויזיות מקרינים תוכנית עם דינו ששר את "סופיה" ומדבר על אורוויל ובארני שהופכים מיד למפורסמים. אורוויל אומר לזלדה שהוא מבולבל ממה שקרה. פולי עוברת במקום עם הקרון הנגרר שלה ומנופפת להם בדרכה למצוא את מזלה במקום אחר. זלדה מחבקת את אורוויל ואומרת לו "נשקני, טיפשון".
כריסטיאן לאנגה
כריסטיאן לוס לאנגה (בנורווגית: Christian Lous Lange; 17 בספטמבר 1869 – 11 בדצמבר 1938) היה היסטוריון, מורה ומדען פוליטי נורווגי. מההוגים המרכזיים של רעיון האינטרנציונליזם. זוכה פרס נובל לשלום לשנת 1921.
ביוגרפיה.
לאנגה נולד ב-17 בספטמבר 1869 בסטוונגר. הוא סיים את בית הספר התיכון בשנת 1887 ולאחר מכן למד היסטוריה, אנגלית וצרפתית באוניברסיטת אוסלו. בשנת 1893 סיים את לימודיו באוניברסיטה. לאנגה עבד כמחנך כמספר שנים עד שחזר לאוניברסיטת אוסלו ללימודי דוקטורט. בשנת 1899 החל לכהן כמזכיר באיגוד הבין-פרלמנטרי וכיהן בתפקיד זה כעשר שנים. לאחר מלחמת העולם הראשונה כיהן לאנגה כציר בארגון חבר הלאומים.
נפטר ב-11 בדצמבר 1938.
פאי דלעת
פאי דלעת הוא פאי עם מלית חביצה (פודינג), על בסיס דלעת. הדלעת היא סמל לזמן הקציר ופאי דלעת נאכל בדרך כלל במהלך הסתיו ותחילת החורף. בארצות הברית ובקנדה בדרך כלל, מכינים אותו לחג ההודיה, ליל כל הקדושים ולחגים אחרים המתקיימים בתקופה בה הדלעת בעונה.
צבעו של מילוי הפאי נע בין כתום לחום והוא נאפה בקלתית אחת, לעיתים נדירות עם ציפוי עליון. למלית מתווספים בדרך כלל קינמון, זנגביל, אגוז מוסקט וציפורן. יש שמשתמשים בפלפל אנגלי במקום ציפורן ומוסקט, מכיוון שטעמו דומה לטעם של שניהם יחד. לפעמים משתמשים גם בהל ווניל כתבליני בלילה. תערובת התבלינים נקראת תבלין פאי דלעת.
הפאי עשוי לעיתים קרובות מדלעת ושומר או ממילוי פאי דלעת ארוז (כולל התבלינים), בעיקר מזנים של דלורית.
הכנה.
פאי העשוי מדלועים מכיל בתוכו בדרך כלל דלועים שקוטרן כ-. הדלועים קטנות בהרבה מזו של ג'ק-או-לנטרן. השלב הראשון בהכנה, הוא להוציא את תוך הדלעת, לחתוך אותה לשני חצאים ולהוציא מתוכה גם את הזרעים. שני החצאים מחוממים עד שהם רכים בתנור, או שהם מבושלים על אש נמוכה על כיריים או בתנור מיקרוגל.
הבלילה מעורבבת עם ביצים, חלב מרוכז מאודה ו/או ממותק, סוכר ותערובת תבלינים הנקראת תבלין פאי דלעת, הכוללת אגוז מוסקט ותבלינים אחרים (למשל זנגביל, קינמון, ציפורן, פלפל אנגלי ותירס) ואז נאפה בתבנית אפייה. בין היתר, יש פאי דומה בו משתמשים במילוי של בטטה או דלורית.
היסטוריה.
כיום, ברחבי קנדה וארצות הברית, מסורתי להגיש פאי דלעת לאחר ארוחת חג ההודיה. בנוסף, חברות מזון מודרניות רבות מייצרות מוצרים בטעם פאי דלעת עונתיים כגון: ממתקים, עוגת גבינה, קפה, גלידה, פרנץ' טוסט, ופלים ופנקייק, ומבשלות רבות מייצרות בירה עונתית; אם כי בדרך כלל הם לא בטעם דלעת, אלא בתוספת של תבליני פאי דלעת.
בנוסף לכך, ישנן תערובות פאי דלעת מתוצרת מסחרית שעשויה מסוגים שונים של דלועים.
שיאים.
פאי הדלעת הגדול בעולם הוצג בניו ברמן, אוהיו, בפסטיבל הדלעת. הפאי נוצר ב-25 בספטמבר 2010. הפאי כלל דלעת משומרת, חלב מאודה, 2,796 ביצים, מלח בישול, קינמון ו- סוכר.
משקל הפאי הסופי היה ונמדד בגובה של . בעקבות כך, נכנס לספר השיאים של גינס.
לין ביאו
לִין בִּיָאוּ (במנדרינית: 林彪; 5 בדצמבר 1907 – 13 בספטמבר 1971) היה מדינאי, פוליטיקאי, מהפכן ומצביא סיני. הוא היה דמות מרכזית במלחמת האזרחים הסינית ומראשי ההנהגה של המפלגה הקומוניסטית של סין אחרי המלחמה. לאחר המלחמה נשאר נאמן ליושב ראש מאו צ'ה טונג. הוא תרם להנחת היסודות למהפכת התרבות בסין, ואחריה שירת כמשנה למאו.
בסדרת עשרת המרשלים הגדולים של צבא השחרור העממי, נחשב לין שני אך ורק לז'ו דה ופנג דה-חואי.
מהפכן.
שנותיו הראשונות.
לין ביאו נולד למשפחה צנועה במחוז חוביי שבמרכז סין, בתקופת שושלת צ'ינג. את השכלתו היסודית הוא קיבל בבית הספר בכפר בו גדל.
הוא למד בחטיבת הביניים בווּהָאן, בירת המחוז, בשנת 1921. בעת לימודיו הוא הושפע מהמהפך החברתי והתרבותי שהתרחש בארצו. בשנת 1911 הפילה מהפכת שינהאי את פויי, קיסר סין והסדירה את שלטון הרפובליקה הסינית, אשר עד מהרה הפך לדיקטטורה צבאית בראשות יואן שה-קאי. לאחר מותו של האחרון בשנת 1916, התחלק הכוח הפוליטי בין מצביאים שונים, והחלה תקופת המצביאים. באותן שנים לין החל להתעניין בסוציאליזם ובקומוניזם, ובשנת 1923 הצטרף לליגת הנוער הסוציאליסטית.
בקוומינטנג.
בשנת 1925 נסע לין לגואנגג'ואו בדרום, כדי להירשם לאקדמיה של וומפואה (הואנגפו). שם החלה לא רק הקריירה הצבאית שלו, אלא גם חברותו הרשמית במפלגה הקומוניסטית.
סין סבלה בתקופה זו מחוסר סדר, ופילוג פוליטי שנמשך כעשור. ממשלת בייאנג הייתה למעשה בובה פוליטית, שנעה בין כוחותיהם של מצביאים כגון וו פאיפו, ג'אנג דזוו-לין ודואן צ'ירוי. בניסיון לאחד מחדש את סין, הקים אבי מהפכת שינהאי סון יאט-סן את המפלגה הלאומית (מפלגת הקוומינטנג) בגואנגדונג. בעזרת תמיכה כספית מידי ברית המועצות ואיחוד כוחות עם המפלגה הקומוניסטית הסינית, הנהיג יורשו של סון יאט-סן, צ'יאנג קאי שק, אקדמיה צבאית, שהייתה אמורה היה להכשיר את הקצינים לצבא המהפכני.
כשנה בלבד לאחד תחילת לימודי לין באקמדיה, צ'יאנג קאי שק פתח במבצעי המשלחת הצפונית לאיחוד סין ביולי 1926. למרות הכשרתו הרשמית הקצרה, הפגין לין יכולות מרשימות. כעבור כמה חודשים, כשהגיעו כוחות המסע לגדות נהר היאנגצה במרכז סין, הוא קודם מפיקוד על מחלקה לפיקוד על גדוד.
סין אוחדה ברובה בשנת 1927.
מלחמת אזרחים.
כאשר פנה צ'יאנג נגד בעלות בריתו הקומוניסטיות בשנת 1927 במסגרת טבח שאנגחאי, נטש לין את תפקידיו והצטרף לכוחות הקומוניסטים. באוגוסט 1927 הוא השתתף במרד קומוניסטי גדול ראשון בנאנצ'אנג, שהובל על ידי ג'ואו אנלאי ומנהיגים קומוניסטים אחרים.
באביב של שנת 1928 הצטרף לין למאו דזה-דונג בגבעות דרום-מרכז סין וביסס את מעמדו כאחד המפקדים הטובים והפעילים ביותר בצבא האדום. משנת 1928 עד 1934 עזר להגדיל את השטח בשליטת הקומוניסטים במחוז ג'יאנגשי והגן עליו מפני התקפות חוזרות ונשנות של הלאומנים. בשנת 1932 הוא קודם בתפקיד, וקיבל את הפיקוד על קורפוס. כאשר הוסגו הקומוניסטים לבסוף מבסיסם בג'יאנגשי, בשנת 1934 על ידי הלאומנים, הפך הקורפוס הראשון של לין לחיל חלוץ בנסיגה האפית, המכונה המצעד הארוך. במהלך הנסיגה נעו הכוחות הקומוניסטים דרך חונאן אל סצ'ואן ואל גאנסו עד אשר הגיעו דרך שאאנשי לשאנשי, שם הם הצליחו להתארגן מחדש. בקרב חברי המפלגה הקומוניסטית החל להיווצר ללין מוניטין של מפקד מוכשר, שמעולם לא הפסיד בקרב. הוא היה לנשיא האקדמיה של הצבא האדום הסיני ודורג כמשני רק לשני הגנרלים הבכירים ביותר, ז'ו דה ופנג דה-חואי.
בשנת 1937 הייתה הפוגה זמנית במלחמת האזרחים בין הלאומנים לקומוניסטים, כאשר שני הצדדים הקימו חזית מאוחדת נגד אויבתם המשותפת - האימפריה היפנית. לין פיקד על אחד משלושת הגדודים הראשיים של הצבא האדום, וזמן קצר לאחר פרוץ המלחמה נגד האימפריה, בספטמבר 1937, גדודו נחל ניצחון מוקדם חשוב על הפולשים היפנים, אשר מנע את התקדמותם לשאנשי.
באביב 1938 נפצע לין ולא שב לשדה הקרב עד תום המלחמה. כיוון שפצעו לא נרפא, הוא נסע לברית המועצות לקבלת טיפול רפואי ונשאר שם למשך שלוש שנים. לאחר שובו לסין בשנת 1942, שימש זמן קצר כחבר צוות הקשר הקומוניסטי עם הלאומנים. בשנת 1943 שב לנשיאות האקדמיה הצבאית והמדינית בינאן. כאשר התקרבה המלחמה עם יפן לסיומה בשנת 1945, הוא נבחר לראשונה לוועד המרכזי של הקונגרס הקומוניסטי, יחד עם 44 שותפים.
לאחר שהסתיימה מלחמת העולם השנייה, התחדשה מלחמת האזרחים בסין. לין נסע למנצ'וריה כמפקד של כוח, שבהמשך היה ל"צבא השדה הרביעי". לין ידע שכוחותיו אינם מסוגלים לשמור על הערים הגדולות נגד הצבא הלאומי של הגואומינגדנג, ועל כן בחר באסטרטגיה של פעולה בתוך הכפרים והתשת צבא האויב באמצעות לוחמת גרילה. בהמשך זוהתה אסטרטגיה זו עם מאו.