במלחמת העולם השנייה היה שפך הסכלדה באזור פליסינגן בשליטת גרמניה, מה שמנע מבעלות הברית להשתמש בנמל אנטוורפן, שאותה הם שחררו לא מכבר. בקרב עקוב מדם שחררו כוחות קנדיים את האזור, ובנובמבר 1944 חודשה האספקה לנמל.
סחלדה
טורניי
בית האבסבורג
ספפו
לקוטי שיחות
לקוטי שיחות היא סדרת ספרים המלקטת את שיחותיו של האדמו"ר מחב"ד, הרב מנחם מנדל שניאורסון, ומסודרת לפי חגי ישראל ופרשיות השבוע.
השיחות.
סגנון העריכה.
הסדרה מאגדת את שיחותיו של האדמו"ר הרב מנחם מנדל שניאורסון כפי שנלקטו, עברו עיבוד מחודש ונערכו על ידי צוות עורכים, ולאחר מכן עברו לעיונו ולהגהתו. בעת העריכה הוא הוסיף לעיתים פסקאות ועניינים שלמים שלא נאמרו במקור. בסדרה זו נכנסו רק השיחות שהוגהו על ידו, שאר השיחות מופיעות במתכונת אמירתם בסדרת תורת מנחם - התועדויות.
המתכונת הראשונה של הוצאת השיחות נועדה לאפשר לתלמידי ישיבות חב"ד למסור דרשות בבתי-כנסת המבוססות על תורת הרבי כדי לפרסם אותן לקהל היהודי בארצות הברית. לכן הכרכים הראשונים (א-ד) כוללים בעיקר דברי הגות ומחשבה בתוספת הוראות מעשיות לחיי היומיום, ונכתבו בסגנון פשוט וביידיש מלאה, השפה המועדפת על קהל היעד באותה תקופה.
בכרכי השיחות הבאים מובאים 'ליקוטים' משיחות שבהן עסק הרב שניאורסון גם בפלפולים בתלמוד או ברמב"ם, ובמידה רבה בביאור פסוקי התורה ופירוש רש"י. כרכים אלו נכתבו בסגנון תורני יותר, חלקם ביידיש בסיסית (כרכים ה-ט, טו-כט) וחלקם בלשון הקודש כמקובל בכתיבת חידושים תורניים (כרכים י-יד, ל-לט). בסך הכל נדפסו בכרכים אלו 1,228 שיחות, המכונות 'לקוטים'.
מבנה השיחות.
השיחות נערכו לפי סדר פרשיות השבוע ולא על-פי נושאים. הן דנות בציטוטים תורניים וביאורם, כאשר העיקריים שבהם הם פסוקי התורה ופירוש רש"י או מדרשים עליהם, תלמוד בבלי ומשנה תורה להרמב"ם.
בדרך כלל, פותחת השיחה במובאה התורנית, כאשר לאחריה מוצגות השאלות והתמיהות העולות מן הדברים. השאלות כוללות קשיים הגיוניים ודיוקי לשונות במובאה. לעיתים, בשלב זה, מוסיף הרבי ציטוטים נוספים ומקשה אף עליהם (ולבסוף מבאר כיצד עולים הדברים בקנה אחד או במה מתבטא ההבדל ביניהם).
כמבוא לביאור, מקדים את הבעיה המהותית אותה באה המובאה לפתור, ולפי זה מבאר כיצד הדברים אכן מדויקים ומיישבים את העניין במלואו. לעיתים, בהמשך לכך יבואר תוכן העניין בפנימיות העניינים (לפי תורת החסידות) וכן הסקת מסקנות מהדברים בנוגע לעבודת הבורא.
בשיחות העוסקות ב מרבה הרבי לצטט פרשני רש"י אחרים ולדון בדבריהם לפני שיציע את פירושו שלו. באלו העוסקות בתלמוד, במיוחד ברמב"ם, מרבה הרבי להסתמך על דבריו של הגאון הרוגצ'ובי. בשיחות העוסקות במשמעויותיהם של חגים ומועדים פותח הרבי בדרך כלל באימרה או ציטוט של חמיו, רבי יוסף יצחק שניאורסון או מנשיאי חב"ד הקודמים, כשמתוכה יבוא לביאור מהותו הפנימית של החג.
עריכת הסדרה.
בקיץ ה'תש"י יסד הרב יואל כהן את "ועד להפצת שיחות" שבמסגרתו נכתבו, נערכו והופצו שיחותיו של הרבי מלובביץ' בידי צוות חסידים שנקראו "חוזרים", בסמוך לאמירתן. שיחות אלו לא הוגהו ברובן בידי הרבי.
בשנת תשי"ח, החליטו צעירי אגודת חב"ד בניו יורק להוציא לאור חוברת שבועית ובה שיחות משנים קודמות, לאחר עריכה מחודשת והגהה של הרבי מלובביץ. החוברות יועדו בתחילה לחומר לדרשה בבתי הכנסת, נקראו "תוכן - עניינים בדא"ח", ונדפסו ללא דף השער הרשמי של ספרי הרבי. החוברות יצאו לאור למשך כשנה, ובשנת ה'תשכ"ב נקבצו ונדפסו על ידי הוצאת הספרים קה"ת כשני הכרכים הראשונים של ה"ליקוטי שיחות". בשנת תשכ"ג חזרו צעירי אגודת חב"ד והוציאו לאור חוברות במשך כשנה נוספת, והם נדפסו ככרכים ג' וד' של "לקוטי שיחות".
בשנת תשכ"ז, לאחר שהשיחות פסקו מלצאת לאור, החל הרב בן-ציון שם טוב בהדפסה חוזרת של השיחות מארבעת הכרכים הראשונים, ומשנסתיימו החליט להקים מחדש את ה"ועד להפצת שיחות" על מנת לערוך ולהוציא לאור שיחות נוספות. חוברות אלו נקראו "ליקוטים", והן נדפסו מדי שבוע בהוצאת קה"ת עם דף השער הרשמי, ונאגדו ונדפסו מדי כמה שנים כהמשך של כרכי הסדרה.
העורכים בוועד היו הרבנים יעקב יהודה לייב אלטיין, יואל כהן ונחמן שפירא. במהלך השנים היו שותפים לעבודת העריכה הרב יהודה לייב שפירא, הרב יוסף יצחק וילשנסקי, הרב דוד משה אולידורט, הרב אלימלך צוויבל ועוד. מנהל הוועד בחלק מהשנים היה הרב זלמן חנין. בית הדפוס של הוועד היה ממוקם במחלקת המשרדים של מרכז חב"ד העולמי.
בשל העובדה כי הוועד להפצת שיחות ערך את השיחות בעוד הוצאת קה"ת הדפיסתם, התעורר ספק במשך הזמן בידי מי האפשרות להדפיס את השיחות. הדבר בא לידי משפט בערכאות, שם נפסק כי שני הצדדים יוכלו להדפיסן.
מבנה הסדרה.
השיחות יצאו לאור במקורן בחוברות שבועיות, ולאחר שנתיים או שלוש, שבהן הצטרפו הליקוטים לשניים או יותר לשבוע - הם אוגדו יחדיו ונדפסו בכרך אחד.
סדרת ה'לקוטי שיחות' כוללת בתוכה תשע סדרות לפי חומשי התורה, והסדרות מחולקות לכרכים. החלקים הראשונים, בהם יש ליקוט אחד לפרשה, מורכבים משני כרכים לסדרה: כרך א' על בראשית שמות ויקרא וכרך ב' על במדבר ודברים; וכך בכרכים ג' וד' בהתאמה. בסדרות המאוחרות יותר, בהם יש בין שניים לחמישה ליקוטים על כל פרשה ומועד, ישנו כרך על כל חומש בנפרד.
בסיומם של רוב הכרכים מופיע מדור "הוספות", בו נכללות שיחות נוספות ומכתבים העוסקים בפרשת השבוע לפי הנושאים המופיעים בפרשה, לפי החגים וכדומה. רבים ממכתבים אלו הופיעו בדפוס לראשונה במסגרת סדרה זו, שכן סדרת אגרות קודש הכוללת את מכתבי הרבי החלה לצאת לאור מאוחר יותר.
בשנת ה'תשס"ד (2004) הוציא לאור הוועד להפצת שיחות את לקוטי שיחות וספר השיחות במהדורה מיוחדת המרכזת את השיחות על כל פרשת שבוע בכרך נפרד, בתוספת הפרשה עצמה עם פירוש רש"י ותרגום אונקלוס. במהדורה זו ישנם 46 כרכים על סדר הפרשיות ו-16 כרכים על סדר המועדים. גם הוציאו מהדורה בפורמט כיס.
בשנת תש"פ התחילו לראשונה מחזור לימוד של כל השיחות במשך 8 שנים, באופן שבכל שבוע לומדים 2-3 שיחות בתוספת של שיעורי לימוד וסיכום על השיחות בעברית ואנגלית.
תרגום הסדרה לעברית.
קצת יותר מחצי הסדרה (עשרים וארבעה כרכים מתוך 39) יצאה לאור במקורה ביידיש. "מכון לוי יצחק" בכפר חב"ד תרגם את הספרים ביידיש לעברית. המכון הוקם בשנת תשל"ד על ידי הרב בן ציון שם טוב, ובשנת תשל"ט מונה הרב יוסף יצחק ליברוב לנהלו. בשנת תשע"ד השלים המכון את הסדרה וסיים לתרגם ולהוציא לאור את כל עשרים וארבעת הכרכים מתורגמים.
עם התחלת פרויקט לימוד ליקוטי שיחות, יוצאות השיחות לאור מדי שבוע עם תרגום בעברית, בצורה חדשנית על ידי הוצאת ספרים קה"ת. התרגום עולה מדי שבוע לאתר הפרויקט.
ספר השיחות.
סדרה נוספת היא ספר השיחות, סדרת ספרים בת 12 חלקים, בה הופיעו ה'שיחות' במתכונת אמירתם (שלא כ'לקוטי שיחות' שעברו עיבוד ועריכה מלאים) - מתחילת שנת ה'תשמ"ז (1987) עד כ"ז באדר ה'תשנ"ב (1992). שיחות אלו נדפסו במתכונת שבועית, בשבוע שלאחר אמירתן על ידי הרבי. מחציתם של הביאורים נערכו על ידי ועד הנחות התמימים בשפת היידיש, ומחציתם נערכו על ידי ועד הנחות בלה"ק בלשון הקודש, עברו את הגהת הרבי והתפרסמו לאחר צאתם לאור בסדר דו-שבועי, בעיתון "אלגעמיינער זשורנאל" (ביידיש) ובעיתון "כפר חב"ד" (בלשון הקודש). ונדפסו על ידי ועד להפצת שיחות.
קישורים חיצוניים.
לקוטי שיחות
ספר השיחות
אודות
הסהרה המערבית
נץ מצוי
נץ מצוי (שם מדעי: "Accipiter nisus") הוא עוף דורס ממשפחת הנציים. רוב הפרטים אינם נודדים, אך פרטים שנמצאים באזורים קרים של צפון אירופה וצפון אסיה נודדים בחורף לצפון אפריקה והודו.
מאפיינים.
אורך גופו של הנץ המצוי 30–40 ס"מ. צבע גבו חום-אפור וזנבו מפוספס. הנץ המצוי שוכן בחורשים נמוכים ויערות דלילים. כנפיו הקצרות (יחסית לגופו) והרחבות וזנבו הארוך מאפשרים לו לתמרן בזריזות בסיבוך. הוא ניזון בעיקר מעופות ובעיקר שחרורים, אותם הוא דורס באוויר או "קוטף" מתוך הסבך ברגליו הארוכות. לעיתים הוא גם לוכד מכרסמים על פני הקרקע.
חולף בארץ ישראל בסתיו, באביב או בחורף.
ארוס B
ארוס בי
ליקוטי שיחות
נועה בת 17
נועה בת 17 הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של יצחק (צפל) ישורון משנת 1982, שנחשב לאחד מהסרטים המצליחים שנוצרו בישראל, מבחינה אומנותית וקופתית. הסרט מתאר את התבגרותה של נועה, נערה תל אביבית, ואת הטלטלה שהיא עוברת בקרב חבריה בד בבד עם הטלטלה שעוברים הוריה על רקע השבר בתנועה הקיבוצית.
עלילה.
רקע לעלילה.
העלילה מתרחשת בשנת 1951, על רקע הפילוג בתנועה הקיבוצית. בראשית שנות החמישים עברה מחלוקת קשה בתנועת הקיבוץ המאוחד בדבר הזיקה האידאולוגית והפרקטית שיש לנקוט: לעבר ברית המועצות הקומוניסטית, או מאידך, לעבר המערב הקפיטליסטי. המשבר, שהתרחש ברוב קיבוצי "הקיבוץ המאוחד", לווה בעימותים קשים, עד כדי פילוג, כאשר קיבוצים נחלקו לשניים, חברויות ואף משפחות התפרקו, התבצעו חילופי אוכלוסין והוקמו קיבוצים חדשים.
עלילת הסרט.
הסרט מתמקד בנועה, נערה תל אביבית בת 17, חבריה ומשפחתה. העלילה נעה בין שני עולמות מקבילים - עולם המבוגרים, הכולל את משפחתה של נועה (הוריה ודודה) ועולם הנוער - הכולל את נועה, חבריה מתנועת הנוער ועוזי, נער בו היא מתאהבת.