דמות הפאם פאטאל מופיעה בצורות שונות כמעט בכל התרבויות, בין אם באגדות ובין אם במיתולוגיות שונות. אחדות מהדמויות העתיקות כוללות, לדוגמה, את האלה השומרית עשתר את דמויותיהן של דלילה וחוה מסיפורי התנ"ך, ואת המלכה הלנה מטרויה מהמיתולוגיה היוונית. במהלך המאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20 מופיעה הדמות כמעט בכל מקום בתרבות המערבית, והיא נמצאת בין היתר גם ביצירותיהם של אוסקר ויילד, אדוורד מונק וגוסטב קלימט. ייתכן שתופעה זו הייתה תגובה לתנועות הנשים שפעלו בתקופה זו לשינוי בתפקידה ובמעמדה של האישה.
לעיתים מתוארת הדמות כמעין ערפדה מינית. לתאבונה האפל והקודר ייחסו יכולת לשאוב ולחלוץ ממאהביה את עצמאותם ואת כוחם, עד שכל שנותר להם היה רק מעטפת חיצונית של דמותם הקודמת. זהו, ככל הנראה, הרקע לכינוי ואמפ שדבק בהן בסלנג האמריקאי בתקופה הזו, כינוי מקוצר לשם 'ואמפייר' (ערפד), מאחר שהן מוצצות את חייהם של קורבנותיהן.
היבטים מודרניים ופמיניסטיים.
אף על פי שבטקסטים קדומים יותר מסמלת דמותה שחיתות וחוסר מוסר, הרי שבתקופות מודרניות יותר היא מתוארת בספרות כסמל לחירותן של הנשים ולתאוותן חסרת הרסן, ולמעשה, מאפייניה של הדמות, קרי, האב טיפוס, אינם מוסכמים ונתונים לדעות שונות ומנוגדות.
במאות האחרונות ניתנה תשומת לב רבה יותר בספרות לנקודות המבט הסקסיסטיות והזכריות בספרות. נשים רבות מציינות שרבות מהנשים המרושעות כביכול בספרות, פשוט חיפשו דרך לשיפור עצמי ולשביעות רצון. הדבר עורר אצל גברים מסוימים בהיסטוריה סימני שאלה אודות היחס לאישה כאדם כנוע וכמי שאינו ראוי להיות בעל חירות אישית.
כיום, על רקע המודעות ההולכת וגדלה לחירותן של הנשים, נהנית הפאם פאטאל מדעות ומתיאורים חיוביים יותר אודותיה, וגם בטקסטים קדומים יותר ניתן לראות את דמותה באור שונה וסימפתי יותר. יש הטוענים שלדמותה יש גם דמות גברית תואמת, ואחת מהן היא דמותו של הית'קליף מהספר אנקת גבהים, כמו גם רבים מגיבורי סיפוריו של לורד ביירון או דמותו של ג'יימס בונד. כינוי אפשרי לדמויות הגבריות הללו יכול להיות אוֹם פאטאל (בצרפתית: Homme fatale, מילולית: "גבר קטלני").
בתרבות הפופולרית.
עם הופעתו של ז'אנר הסרט האפל ("פילם נואר") בשנות הארבעים פרחה הדמות בתרבות הפופולרית, וניתן לצפות בה בסרטי ריגול ובמותחנים, ואף במספר סדרות הרפתקאות משעשעות כדוגמת "הרוח" פרי עטו של ויל אייזנר או "טרי ושודדי הים" מאת מילטון קאניף.
סמיכת חכמים
אליק רון
אלכסנדר (אליק) רון (נולד ב-1947) הוא ניצב בדימוס של משטרת ישראל. התפרסם עקב תפקודו באירועי אוקטובר 2000.
שירותו הצבאי.
רון (במקור: רובינשטיין) נולד במושב תל עדשים. התגייס לצה"ל ב-1966, התנדב לחטיבת הצנחנים ולסיירת מטכ"ל. עם סיום מסלול הלוחם יצא לקורס קציני חי"ר, ובסיומו שב ליחידה כמפקד צוות. עם סיום תפקיד זה, ב-1971, השתחרר מצה"ל. התגייס לשב"כ ושימש כמאבטח באל על. לחם כאיש מילואים במלחמת יום הכיפורים, ולקח חלק בקרבות ברמת הגולן תחת פיקודו של יוני נתניהו. לאחר המלחמה שירת במילואים בתנאי קבע והשתחרר ב-1975. כמפקד פלגת מילואים ביחידה השתתף רון במבצע יונתן, והיה מפקד החפ"ק המצומצם של סא"ל נתניהו. ב-1984 חזר לשירות קבע ומונה למפקד יחידת שלדג בדרגת סא"ל, והוביל אותה במבצע משה ובמבצע עיניים ירוקות. תחת פיקודו עברה היחידה, אשר הייתה כפופה לקחצ"ר, לחיל האוויר הישראלי.
שירותו במשטרה.
בשנים 1987–1992 היה מפקד הימ"מ, יחידת העילית של משטרת ישראל ומשמר הגבול ללוחמה בטרור, בין היתר בהשתלטות על אוטובוס האמהות שנחטף על ידי מחבלים ב-1988. לאחר מכן שימש מפקד מג"ב ירושלים, פיקד על מרחב גליל במחוז הצפון. ב-1994 קודם לדרגת ניצב ומונה למפקדו הראשון של מחוז ש"י.
ב-1997 מונה למפקד המחוז הצפוני וכיהן בתפקיד במהלך אירועי אוקטובר 2000. בדו"ח ועדת אור לחקירת האירועים נכללו המלצות אישיות נגדו. בסבב המינויים שהתקיים זמן קצר לאחר האירועים עצמם הוחלט על העברתו מתפקידו והוא יצא ללימודים באוניברסיטת חיפה. בתקופתו בתפקיד הוקמה במחוז יחידת ארז ללחימה בפשיעה הכפרית.
אירועי אוקטובר 2000.
ניצב אלכסנדר (אליק) רון היה מפקד המחוז הצפוני של המשטרה בעת אירועי אוקטובר 2000. הוא הואשם על ידי ועדת אור בסעיפים הבאים:
לאחר פרישתו מהמשטרה.
רון נמנה עם ראשי יוזמת ז'נבה. בשנת 2006 התמודד על ראשות מועצה אזורית עמק יזרעאל אך לא נבחר לתפקיד.
בשנת 2007, בעקבות פרשת שי דרומי, יזם הקמתה של יחידת מתנדבים במשמר הגבול למאבק בפשיעה הכפרית.
רון בעל תואר ראשון במנהל עסקים משלוחת אוניברסיטת לטביה בארץ. חקירה בנוגע לקבלת התואר במרמה לא העלתה ראיות נגדו.
משמש כנשיא חברת קי בי סק העוסקת בניהול אבטחה וביטחון, בין היתר בתחום הקנאביס רפואי בארץ ובעולם. בשנת 2014 הוא יצא נגד המאבק של המשטרה בקנאביס וצוטט כאומר שאין סיבה שהקנאביס לא יהיה זמין כמו אקמול.
רון (פירושונים)
טבלת ערבול
ז'ן ז'ק רוסו
ז'ן-ז'ק רוסו
The Carlyle Group
On A Friday
שיקגו פייר
מועדון הכדורגל שיקגו פייר (באנגלית: Chicago Fire FC; ועד שנת 2019 בשם Chicago Fire SC) היא קבוצת כדורגל משיקגו שבאילינוי, המשחקת בליגת ה-MLS. הקבוצה נוסדה ב-8 באוקטובר 1997, לכבוד יום השנה ה-126 לשריפת הענק שפרצה בעיר ב-1871. כבר בעונתה הראשונה בליגה, זכתה שיקגו בגביע ה-MLS. כמו כן זכתה שלוש פעמים בגביע ארצות הברית הפתוח (1998, 2000, 2003). בין השנים 1998 ל-2001, מגרשה הביתי של הקבוצה היה סולג'ר פילד. בשנת 2002 עברה הקבוצה לשחק באצטדיון קרדינל, ובאוקטובר 2003, חזרה לסולדג'ר פילד. בעונת 2006 עברה הקבוצה לאצטדיון ברידג'וויו, ובשנת 2020, חזרה הקבוצה לסולג'ר פילד פעם נוספת.
מאז שנת 2001 משחקת שיקגו פייר עם דאלאס בגביע ברימסטון.
מוחמד אבו טיר
מוחמד חסן אבו טיר (בערבית: محمد حسن أبو طير, ידוע גם כשיח' אבו מוסעב; נולד ב-1951 באום טובא, מזרח ירושלים) הוא המועמד מספר 2 ברשימת חמאס, פוליטיקאי אהוד בקרב הפלסטינים, שבבחירות שהתקיימו ב-26 בינואר 2006 נבחר למועצה המחוקקת הפלסטינית כמי שמייצג את תושבי מזרח ירושלים.
ביוגרפיה.
אבו טיר הצטרף לראשונה לתנועת הפת"ח בראשית שנות ה-70, בתקופה שבה היה אסיר בכלא הישראלי, התחזק באמונתו ואף הצטרף לארגון האחים המוסלמים. הוא נידון למאסר עולם לאחר שהואשם בפעילות חמאס וטרור, השתייכות לארגונים וסחר לא-חוקי בנשק. במהלך תקופת הבחירות למועצה המחוקקת הפלסטינית ב-2005 הוא שוחרר לאחר שריצה כ-7 שנים בלבד במאסר. אחר כך גויס לחמאס, ולאחר מכן נעצר שוב באזור ירושלים, תוחקר ושוחרר.
אבו טיר דוגל במשטר אסלאמי. הוא מתנגד למשא ומתן עם מדינת ישראל, ומאמין כי "אנחנו [חמאס] לא נגד יהודים, אלא נגד הכיבוש והדיכוי. בעבר נאמר כי איננו מבינים בפוליטיקה, אלא רק בכוח, אבל אנחנו תנועה חזקה שפועלת בכל התחומים, ואפילו מוכיחים שאנחנו מבינים בפוליטיקה יותר מאחרים".
הוא מוכר בזקנו הצבוע בחינה כתומה. לדבריו, הוא עושה זאת מכיוון שכך נהג לעשות מוחמד, וכן מכיוון שהדבר מסייע לו נגד קשקשים וכאבי ראש.
ב-29 ביוני 2006 נעצר על ידי כוחות הביטחון הישראליים, לצד עשרות חברי הפרלמנט הפלסטיני ושרים בזמן מבצע גשמי קיץ. כעבור 4 שנים, ב-20 במאי 2010 שוחרר מהכלא. בראשית יוני הורתה לו המשטרה לעזוב את ירושלים, הואיל ומעמד תושב הקבע שלו נשלל כבר בשנת 2006 על ידי שר הפנים רוני בר-און בעילה של הפרת אמונים. לאחר שלא מילא את הוראת המשטרה ולא עזב את תחומי ירושלים, נעצר שנית. בדצמבר גזר עליו בית משפט השלום בירושלים 5 חודשי מאסר בגין כניסה שלא כדין לישראל. הוא שוחרר מיד מפני ששהה במעצר מאז חודש יוני.
ביולי 2013 נעצר בביתו בכפר עקב והושם במעצר מינהלי. ב-30 ביולי 2015 שוחרר אבו טיר מהכלא.
ב-28 בינואר 2016 נעצר פעם נוספת על ידי צה"ל ושוחרר ב-30 במאי 2017.
בספטמבר 2017 ביטל בג"ץ את שלילת התושבות של אבו טיר ושל שלושה חברי פרלמנט נוספים ממזרח ירושלים בנימוק של חוסר סמכות, אך השהה את הביטול לחצי שנה על מנת לאפשר חקיקה בנושא.
בחודש מרץ 2019 נעצר בביתו בראמאללה והושם במעצר מינהלי. שוחרר באוקטובר 2019.
אורלי קסטל בלום
אלוור אלטו
הוגו אלוור הנריק אלטו (או אלבר, בפינית: Alvar Aalto או בשמו המלא: Hugo Alvar Henrik Aalto; 3 בפברואר 1898 - 11 במאי 1976) היה בכיר האדריכלים הפינים במאה ה-20, ואחד מגדולי האדריכלים המודרניסטיים בתקופתו, לצד לה קורבוזייה, ולטר גרופיוס, לודוויג מיס ון דר רוהה ופרנק לויד רייט. במקביל לקריירה פורייה כאדריכל, ידוע אלטו גם כמעצב בולט בתחום הריהוט ומוצרי הטקסטיל והזכוכית, וכאמן - צייר ופסל. רהיטיו עדיין פופולרים בימינו, וחלקם אף נמכרים בשינויים קלים בקטלוג איקאה מזה שנים רבות. אלטו היה חבר באקדמיה של פינלנד (Suomen Aketemia) ויושב ראש שלה בשנים 1968-1973. אלטו כיהן כפרופסור לאדריכלות ב-MIT בארצות הברית.
חייו.
ילדות וצעירות.
אלטו נולד בשנת 1898 בקוּאוֹרטנה שבדוכסות הגדולה של פינלנד, אז חלק אוטונומי של האימפריה הרוסית.
הוא היה הבן הבכור בין ארבעת ילדי משפחתו. אביו, יוהאן הנריק אלטו, בן של יערן, היה מודד, בן למשפחה דוברת פינית. משמעות שם המשפחה אלטו בפינית הוא "גל". אמו של אלטו, סלי (סלמה) מטילדה לבית האקסטדט, הייתה מנהלת דואר דוברת שוודית. כשמלאו לאלוור חמש שנים, עברה המשפחה לגור באלאירווי ואחר כך ליובסקילה במרכז פינלנד. אלטו גדל באווירה ליברלית דו-לשונית ובשעות הפנאי למד ציור (אצל אמן מקומי בשם יונאס הייסקה) ונגינה בפסנתר.