במדי הקולצ'ונרוס עשה את הופעת הבכורה בליגה הבכירה ב-16 באוקטובר 1966 בניצחון 1–2 על לאס פאלמאס. הוא לקח חלק חשוב בהצלחת הקבוצה בשנות השבעים כשזכה עימה ב-3 תוארי אליפות, פעמיים בגביע הספרדי, הגביע הבין-יבשתי ב-1974 והגעה לגמר גביע אירופה לאלופות בעונת 1973/74, בו הפסידה אתלטיקו במשחק חוזר לבאיירן מינכן. בשתי זכיות הגביע גארטה היה זה שכבש את שער הניצחון עבורה, בעונת 1971/72 בניצחון 1–2 נגד ולנסיה וב-1975/76 ב-0–1 נגד סרגוסה. ברמה האישית הוא היה למלך השערים בליגה שלוש עונות ברציפות בין השנים 1969–1971 כשבכולן זכה בצוותא עם שחקנים נוספים.
גארטה היה נחשב לחלוץ טוב ולשחקן ספורטיבי שלא ביצע הרבה עבירות והורחק רק פעם אחת בקריירה. הוא כונה בשם "מהנדס" היכן ששיחק בשל יכולתו הטובה ומפני שלמד הנדסת תעשייה במהלך תקופתו ככדורגלן. בסך הכל גארטה ערך 241 משחקי ליגה בהם כבש 109 שערים.
הוא פרש ממשחק בעונת 1976/77 עקב מחלה בברכיו, וזכה לשחק רק פעם אחת באותה עונה. אתלטיקו ארגנה עבורו משחק פרידה ב-1 ביוני 1977 ולאחר פרישתו הוא עבד כמהנדס תעשייה.
במדי נבחרת ספרד גארטה עשה את הופעת הבכורה שלו ב-22 באוקטובר 1967 נגד צ'כוסלובקיה. במהלך שהותו בה ספרד כשלה להעפיל לטורנירים רשמיים כמו המונדיאל ואליפות אירופה ולכן מעולם לא שיחק בטורניר רשמי. הופעתו האחרונה הגיעה ב-17 באפריל 1975 נגד רומניה, הופעה שסגרה עבורו 18 הופעות ו-5 שערים בסך הכל במדים הלאומיים.
יורי שווצ'נקו
יורי אנטולייביץ' שווצ'נקו (ברוסית: Ю́рий Анато́льевич Шевче́нко; 28 ביוני 1939, מוסקבה – 6 בנובמבר 2020) היה קצין ביון סובייטי-רוסי, קולונל במינהל הראשי הראשון בק.ג.ב של ברית המועצות ובסוכנות הביון הרוסית, גיבור הפדרציה הרוסית (2017).
ביוגרפיה.
יורי נולד ב-28 ביוני 1939 במוסקבה למשפחת פועלים. בשנת 1963 סיים תואר באדריכלות בפקולטה לבנייה תעשייתית של המכון לאדריכלות במוסקבה וזמן קצר לאחר מכן גויס על ידי הק.ג.ב.
מאז 1963 שימש כסוכן במינהל הביון של הק.ג.ב.. בשנת 1965 סיים את לימודיו בפקולטה המרכזית הדו-שנתית בבית הספר מספר 101 של הק.ג.ב של ברית המועצות, לקראת הכשרתו לעבודה בתנאים מיוחדים מאז 1965. בשנת 1969 נשלח לרגל במספר מדינות זרות, שם עבד עם מקורות יקרי ערך, השתתף בפיתוח וגיוס מודיעים ובגיוס של אישים בעלי אינטרס מודיעיני והשיג מידע יקר ערך בנושאים שונים, כולל בעלי סודיות גבוהה ביותר. על פי הדיווחים הרשמיים, הוא גילה אומץ וגבורה, הוביל מספר מבצעים קשים ויצר ערוצים להשגת מידע המשפיע ישירות על האינטרסים הלאומיים של ברית המועצות, ובהמשך רוסיה. פעל במסווה של אמן ואדריכל צרפתי.
בשנת 2001 חזר למולדתו אחרי שהייה בארצות הברית ולאחר שאסף מודיעין מסוכני CIA ו-FBI ועבד במטה הסוכנות במוסקבה. בשנת 2010 פרש מהשירות. במוסקבה הוא העביר את ניסיונו המבצעי העשיר באופן פעיל למרגלים צעירים. אהב לצייר.
בצו של נשיא הפדרציה הרוסית ולדימיר פוטין ב-10 במאי 2017, הוענק לו תואר גיבור הפדרציה הרוסית. בראיון לאחר ההענקה, אמר ש"ג'יימס בונד לא היה קיים מעולם, ועבודת איסוף המודיעין האמיתית היא עבודה של מלחמת מוחות, כרוכה בכוח הרצון, ואם מתחילים לירות – איסוף המודיעין נגמר".
מת ב-6 בנובמבר 2020 ונקבר בבית העלמין טרויקורובסקיה במוסקבה. לאחר מותו חשפה סוכנות הביון הרוסית את פעולותיו לציבור.
קארל פון פילוטי
קארל תאודור פון פילוטי (בגרמנית: Karl Theodor von Piloty; 1 באוקטובר 1826 - 21 ביולי 1886) היה צייר גרמני, התפרסם בנושאים ההיסטוריים שצייר והוכר כנציג העיקרי של האסכולה הריאליסטית בגרמניה.
חיים ועבודה.
פילוטי נולד במינכן. אביו, פרדיננד פילוטי (נפטר 1844), זכה למוניטין רב כליטוגרף. בשנת 1840 התקבל קארל כתלמיד האקדמיה במינכן, אצל האמנים קרל שורן ויוליוס שנור פון קרולספלד.
שנה לאחר מכן הוא ראה את הציורים היסטוריים, המכונים 'הציורים הבלגיים', של שני האמנים הבלגים אדואר דה ביפ ולואי גלייט, שהוצגו במינכן. הציורים תיארו בצורה ריאליסטי נושא היסטורי שהרשים אותו מאוד. לאחר מסע לבלגיה, צרפת ואנגליה, החל לעבוד כצייר תמונות ז'אנריות, ובשנת 1853 הפיק יצירה "Die Amme", שעקב מקוריות סגנונה, גרמה לוויכוח ניכר בגרמניה באותה תקופה.
עד מהרה הוא נטש את התחום הז'אנרי לטובת נושאים היסטוריים, וצייר בשנת 1854 עבור המלך מקסימיליאן השני את הצטרפותו של מקסימיליאן הראשון לליגה הקתולית בשנת 1609. לאחר מכן הוא צייר את "סני בגוף המת של וולנשטיין" (1855), ציור שזיכה אותו לחברות באקדמיה במינכן, שם הוא ירש את גיסו כפרופסור בשנת 1856. בין יצירות ידועות אחרות של פילוטי ניתן למנות את "הקרב על ההר הלבן ליד פראג", "רוקדים על חורבות רומא" (1861), "גודפרי בעלייה לרגל לארץ הקודש" (1861), "גלילאו בכלא" (1864) ו"מותו של אלכסנדר הגדול"(לא גמור), יצירתו הגדולה האחרונה. הוא גם ביצע מספר ציורי קיר עבור ארמון המלוכה במינכן.
עבור הברון פון שך הוא צייר את הציור המפורסם "גילוי אמריקה". בשנת 1874 הוא מונה לדרגה גבוהה באקדמיה במינכן, לאחר מכן קיבל תואר אצולה ממלך בוואריה.
פילוטי היה הנציג העיקרי של האסכולה הריאליסטית בגרמניה. הוא היה מורה מצליח, ובין תלמידיו המפורסמים ביותר היו הנס מקרט, פרנץ פון לנבאך, קרול ויטקובסקי, פרנץ דפרגר, גבריאל פון מקס, ג'ורג'יוס יעקביידס ואדוארד גריצנר.
ולטר סלזק
ולטר סלזק (Walter Slezak; 3 במאי 1902 – 21 באפריל 1983) היה שחקן קולנוע, טלוויזיה ותיאטרון אוסטרי-אמריקאי, ממוצא יהודי.
קורות חיים.
נולד בווינה לזמר האופרה והשחקן לאו סלזק ולאלזה ורטהיים שאביה היה יהודי. הוא למד רפואה אך הפסיק כעבור שנה. בהשפעת ידידו הבמרי מייקל קורטיז הופיע לראשונה בסרט אילם אוסטרי "סדום ועמורה" בבימויו של קורטיז. גם אחותו מרגרט הייתה שחקנית וזמרת.
ב-1930 היגר לארצות הברית והחל להופיע על במות ברודוויי. סרטו הראשון היה ,"פעם בירח דבש" לצידם של ג'ינג'ר רוג'רס וקרי גרנט (1942).
הוא הופיע ביותר מ-100 סרטים, הצגות וסדרות טלוויזיה, לרוב בתפקידים של אדם שמן עם מבטא גרמני בולט.
ב-1943 הופיע בסרט ארץ זו היא שלי לצידו של צ'ארלס לוטון כמפקד גרמני רע לב.
ב-1944 הופיע בסרט סירת הצלה בתור מפקד צוללת גרמנית.
ב-1949 שיחק בקמדיה "המפקח הכללי" לצידו של דני קיי.
ב-1961 שיחק בקומדיה "בבוא ספטמבר" לצידם של רוק הדסון וג'ינה לולובריג'ידה.
ב-1964 הופיע בסרט המוזיקלי "חיים נפלאים" לצידו של קליף ריצ'רד.
חיים אישיים.
ב-1943 נישא לג'והנה ון ריין ונולדו להם שלושה ילדים - אינגריד, אריקה ולאו. אריקה סלזק היא שחקנית שזכתה בפרס אמי על משחקה בסדרה One Life to Live במשך 43 שנה. סלזק הופיע אתה בכמה אפיזודות של הסדרה ב-1974.
פרסים.
ב-1955 זכה בפרס טוני לשחקן ראשי המחזמר בעד משחקו במחזמר "פאני" בברודוויי.
מותו.
בשנותיו האחרונות הידרדרה בריאותו. הוא סבל ממחלת לב, מסרטן הערמונית ופציעה קשה בכתף. הוא התאבד בירידה מאקדחו ב-21 באפריל 1983 ונקבר בעיירה הגרמנית אגרן לצד הוריו.
טכסנאבאקספורט
טכסנאבאקספורט (ברוסית: АО «Техснабэкспорт»; ידועה בשמה הבינלאומי: TENEX) היא חברת הסחר של רוסאטום הפועלת מחות לרוסיה ומספקת מוצרי מחזור דלק גרעיני שפותחו על ידי ארגוני תעשיית הגרעין הרוסית תחת הסימן המסחרי TENEX.
החברה היא אחת היצואניות המובילות בעולם של מוצר אורניום מועשר ושירותי העשרת אורניום. TENEX מספקת חלק ניכר מדרישות שירותי העשרת האורניום לכורים גרעיניים מהמערב. מאז שנת 2015, TENEX משמשת כתשלובת בתעשייה של מכירות בינלאומיות של מוצרי עזר, עבודות ושירותים עורפיים בתחום ניהול דלק גרעיני ופסולת רדיואקטיבית והשבתה בטוחה של מתקני גרעין וקרינה. נפח תיק הזמנות הייצוא המורכב עד 2030 בעל שווי של 20 מיליארד דולר. החברה מרחיבה ללא הרף את רשת המסלולים למשלוחי מוצרי תעשייה גרעינית, מגוונת רכזות משלוחי ייצוא, עובדת על פיתוח צי ציוד תחבורתי משלה, רישוי ותמיכה במכס. החברה יכולה להעניק שירותים לוגיסטיים של הובלת מוצרי אורניום ללקוחות צד ג' דרך נתיב התחבורה במזרח הרחוק.
היסטוריה.
בשנת 1949 הוקמה קבוצת עבודה במסגרת חברת Technoexport" של המשרד לסחר חוץ של ברית המועצות. קבוצת העבודה, שמנתה 10 אנשים, התמקדה בארגון אספקה למפעלי כריית אורניום שנבנו במדינות מזרח אירופה על ידי ברית המועצות. בשנת 1952 שימשה קבוצת העבודה כפלטפורמה ליצירת המשרד לאספקת אחזקה, שעבד עם תאגיד המניות הסובייטי-גרמני ויסמוט, מכרות יאצ'ימוב בצ'כוסלובקיה, קוורציט ברומניה, קוארסקיה קופאלניה בפולין וחברת הכרייה הסובייטית-בולגרית. בשנת 1955, במהלך ארגון מחדש של Technoexport, הועבר המשרד לאספקת אחזקה לאחריות האיגוד לסחר החוץ "Mashinoexport". גידול במגוון המוצרים המסופקים, יחד עם ייבוא אורניום הולך וגדל, העלו את בעיית ההרחבה של המשרד והענקת מעמד של ארגון עצמאי למכירות זרות.
ב-17 ביולי 1963 הוקמה לשכת הייצוא/יבוא של טכסנאבאקספורט (TENEX) על פי הוראה מספר 1477 של מועצת השרים של ברית המועצות. בנוסף לאספקת ציוד לחברות כריית אורניום במזרח אירופה ולחולל תשלומים וסליקה עבור ייבוא אורניום לתוך ברית המועצות, החברה הוזמנה כדי לייצא ולייבא אדמה נדירה, נדיר, ועל מתכות עקשניות, רדיואקטיבי איזוטופים יציבים, מייננת ממקורות קרינה, ציוד בקרה ומדידה, ציוד מאיץ ורנטגן. בשנת 1975 אורגנה מחדש הלשכה לייצוא / ייבוא של All-Union Techsnabexport. פעילותה העיקרית הייתה מתן שירותי העשרת אורניום ללקוחות זרים.