בנוסף, על מורשה נגישות לעמוד בתנאים שבחוק, הכוללים, בין היתר, קורס מורשי נגישות השירות, הכשרות מקצועיות, עמידה בבחינות ורישום בפנקס מורשי נגישות השירות המנוהל על ידי משרד הכלכלה.
תפקידי מורשה נגישות.
מורשה נגישות מנחה את ספקי השירותים ביצירת תנאים שיבטיחו את מתן השירות לאנשים עם מוגבלות באופן שוויוני, וברמת נוחות, איכות ובטיחות כפי שניתנת לכלל הציבור. תנאים אלו נוספים על תנאי נגישות המבנה. דוגמה: שירות הניתן במבנה הומה אדם ודורש מעבר בין מספר נותני שירות, אינו נגיש לאנשים עם מוגבלות שכלית, המתקשים להתמצא, גם אם המבנה עצמו נגיש.
מורשי נגישות השירות מנחים את החייבים בנגישות לגבי:
חסידות רדזין
נמייה דקה
נמייה דקה (שם מדעי: Galerella) היא סוג של נמייתיים החיים ברחבי אפריקה וכוללים 4 מינים בעלי גוף מוארך וזנבות ארוכים עם קצה שחור. הם חיים בסוואנות, בקבוצות קטנות בהם הם מחפשים ואוכלים מזון הן מהחי והן מהצומח.
ישנם 4 מיני נמיות בסוג:
שיזואוקה (מחוז)
מחוז שיזואוקה (ביפנית: "Shizuoka-ken" 静岡県) הוא מחוז באזור צ'ובו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר שיזואוקה. העיר המאוכלסת ביותר במחוז היא הממאצו.
היסטוריה.
בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז שיזואוקה בין המחוזות טוטומי, סורוגה ואיזו, והיה בשליטתו של טוקוגאווה איאיאסו. לאחר שכבש לעצמו אדמות באזור קאנטו, מסר טוקוגאווה את השליטה על האזור לאדונו אודה נובונאגה. לאחר שהפך לשוגון, לקח טוקוגאווה את האדמות בחזרה ואף פיקח עליהם ישירות. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 איבד השוגון את כוחו, וב-1871, עם ביטול שיטת ההאן, אוחדו המחוזות והפכו למחוז שיזואוקה.
גאוגרפיה.
מחוז שיזואוקה שוכן לחופו של האוקיינוס השקט במזרח, ומגיע עד האלפים היפניים במערב. הוא גובל במחוזות הבאים: קנאגאווה, יאמאנאשי, שעל הגבול ביניהם שוכן הר פוג'י, נאגנו, ואאיצ'י. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
ערים.
במחוז שיזואוקה 23 ערים:
נמייה מפוספסת-צוואר
נמייה מפֿוספּסת-צוואר (שם מדעי: Herpestes vitticollis) היא מין של נמייה גדולה ממשפחת הנמייתיים, החיה בטבע רק בקצה הדרום-מערבי של הודו ובסרי לנקה. היא הנמייה השנייה בגודלה מנמיות אסיה (אחרי המין נמייה לבנת-זנב שחיה בעיראק).
היא בעלת פרווה עבה יחסית ובעלת גוף מוצק ורגליים גבוהות, לעומת שאר מיני הנמיות. יש לה פס שחור גדול לאורך הצוואר, מה שנתן את שמה. הגוף בצבע חום-בהיר עד אפור והראש כהה בהרבה משאר הגוף. הזנב גדול ושעיר וקצהו שחור כמו קצוות הרגליים.
הנמייה חיה בסמוך לאזור מים מתוקים כמו בביצות ושדות לחים כמו שדות אורז בהודו וסרי לנקה. היא משוטטת ביום ובלילה בחיפוש אחר מזון קטן כמו עכברים, זוחלים וחסרי חולות. היא יכולה להתמודד גם עם טרף גדול כמו ארנבת או נחש קוברה. כמו כן היא אוכלת פירות.
לנמייה זו שני תת-מינים:
נמייה זו אינה נמצאת בסיכון למרות טווח המחיה הקטן שלה.
נמייה ארוכת-אף
נמייה ארוכת-אף (שם מדעי: "Herpestes naso") היא מין של נמייה גדולה ממשפחת החיה בטבע באפריקה. נמייה זו קיבלה את שמה עקב האף המוארך שלה. לעיתים היא נחשבת למין היחיד בסוג xenogale
מאפיינים.
לנמייה זו פרווה חומה והיא מגיעה לאורך 32-42.5 ס"מ. משקלה הממוצע 1.9-4.5 ק"ג והזכרים גדולים מעט מהנקבות. כפי ששמה מעיד היא בעלת חוטם מוארך מעט העוזר לה לרחרח את הסביבה.
הנמייה חיה בטבע ביערות מניגריה עד לגבון דרך יערות קונגו. היא מצויה בעיקר באזורים עם סביבה מיימית שם היא צדה יצורים מימיים קטנים כמו דגים, צפרדעים, חרקי מים, עופות מים ועכברים.
הנמיות חיות בבדידות ולא כמו שאר הנמיות החיות בקבוצות קטנות. היא יוצאת לצוד בלילה וביום ישנה במאורה בגזע עצים או בין הסלעים.
תפוצת הנמיה במדינות: קמרון, הרפובליקה של קונגו, הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו, גינאה המשוונית, גבון, קניה, ניגריה וטנזניה.
הנמייה נפגעת על ידי ציידים ילידים הצדים אותה לבשר וכן נפגעת מכריתת היערות הגדולים. עם זאת כרגע היא אינה בסכנת הכחדה.
נמייה הודית אפורה
נמייה הודית אפורה (שם מדעי: "Herpestes edwardsii") היא טורף ממשפחת הנמייתיים השייכת לסוג נמייה והיא קרובה רחוקה של המין נמייה מצויה המצויה בישראל. כפי שמשתמע משמה הנמייה חיה באזור תת-היבשת ההודית במדינות הודו, פקיסטן, נפאל, סרי לנקה,איראן, ערב הסעודית, בנגלדש, ובהוטן.
הפרווה של נמייה זו צהבהבה אפורה ומלמטה היא חומה. זנבה שעיר וקצהו אדום כהה. אורכה של הנמייה 36-45 ס"מ ומשקלה 0.9-1.7 ק"ג. הנמיות הם יצורים אינטליגנטיים ובעלי חושים מחודדים. בשונה מרוב היונקים, הנמייה אינה עיוורת צבעים. היא משתמשת גם בחוש הריח הרגיש שלה לתפיסת דברים בסביבה.
בטבע, הנמיות חיות ביערות, סוואנות ואזורים הרריים שונים. הם צדים בלילה לבדם וניזונים ממכרסמים קטנים, חרקים, עקרבים, צפרדעים, עופות, זוחלים (כולל נחשים ארסיים). הם ניזונים גם מביצים אותם הם יודעים לשבור על ידי זריקת אבן מעליהם. הנמייה נושכת את טרפה בצווארו באופן שהורג אותו במקום. באזורים מסוימים הם גם למדו לדוג. הנמייה ידועה בציד נחשים כולל נחשים ארסיים מרשימים כמו הקוברה והיא גם חסינה לארס שלהם.
בשל תפוצתה הרחבה היא אינה בסכנת הכחדה.
סטארדסט
גוף קרוב ארץ
רווק
רווק הוא מצבו המשפחתי של אדם שלא נישא מעולם. להלכה רווקות זה מצבו המשפחתי של אדם מרגע לידתו ועד לנישואיו, אך ההתייחסות העיקרית למצב זה היא רק משעה שאדם הגיע לגיל הנישואים.
בחברות שונות, הרואות בזוגיות את המצב המשפחתי הראוי, רווק השומר על מצבו זה שנים לאחר שהגיע לגיל הנישואים נחשב לחריג. דוגמה לכך היא האמור במסכת פסחים: "אמר רבי יוחנן: שלשה מכריז עליהן הקב"ה בכל יום: על רווק הדר בכרך ואינו חוטא, ועל עני המחזיר אבדה לבעליה, ועל עשיר המעשר פירותיו בצינעה". בציבור החרדי האשכנזי, בחור ישיבה שנשאר רווק בגיל מבוגר יחסית קרוי אלטער בחור. רווק המעוניין בזוגיות נכלל בקבוצה הקרויה פנויים פנויות.
ביהדות האורתודוקסית יש מהאשכנזים הנוהגים להתעטף בטלית רק אחרי החתונה. לפי מנהג זה, רווק מתעטף בטלית רק במקרים מיוחדים, כגון שליח ציבור, עלייה לתורה, או ברכת כהנים. מקורו של המנהג, הוא לימוד מן סמיכות הפרשיות של "גדילים תעשה לך" ו"כי ייקח איש אשה".
רווק המצוי בזוגיות מבלי שנישא קרוי ידוע בציבור, ולפי אחדים מחוקי מדינת ישראל דינו כנשוי.
חורש ים תיכוני
אוקיאמה (מחוז)
מחוז אוקיאמה (ביפנית: "Okayama-ken" 岡山県) הוא מחוז באזור צ'וגוקו שבאי הונשו, יפן. בירת המחוז היא העיר אוקיאמה.
היסטוריה.
בעבר התחלק האזור בו שוכן מחוז אוקיאמה בין המחוזות ביצ'ו, ביזן ומימסאקה, והיה אזור עקוב מלחמות בין דאימיו שונים בתקופת סנגוקו. לאחר רסטורציית מייג'י ב-1868 אוחדו המחוזות למחוז אחד, וב-1876, לאחר ביטול שיטת ההאן, קיבל המחוז את שמו הנוכחי.
גאוגרפיה.
מחוז אוקיאמה גובל במחוזות היוגו, טוטורי והירושימה, ומשקיף לעבר מחוז קאגווה שבשיקוקו, מעבר ל. בשטח המחוז נכללים גם כ-90 איים בים הפנימי. 11% משטח המחוז מוקדש עבור פארקים לאומיים.
ערים.
במחוז אוקיאמה 15 ערים:
נשוי
גחן בורלון
גחן בורלון (שם מדעי: "Genetta bourloni") הוא מין של גחן קטן ממשפחת הגחניים החי בטבע ביערות הגשם של מערב אפריקה ביער שבמדינות: חוף השנהב, גינאה, ליבריה, גאנה, בנין, טוגו וסיירה לאון.
הוא מזכיר את קרובי משפחתו וכמוהם בעל פרווה צהובה-אפרפרה מנומרת בכתמים שחורים ועם זנב ארוך.
הוא יצור מתבודד וליילי המחפש טרף קטן ביערות אפריקה. הוא בעל חושים מחודדים למצוא את דרכו במעבה היער והוא ניזון מחרקים, עכבישים, מכרסמים קטנים, זוחלים, דוחיים, עופות, ביצים ופירות.
הגחן קרוב לסיכון בטבע עקב פגיעה במקום חיותו העיקרי ביערות הגשם.
גחן אבסיניקה
גחן אבסיניקה (שם מדעי: "Genetta abyssinica") הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים והוא חי בטבע ביערות וסוואנות באתיופיה, אריתריאה, סומליה, סודאן וג'יבוטי.
פרוותו של הגחן צהובה-אפורה עם כתמים שחורים והוא בעל זנב ארוך, אף מוארך ואוזניים גדולות, אורכו 40-43 ס"מ ומשקלו 1.3-2 ק"ג.
הוא יצור קטן ומבודד היוצא בלילות וביום מתחבא במאורתו. הוא נפוץ בעיקר ביערות גשם וגם באזורים הרריים באתיופיה עד גובה 3,700 מ', אך גם בערבות עשב. הגחן טורף יצורים קטנים שהוא מוצא כמו חרקים, זוחלים, עופות ומכרסמים קטנים.
הוא איננו נמצא בסכנת הכחדה
גחן ג'ונסטון
גחן ג'ונסטון (שם מדעי: "Genetta johnstoni") הוא מין של גחן ממשפחת הגחניים החי ביערות הגשם של מערב אפריקה ועקב כריתת היערות שם הוא נמצא בסכנת הכחדה.
הגחן דומה לקרוביו הטיפוסיים כמו גחן מצוי והוא בעל פרווה זהובה עד אפורה ומנומרת עם פס שחור לאורך הגב שלו והרגליים שחורות. הוא חי על עצים ומתאזן על ידי זנבו הארוך. הוא בעל חושים מחודדים ויוצא לצוד בלילה יצורים קטנים שונים וגם אוכל פירות.
הוא נפוץ בעיקר ביערות הגשם בחוף השנהב, גינאה, ליבריה, גאנה, בנין, טוגו וסיירה לאון.
לינסנג
לִינְסַנְגּ (שם מדעי: Poiana) הוא סוג הכולל שני מיני גחניים קטנים ודקים ולמעשה הם הקטנים שבגחניים. אלו הם יצורים מוארכים בעלי ראש מוארך וזנבות ארוכים החיים בעיקר ביערות הגשם של אפריקה. הם אינם קרובים למיני הלינסנג אסייתי החיים באסיה ושייכים למשפחה עצמאית.
המינים הם:
זבד הודי
זבד הודי (שם מדעי: "Viverra") הוא סוג של טורפים ממשפחת הגחניים הגדולים יחסית למשפחתם ובעלי פסים לאורך גופם. הם חיים ביערות דרום-מזרח אסיה וכמה מהם חיים בסכנת הכחדה עקב ציד של פרוותם ועקב כריתת היערות בהם הם חיים.
מיון.
בסוג ארבעה מינים:
גחן דקלים