לָלֶכֶת. לרכוב. רוֹדֵאוֹ. (באנגלית: Walk. Ride. Rodeo.) הוא סרט ביוגרפי אמריקני משנת 2019 בבימויו של קונור אלין מתוך תסריט מאת שון דווייר וגרג קופ ווייט על חייה של אמברלי סניידר, רוכבת רודאו שמתריסה נגד הסיכויים לחזור לספורט לאחר שבקושי שרדה תאונת מכונית שמשאירה אותה משותק מהמותניים ומטה. בסרט מככבים מיסי פייל, ספנסר לוק, ביילי צ'ייס ושרי שפרד.
עלילה.
בגיל 19, רוכבת הרודיאו אמברלי סניידר בקושי שורדת תאונת דרכים שמותירה אותה משותקת מהמותניים ומטה. הרופאים שלה אומרים שלעולם לא תלך שוב, קל וחומר לרכב. סניידר מתכוונת להתגבר על האבחנה שלה, כשהיא שוב רוכבת על סוסה 18 חודשים בלבד לאחר התאונה.
הפקה.
פיתוח.
ב-29 ביולי 2018, הוכרז כי החלה הפקת סרט חדש של נטפליקס שכותרתו "Walk Ride Rodeo" על חיי אלופת הרודיאו המשותקת אמברלי סניידר. עוד הוכרז כי מיסי פייל, ספנסר לוק, ביילי צ'ייס, שרי שפרד, ריילי קיין, מיטשל הוג וג'ון-פול האוורד יככבו בסרט.
צילומים עיקריים החלו בניו מקסיקו ביולי 2018.
פעלולים.
סניידר שימשה ככפילת פעלולים בכל קטעי הרכיבה שלאחר התאונה בסרט, בעוד אחותה הצעירה אוטום ביצעה את פעלולי הרכיבה לפני התאונה.
גל-עד
גַּל-עֵד, גל אבנים או מַצֶבֶת זיכרון הוא מבנה מלאכותי המורכב מאבנים מאוזנות, לרוב בצורת חרוט. המונח נזכר בספר בראשית.
בעידן המודרני גל-עד משמשים לרוב כציוני דרך. בימי קדם הם שימשו גם למגוון רחב של מטרות:
הגל-עד משתנים בגודלם, ולעיתים עשויים להיות צבועים או מעוטרים – על מנת שיבחינו בהם ביתר קלות או מסיבות דתיות. דוגמה לסוג של גל-עד קדום היא האינוקשוק המשמש את המתיישבים האינואיטים באזור הארקטי של קנדה.
יהודה שלזינגר
יהודה שלזינגר (נולד ב-י"ז באדר ב' ה'תשמ"ד, 20 במרץ 1984) הוא עיתונאי ישראלי, המשמש ככתב הפוליטי של העיתון "ישראל היום".
ביוגרפיה.
נולד בשכונת קריית הרצוג למשה וברכה, הוא השלישי מבין חמישה אחים. כשהיה בן חמש עברה המשפחה אל תוך בני ברק. שלזינגר למד ביסודי ברמת גן, בחטיבת הביניים דרכי נעם בפתח תקווה, ובישיבה התיכונית קריית הרצוג של רשת ישיבות בני עקיבא.
מספר חודשים למד במכינה קדם צבאית בית יתיר. את שירותו הצבאי בצה"ל החל בשנת 2002 בחטיבת דובר צה"ל ומילא שורה של תפקידים ב"מדור כתבים צבאיים" ו"מדור הפקות". בהמשך מונה לראש "דסק תקשורת דתית" בתקופת ההתנתקות. לקראת סיום השירות שימש בתפקיד הסמל ב"קורס דובר צה"ל". לשלזינגר תואר ראשון במשפטים מהקריה האקדמית אונו.
קריירה.
את דרכו העיתונאית החל כרכז כתבים בעיתון החדש שנפתח באותה תקופה "ישראלי". עם סגירת "ישראלי" והקמת העיתון ישראל היום בשנת 2007 הצטרף לצוות העיתון ככתב הדתות, תל אביב וגוש דן. ב-2013 הקים את תא הכתבים לענייני דתות, והחל לשמש כיו"ר, עד למעבר לתחום הפוליטי.
שלזינגר שימש כעורך תוכניות, וערך את תוכניתו של מוטי לביא ברדיו קול ברמה עד שהודח בעקבות פוסט שפרסם נגד הרב עובדיה. במשך כשנה הגיש את תוכנית האקטואליה "פותחים עניין" יחד עם שמואל בן עטר ברדיו קול ברמה. הנחה את התכנית "נייר עמדה" בערוץ הידברות.
במאי 2015 בעת סיקור מחאת יוצאי אתיופיה בתל אביב נפצע ברגל מרימון הלם שהושלך לעבר המפגינים ופונה לטיפול רפואי בבית החולים תל השומר.
בשנת 2016 החל להדריך סיורים בבני ברק, כאשר משלחת של אנשי ביטחון ביקשו לערוך סיור היכרות בעיר. ומאז מדריך סיורים לקבוצות מטיילים הבאות לעיר, במהלך הסיור הם מקבלים סקירה על העולם החרדי, שיחה עם שדכנית, ביקור ב"ישיבת פוניבז" וטועמים "אוכל יהודי" אותנטי.
בינואר 2018 השיק את "מדור יהדות" בעיתון "ישראל היום", שכלל כמה סיפורים כמו "האמת מאחורי כת השאלים". וסוגיות כמו שידוכין וחידושים הלכתיים. בצידו של המדור נכתב טור "שאל את הרב" – שאלות הלכתיות המותאמות לחילונים ומסורתיים שצבר פופולריות רבה.
באוגוסט 2018 מונה לכתב הפוליטי ב"ישראל היום" במקום מתי טוכפלד. באותה שנה גם נכלל ברשימת 40 הצעירים המבטיחים מתחת לגיל 40 בתחום המדיה, של אתר אייס.
שלזינגר גם חבר קבוע בפאנל התוכנית "הפטריוטים" בערוץ 20. ומשתתף בפינת פרשנות פוליטית עם יעקב ברדוגו בתוכנית של שרון גל בגלי ישראל.
שלזינגר מרבה לכתוב ולפרשן בכל הקשור לאוכל יהודי, ובעל פינה קבועה בנושא זה בתוכנית "שש - אמנון לוי" בערוץ 13. גם במסגרת חשבון הטוויטר שלו הוא מקדיש תשומת לב רבה למאכלים שונים החביבים עליו, ובראשם רגל קרושה וסלמון אפוי.
בנובמבר 2021 החל להגיש תוכנית יומית בשם 'עכשיו ברשת' על מה שקורה ברשתות החברתיות ב"עכשיו 14".
נוסף על כך, הוא מעביר הרצאות וחוגי בית על מאחורי הקלעים של הפוליטיקה הישראלית וגם על הדרמות החרדיות הגדולות שסוקרו בתקשורת.
"סמלו המסחרי" של שלזינגר הוא חיבתו הרבה לצבע הכתום: הוא נוהג ללבוש חולצות כתומות ולהרכיב משקפיים כתומים לעיתים קרובות.
טיסת השבת.
בנובמבר 2018 נחתה טיסה ביוון כדי לא לחלל שבת. לאחר שהמריאה מניו יורק לישראל באיחור של כשלוש שעות. זמן קצר לאחר הנחיתה ביוון הופיעו ברשתות החברתיות טענות על אלימות מצד נוסעים חרדים שעל פי הטענות התנהגו באלימות פיזית כנגד הדיילים במטוס ואף איימו להיכנס לתא הטייס. חברת אל על הודיעה שתגיש תלונה במשטרה בגין ההתפרעויות בטיסתה מניו יורק. שלזינגר, שהיה אחד מהנוסעים בטיסה, הכחיש את הטענות, חשף את השתלשלות האירועים והאשים את אל על במחדל חמור. סרטון שצילם בתוך המטוס המתעד את הנוסעים החרדים, שרים שירי שבת ברקע, פורסם ב"תוכנית הבוקר" של ערוץ 10 כשברקע הושתלו קולות של צעקות וויכוחים במקום השירה. לאחר השידור פורסמה ב"ערוץ 10" התנצלות. בעקבות כל זאת נשמעו בציבור החרדי קריאות לחרם על החברה ורבים מהנוסעים החליטו להגיש תביעת פיצויים גדולה נגד חברת התעופה. מנכ"ל אל על גונן אוסישקין פרסם הודעת הבהרה השוללת כל אלימות פיזית מצד נוסעים חרדים בטיסה, והודיע על הקמת ועדת בדיקה.
מערכות בחירות.
שלזינגר סיקר ארבע מערכות בחירות.
בדצמבר 2018 פרסם לראשונה כי הקואליציה לקראת פיצוץ וכי החרדים יחרימו את "ועדת הגיוס". יומיים לאחר הפרסום הוחלט לצאת לבחירות.
בינואר 2020 פרסם על המתיחות בין היועץ המשפטי לממשלה אביחי מנדלבליט לשר המשפטים אמיר אוחנה בעקבות הכוונה של אוחנה להקים ועדה שתבחן את פעילותה וכפיפותה של מח"ש. עוד פרסם על האולטימטום של איילת שקד לרפי פרץ כשתסכים לריצה משותפת עם "הבית היהודי" אם יוותר לה על המקום הראשון, ועל כוונת ראש הממשלה בנימין נתניהו למשוך את בקשת החסינות. כמו כן, חשף שלזינגר כי מאחורי "מחאת הרופאים" עומדים אהוד ברק ופעיליו.
חיים אישיים.
שלזינגר נשוי לסיון לבית טקל, אחות במקצועה, אב לשלושה ומתגורר בפתח תקווה. גיסו הוא העיתונאי צביקה קליין.
חדר האוכל של גבעת השלושה
חדר האוכל של גבעת השלושה הוא מבנה שומם בקיבוץ גבעת השלושה, אשר נחנך בדצמבר 1939 על פי תכנונו של האדריכל הישראלי אריה שרון, שבהמשך תכנן בקיבוץ עוד מספר מבנים. מבנה חדר האוכל, אשר נחשב לאחד מחדרי האוכל הגדולים ביותר בארץ ישראל שהיו קיימים באותה העת, הוכרז כאתר מורשת על ידי עיריית פתח תקווה בשנת 1992.
היסטוריה.
בתקופת העלייה החמישית, עשור לאחר הקמת קיבוץ גבעת השלושה, חברי הקיבוץ החליטו להקים בו חדר אוכל שישמש למבנה השיתופי הראשון. הם פנו באופן נפרד לאדריכלים הישראלים אריה שרון ושמואל ביקסון שיתכננו את המבנה, כאשר ההצעה של שרון, שתכנן אותה על פי עקרונות שרכש בלימודיו בבית הספר באוהאוס שבגרמניה, התקבלה. בניית המבנה החלה בדצמבר 1936, לאחר שחברי הקיבוץ קיבלו הלוואה מההסתדרות לטובת קליטת עולים חדשים מגרמניה. חברי הקיבוץ לקחו חלק בבנייה שנעשתה על ראש גבעה, כאשר עיקר עבודתם הייתה הנחת לבנים ויציקת בטון. במגילת אבן הפינה של המבנה נכתב:"יהא הבית הזה אוהל מועד לימי חול וחג, שמחה ותוגה, למקראי הקיבוץ, לחבריו ולחברותיו העמלים בשדה, בכרם ובבית, בנמל העברי הראשון וברכבת, בבניין ובמחצבה ובכל מקום עבודה שנכבש לפועל והעולה העברי."
המבנה תוכנן כמבנה המורכב מאוסף של קוביות בגבהים ובגדלים שונים, כשבמרכזם חלל גדול שאינו מחולק בעמודים תומכים. בחזית המבנה עומדת אכסדרת הכניסה עם עמודים לבנים שדומה לאכסדראות של יוון העתיקה.
בדצמבר 1939 המבנה נחנך, כאשר הוא נחשב לאחד מחדרי האוכל הגדולים ביותר בארץ ישראל שהיו קיימים באותה העת. בנוסף לארוחות המשותפות שנעשו במבנה, קיימו בו מפגשים, הצגות, הקרנות סרטים, קונצרטים ואירועי תרבות נוספים של חברי הקיבוץ. סביב המבנה נבנו מבנים משותפים נוספים, כאשר חלקם גם תוכננו על ידי שרון. במהלך תקופת המנדט הבריטי בארץ ישראל, חברי הפלמ"ח התאמנו בקיבוץ והקימו בו מספר סליקים, כאשר הגדול מביניהם היה במבנה. בשבת השחורה הבריטים נכנסו לקיבוץ אך לא מצאו את הסליקים והוא ניצל. בזמן מלחמת העצמאות הפציצו את מבנה חדר האוכל מטוסים מצריים, מפני שהם חשבו שמדובר בבית החולים בילינסון הסמוך. הפיצוץ פגע קל בכמה מחברי הקיבוץ וגרם לחור בתקרת המבנה.
לקראת סוף שנות ה-40, החל סכסוך בין תומכי מפלגת מפא"י, שהיו מיעוט בקיבוץ, לחברי מפלגת מפ"ם, שהיו הרוב. בשיאו של הסכסוך, חברי הקיבוץ מתחו חבל במרכז החלל המשותף של מבנה חדר האוכל, כאשר הם אכלו בנפרד על פי השייכות שלהם למפלגה. בהמשך נבנה קיר בלוקים במבנה שחצץ בין חברי הקיבוץ.