אגדה מקומית מספרת על אחד מתושבי העיירה שבנה את ביתו מלבני בית הכנסת החרב, וכשסיים את בניית ביתו לקה בשיתוק ונותר משותק. תושבי המקום מאמינים שהיה זה עונשו.
וולוו L340
וולוו L340 היא משאית קלה מתוצרת וולוו משאיות בבעלות יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה בין השנים 1950–1956.
דגם "וולוו L340" היה עדכון של המשאית וולוו LV101-112 שיוצרה משנת 1938–1950. הרכיבים המכנים היו זהים, אבל המשאית קיבלה חזית מודרנית יותר.
סך הכול יוצרו כ- 4,900 יחידות.
פסטיבל הסרטים הבינלאומי של טורונטו
וולוו PV 36
וולוו PV 36 (קריוקה) היא מכונית סלון מפוארת אשר הוצגה במרץ 1935 על ידי יצרנית הרכב השוודית וולוו אשר יוצרה עד יוני 1938.
יוצרו כ-500 יחידות. חלק ניכר מהייצור יוצא לברזיל ויוון.
דגם "וולוו PV 36" התבסס על דגם מכונית הקונספט וולוו ונוס בילו שהוצגה בשנת 1933.
וולוו PV 36 - היסטוריה.
משטרת שוודיה רכשה 18 יחידות, בצבע כחול-כהה, בקיץ 1936.
המכונית האחרונה מקווי הייצור נמכרה לשגריר שוודיה פון Heidenstamsgatan ב- טהראן (איראן) בספטמבר 1938.
מחירה של הוולוו PV 36, בשוודיה בשנת 1935 היה כ- 8,500 קרונות שוודים.
הוולוו PV 36 הייתה קרויה גם "קריוקה" (ריקוד דרום אמריקאי שהיה פופולרי באמצע שנות השלושים).
הוולוו PV 36 הייתה מכונית יוצאת דופן לתקופתה (במכניקה ובפאר), מה שגרם לקונים תחושה כי קנו את "מכונית המחר".
האצטדיון הבינלאומי דורא
האצטדיון הבינלאומי דורא הוא אצטדיון כדורגל הממוקם
בעיירה דורא, כ-7 ק"מ דרום-מערבית לחברון.
היסטוריה.
האצטדיון נחנך בשנת 1965, מכיל 18,000 מושבים. המגרש עומד בתקן הבינלאומי ובכל דרישות פיפ"א. האצטדיון שופץ והורחב פעמיים, בשנת 1990 ובשנת 2011.
באצטדיון משחקות קבוצות שבאב דורא ושבאב א-דאהרייה מליגת העל הפלסטינית. מדי פעם משחקת בו גם נבחרת פלסטין בכדורגל.
אירוח קבוצת ברצלונה.
ב-3 באוגוסט 2013, אירח האצטדיון הבינלאומי דורא את קבוצת ברצלונה, שערכה אימון משותף עם ילדים מקומיים לעיני כ-24 אלף איש.
משחקים בינלאומיים.
בנובמבר 2015, האצטדיון אירח את נבחרת מלזיה במוקדמות מונדיאל 2018 ואת נבחרת מזרח טימור במרץ 2016.
אקירוב
מת'יו סלייטר
מת'יו סלייטר (באנגלית: Matthew Slater; נולד ב-9 בספטמבר 1985) הוא שחקן פוטבול אמריקאי המשחק בעמדת התופס והגאנר ומשמש קפטן הספיישל טים של קבוצת ניו אינגלנד פטריוטס מליגת ה-NFL.
ביוגרפיה.
סלייטר נולד בקליפורניה, בנם של אנני וג'קי סלייטר. אביו היה שחקן פוטבול ששיחק בלוס אנג'לס ראמס ונבחר לחבר בהיכל התהילה של הפוטבול המקצועני. סלייטר החל לשחק לראשונה פוטבול במסגרת מאורגנת בשנתו הראשונה של התיכון. הוא הצטיין במהירותו והיה חבר נבחרת הפוטבול והאתלטיקה של התיכון בו למד באנהיים, וב-2003 נבחר לאתלט השנה במחוז אורנג'; בריצת 100 מטר קבע זמן של 10.62 שניות ובריצת 200 מטר זמן של 21.39 שניות.
בשנים 2003–2007 למד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. לאחר שבשנתו הראשונה באוניברסיטה לא נכלל בסגל קבוצת הפוטבול בשל פציעה ברגלו, השתלב בשנה השנייה בתפקיד תופס מחליף, ובעונות לאחר מכן שיחק בספיישל טים, כמתקל וכמחזיר בעיטות, תפקידים בהם ניצל את מהירותו הרבה. בשנתו האחרונה בקבוצה נבחר לאול-אמריקן (נבחרת העונה ב-NCAA). סלייטר לא ציפה להיבחר בדראפט ה-NFL, אך קיווה להשתלב כשחקן חופשי באחת מהקבוצות.
בדראפט 2008 נבחר בסיבוב החמישי על ידי ניו אינגלנד פטריוטס ונהיה לשחקן סגל הקבוצה כמחזיר בעיטות וכגאנר (שחקן בספיישל טים שתפקידו לתקל את מחזיר הבעיטות של היריבה). במהלך הקריירה שלו נבחר עשר פעמים לפרו בול, פעמיים לקבוצה הראשונה של אול-פרו (נבחרת העונה) ושלוש פעמיים לקבוצה השנייה. בעונת 2014 זכה עם הפטריוטס בסופרבול XLIX, בעונת 2016 זכה עם הקבוצה בסופרבול LI ובעונת 2018 זכה בסופרבול LIII.
שארל, רוזן אנגולם
שארל, רוזן אנגולם (בצרפתית: Charles d'Orléans; 1459 - 1 בינואר 1496), היה בן לשושלת ולואה, ואביו של פרנסואה הראשון, מלך צרפת.
ביוגרפיה.
שארל נולד בצרפת בשנת 1459, לז'אן, רוזן אנגולם ולמרגריט דה רואן, בתו של אלן התשיעי, רוזן רואן. שארל היה נכדו של לואי הראשון, דוכס אורליאן, שהיה בנו של שארל החמישי, מלך צרפת. בשנת 1467 מת אביו ז'אן, רוזן אנגולם, ושארל ירש את תוארו "רוזן אנגולם". בשנת 1488 התחתן שארל עם לואיזה, נסיכת סבויה, בתם של פיליפו השני, דוכס סבויה ומרגריט מבורבון, אך בנוסף החזיק באנטואנט דה פוליניאק, שהייתה בת הלוויה של אשתו כפילגש. ב-1 בינואר 1496 מת שארל, והוא בן 37 שנים. בנו פרנסואה הוכתר בשנת 1515 כמלך צרפת.
משפחתו.
ב-16 בפברואר 1488 התחתן שארל עם לואיזה, נסיכת סבויה, בתם של פיליפו השני, דוכס סבויה ומרגריט מבורבון, ממנה היו לו שני ילדים:
בנוסף היו לשארל שתי בנות לא חוקיות, מפילגשו אנטואנט דה פוליניאק, שהייתה בת הלוויה של אשתו.
שרל, רוזן אנגולם
אנטואן דה בורבון, דוכס ונדום
פרנצ'סקו הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה
קוזימו הראשון, הדוכס הגדול של טוסקנה
דראגן סטויקוביץ'
דראגן סטויקוביץ' (בסרבית: Драган Стојковић; נולד ב-3 במרץ 1965 בניש) הוא כדורגלן עבר סרבי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום מאמן את נבחרת סרביה.
סטויקוביץ', שנודע בכינויו פיקסי, הוא מהשחקנים הבולטים בכדורגל היוגוסלבי והסרבי בכל הזמנים. הוא זכה בגביע אירופה לאלופות עם אולימפיק מרסיי הצרפתית, אחרי שהיה משחקניה הבולטים של הכוכב האדום בלגרד. בשלהי הקריירה זכה להישגים גם ביפן עם קבוצת נגויה גראמפוס. הוא ייצג את נבחרת יוגוסלביה משנת 1983 ועד לפירוקה ב-1992, וכן את נבחרת סרביה בגלגוליה המוקדמים. במשך שנים הוביל את הנבחרת כקפטן, ולזכותו הופעות בשני טורנירי מונדיאל, שתי אליפויות אירופה ושני טורנירים אולימפיים.
לאחר פרישתו כיהן כנשיא התאחדות הכדורגל הסרבית, ולאחר מכן כנשיא הכוכב האדום בלגרד. בהמשך פנה לקריירת אימון, אותה החל בקבוצה בה פרש, נגויה גראמפוס.
קריירת משחק.
ראדניצקי ניש.
סטויקוביץ' החל את דרכו בקבוצת הנוער של ראדניצקי ניש. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו במדי הקבוצה הבוגרת בליגת העל היוגוסלבית בעונת , הופעתו היחידה באותה העונה. בעונה שלאחריה כבר השתלב בהרכב הקבוצה, וכבש שער אחד ב-17 הופעות בדרך למקום הרביעי בטבלה. סטויקוביץ', שהחל את דרכו כחלוץ בטרם הוסט לתפקיד הקשר ההתקפי. בעונת סייע לקבוצתו לחזור לליגה הבכירה, לאחר שירדה לליגת המשנה עונה קודם לכן, עם ארבעה שערים ב-25 הופעות. הייתה זו עונתו האחרונה של סטויקוביץ' בקבוצת נעוריו, במדיה ערך שבעים הופעות ליגה וכבש שמונה שערים.
הכוכב האדום בלגרד.
לקראת עונת עבר סטויקוביץ' לקבוצת הפאר היוגוסלבית, הכוכב האדום בלגרד. כבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה קבע סטויקוביץ' שיא קריירה אישי של 17 שערי ליגה ב-32 הופעות, והיה למלך שערי הליגה של הקבוצה. הוא סייע לה לסיים את העונה במקום השלישי, שתי נקודות בלבד מהפסגה. עונה אחר כך שוב היה סטויקוביץ' למלך שערי הליגה של קבוצתו, ולסגן מלך השערים בליגה היוגוסלבית, עם 15 כיבושים ב-28 הופעות, שסייעו לקבוצתו להשיב את תואר האליפות בפער נקודה מפרטיזן בלגרד. באותה עונה זכה לראשונה בתואר כדורגלן העונה ביוגוסלביה. סטויקוביץ' הוסיף לכבוש במאזן דו-ספרתי כשהכוכב האדום סיימה כסגנית האלופה לעונת , וזכה בפעם השנייה ברציפות בתואר כדורגלן העונה. בעונתו הרביעית והאחרונה בקבוצה זכה סטויקוביץ' עם הכוכב האדום בדאבל המקומי, לאחר שקבוצתו הקדימה בראש הטבלה את דינמו זאגרב בהפרש ניכר של 11 נקודות. במקביל, הניפה הקבוצה את הגביע היוגוסלבי לאחר שגברה 0–1 בגמר על היידוק ספליט, עם סטויקוביץ' בהרכב.
אולימפיק מרסיי והלאס ורונה.
בתום העונה סיים סטויקוביץ' את דרכו בקבוצה, לאחר ארבע עונות בקבוצה בהן כבש 54 שערי ליגה ב-120 הופעות. הוא הצטרף לקבוצת הכוכבים של אולימפיק מרסיי, באימונו של פרנץ בקנבאואר ובשיתוף פעולה עם כוכבים רבים באותה התקופה, ובהם ז'אן-פייר פאפן, אריק קנטונה, כריס וודל, דידייה דשאן, ז'אן טיגנה ועוד. סכום הרכישה הוערך בכ-5.5 מיליון ליש"ט, והציפיות מהקבוצה היו גבוהות מאוד. כבר בשלבי העונה המוקדמים סבל סטויקוביץ' מפציעה בברכו, ונאלץ לעבור ניתוח בגרמניה שהשבית אותו לחודשים ארוכים מהמגרשים. הוא הוגבל ל-11 הופעות ליגה בלבד באותה העונה, אך היה שותף לזכייתה של הקבוצה באליפות צרפת. במהלך פגרת החורף של אותה העונה הוחלף בקנבאואר בריימונד גותאלס, שהוביל את הקבוצה להופעתה הראשונה בהיסטוריה בגמר גביע אירופה לאלופות. יריבתה של מרסיי בגמר הייתה קבוצתו הקודמת של סטויקוביץ', הכוכב האדום בלגרד, גם היא בהופעה הראשונה אי פעם בגמר המפעל. סטויקוביץ', שהיה בועט פנדלים מוצלח, עלה כמחליף בדקה ה-112 בזמן ההארכה. כאשר המשחק הגיע לדו-קרב בעיטות עונשין, הודיע סטויקוביץ' למאמנו כי הוא אינו מעוניין לקחת חלק בדו-קרב מול קבוצתו לשעבר, ובסיום הפסידה מרסיי את התואר לכוכב האדום בבעיטות ההכרעה.
בתום עונה אחת, ולאחר שלא הצליח לשמור על כושר ויכולת יציבה, הושאל סטויקוביץ' להלאס ורונה מהסרייה א'. הוא כבש שער ליגה אחד בלבד ב-19 הופעות, וירד עם קבוצתו לסרייה ב' בתום העונה, אז שב לקבוצת האם שלו, אולימפיק מרסיי. בעונת הורד סטויקוביץ' לקבוצת המילואים של המועדון, אך נכלל בסגל הקבוצה בזכייה ההיסטורית בליגת האלופות באותה עונה, וזאת על אף שלא נטל חלק במשחק הגמר מול מילאן. הוא שב לסגל הבכיר עונה אחר כך, וכבש חמישה שערי ליגה ב-18 הופעות. מרסיי סיימה את העונה כסגנית האלופה.
נגויה גראמפוס.