גופים נוספים בהם כיהן כחבר נשיאות או מועצת המנהלים: המרכז הישראלי לניהול (בין השנים 1975-2000); בנק דיסקונט למימון תעשיות בע"מ (בין השנים 1993-1995); לשכת המסחר ישראל-אמריקה (בין השנים 1996-2000); המכון הישראלי לייצוא ולשיתוף פעולה בינלאומי (בין השנים 2001-2005); איגוד לשכות המסחר (בין השנים 1992-1998). בשנים אלה שימש גם כיו"ר ועדת העבודה של האיגוד; איגוד תעשיות האלקטרוניקה והתוכנה בישראל.
בשנת 1962 ייסד את איל"א - האיגוד הישראלי לטכנולוגיות המידע (IPA), שהיה ארגון הגג לכל הקהילה המקצועית, העוסקת בתחומים שונים של טכנולוגיות המידע בישראל. שור היה פעיל באיל"א שנים רבות ואף כיהן כיו"ר האיגוד במשך שנים רבות. על פעילותו זו זכה בשנת 1998 בפרס איל"א על מפעל חיים. בנימוקי הפרס נכתב כי זכייתו ניתנת "על תרומתו הבולטת להקמת וניהול טכנולוגיות המידע בישראל, ניהול המחשוב של המגזר העסקי והפיכת ענף התוכנה לאחד מענפי היצוא של מדינת ישראל ועל תרומתו לשילוב קהילת המחשבים בקהילה הבינלאומית".
שור נמנה גם עם מייסדי איגוד החברות לעיבוד נתונים בישראל, ושימש גם כיו"ר ההנהלה שלו בין השנים 1975-1989. כמו כן היה ממייסדי איגוד בתי התוכנה בישראל וגם בו כיהן כיו"ר בין השנים 1989-2005.
שור כיהן כחבר במספר ועדות ציבוריות, בהן הוועדה הלאומית למידע ותקשוב (מינוי של ועדת השרים למדע וטכנולוגיה), שעסקה בתכנון התשתיות הטכנולוגיות של מדינת ישראל לשנות ה-2000. היה פעיל בוועדה בין השנים 1995-2001. בנוסף היה חבר בוועדה המייעצת של בית הספר למנהל עסקים של אוניברסיטת בר-אילן, בין השנים 1997-2003, כיהן כיו"ר הוועדה הציבורית של חברות ההיי-טק במכון היצוא הישראלי, בין השנים 2000-2003, והקים את ועדת ההיגוי של בית ספר המיוחד למנהיגות היי-טק, בחסות המרכז הישראלי לניהול, התאחדות התעשיינים ומכון היצוא הישראלי.
בזירה הבינלאומית היה שור פעיל בלשכת המסחר הבינלאומית (ICC), כאשר ייסד את ועדת התקשורת שלה בשנת 1993 ושימש כיו"ר שלה עד לשנת 1995. בנוסף, נמנה שור עם ממייסדי ארגון I.U.A.I – איגוד משתמשי IBM בישראל. הוא כיהן כיו"ר הארגון בשנים 1975-1994, וכן כנציג ישראל בארגון IBM באירופה (COMMON EUROPE), ואף נבחר פעמיים לכהן כנשיאו (בשנים 1984-1987; 1993-1995). בין השנים 1995-1999 שימש כנציג COMMON EUROPE בארגון הבינלאומי (COMMON INTERNATIONAL).
נכון למאי 2017 מכהן שור במספר תפקידים ציבוריים:
ציוני דרך ופרסים.
בשנת 2009 זכה שור ב"אות יקיר התעשייה" מטעם התאחדות התעשיינים בישראל, וזאת "על תרומתו לאורך השנים לחוסנה הכלכלי-חברתי, לדמותה ולדימויה של מדינת ישראל בכלל ועל תרומתו להקמתו, לפיתוחו, לקידומו ולהצלחתו של ענף ההי-טק וה-ICT במדינת ישראל בפרט".
בשנת 2016 זכה ל"ציון לשבח" בפרס התעשייה של התאחדות התעשיינים בישראל. הפרס ניתן לו במעמד נשיא המדינה על פועלו "במשך למעלה מ-50 שנה, למיסודה והעצמתה של התעשייה בישראל, והפיכת תעשיות התוכנה וההיי טק למובילות ביצוא הישראלי. החברות אותן ניהל היוו גשר להשתלבותן של חברות טכנולוגיות מובילות בעולם בישראל והן אף הקימו בארץ חברות בת ומרכזי פיתוח. כל זאת לצד פעילותו הרבה למען קידום הקשרים הכלכליים הבינלאומיים של מדינת ישראל עם מדינות העולם ושיווקה של ישראל כמעצמת 'היי טק'".
פרסים נוספים בהם זכה בעבר:
קישורים חיצוניים.
מכּתביו:
משפחת ברגותי
אירית רחמים
אירית רחמים (נולדה ב-7 בינואר 1974) היא מפיקת אירועים ישראלית. זוכת העונה החמישית של תוכנית המציאות "הישרדות איי קמרינס".
ביוגרפיה.
נולדה בברזיל. עם הולדתה, אמה הביולוגית מסרה אותה לבית יתומים. בהיותה בת חצי שנה, בני הזוג מחולון, ברטין ואורי רחמים, ממשפחה יוצאת עיראק, אימצו אותה וגידלו אותה בישראל. כנערה החלה לרקוד בלהקת הרקדנים הצעירים בחולון, ולאחר מכן ניהלה להקת רקדניות משלה. לאחר שהתייתמה מהוריה המאמצים בראשית שנות ה-20 לחייה, זכתה לסיוע מצד אהובה ויצחק ברזילי שעסקו בארגון תצוגות אופנה והפקות אחרות.
ב-2004 החלה להפיק אירועים באופן עצמאי. כיום היא מפיקה חתונות, אירועי בר מצווה, בת מצווה, ואירועי יוקרה נוספים.
בטלוויזיה.
ב-2011 ניצחה את העונה החמישית של תוכנית המציאות "הישרדות איי קמרינס" בערוץ 10, כשבגמר זכתה ברוב קולות המושבעים בתואר השורדת האחרונה, והוענק לה הפרס הגדול על סך מיליון ש"ח.
ב-2019 השתתפה בתוכנית הדוקו-ריאליטי של הוט "גולסטאריות", בעונתה השביעית.
ב-2021 משתתפת בתוכנית "משחקי השף" ברשת 13, במסלול ה-VIP.
חיים אישיים.
בשנים 1994–2001 הייתה נשואה ליורם חזן. ב-2002 נישאה לכדורגלן העבר לירון בסיס. בסיום מסיבת הרווקות שלה התרחש הפיגוע בסי פוד מרקט. רחמים הסתתרה, וכך לא נפגעה בגופה. כשהיו נשואים שינתה את שמה לאירית רחמים-בסיס. ב-2012 הם התגרשו. להם שני ילדים משותפים. מאז 2015 היא בזוגיות עם איש העסקים עמוס לוזון.
מתגוררת בארסוף.
אירית רחמים-בסיס
ניקול זליקמן
ניקול זליקמן (נולדה ב-30 בינואר 2001) היא מתעמלת אמנותית ישראלית לשעבר. ייצגה את ישראל באולימפיאדת טוקיו (2020) והגיעה למקום השביעי. בפברואר 2022, הודיעה על פרישה.
ביוגרפיה.
נולדה, גדלה והתחנכה בכפר סבא, להורים ולסבים ילידי באקו שבאזרבייג'ן הסובייטית, שם הכירו אביה ואמה ונישאו. ב-1993 עברו לרוסיה, ולאחר מכן עלו לישראל. אמה של ניקול, לנה זליקמן, היא מתעמלת קרקע לשעבר. ניקול החלה להתאמן בהדרכתה של אמה כבר מגיל שלוש וחצי. לה אח-תאום ושני אחים גדולים.
המאמנת המקצועית שלה היא אלה סמופלוב.
קריירה.
ביוני זכתה במדליית כסף בתרגיל החישוק ובמדליית ארד בתרגיל הכדור בקטגוריית הג'וניור באליפות אירופה בהתעמלות אמנותית שנערכה בחולון. במאי אותה שנה זכתה במדליית ארד בתרגיל החישוק בתחרות בטשקנט.
בשנה זו החלה זליקמן להתחרות בקטגוריית הבוגרות. בתחרות שהתקיימה בשנה זאת בקאלה שבצרפת זכתה במדליית זהב בקרב רב. באותה שנה התנהל מרוץ על שני הכרטיסים שקיבלה ישראל לאליפות אירופה. לאחר כמה תחרויות החליט איגוד ההתעמלות לשלוח לתחרות את לינוי אשרם וטורי פילנובסקי ושזליקמן תצא כמחליפה בלבד. זליקמן ואגודתה מכבי תל אביב ערערו לבית המשפט על ההחלטה וטענו שהישגיה בתקופה הרלוונטית היו טובים מהישגיה של פלינובסקי אך בית המשפט דחה את הבקשה.
בהמשך אותה שנה נפצעה זליקמן ועברה שני ניתוחים. בעקבות זאת הפסידה כמה מן התחרויות החשובות בעונה זאת.
בשנת 2018 חזרה זליקמן להתחרות ובחודש מרץ זכתה במדליית כסף בתרגיל הכדור בתחרות גרנד פרי שנערכה בצרפת. ב-6 במאי זכתה במדליית ארד בתרגיל הכדור בתחרות מסבב גביע האתגר שנערכה בספרד, ושבוע לאחר מכן זכתה בשלוש מדליות בתחרות מאותו סוג שנערכה בפורטוגל: מדליית זהב בתרגיל הכדור, כסף בתרגיל החישוק וארד בתרגיל האלות.
באליפות אירופה שנערכה באותה שנה במאי בספרד דורגה זליקמן במקום התשיעי בקרב רב (בתחרות זו לא נערכה תחרות על מכשירים בודדים). באליפות העולם שנערכה בספטמבר בסופיה שבבולגריה עלתה זליקמן לשני גמרים (כדור וחישוק) בהם הגיעה למקום החמישי, בנוסף עלתה לגמר הקרב רב ודורגה בו במקום ה-11.
באליפות אירופה 2019, שנערכה במאי בבאקו, התמודדה זליקמן כמתעמלת הבכירה של ישראל לאחר שלינוי אשרם נפצעה מספר ימים לפני התחרות. בתחרות לא הוענקו מדליות בקרב רב וזליקמן העפילה לארבעת הגמרים האישיים. בתרגיל החישוק זכתה במדליית ארד.
באליפות ישראל שנערכה בתחילת אוגוסט במרכז הספורט הלאומי - תל אביב, זכתה זליקמן במדליית כסף בקרב-רב, ובכך הוכתרה כסגנית אלופת ישראל.
בתחרות גביע האתגר שהתקיימה באוגוסט בקלוז'-נאפוקה, רומניה, זכתה זליקמן בתחרות הקרב-רב במדליית ארד. ביום השני של התחרות, השתתפה בארבעה גמרים של מכשיר בודד, בהם זכתה ב3 מדליות: ארד בתרגיל החישוק, ארד בתרגיל הכדור, וארד בתרגיל הסרט. ביחד עם לינוי אשרם, שזכתה באותה תחרות במדליית זהב בקרב-רב, עשתה היסטוריה בכך שזו פעם ראשונה שבה שתי מתמודדות ישראליות עלו ביחד על הפודיום בתחרות קרב-רב בהתעמלות אמנותית המוכרת על ידי התאחדות ההתעמלות הבינלאומית.
באליפות העולם שנערכה באותה שנה בבאקו, אזרבייג'ן, זכתה זליקמן במדליית כסף היסטורית ביחד עם לינוי אשרם, ניקול וורנקוב, ויוליאנה טלגין. המדליות בקטגוריה הצוותית ניתנות למתעמלות האישיות של כל אחת מ-3 המדינות המובילות לאחר סיום המוקדמות ושקלול שמונה הציונים הטובים מבין כל המתעמלות האישיות למדינה. בתחרות הקרב-רב זליקמן סיימה במקום ה-11 עם ציון כולל של 81.750, ומכוח היותה בין ה-16 הראשונות בתחרות זו, השיגה את הקריטריון להשתתפות באולימפיאדת טוקיו 2020.
במהלך שנת 2019 חתמה זליקמן על הסכם חסות עם חברת יזמות הנדל"ן "בנייני העיר הלבנה".
באולימפידאת טוקיו 2020, עלתה זליקמן לגמר קרב רב מהמקום ה-7 במוקדמות, יחד עם עמיתתה הישראלית המתעמלת לינוי אשרם שהעפילה מהמקום ה-3, הישג שיא ישראלי לענף ההתעמלות האמנותית בתחרויות האישיות. זליקמן סיימה את שלב הגמר במקום השביעי, ההישג השני הכי גבוה למתעמלת ישראלית באולימפיאדה. חברתה לינוי אשרם, זכתה במדליית הזהב האולימפית.
2022 ופרישה.
בפברואר 2022, הודיעה זליקמן על פרישה מהתעמלות אמנותית, ויציאה ללימודים בפרסום ותקשורת שיווקית ב
הרב&quot;ז שפרן
נתן גוטמן