בבחירות 1980 התמודד אבדנור לסנאט של ארצות הברית נגד ג'ורג' מקגוורן, הסנאטור המכהן זה 18 שנה ומי שהיה מועמד המפלגה הדמוקרטית לנשיאות ארצות הברית בבחירות 1972. אבדנור גרס כי מקגוורן לא היה בקשר עם מדינת דקוטה הדרומית וביום הבחירות הכלליות גבר עליו בפער גדול, בהפרש של כ-61 אלף קולות. בתקופת כהונתו כסנאטור כיהן אבדנור בוועדת ההקצבות וישב בראשות שלוש ועדות משנה, בהן ועדת המשנה לאיכות הסביבה והעבודה הציבורית.
ב-1986, לאחר שניצח בפער גדול את הבחירות המקדימות שנערכו במפלגה הרפובליקנית וגבר על המושל ביל ג'נקלו, הפסיד אבדנור בבחירות הכלליות לטום דאשל, אז חבר בית הנבחרים האמריקאי. אחרי שעזב את הקונגרס של ארצות הברית, היה אבדנור בשנים 1987–1989 מנהל הסוכנות לעסקים קטנים של ארצות הברית, והיה יועץ במסע הבחירות המוצלח לסנאט של ג'ון ת'ון נגד דאשל בבחירות 2004.
בחודש מאי 2012 הלך אבדנור לעולמו בסו פולס שבדקוטה הדרומית, בן 89 במותו.
Divlji vjetre
Divlji vjetre (בעברית: רוחות פראיות) הוא שיר בקרואטית, שנכתב והולחן על ידי אנטה פקוטיץ', ובוצע על ידי דמיר קדז'ו. ב-29 בפברואר 2020 השיר זכה בתוכנית "Dora 2020" שמהווה את קדם האירוויזיון הקרואטי, ונבחר לייצג את המדינה באירוויזיון 2020 ברוטרדם, הולנד.
יחסי צרפת–תאילנד
היחסים בין צרפת לתאילנד משתרעים על פני תקופה ארוכה, החל מהמאה ה-16 ועד העת המודרנית. היחסים החלו ברצינות בתקופת שלטונו של לואי הארבעה עשר, מלך צרפת עם משלחות הדדיות וניסיון מרכזי של צרפת לנצר את ממלכת תאילנד (שכונתה אז סיאם) ולהקים פרוטקטורט צרפתי, שנכשל כאשר המדינה התמרדה נגד חדירות זרות ב-1688. צרפת חזרה רק יותר ממאה וחמישים שנה לאחר מכן כמעצמה קולוניאלית, ונאבקה על טריטוריה והשפעה נגד תאילנד בהודו-סין עד המאה העשרים.
המאות ה-16 וה-17.
המשלחות הצרפתיות הראשונות.
המקרה הראשון של קשרים בין צרפת ותאילנד הוא גם התיעוד ההיסטורי הראשון של ניסיון להכניס את הנצרות לסיאם: על פי ג'ובאני פייטרו מאפי, בערך בשנת 1550, פרנסיסקני צרפתי, בונפרר, שמע על ממלכת הבאגאנים הגדולה והתאילנדים, שב מזרחה, נסע על ספינה פורטוגזית מגואה לקוסמה (באגו), שם במשך שלוש שנים הטיף את הנצרות ללא שום תוצאה.
המגעים העיקריים הראשונים בין שתי המדינות התרחשו לאחר שהוקמה נציגות אפוסטולית בתאילנד על ידי האפיפיור אלכסנדר השביעי ב-22 באוגוסט 1662. המשימה הוטלה על ידי החברה החדשה שהוקמה בפריז למשימות חוץ כדי להטיף לנצרות באסיה, וסיאם הפכה למדינה הראשונה שקיבלה מאמצים אלה, אחריה הגיעו משלחות חדשות 40 שנה אחר כך בקוצ'ינצ'ינה, טונקין ובחלקים מסין, מכיוון שסיאם הייתה סובלנית ביותר לדתות אחרות והייתה אכן המדינה היחידה בדרום מזרח אסיה בה הכמרים הקתולים יכלו להתבסס בבטחה.
פייר למברט דה לה מוטה, בישוף ביירות, הכומר-אפוסטוליק מקוצ'ינצ'ינה, וחבר המשלחות אטרנג'רס דה פריז, מלווה על ידי הכמרים דה בורז ודיאר, עזב את מרסיי ב-26 בנובמבר 1660, והגיע למרגואי 18 חודשים לאחר מכן. הוא הגיע לממלכת איוטאיה בשנת 1662.
בשנת 1664 הצטרפה קבוצת מיסיונרים בראשות פרנסואה פאלו, בישוף הליופוליס, אף היא של האגודה למשימות חוץ בפריז, ללמברט בעיר הבירה איוטהאיה לאחר 24 חודשים בנסיעות יבשתיות והחלה בעבודה מיסיונרית. בשנים 1665–1666 הם הקימו סמינר לכמרים באיוטהאיה באישור המלך נאראי, בית המדרש של סנט ג'וזף.
בשנת 1669, לואי לאנו, בישוף מוטלה, אף הוא חבר באגודת משימות החוץ של פריז, מונה לראש המשלחת הרומית הקתולית בדרום מזרח אסיה, עם מטהו באיוטאיה. הם הפיצו את האמונה הנוצרית וגם דאגו לנוצרים אנמיטים ולקהילות נוצריות יפניות בתאילנד. נאראי בירך על מיסיונרים אלה, וסיפק להם אדמות לכנסייה, בית שליחות וסמינר (סניף של סנט ג'וזף). הבישופים למברט ובאלו הקימו בית חולים מערבי בתאילנד בשנת 1669 באיוטאיה, כאשר האב לנאו היה הרופא הראשי. בית החולים סיפק טיפול רפואי לכ-200–300 איש מדי יום.
במהלך טיול בצרפת בשנת 1670, השיג פאלו מלואי ה-14 מכתב למלך נאראי, אשר יחד עם מכתב מהאפיפיור הוא מסר באיוטטהאיה באוקטובר 1673 ואשר התקבל ביראת כבוד רבה.
קשרים אלה היו קשורים קשר הדוק להתפתחות ההשפעה הצרפתית בדרום אסיה, ובמיוחד להקמתה של חברת הודו המזרחית הצרפתית בשנת 1664, והתפתחותה של הודו הצרפתית הקולוניאלית.
קשרי סחר ראשונים (1680).
בשנת 1680 שלחה חברת הודו המזרחית הצרפתית החדשה, שהוקמה לאחרונה ספינה לתאילנד, ועליה משלחת סחר בהנהגת אנדרה דסלנדס-בורו, חתנו של המושל הכללי של ההתנחלות הצרפתית בפודוצ'רי, פרנסואה מרטין, והם התקבלו היטב על ידי התאילנדים.
בספטמבר 1680 ביקרה ספינה של חברת הודו המזרחית הצרפתית בפוקט ויצאה עם מטען מלא של פח. ההולנדים, האנגלים, ומשנות ה-80 של המאה ה-17 הצרפתים, התחרו זה בזה על סחר עם האי פוקט, שהוערך כמקור עשיר של פח. בשנת 1681 או 1682, המלך הסיאמי נאראי, שביקש לצמצם את ההשפעה ההולנדית והאנגלית, מינה כמושל פוקט את המיסיונר הרפואי הצרפתי האח רנה צ'רבונו, חבר במשלחת Société des Missions Etrangères. שרבונו מילא את תפקיד המושל עד שנת 1685.
משלחות תאילנדיות ראשונות לצרפת (1680 ו-1684).
המלך נאראי ביקש להרחיב את היחסים עם הצרפתים, כדי להתמודד עם השפעה פורטוגזית והולנדית בממלכתו, ובהצעת יועצו היווני קונסטנטין פאולקון. בשנת 1664, ההולנדים השתמשו בכוח כדי לגבש אמנה המקנה להם זכויות אקס-טריטוריאליות כמו גם גישה חופשית יותר לסחר. בשנת 1680 נשלח שגריר סיאמי ראשון בצרפת, פיאה פיפטקוסה על סיפון "סוליי" ד'אריאנט, אך הספינה נהרסה מול חופי אפריקה לאחר שעזבה את מאוריציוס והוא נעלם.
משלחת שנייה נשלח לצרפת בשנת 1684, בהובלתם של ח'ון פיג'אוואניט וחון פיג'יטמאיטרי, בבקשה לשלוח שגרירות צרפת לתאילנד. הם נפגשו עם לואי ה-14 בוורסאי. בתגובה שלח לואי ה-14 שגרירות בראשות שבאלייה דה-שומון.
משלחת שבאלייה דה שומון (1685).
שבאלייה דה שומון היה השגריר הצרפתי הראשון של המלך לואי ה-14 בסיאם. הוא לווה במשימתו על ידי ראש המנזר דה שויסי, הישועי גי טשאר, והכומר בניג'ה ווצ'ה. במקביל, הוא החזיר לסיאם את שני השגרירים ממשלחת סיאם הראשונה בצרפת.
שבאלייה דה שומון הביא גם קבוצה של מתמטיקאים ישועים שמשימתם הייתה להמשיך לסין עבור משימות שונות. לה קונטה נשאר בסיאם עם המלך נאראי, אך האחרים הגיעו לסין בשנת 1687.
שבאלייה דה שומון ניסה ללא הצלחה להמיר את נאראי לקתוליות ולחתום על חוזה מסחרי משמעותי. נחתם הסכם זמני להקלה על הסחר בין צרפת לסיאם. צרפת קיבלה גם מונופול פח בפוקט, כאשר המיאטר ד'הוט לשעבר של שומון, זיור דה בילי, מונה למושל האי, וקיבל את שטח סונגקלה בדרום.
כששומון חזר לצרפת, הרוזן קלוד דה פורבין, נשאר בשירותו של מלך הסיאמים, וקיבל, אם כי בחוסר רצון רב, את עמדות האדמירל הגדול, גנרל כל צבאות המלך ומושל בנגקוק. אולם עמדתו נעשתה במהרה בלתי נסבלת על ידי הקנאה והתככים של השר קונסטנטין פאולקון, ואחרי שנתיים עזב את סיאם והגיע לצרפת בשנת 1688. הוא הוחלף כמושל בנגקוק על ידי שבאלייה דה ביורגר.
המהנדס הצרפתי למארה נשאר גם בסיאם לבקשת המלך כדי לבנות ביצורים. הוא התחיל על ידי בניית מבצר בבנגקוק, וביצורים בליגור (נאקון סי טמרט), סינגור (סונגקלה), פאתאלונג, איוטאיה, לובו (לופבורי), מרגי, אינבורי וטאלה שופסו.
משלחת תאילנד שנייה לצרפת (1686).
משלחת תאילנדית שנייה, בראשות קוסה פאן, נשלחה לצרפת לאשרר את האמנות. היא הביאה הצעה לברית נצחית בין צרפת לסיאם ונשארה בצרפת מיוני 1686 עד מרץ 1687. את קוזה פאן ליוו שני שגרירים סיאמיים נוספים, אוק-לואנג קנלאה ראצ'אמאטרי ואוק-ח'ון סי וויסאן וואצ'ה, והאב הישועי גי טשאר.
משלחתו של קוזה פן גרמה לסנסציה בבתי המלוכה ובחברה של אירופה. המשלחת נחתה בברסט ונסעה דרך היבשת לוורסאי, כשהיא מוקפת ללא הרף המוני צופים סקרנים.
הבגדים ה"אקזוטיים" כמו גם נימוסים של השליחים, יחד עם "מכונה" מיוחדת ששימשה להעברת המתנה של המלך נאראי למלך הצרפתי, גרמו להרבה הערות בחברה הגבוהה הצרפתית.
הרחוב הראשי של ברסט נקרא Rue de Siam לכבוד המשלחת.
מלחמת סיאם–אנגליה (1687).
בינתיים, ממלכת איוטאיה התנגשה עם חברת הודו המזרחית הבריטית, הכריזה רשמית על מלחמה באוגוסט 1687. הסיבה הייתה שהאנגלי סמואל וייט עלה לגדולה ומונה למושל מרגואי בשנת 1684, במקום בן ארצו ברנבי. משם הוא סחר תחת דגל ממלכת איוטהאיה ועסק בפיראטיות, ותקף לפעמים אוניות שנמצאו תחת שיפוט אנגלי. האנגלים הגיבו בשליחת ספינות מלחמה לנמל מרגואי, והתאילנדים, מחשש שאולי העיר תיכבש מינו את שבאלייה דה ביורגר הצרפתי למושל מרגואי על ידי מלך איוטהאיה בשנת 1687.
משלחת לובר-סברט (1687).
משלחת צרפתית שנייה נשלחה לסיאם במרץ 1687, ואורגנה על ידי קולבר. השגרירות כללה כוח משלחת צרפתי של 1,361 חיילים, מיסיונרים, שליחים וצוותים שהיו על סיפונן של חמש ספינות מלחמה, והייתה להן החובה הנוספת להחזיר את משלחת קוסה פן לסיאם. הזרוע הצבאית הובלה על ידי הגנרל דספרגס, והמשלחת הדיפלומטית על ידי סיימון דה לה לובר וקלוד צ'ברט דו בולאי, מנהל חברת הודו המזרחית הצרפתית. המשלחת הגיעה לבנגקוק באוקטובר 1687.
המשלחת כללה 14 מדענים ישועיים שנשלחו לסיאם על ידי לואי ה-14, בהנחייתו של הכומר טשאר. הישועים קיבלו את התואר "מתמטיקאים מלכותיים" והיו בחסות האקדמיה.