די גאָלדענע קייט (יידיש: "שרשרת הזהב") היה כתב עת ביידיש אשר יצא לאור בישראל בשנים 1948 - 1995, על ידי ההסתדרות הכללית של העובדים בארץ ישראל. עורכו של כתב העת לאורך כל שנות קיומו היה אברהם סוצקבר.
מקור שמו של כתב העת הוא מחזה בשם זה, שכתב י"ל פרץ.
כותרת המשנה של כתב העת הייתה: "פערטל-יארשריפט פאר ליטעראטור און געזעלשאפטלעכע פראבלעמען", כלומר רבעון לשאלות הספרות והחברה. יוסף שפרינצק, מזכיר ההסתדרות באותה העת, היה מן היוזמים מצד ההסתדרות. אברהם סוצקבר הצליח לשכנע את ראשי מפא"י בחשיבות הקמת הרבעון. וכך, חרף אי-הסובלנות הבוטה ששררה אז בארץ כלפי לשון היידיש, כולל שרידים ממלחמת הלשונות, הוקם הרבעון הייחודי הזה.
"די גאלדענע קייט" היה במשך שנים רבות הרבעון הייצוגי של תרבות היידיש בישראל ובעולם, לאחר השואה ומלחמת העולם השנייה. הרבעון יצא לאור בתל אביב, בעריכתו של המשורר אברהם סוצקבר (סוצקעווער). אברהם סוצקבר היה בין מייסדי הרבעון, יחד עם אברהם לוינסון, בשנת 1949, וערכו עד שנת 1995. הרבעון שימש במשך שנים ארוכות האכסניה המרכזית וכמעט היחידה של שרידי תרבות היידיש וסופריה. וסביבו נתרכזו מיטב יוצרי היידיש במשך קרוב לחמישים שנה. בסך הכל יצאו לאור 141 גליונות, שחלקם הקיף למעלה מ-200 עמודים.
כתב העת התייחד, בין השאר, גם בכך, שהביא לראשונה תרגומים ליידיש של שירה וסיפורת עברית מהספרות העברית החדשה.
ליד מערכת כתב העת, הייתה במשך שנים רבות גם הוצאת ספרים קטנה לספרי יידיש.
עלות משתנה
עלות משתנה היא עלות המושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק, להבדיל מעלות קבועה שהיא עלות שאינה משתנה בטווח הקצר, ולכן אינה מושפעת באופן ישיר ומיידי מהיקף פעילותו של העסק.
עלות משתנה כוללת את עלות העבודה, החומרים ותפעול שוטף של המפעל, לעומת עלות מבנים ומכונות שהיא עלות קבועה.
Strange Days
Strange Days (אנגלית: ימים מוזרים) הוא אלבומה השני של להקת הדלתות, שיצא בסוף שנת 1967, מספר חודשים אחרי יציאת אלבום הבכורה המצליח. כל השירים באלבום נכתבו והולחנו על ידי חברי הלהקה. מהאלבום יצאו הסינגלים "Love Me Two Times", שהגיע למקום ה-25 במצעד הפזמונים האמריקאי, ו-"People are Strange" המלנכולי, שהגיע למקום ה-12 באותו מצעד.
השיר החותם את האלבום, "When the Music's Over", מקביל לשיר "The End", המסיים את האלבום הקודם, באורכו יוצא הדופן ובמילותיו המיסטיות.
מגזין המוזיקה "רולינג סטון" מיקם את האלבום במקום ה-407 ברשימת "500 האלבומים הגדולים בכל הזמנים".
אייריש פוטבול ליג
סמל בליז
סמל בליז אומץ רשמית עם קבלת עצמאות המדינה. הסמל שונה במעט מהסמל של המושבה הבריטית בליז.
הסמל מורכב משלט אצולה לו שני תומכים, שציצתו היא עץ מהגוני (Swietenia macrophylla). סביב שלט האצולה והתומכים זר המורכב מעשרים וחמישה עלים.
בשני השלישים העליונים של שלט האצולה מצוירים כלי העבודה של חוטב עצים, ובשליש התחתון מצוירת ספינה. סמלים אלה מסמלים את חשיבות עצי המהגוני בכלכלת המדינה ושימושם בייצור ספינות.
התומכים הם שני חוטבי עצים - השמאלי, אדם לבן עור, מחזיק בידו גרזן, והימני, אדם שחום עור, מחזיק בידו משוט של סירה - שני התומכים מסמלים את שני ענפי הכלכלה העיקריים של המדינה.
בתחתית הסמל, על גבי קלף מופיע מוטו המדינה "SUB UMBRA FLOREO" שמשמעותו "תחת מחסה (סוכך) אני משגשג".
הסמל מופיע במרכז דגל בליז.
סמל בנין
סמל בנין הנוכחי אומץ מחדש כסמל רשמי של בנין בשנת 1990 לאחר שהוחלף בשנת 1975.
הסמל הוא שלט אצולה לו שני תומכים. ציצת הסמל מורכבת משני קרני תאו אפריקני המוצגים כקרני שפע ומלאים תירס והמסמלים שפע.
שלט האצולה מחולק לארבעה רבעים. הרביע השמאלי עליון מתאר טירה בסגנון סומבה המסמל את ההיסטוריה של ממלכת בנין. הרביע הימני עליון מציג את כוכב בנין - הכבוד הגבוה ביותר שניתן לאזרח המדינה. הרביע הימני התחתון מציג ספינה, המייצגת את הגעת המתיישבים האירופאים לבנין, והרביע השמאלי התחתון מציג עץ דקל המסמל את כלכלת המדינה.
התומכים הם שני נמרים - החיה הלאומית של בנין.
מתחת הסמל רשום מוטו המדינה בצרפתית - "אחווה, צדק, עבודה".
פול קלי
פתחלנד
פתחלנד הוא כינוי ישראלי לאזור ערקוב בלבנון אשר נשלט במשך כ-10 שנים על ידי ארגון הפת"ח ואחר כך הארגון לשחרור פלסטין (אש"ף). אין לשטח זה גבולות רשמיים, אך מדובר על האזור הדרום-מזרחי של לבנון (הבקאע), סמוך לגבול עם ישראל, בעיקר באזור החרמון.
הכינוי לאזור ניתן על ידי אלוף פיקוד הצפון הישראלי ב-1969, דוד אלעזר.
היסטוריה.
רצועת ערקוב היא אזור הררי בגזרה המזרחית של דרום לבנון, במורדות הר החרמון. רצועה זו נתחמת על ידי ישראל בדרום, נהר החצבאני במערב, העיירה הדרוזית חצבאיה בצפון, וגבול ישראל-סוריה בהר דב במזרח.
בסוף שנת 1968 חדרו לרצועת ערקוב קבוצות של חברי ארגונים פלסטיניים, לצורך אימונים ולאחר מכן לצורך ירי קטיושות ומארבים לעבר ישראל.
בסוף שנות ה-60 ניסתה ממשלת לבנון לעצור את פעילות המחבלים בשטחה, אבל הצליחה בכך באופן חלקי בלבד. בעקבות זאת, נחתם ב-1969, בתיווכו של נשיא מצרים גמאל עבד אל נאצר, הסכם קהיר, שהעניק לאש"ף שליטה וחופש פעולה נרחבים בדרום לבנון, בתמורה לאי-התערבותו בקונפליקט האתני בלבנון.
הארגונים החמושים של הפלסטינים, ובראשם הפת"ח, אשר גורשו מירדן באירועי ספטמבר השחור ב-1970, התמקמו באזור הדרום-מזרחי של לבנון, לעומק השטח. הם מצאו במקום אוכלוסייה תומכת - פליטים פלסטינים שממשלת לבנון התירה להם לשהות במחנות פליטים באזור, בתנאי שלא יירו משם לעבר ישראל. תמיכה זו אפשרה ליאסר ערפאת להתבסס במקום ולהקים תשתית ללחימה נגד ישראל. פעילות זו הייתה חלק ממלחמת האזרחים הכוללת בלבנון, ובעקבותיה קיבע ערפאת את מעמדו כשליט מעשי בשטח. משם ירו אנשיו קטיושות אל עבר יישובי צפון הארץ, ושלחו חוליות טרור לבצע פיגועים על אדמת ישראל, ביניהם: הפיגועים בכביש החוף ובמשגב עם. ממשלת לבנון, ללא צבא מסודר ומאורגן, לא יכלה למנוע מערפאת ומהארגונים לעשות כרצונם בכל השטח שעליו שלטו.
ב-1970 פשט צה"ל במסגרת מבצע קלחת 2 על בסיסי מחבלים בשישה כפרים בפתחלנד. לקרב הצטרפה סוריה וכן צבא לבנון.
ב-9 באוקטובר 1973, בזמן מלחמת יום הכיפורים, נורו מן הפתחלנד 30 פגזי קטיושה.
ב-1976 נכנס צבא סוריה ללבנון במסגרת מלחמת האזרחים במדינה, אך לאור הקו האדום שהציבה ישראל, לא נכנסו כוחות הצבא הסורי לאזור.
ב-1978 כבש צה"ל במסגרת "מבצע ליטני" את השטח מקו הגבול הבינלאומי עד נהר הליטני, ושיתף פעולה עם צבא דרום לבנון בפיקודו של סעד חדאד. אש"ף, שנדחק מהשטח, התמקם מצפון לליטני ובאזור הר דב, משם המשיך לבצע ירי קטיושות ולשלוח חוליות טרור.
ב-1982, בזמן מלחמת לבנון הראשונה, היה בפתחלנד ריכוז של כ-1500 לוחמים פלסטינים, רובם מחטיבת "כראמה", שהיה משולב במערך הסורי ונהנה מהגנת הטילים הסוריים. לאחר הקרבות בקיץ 1982, נפוצה הנוכחות הפלסטינית המזוינת הזאת צפונה לעבר בקעת הלבנון. צה"ל נכנס בזמן המלחמה לכל אזור דרום לבנון ודחק את כוחותיו של ערפאת וארגוני הטרור מהשטח לעבר ביירות, ומשם גורשו ערפאת ואנשיו לתוניסיה.
שימוש מאוחר במונח.
המונח חזר לשימוש לאחר השתלטות החמאס על רצועת עזה ביוני 2007 במסגרת עימות חמאס-פת"ח ברצועת עזה. המצב, בו רצועת עזה נשלטת על ידי החמאס ואזור יהודה ושומרון נשלט על ידי הפת"ח, תואר באמצעי התקשורת כחלוקת הרשות הפלסטינית לשתי ישויות - חמאסטן ופתחלנד (או פתחסטן, השימוש בסיומת סטן נפוץ יותר בהתייחסות לחמאס ופחות בהתייחסות לפתח בשל ההקשר האיסלאמי של הסיומת התואם את מדיניות תנועת החמאס).
בשנות ה-70 של המאה ה-20 היה השם "פתחלנד" כינוי גנאי לדף האמצע בעיתון יום שישי של ידיעות אחרונות שבו כתבו עיתונאים שזוהו עם השמאל הישראלי, דוגמת: סילבי קשת, עמוס קינן ואחרים.
מוות מוחי
מוות מוחי (באנגלית: Brain death) הוא הפסקה בלתי-הפיכה של כל הפעילות המוחית ובכלל זה הפעילות המוחית הלא רצונית ההכרחית לקיום החיים, כגון נשימה. המוות המוחי הוא תוצאה של נמק תאי עצב בגזע המוח.
המאפיין הקליני העיקרי שמבדיל בין מוות מוחי לתרדמת הפיכה הוא העדר נשימה עצמאית. המוח המוארך אשר נמצא בגזע המוח, שולט בפעולות העצמאיות, ולכן במצב של הפסקת פעילות בלתי הפיכה של גזע המוח לא תיתכן נשימה עצמונית, אך בעזרת מכונת הנשמה, הלב ימשיך לפעום וניתן להחזיק את החולה במצב זה אף כמה ימים (לאחר מכן הרקמות יחלו לעבור תהליך של הרס למרות אספקת החמצן בגלל חוסר עצבוב), מה שמהווה כר פורה לדילמות רבות באתיקה רפואית, במשפט ובדת.
הגדרתו המשפטית של "מוות מוחי" משתנה ממדינה למדינה. בישראל ההגדרה המשפטית-רפואית עיקרה תרדמת בלתי-הפיכה הכוללת גם העדר נשימה, וכן דרישות קליניות ומכשיריות נוספות. בבריטניה מוות מוחי מוגדר כמוות של גזע המוח בלבד ובארצות הברית הוא מוגדר כמות כל המוח.
מצבים של צמח, תת-חום (היפותרמיה), היפוגליקמיה והרעלת ברביטורטים אינם מהווים מוות מוחי על אף שהם יכולים להיות דומים לו במאפייניהם החיצוניים.
הגדרות וקריטריונים.
לאורך השנים הוצעו הגדרות שונות למוות מוחי, חלקן נכנסו לחקיקה ולפרקטיקה במדינות מסוימות ואחרות לא:
בהתאם להגדרות השונות פותחו קריטריונים שונים שאמורים לשקף מבחינה פיזיולוגית את ההגדרות:
היסטוריה.