בתחילת 1987 בעקבות פרסומים על המשכורות הגבוהות של בכירי בנק לאומי, קוצצו המשכורות של הבכירים, בהם משכותו של ארטל שעמדה על כ-30,000 דולר בחודש, אך הובטח להם שאם יפרשו עד סוף 1987 יקבלו פיצויים או פנסיה על פי שכרם לפני הקיצוץ. זמן קצר לאחר מכן אולץ מנכ"ל הבנק, מרדכי איינהורן להתפטר. איינהורן הציע שבראש הבנק תעמוד ועדת שלושה שתכלול יחד איתו את ארטל וידידיה גרינברג, אך הצעתו נדחתה על ידי הדירקטוריון שהעדיף להצניח את צדיק בינו, מועמד חיצוני. ארטל שראה עצמו כמועמד לניהול הבנק נשאר בבנק למרות אכזבתו מאי קבלת התפקיד. אולם לאחר מספר חודשים, בהם לחץ ועד העובדים להדיחו, ולאחר שדוד קליין מונה למשנה שלו בחטיבה העסקית, הוא התפטר. ארטל סיים את עבודתו בבנק ביולי 1987, בגיל 59, בתום ארבעים ושש שנות עבודה. בהתפטרותו של ארטל הושלמה החלפת ההנהלה הבכירה של הבנק מתקופתו של יפת.
לאחר הפרישה מבנק לאומי.
מיד עם סיום עבודתו בבנק החל בקריירה חדשה כאשר בשנים 1987–2000 פעל כנציגו בישראל של המשקיע הבריטי ברנרד שרייר (Shreier Group in Israel- C.P Holdings Limited U.K). כאשר בתקופה הזו רכש עבור קבוצת שרייר את החברות קטרפילר, כור סחר ומלון גלי זוהר בים המלח.
בנוסף היה מעורב בהשקעה וניהול מלון השרון בהרצליה.
בסך הכל בתקופת עבודתו של ארטל עבור שרייר הושקעו בישראל כחמישים מיליון דולר.
בשנת 2000 סיים ארטל את עבודתו עבור ברנרד שרייר. עם סיום עבודתו אצל שרייר הוא החל בקריירה חדשה שרובה ככולה חברות בעמותות בהתנדבות וחברות במועצות מנהלים בחברות שונות.
ארטל הוא חבר הנהלת אגודת הידידים של אוניברסיטה תל אביב וגזבר האגודה. היה חבר הנהלת לשכת המסחר ישראל אפריקה; חבר הנהלת המועדון המסחרי והתעשייתי תל אביב יפו ויו"ר ועדת הכספים; מ"מ יו"ר הנהלת לשכת המסחר הבינלאומית (ICC); יו"ר Jerusalem Arbitration Center; נשיא, גזבר, חבר הנהלה ויו"ר ועדת הכספים של רוטרי תל אביב כשבמסגרת פעילותו במועדון יזם מספר פרויקטים למען הקהילה ותרומות בייחוד לבתי ספר בתל אביב ; יו"ר ועדת כספים וחבר בוועד הפועל של המרכז למורשת המודיעין. ארטל כיהן כחבר במועצות המנהלים של החברות אלקטרה, מנרב, טבעול, קטרפילר, בתי מלון השרון וגלי זוהר ולשכת המסחר ישראל אפריקה.
יעקב ארטל, גר בתל אביב, נשוי מאז 1957 ללאה (שטיינר), להם שלושה ילדים: צביקה (צבי) ארטל, המייסד והמנכ"ל של חברת ההלבשה האמריקאית דנה-קו (Dana-Co LLC); אהוד (אודי) ארטל, נשיא בחברת התוכנה הבינלאומית מג'יק תעשיות תוכנה ואורית ארטל-דלוגין, מנהלת השיווק וחברת הנהלה במרכז רפואי קפלן (כללית).
לואיז הנרייט דה בורבון
לואיז הנרייט דה בורבון (בצרפתית: Louise Henriette de Bourbon; 20 ביוני 1726 - 9 בפברואר 1759), הייתה אשתו של לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן וסבתו של לואי פיליפ, מלך הצרפתים.
ביוגרפיה.
לואיז הנרייט נולדה ב-20 ביוני 1726 בפריז, ללואי ארמנד השני, נסיך קונטי וללואיז אליזבת דה בורבון, בתם של לואי, נסיך קונדה ולואיז פרנסואז דה בורבון, דוכסית בורבון. בשנת 1727 מת אביה, שהיה אדם גס והתעלל רבות באמה, ואחיה לואי פרנסואה, נסיך קונטי ירש את תאריו.
ב-17 בדצמבר 1743 התחתנה לואיז הנרייט עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, בנישואין שנועדו להביא לפיוס בין בית אורליאן לבית קונטי, ממנו נולדו לה 3 ילדים. בתחילה היו היחסים ביניהם מעולים, אולם עד מהרה החלה לואיז הנרייט לבגוד בבעלה ולנהל חיים שערורייתיים, מה שגרם לחמותה לסרב להכיר בילדיה כילדים חוקיים.
ב-9 בפברואר 1759 מתה לואיז הנרייט בפאלה רויאל כשהיא מוקפת בבעלה ובילדיה, ומותה השפיע קשות על בעלה.
משפחתה.
ב-17 בדצמבר 1743 התחתנה לואיז הנרייט עם לואי פיליפ הראשון, דוכס אורליאן, ממנו נולדו לה 3 ילדים:
חזיר אנטולי
חזיר אנטולי (שם מדעי: Sus scrofa libycus) הוא תת-מין של חזיר בר האנדמי לעבר הקווקז, טורקיה, ארץ ישראל ויוגוסלביה. כמו כן, ישנה השערה שהחזיר האנטולי עשוי להיות אחד האבות של החזירים של היום.
חזיר זה הוא אוכל-כול.
חוק דולונג-פטיט
היינריך אדוארד היינה
קרלוס סלסדו
קרלוס יואל סלסדו הרננדס (בספרדית: Carlos Joel Salcedo Hernández, נולד ב-29 בספטמבר 1993 בגוודלחרה שבמקסיקו) הוא כדורגלן מקסיקני המשחק בטיגרס ובנבחרת מקסיקו בעמדת הבלם.
קריירת מועדונים.
סלסדו החל את קריירת המועדונים כנער בגוודלחרה המקסיקנית, ולאחר מכן שיחק טיגרס המקסיקנית ובריאל סולט לייק האמריקאית. באוגוסט 2012 החל סלסדו להתאמן עם הקבוצה הבוגרת של ריאל סולט לייק, וקיבל חוזה של שחקן בית. במאי 2013 ערך סלסדו את הבכורה בקבוצה הבוגרת של ריאל סולט לייק, כשנכנס כמחליף בניצחון 2-0 על ונקובר וייטקאפס. עד לסוף 2013 הפך סלסדו לשחקן הרכב קבוע בריאל סולט לייק וערך 12 הופעות ליגה. בינואר 2015 חתם סלסדו בקבוצת נעוריו גוודלחרה, וערך את הופעת הבכורה שלו בניצחון 2-1 על אוניברסידד נסיונל. במרץ 2015 הבקיע סלסדו את שער הבכורה שלו בגוודלחרה, בניצחון 3-0 על מונטריי. סלסדו זכה עם גוודלחרה בגביע המקסיקני (אפרטורה) לשנת 2015 ובסופר קאפ המקסיקני לשנת 2016. באוגוסט 2016 הושאל סלסדו לפיורנטינה האיטלקית, עם אופציית רכישה בתום תקופת ההשאלה. בספטמבר 2016 ערך סלסדו את הופעת הבכורה שלו בפיורנטינה, בתיקו 0-0 מול פאוק סלוניקי במסגרת הליגה האירופית. את הופעת הבכורה בסרייה א' ערך סלסדו מספר ימים מאוחר יותר, בתיקו 0-0 מול מילאן.
בקיץ 2017, בתום תקופת ההשאלה לפיורנטינה, חזר סלסדו לגוודלחרה לאחר שלא מומשה עליו אופציית הרכישה. סלסדו מיד הושאל שוב, הפעם לאיינטרכט פרנקפורט מהבונדסליגה עם אופציית רכישה. הופעת הבכורה של סלסדו הייתה בניצחון 1-0 על בורוסיה מנשנגלדבך במסגרת הבונדסליגה בספטמבר 2017. סלסדו, בעונת הבכורה שלו בפרנקפורט, היה שותף לעונה טובה מאוד, שהסתיימה בזכייה בגביע הגרמני, לאחר ניצחון בגמר 3-1 על באיירן מינכן, במשחק בו סלסדו שיחק היטב 90 דקות. ב-14 במאי 2018 הודיעה איינטרכט פרנקפורט על רכישתו של סלסדו מגוודלחרה והחתמתו על חוזה לארבע עונות. סלסדו פתח את עונת 2018/19 בפרנקפורט, אך איבד את מקומו בהרכב, ובפגרת החורף של העונה חזר למקסיקו כאשר חתם בטיגרס.
קריירה בינלאומית.
באפריל 2015 ערך סלסדו את הופעת הבכורה שלו בנבחרת מקסיקו, במשחק ידידות מול נבחרת ארצות הברית. ביוני 2015 לקח סלסדו חלק בטורניר הקופה אמריקה 2015, בו הודחה מקסיקו בשלב הבתים, כשסלסדו עורך הופעה אחת כמחליף. בספטמבר 2015 זומן סלסדו על ידי מאמן הנבחרת עד גיל 23 ראול גוטיירס להשתתף בטורניר הקדם אולימפי של CONCACAF. סלסדו ומקסיקו זכו בטורניר זה והבטיחו את מקומם באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016). סלסדו השתתף גם באולימפיאדה עצמה, אך מקסיקו לא צלחה את שלב הבתים. בשנת 2017 נטל סלסדו חלק בגביע הקונפדרציות 2017, בו פתח בשני משחקים, ונפצע במשחק השני, בו הוחלף בשלב מוקדם, ולא המשיך לשחק בטורניר, אותו סיימה מקסיקו במקום הרביעי.
במאי 2018 זומן סלסדו לסגל של מקסיקו למונדיאל 2018. סלסדו היה שותף להפתעה במשחק הראשון של שלב הבתים, בו ניצחה מקסיקו 1-0 את גרמניה, ובהמשך פתח גם במשחק הניצחון 2-1 על דרום קוריאה ובמשחק ההפסד 3-0 לנבחרת שוודיה. סלסדו הציג יכולת טובה מאוד בשלב הבתים, ופתח גם במשחק שמינית הגמר, בו הפסידה מקסיקו 2-0 לנבחרת ברזיל, והודחה מהמונדיאל.
תארים.
עם גוודלחרה:
עם איינטרכט פרנקפורט:
ועדת אגרנט (היועץ המשפטי לממשלה)
ועדת המשפטנים בדבר סמכויות היועץ המשפטי לממשלה (ובשמה הנפוץ, ועדת אגרנט, על שם העומד בראשה) הייתה ועדה מיוחדת שהוקמה בשנת 1962 לשם הבהרת סמכויותיו ומעמדו של היועץ המשפטי לממשלה. הוועדה הוקמה בעקבות מחלוקת חריפה שהתגלעה בין היועץ המשפטי לממשלה גדעון האוזנר לשר המשפטים דב יוסף באשר לחלוקת הסמכויות ביניהם. הוועדה בראשות שופט בית המשפט העליון שמעון אגרנט ניתחה בהרחבה את סמכויות היועץ המשפטי ואת היחס בין תפקידו לתפקיד שר המשפטים ולממשלה. מסקנות הוועדה אומצו בהחלטת ממשלה ונודעה להן השפעה משמעותית על עיצוב תפקידו של היועץ המשפטי לממשלה גם עשרות שנים לאחר הגשת מסקנותיה.
תפקיד היועץ המשפטי לממשלה.
תפקיד היועץ המשפטי לממשלה הוא ייחודי לישראל, ואין לו מקבילה בדמוקרטיות אחרות. ההסבר המקובל למצב זה הוא תהליך היווצרותו של התפקיד שלא היה מתוכנן, והעובדה שסמכויותיו ומעמדו התעצבו עם השנים.
לקראת הקמת מדינת ישראל הוטל על חיים כהן ושבתאי רוזן להכין תוכנית למערכת המשפט של המדינה. על פי התוכנית שגיבשו השניים, סמכויותיו של ה-Attorney General (מונח שתורגם באופן לא מדויק ל'יועץ משפטי לממשלה'), היועץ המשפטי שהיה כפוף לנציב העליון כשאר פקידי הקבינט הקטן, יועברו לידי שר המשפטים, תחתיו יכהן מנהל כללי. המסמך הוסיף: "שני במעלה יהיה היועץ המשפטי אשר ינהל את מחלקת החוק", מחלקה אשר תעסוק בענייני חקיקה, ו"השלישי במעלה יהיה התובע הכללי, אשר ינהל את התביעה הכללית". אולם פקודת סדרי השלטון והמשפט שנחקקה מיד לאחר קום המדינה וקבעה את העברת סמכויות הנציב העליון לידי הממשלה לא התייחסה לסמכויות שהיו בידי ה- Attorney general. השמטה זאת הביאה במשך השנים לאי בהירות בחלוקת הסמכויות בין שר המשפטים והיועץ המשפטי לממשלה.