את המספרים המתארים את האינטנסיביות ואת התדירות של הזמזום, הפורמנטים, ואת אות השארית, ניתן לאחסן או להעביר אותם בנפרד. שיטת קידוד החיזוי הליניארי מסנתזת את אות הדיבור על ידי הפיכת התהליך: משתמשת בפרמטרים של הזמזום ואות השארית כדי ליצור אות מקור, אחר כך משתמשת בפורמטים כדי ליצור מסנן (המייצג את הצינור), ולבסוף מעבירה את המקור דרך המסנן, כדי לייצר דיבור.
בגלל שאותות הדיבור משתנים עם הזמן, תהליך זה נעשה על חתיכות קצרות של אות הדיבור, אשר נקראים מסגרות; בדרך כלל 30 עד 50 מסגרות לשנייה מניבות דיבור מובן עם דחיסה טובה.
ייצוג מקדמים של קידוד חיזוי ליניארי.
קידוד חיזוי ליניארי משמש לעיתים קרובות לשידור מידע לגבי המעטפת הספקטרלית, ולכן הוא צריך להיות מסוגל לספוג שגיאות שידור. העברת מקדמי המסנן ישירות אינה רצויה, שכן הם רגישים מאוד לשגיאות. במילים אחרות, טעות קטנה יכולה לעוות את כל הספקטרום, או גרוע מכך, טעות קטנה עלולה להפוך את מסנן החיזוי לבלתי יציב.
קיימות שיטות מתקדמות לייצוג המקדמים כגון מקדמי החזרה LAR ו -LSP. כאשר האחרונה צברה פופולריות שכן היא מבטיחה יציבות של החזאי ושגיאות ספקטרליות הן מקומיות עבור סטיות מקדמים קטנות.
פבלוס, מלך היוונים
טריפל-דאבל
בוניפאצ'ו, רוזן סבויה
בוניפאצ'ו, רוזן סבויה (באיטלקית: Bonifacio di Savoia; 1245 – 7 ביוני 1263), היה רוזן סבויה בין השנים 1253–1263.
ביוגרפיה.
בוניפאצ'ו נולד בשנת 1245 בשיאמברי, לאמדאו הרביעי, רוזן סבויה ולססיל מבו, בתם של בארה הראשון, הלורד של בו וסיביל ד'אנדוז.
בשנת 1253 מת אביו אמדאו הרביעי, רוזן סבויה, ובוניפאצ'ו עלה לשלטון במקומו. אולם מכיוון שהיה קטין, שימשו אמו ססיל מבו ודודו טומאסו השני, רוזן סבויה כעוצרי הרוזנות. דודיו האחרים ניסו בתחילה לחלק את הרוזנות ביניהם, אולם לבסוף הוסכם להמשיך עם ההחלטה שהתקבלה בשנת 1234, ולפיה הם ישלטו על נחלות כחלק מהרוזנות, ואף התווספו להם עוד נחלות כפיצוי. בשנת 1259 מת דודו טומאסו השני, רוזן סבויה, ואמו נשארה עוצרת הרוזנות לבדה.
בוניפאצ'יו ניהל כמה מערכות בפלנדריה ובפיימונטה, אולם לא נחל בהם הצלחה. בספטמבר 1262 הביע ראול השני, רוזן ז'נבה את נאמנותו בפני בוניפאצ'ו. ב-7 ביוני 1263 נהרג בוניפאצ'ו בקרב בטורינו, ודודו פייטרו השני, רוזן סבויה עלה לשלטון במקומו.
יאהרצייט
יורצייט
אהרן שאול זליג הכהן
גייל רובין (אנתרופולוגית)
פרופסור גייל רובין (באנגלית: Gayle S. Rubin; נולדה בשנת 1949) היא אנתרופולגית תרבותית אמריקאית, פרופסור לאנתרופולוגיה באוניברסיטת מישיגן, ופעילה פוליטית פמיניסטית. רובין ידועה בכתיבה שלה על היחסים בין מין, מגדר וכוח. היא כתבה על נושאים רבים כגון פמיניזם, ספרות לסבית, סדומזוכיזם, זנות, פדופיליה, פורנוגרפיה ועוד. כמו כן היא חוקרת תרבויות שוליים להטב"קיות אורבניות.
בין כתביה החשובים נמצא המאמר הקלאסי "הסחר בנשים: הערות על הכלכלה הפוליטית של המין״ שבו רובין גורסת שאי אפשר להבין את דיכויין של נשים בעזרת כלים מרקסיסטים בלבד, ויש צורך בתאוריה אחרת שתסביר את המסגרת שבתוכה מתקיימים המין והמגדר בחברה שלנו, ויוצרים בעזרתם דיכוי. במאמרה חוזרת גייל רובין אל הניתוח של האנתרופולוג הסטרוקטורליסט קלוד לוי-שטראוס, שטען בחיבורו "תבניות היסוד של יחסי השארות" שבסיסה של תופעת השארות הוא החלפת נשים על ידי גברים (כמקרה פרטי של כלכלת המתנה) לצורך יצירת קשרים חברתיים. רובין מחלצת מהניתוח של לוי־שטראוס את הקדם־הנחות שלו, ומראה שלפיו התנאים המוקדמים של מערכת השארות הם חלוקת עבודה על בסיס מין (חלוקה שמייצרת תלות הדדית בין גברים לנשים והופכת את הזוג הנשוי ליחידה הכלכלית הבסיסית), הטרוסקסואליות כפויה והגבלת המיניות הנשית. בעוד לוי־שטראוס דן מפורשות בטאבו על גילוי עריות וטוען שהוא חיוני לחליפין בנשים, רובין מראה שמבחינה לוגית, טאבו זה מבוסס על טאבו קודם על הומוסקסואליות.
בכתיבתה המאוחרת רובין עושה שימוש בפסיכואנליזה לקאנית כדי לתאר את האופן שבו מין ביולוגי הופך למגדר, הן בחברה המערבית והן בחברות שונות ברחבי העולם. בבסיס המערכת ישנה הטענה שנשים נתפסות כמתנות שגברים נותנים זה לזה, וההבדל הראשוני בין המגדרים הוא בין אלו שנותנים מתנות לאלו שניתנות כמתנות. את התהליך החברתי הזה היא קושרת לתסביך אדיפוס, לו היא מציעה קריאה חדשה המראה איך מין הביולוגי נהפך למגדר.
נוסף לכך רובין ידועה כחלק מתנועת הפרו-סקס בפמיניזם בשל ההתנגדות שלה לביקורת הפמיניסטית נגד פורנוגרפיה.
פרחי טורונטו
שמעון ליניאל
שמעון ליניאל (8 באוגוסט 1922 - 18 בפברואר 2009) היה פרסומאי ישראלי, מוותיקי ענף הפרסום בישראל, מייסד חברת הפרסום "ליניאל DDB" ("בינג ליניאל").
ביוגרפיה.
נולד בשנת 1922 במגדבורג שבגרמניה. בשנת 1934 עלה לארץ ישראל. היה חבר ב"הגנה", ולימים שירת בחיל הרפואה במשך 36 שנים.
בשנת 1935 החל את דרכו בעולם הפרסום כעובד במחלקת הפרסום של חברת "שמן". בשנת 1947 מונה למנהל מחלקת הפרסום של החברה.
בשנת 1952 פרש משמן והצטרף כשותף ליונה בינג, שהיה הבעלים של משרד הפרסום "פרסום בינג" בחיפה, והמשרד נקרא "בינג ליניאל". הלקוח הראשון שלו היה חברת "שמן". באותו זמן היה "בינג ליניאל" משרד הפרסום החיפאי היחיד שעבד ברמה הארצית. המשרד גדל ובין לקוחותיו היו חברות גדולות במשק הישראלי, ובהן: בלו בנד תלמה (לימים יוניליוור וקנור), צים, נעלי המגפר, צמיגי אליאנס וחברת הבנייה דניה סיבוס.
בשנת 1961 נפתח סניף של המשרד בתל אביב והוא קיבל את תקציבי הפרסום של חברות נוספות, בהן: פזגז, ההסתדרות, בנק אמריקאי ישראלי וחברת הביטוח מגדל חברה לביטוח.
בשנת 1972 נכנס בנו, אפרים, לניהול המשרד. בשנת 1982 עבר אפרים ליניאל לפעול בתל אביב. בשנת 1992, עם הצטרפות המשרד לסוכנות הפרסום העולמית ", שונה שם המשרד ל"ליניאל-DDB". עם השנים הצטרפו לקוחות נוספים, ובהן אשדר, צ'מפיון מוטורס וזוגלובק.
בשנת 1997 הצטרף למשרד שותף נוסף, גלי הוס, ושם המשרד שונה ל"ליניאל-הוס DDB".
בשנת 2000 הוחלט לסגור את הסניף החיפאי והלקוחות החיפאים הועברו למשרד התל אביבי. באותה שנה פרש שמעון ליניאל לגמלאות והשליטה המלאה על המשרד עברה לבנו אפרים, שהוביל שורה של רכישות ומיזוגים. בשנת 2007 החליט אפרים ליניאל למכור את חלקו לשותפים האחרים, בנוסף פורקה השותפות עם DDB. לאחר שמכר את חלקו לשותפיו, הם פנו למשרד הפרסום מקאן תל אביב ומוזגו לתוכו.
ליניאל היה נשוי לרבקה עד למותה ב-1996 ואב לשלושה.
פעילות ציבורית וחברתית.
ליניאל עסק בפעילות ציבורית והתנדבותית ענפה, בעיקר בעירו חיפה. היה נשיא אגודת השוחרים של אוניברסיטת חיפה (1991–2001), חבר חבר הנאמנים וחבר כבוד בוועד המנהל של האוניברסיטה.
כיהן כסגן יו"ר אגודת הידידים של בית החולים רמב"ם בחיפה, נשיא רוטרי חיפה ויו"ר עמותת "ילדינו בתנופה" (טיפול בילדים בסיכון) מטעם עיריית חיפה.
הקים בחיפה בית ספר ערב לנוער דתי עובד ואת תנועת הספורט הדתית "אליצור" בחיפה. נמנה עם הנהלות חיפה ורייטי ישראל, אגודת ידידי ארץ ישראל היפה סניף חיפה, תזמורת חיפה וקרן חיפה.
היה חבר בהנהלת מכון ויצמן. הקים את אגודת הידידים של בית לוינשטיין ברעננה וכיהן כיו"ר האגודה.
סופר טקטיקו
P0f הוא כלי סריקה, מבוסס קוד פתוח, המאפשר למשתמש בו לזהות באופן פאסיבי את מערכות ההפעלה של השרתים והמחשבים איתם הוא מתקשר. בנוסף הכלי יכול לסייע באיתור מידע נוסף אודות המערכות המרוחקות.
P0f נכתב בשפת C ופותחה על ידי מיכאל זלבסקי (Michał Zalewski) בשנת 2000.
בעזרת שליחת מנות TCP ובקשת HTTP מפיק הכלי מידע רב אודות מערכת ההפעלה והיישומים הרצים במערכת המרוחקת, בנוסף, יכול להעריך את המרחק מהמערכת איתה הוא מתקשר ולבדוק אם הופעלה חומת אש.
בשונה מכלי סריקה אחרים, P0f הוא סורק פאסיבי ולא יוצר תנועה ורעש ברשת, אלא מנתח שדות מסוימים בחבילות המידע שנסרקו ובכך מקשה על זיהוי הסריקה.
שימוש.
P0f זה פותח במטרה לסייע למנהלי רשתות בבדיקות שגרתיות, איתור חיבורים לא מורשים ובבדיקות חדירה.
לכלי זה אין ממשק גרפי ויש להריצו דרך ממשק הפקודה.
השימוש הסטנדרטי בכלי זה, הוא כדלקמן:
./p0frep logfile.txt sortby [ 'ipmask' 'sysmask' ]
.-[ 172.16.1.1/1524 -&gt; 172.16.1.5/80 (syn) ]-
.-[ 172.16.1.1/1524 -&gt; 172.16.1.5/80 (mtu) ]-
.-[ 172.16.1.1/1524 -&gt; 172.16.1.5/80 (uptime) ]-
.-[ 172.16.1.1/1524 -&gt; 172.16.1.5/80 (http request) ]-
אווז אחו
אווז השעועית
אווז אחו הטייגה
רוי מאסי
רוי מאסי (באנגלית: Roy Massey; נולד ב-10 בספטמבר 1943) הוא מאמן כדורגל אנגלי, וכדורגלן עבר.
קריירה.
רוי מאסי החל לשחק כדורגל ב-1964. הוא שיחק כחלוץ מרכזי בקבוצות רוטרהאם יונייטד (עד 1967), לייטון אוריינט (בשנים 1967–1969), שם הבקיע 13 שערים, ובקולצ'סטר יונייטד (11 שערים). ב-1971 פרש מכדורגל עקב פציעה בברך.
לאחר פרישתו התמנה למאמן ולמנהל האקדמיה למצוינות של מועדון הכדורגל נוריץ' סיטי, וב-1999 התמנה למנהל האקדמיה של ארסנל. מאסי שימש כמנהל האקדמיה של ארסנל במשך 16 שנים, שם פעל בשיתוף פעולה עם ליאם בריידי וארסן ונגר לפיתוח הכישרונות הצעירים של מועדון הכדורגל של ארסנל.
במהלך תפקידו כמנהל האקדמיה, הוא הכשיר את השחקנים סטיוארט טיילור , סטיב סידוול, ניקולאס בנטלי ואחרים.
רוי מאסי גדל במשפחה של כדורגלנים. סבו, ג'יימס מאסי, היה שוער בקבוצות דנצ'סטר רוברס ושפילד ונסדיי בסוף המאה התשע עשרה ותחילת המאה העשרים.
פעילות חינוכית.