ילנה ולדימירובנה קונדקובה (ברוסית: Еле́на Влади́мировна Кондако́ва; נולדה ב-30 במרץ 1957 במיטישצ'י, שבמחוז מוסקבה) היא קוסמונאוטית ופוליטיקאית רוסייה. גיבורת הפדרציה הרוסית (1995). הפכה לטייסת החלל האישה השלישית, בתולדות ברית המועצות ורוסיה, לאחר ולנטינה טרשקובה (שטסה בשנת 1963) וסבטלנה סביצקאיה (שטסה בשנת 1982) ולטייסת החלל הראשונה של הפדרציה הרוסית.
ביוגרפיה.
היא נולדה ב-30 במרץ 1957 בעיר מיטישצ'י שבמחוז מוסקבה, ברוסיה הסובייטית. ילנה קונדקובה הייתה האישה הראשונה שביצעה טיסה ארוכה לחלל ושהתה בו במשך מספר חודשים.
בשנת 1985 החלה להתאמן בחללית סויוז TM. היא נכללה בחיל הקוסמונאוטים של ברית המועצות משנת 1989.
טיסת החלל הראשונה שלה התרחשה ב-4 באוקטובר 1994 במסגרת משלחת סויוז TM-20 וחזרה לכדור הארץ ב-22 במרץ 1995, לאחר שהייה בת 5 חודשים בתחנת מיר.
הטיסה השנייה שלה הייתה כמומחית בחללית האמריקאית אטלנטיס במסגרת משלחת STS-84 בתאריכים 15–24 במאי 1997 במסגרת תוכנית העגינה השישית עם תחנת החלל מיר.
מאז 1980 היא עבדה כמהנדסת במחלקה 113 בתאגיד החלל והטילים "אנרגיה", שם עבדה בקבוצת ניהול התפעול הראשי ועסקה בתכנון טיסות ארוכות טווח לחלל ובהכשרת צוותים במצבי חירום, עבדה על ביצוע פרויקטים מדעיים, ניסויים וביצעה עבודות מחקר.
משנת 1989 עד 1999 שירתה בחיל הקוסמונאוטים של תאגיד החלל הרוסי. היא פרשה מתאגיד החלל אנרגיה ב-30 בדצמבר 1999, עם בחירתה למושב בדומה הממלכתית של הפדרציה הרוסית. ב-27 במרץ 2012 מונתה להיות נציגת הסחר של הפדרציה הרוסית בשווייץ.
מ-1999 עד 2003 - הייתה חברת הדומה מטעם מפלגת "מולדת - רוסיה כולה". משנת 2003 עד 2011 מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת.
ב-16 באוגוסט 2011 הודיעה קונדקובה על פרישתה מרוסיה המאוחדת עקב אי הסכמתה עם תוצאות הבחירות הפנימיות במפלגה שנערכו באותו חודש.
אילנור זאקארין
אילנור אזאטוביץ' זאקארין (ברוסית: Ильнур Азатович Закарин; נולד ב-15 בספטמבר 1989) הוא רוכב אופני כביש רוסי בקבוצת גזפרום-רוסוולו. זאקארין הוא מנצח טור דה רומאנדי ב-2015. בתחום הגרנד טורס, סיים זאקארין במקום השלישי בוואלטה אספנייה 2017, ניצח שני קטעים בג'ירו ד'איטליה (2015, 2019) וקטע אחד בטור דה פראנס (2016).
ביוגרפיה.
זאקארין נולד ב-נברז'ניה צ'לני, שנמצאת בטטרסטן.
בתור חובבן, הוא סיים במקום השביעי באליפות העולם בנגד השעון עד גיל 19 ב-2006. שנה לאחר מכן, כבר זכה במדליית זהב באליפות אירופה עד גיל 19 בנגד השעון.
רוס ולו (2013–2014).
ב-2013, עבר לקבוצת "רוס ולו" הרוסית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה ניצח באליפות רוסיה בנגד השעון.
ב-2014, ניצח את שני מרוצי הקטעים ברוסיה, "גרנד פרי סוצ'י" ו"גרנד פרי אדיגייה". במאי, הוא ניצח את הטור של אזרבייג'ן. ביוני, סיים שני בטור של סלובניה, 23 שניות אחרי טיאגו מאצ'אדו. הוא איבד את תוארו כאלוף רוסיה בנגד השעון לאחר שסיים במקום ה-13. באוקטובר, סיים שלישי בגראן פרמיו ברונו בגלי.
קטושה (2015–2019).
ב-2015, עבר לקבוצת קטושה הרוסית מדרג הUCI World Tour. בתחילת העונה סיים במקום העשירי בטור דה סן לואיס בארגנטינה. באפריל, סיים תשיעי בוואלטה אל פאייס ואסקו, 1:25 מז'ואקים רודריגז המנצח. במאי רשם את אחד מההישגים הגדולים שלו כשניצח את הטור דה רומאנדי, מקדים את סימון שפילאק ואת המנצח במרוץ של המהדורה ב-2013 ו-2014, כריס פרום. עם ניצחונו הפך זאקארין לרוסי הראשון מזה 18 שנים שמנצח במרוץ (פאוול טונקוב ב-1996). לאחר המרוץ ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כשנבחר לג'ירו ד'איטליה, הוא ניצח את הקטע ה-11 לאחר בריחת יחיד. באוגוסט, סיים רביעי ב ולאחר מכן שלישי ב.
את 2016 פתח זאקארין בספרד, כשסיים שלישי בוואלטה מורסיה (מרוץ חד יומי). בפברואר הוא סיים שביעי בוולטה או אלגארבה, 1:03 דקות מגראנט תומאס המנצח. לאחר מכן התחרה בפריז - ניס וניצח את הקטע השישי, לאחר שגבר על אלברטו קונטדור ועל גראנט תומאס בספרינט. זאקארין סיים את המרוץ במקום הרביעי, 20 שניות מתומאס המנצח. לאחר מכן התחרה במונומנט לייז'–בסטון–לייז' וסיים חמישי, תשע שניות מווט פולס המנצח. לאחר מכן התחרה בטור דה רומאנדי במטרה לשחזר את ההישג שלו משנה שעברה, אך הפעם סיים במקום הרביעי, 26 שניות אחרי נאירו קינטנה המנצח. זאקארין נבחר בפעם השנייה ברצף לג'ירו ד'איטליה, הוא הספיק לסיים שלישי בקטע ה-6 וה-16 אך פרש במהלך הקטע ה-19, לפני פרישתו, היה מדורג במקום החמישי הכללי. לאחר מכן התחרה לראשונה בטור דה פראנס, בקטע ה-17 היה בקבוצת בריחה ביחד עם יארלינסון פאנטאנו ורפא מייקה, 6.5 קילומטרים לסיום התקיף זאקארין בטיפוס האחרון של הקטע וניצח את הקטע.
ב-2017, סיים שני בטור של אבו דאבי, אחרי רוי קושטה המנצח. לאחר מכן סיים שישי בפריז - רובה. זאקארין התחרה בפעם השלישית בג'ירו ד'איטליה, הוא סיים שני בקטע ה-4, אחרי יאן פולאנץ, שני בקטע ה-14, אחרי טום דימולן ושני בקטע ה-20, אחרי טיבו פינו. זאקארין סיים את המרוץ במקום החמישי, 1:56 דקות אחרי דימולן המנצח. לאחר מכן ניצח את אליפות רוסיה בנגד השעון. לאחר הג'ירו, בוואלטה אספנייה, זאקארין המשיך לבלוט וביסס את מעמדו כ"גרנד טוריסט" לאחר שסיים במקום השלישי, שהוא הטוב ביותר שלו עד כה בגרנד טורים, 2:51 דקות מכריס פרום המנצח ו-36 שניות מוינצ'נצו ניבאלי שסיים שני. התוצאה הטובה ביותר של זאקארין במרוץ הייתה בקטע ה-15, 36 שניות אחרי מיגל אנחל לופס.
ב-2018, זאקארין החליט להתמקד בטור דה פראנס בעונה זו ולוותר על הג'ירו ד'איטליה. הוא סיים עשירי בדופינה ליברה, מרוץ ההכנה לטור דה פראנס. בטור דה פראנס עצמו, הוא לא הצליח להיות דומיננטי במאבקי הדירוג הכללי, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו בקטע היא מקום שביעי בקטע ה-20 שהיה נגד השעון. בדירוג הכללי, סיים במקום התשיעי, 12:37 דקות מגריינט תומאס. לאחר מכן התחרה גם בוואלטה אספנייה אבל גם שם לא נטל חלק במאבקי הדירוג הכללי, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו במרוץ הייתה מקום 5 בקטע ה-17. זאקארין סיים את הוואלטה במקום ה-20, 51:36 דקות מסיימון ייטס המנצח.
ב-2019 החליט זאקארין להתחרות גם בג'ירו ד'איטליה וגם בטור דה פראנס, תחילה סיים עשירי בפריז - ניס ואז שמיני בטור דה רומאנדי. בקטע ה-13 בג'ירו, ניצח את הקטע לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה באותו המרוץ. הוא סיים את הג'ירו במקום ה-10, 12:14 דקות מריצ'רד קאראפאס המנצח. בטור דה פראנס, ניכרה עייפותו של זאקארין מהג'ירו והוא לא בלט במרוץ, כשהתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 17 בקטע ה-20 וסיים את המרוץ במקום ה-51 הכללי. יותר משעה וחמישים דקות אחרי איגן ברנל המנצח.
CCC (2020).
עם סגירתה של קבוצת קטושה, עבר זאקארין לCCC ב-2020. ההישג הראשון שלו בעונה היה מקום 7 ב.
ילנה סרובה
ילנה אולגובנה סרובה (ברוסית: Еле́на Оле́говна Серо́ва; נולדה ב-22 באפריל 1976, בווזדוויז'נקה, פרימוריה, רוסיה הסובייטית, שבברית המועצות) היא פוליטיקאית רוסייה, טייסת חלל וחברת הדומה השביעית מאז 5 באוקטובר 2016, מטעם מפלגת רוסיה המאוחדת. גיבורת הפדרציה הרוסית (2016).
היא הפכה לטייסת חלל אישה הרביעית בתולדות ברית המועצות ורוסיה (אחרי ולנטינה טרשקובה, סבטלנה סביצקאיה וילנה קונדקובה).
ביוגרפיה.
ילנה נולדה כילנה קוזנצובה ב-22 באפריל 1976 במשפחתו של איש צבא. מסיבות רשמיות, שינה האב שוב ושוב את מקום מגוריו. בשנת 1993 סיימה את לימודיה בתיכון מספר 99 בעיר גרוסנהיין שבגרמניה.
התקבלה למכון התעופה במוסקבה. כסטודנטית היא עבדה כטכנאית במכון לטמפרטורות נמוכות, ובמהלך לימודיה במכון היא פגשה את בעלה לעתיד, מארק סרוב. במרץ 2001 סיימה את לימודיה בפקולטה לתעופה וחלל במכון התעופה במוסקבה והוסמכה כמהנדסת.
באוגוסט 2001 היא החלה לעבוד כמהנדסת בתאגיד החלל והטילים Energia, שם עבד מארק סרוב מאז 1998. ב-23 בינואר 2003 נולדה להם בת.
בשנת 2003 סיימה את לימודיה באקדמיה הממלכתית להנדסת מכשירים ואינפורמטיקה במוסקבה (MGAPI) עם תואר בכלכלה, וכך קיבלה השכלה גבוהה שנייה. מאז סוף 2004 - הוכשרה כמהנדסת בכירה.
ביחידת הקוסמונאוטים.
לפני שנרשמה לחיל הקוסמונאוטים, עבדה כמהנדסת בתאגיד אנרגיה ובמרכז בקרת המשימה של סוכנות החלל רוסקוסמוס בעיר קורוליוב.
ב-11 באוקטובר 2006, בישיבת הוועדה הבין-מחלקתית לבחירת הקוסמונאוטים, הומלץ לה להתקבל כקוסמונאוטית. בדצמבר 2006, נרשמה לצוות הקוסמונאוטים והחלה להתאמן לקראת טיסה לחלל.
בפברואר 2007 היא יצאה לקורס של שנתיים במרכז ההדרכה לקוסמונאוטים על שם יורי גגרין. ביוני 2009, סרובה הוסמכה כקוסמונאוטית ומאז 2011 צורפה ליחידת הקוסמונאוטים של סוכנות החלל הפדרלית. ב-15 בדצמבר 2011, מונתה למהנדסת טיסה כחלק מהצוות הראשי של סויוז TMA-14M.
הכנות לטיסה לחלל.
מינואר 2012 ועד מרץ 2014 עברה הכשרה כחלק מצוות הגיבוי של משלחת 39 / 40 לתחנת החלל הבינלאומית.
ב-7 בפברואר 2014, בטקס הפתיחה של אולימפיאדת החורף 2014 בסוצ'י, התכבדה להניף את דגל הפדרציה הרוסית כחלק מקבוצה של קוסמונאוטים בראשות סרגיי קריקאליוב.
ב-24 במרץ 2014, בישיבת נציבות המדינה בקוסמודרום בייקונור, אושר צוות הגיבוי של סויוז TMA-12M עם סרובה כמהנדסת טיסה. ב-26 במרץ 2014, עם תחילת הסויוז TMA-12M TPK, שימשה כגיבוי למהנדס הטיסה של הצוות.
היא התכוננה לטיסת חלל במסגרת הצוות הראשי של משלחת 41 / 42 כמהנדסת טיסת סויוז TMA-M. ב-24 בספטמבר 2014, בישיבת נציבות המדינה לביצוע בדיקות טיסה של מערכות חלל מאוישות, אושרה כחלק מצוות סויוז TMA-14M.
טיסתה לחלל.