באנטומיה, אַטְלָס (TA: Atlas) הוא שמה של החוליה הצווארית הראשונה (C1, העליונה), המחברת בין הגולגולת לעמוד השדרה. החוליה נקראת על שם הטיטאן אטלס, שנענש, על-פי המיתולוגיה היוונית, בנשיאת כדור גורמי השמים על כתפיו, מאחר שהיא נושאת במשקל הגולגולת והראש כולו.
האטלס וחולית הציר (C2, החוליה הצווארית השנייה), מרכיבות את המפרקים המחברים בין הגולגולת לעמוד השדרה: מפרק האטלס והגולגולת, ומפרק האטלס וחולית הציר. מבנה החוליות יוצא הדופן מאפשר טווח תנועה גדול במיוחד במפרקים אלו.
מבנה אנטומי.
האטלס שונה בצורתה מחוליות אופייניות. היא חסרת גוף וזיז קוצי כך שצורתה המתקבלת היא טבעתית. היקף הטבעת מורכב מהמסות הצידיות, הקשת הקדמית והקשת האחורית.
בחלקה הקדמי של הקשת הקדמית נמצאת הגבשושית הקדמית בה נאחז שריר הצוואר הארוך (Musculus longus colli). בחלקה האחורי של הקשת משטח מפרקי קטן המופרק עם השן (Dens) של חולית הציר.
בחלקה האחורי של הקשת האחורית נמצאת הגבשושית האחורית לחיבור השריר הישר האחורי הקטן של הראש (Musculus rectus capitis posterior minor). בשני קצוות הקשת נמצא חריץ לעורק החוליתי (Sulcus arteriae vertebralis). לאחר שעלה העורק החוליתי דרך הנקבים הרוחביים של חוליות הצוואר, פונה העורק בחדות ועובר על החריץ בדרכו לפנים הגולגולת.
המסות הצידיות (Massa lateralis atlantis) הן המבנים המאסיבים ביותר באטלס בהתאם לתפקידן כנושאות משקל הראש. לכל מסה זוג פנים: עליונים ותחתונים. הפנים העליונים (Facies articularis superior atlantis) מופרקים עם העליים של עצם העורף והפנים התחתונים (Facies articularis inferior atlantis) מופרקים עם חולית הציר. בחלק הקדמי-תיכון של המסות נמצאות גבשושיות קטנות אליהן מחוברת הרצועה הרוחבית של האטלס (Ligamentum transversum atlantis). באזור המתוחם קדימה לרצועה נמצאת השן. בנקב הגדול האחורי לרצועה עובר חוט השדרה.
בצידי המסות הצידיות נמצאים הזיזים הרוחביים. בכל זיז רוחבי נקב רוחבי (Foramen transversarium) למעבר העורק החוליתי. בזיזים הרוחביים נאחזים שרירים המסובבים את הראש לצדדים.
בסיס לואיס
בכימיה, בסיס לואיס הוא כל מולקולה או יון המסוגלים ליצור קשר קוולנטי קואורדינטיבי, באמצעות תרומת זוג אלקטרונים. הוא נקרא על שמו של הכימאי האמריקאי גילברט לואיס. המילה "בסיס" משמשת אצל לואיס במובן רחב מהמקובל, ועל כן חלק מבסיסי לואיס אינם נחשבים ממש כ"בסיסים". כל מולקולה בעלת זוג אלקטרונים בודד באורביטל קושר יכולה להיחשב לבסיס לואיס, כיוון שהיא יכולה לקלוט יון בעל מטען חיובי בודד. בנוסף, בסיסי לואיס מסוגלים בדרך כלל ליצור קשרי מימן.
כל נוקלאופיל הוא בסיס לואיס. דוגמאות נפוצות לבסיסי לואיס הם אמוניה ואמידים למיניהם. גם אניונים רבים יכולים להיחשב לבסיסי לואיס, כמו פלואוריד. כאשר בסיס לואיס וחומצת לואיס יוצרים קומפלקס, בסיס הלואיס הוא תמיד הליגנד.
הלוגנציה
הלוגנציה היא תגובה כימית שבה אטום אחד של מימן בתרכובת פחמימנית מוחלף באטום הלוגן (פלואור, כלור, ברום או יוד), כך למשל ברומינציה היא סוג של הלוגנציה.
על פי כלל מרקובניקוב, אטום ההלוגן שובר את קשר ה-pi במולקולה הפחמימנית ויוצר הלו-אלקן. קצה זה של המולקולה יהיה פעיל יותר יחסית לשאר הקצוות.
R-H+X2-----&gt;R-X+HX כאשר : (R שווה לקבוצה הפונקציונלית וX שווה להלוגן ) חץ התגובה מתרחש באנרגיית אור U.V. או הוספת קלוריות.
מחזה סטירים
סאב-זירו
דייב
דייב (באנגלית: Dave) הוא סרט קולנוע מסוגת הסאטירה הפוליטית משנת 1993. עלילת הסרט עוקבת אחר אזרח אמריקני מהשורה בעל דמיון לנשיא ארצות הברית המתחזה לנשיא. את הסרט ביים והפיק איוון רייטמן, וכיכבו בו קווין קליין בתפקיד כפול וסיגורני ויבר. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לתסריט המקורי הטוב ביותר ולשני פרסי גלובוס הזהב. הסרט זכה בפרס פול סלבין.
תקציר העלילה.
דייב קוביק (קווין קליין) הוא אזרח פשוט וטוב-לב המנהל סוכנות לתעסוקה זמנית בבולטימור. קוביק מופיע לעיתים גם ככפיל לנשיא ארצות הברית מיטשל (קליין בתפקיד כפול), בעקבות הדמיון הרב ביניהם. השירות החשאי של ארצות הברית מבקש מקוביק לשמש ככפיל לנשיא בעת אירוע רשמי בציבור. קוביק מסכים, והנשיא מנצל ההזדמנות כדי לקיים יחסי מין עם מזכירתו, במהלכם הוא עובר שבץ מוחי ונכנס למוות קליני.
בוב אלכסנדר, ראש הסגל של הבית הלבן (פרנק לנגלה) ואלן ריד, מנהלי התקשורת, מודאגים מהשלכות הדבר על עתידם ועתיד תוכניותיהם - שכן הם חוששים שסגן הנשיא לא ישתף עימם פעולה. הם משכנעים את קוביק להמשיך ולהתחזות למיטשל, ומשחררים לציבור הודעה כי היה מדובר באירוע מוחי קטן בלבד.
איש לא מפקפק בסיפור וקוביק מתחיל לשמש כבובתם של אלכסנדר וריד. למעשה, מזגו החברותי ויחסו החם של קוביק מביאים לגל פופולריות כלפי הממשל, אשר עד כה סבל ממזגו הקר של מיטשל. העלילה מסתבכת עם הופעתה של הגברת הראשונה, הלן - השונאת את מיטשל ונשארה נשואה לו רק מסיבות פוליטיות. הלן בתחילה מאמינה גם היא לתרמית, ונוזפת בקוביק (בעודה מאמינה כי זהו מיטשל) כי על אף חזותו החמימה הוא ממשיך במהלכיו הקרים, ובראשם ביטול תקציב סוציאלי לילדי יתומים.
קוביק, שלא ידע כלל על ביטול התקציב, עליו חתם אלכסנדר בשמו, זועם ומחליט לנצל את מעמדו כנשיא כדי לתקן המצב. בישיבת קבינט הוא מצליח לשחרר מספיק כסף כדי להחזיר את התקציב, ואלכסנדר מרגיש מושפל מכך ש"אדם פשוט" הצליח להערים עליו. בעוד שהלן מגלה את התרמית אך מתאהבת בקוביק, אלכסנדר זומם את הפלתו.
לאחר שקוביק מפטר אותו, אלכסנדר מודיע על מועמדותו לראשות המפלגה לקראת הבחירות הקרובות ובמקביל חושף פרשיית שחיתות בה היה מעורב מיטשל, כדי לגרום לקוביק השפלה. קוביק נועץ עם הלן וריד, אשר מאשרים לו כי ההאשמות נכונות, אך כי גם אלכסנדר היה שותף מרכזי בפרשה. קוביק מחליט לנאום בפני הקונגרס האמריקאי, שם הוא מתוודה על הפרשה, לוקח אחריות ומציג עדויות מרשיעות על מעורבותו של אלכסנדר. באמצע הנאום מזייף קוביק שבץ, ובדרך לבית החולים הוא מחליף מקומות עם מיטשל, אשר עד אותה עת נשאר במצב "צמח" במרתפי הבית הלבן.
בעוד מיטשל מאושפז בבית החולים והודעה לציבור מודיעה כי סבל משבץ נוסף, הפעם קטלני, חוזר קוביק לסוכנות התעסוקה שלו. מספר חודשים לאחר מכן מיטשל נפטר, הלן מקיימת מערכת יחסים רומנטית עם קוביק אשר מנהל קמפיין לבחירתו למועצת העיר.
הופעות אורח.
על מנת להוסיף לאמינות הסרט, שולבו בו הופעות של פוליטיקאים ואישים מעולם הבידור והתקשורת בתפקיד עצמם. בין האנשים מעולם הבידור: ארנולד שוורצנגר, ג'יי לנו ולארי קינג. בין הפוליטיקאים: הווארד מצנבאום, כריסטופר דוד, ותומאס 'טיפ' אוניל. בין העיתונאים: פרדריק וו. ברנס, אלינור קליפט ומורטון קונדרייק.
בקרת גנים
בקרת גנים הוא כינוי למגוון מערכות ביוכימיות שונות, המצויות בכל האורגניזמים, ומפקחות על התבטאות הגנים, לפי צורך התא והאורגניזם כולו. מערכות בקרת הגנים קובעות איזה גן יבטא התא, באיזה רמה, איזה גן ביטויו יפסק ומהו התזמון המדויק בו על התא לבטא את הגן. בקרת הגנים אף מווסתת את קצב ייצור התוצרים המבטאים את הגנים, לפי הצורך. ניתן לווסת כל שלב בתהליך ההתבטאות - החל מתחילת השעתוק, עיבוד ה-RNA, ועד לעיבוד החלבונים לאחר התרגום. לעיתים קרובות, בקר של גן מסוים מווסת גם גנים ובקרים נוספים, דבר היוצר רשת גנטית.
מערכות בקרה אלו חיוניות לקיום הבסיסי של כל תא, פרוקריוטי ואיקריוטי כאחד, של האורגניזם כולו, ואף של נגיפים, מכיוון שהמערכות מאפשרות הסתגלות לתנאי הסביבה באמצעות ביטוי תוצרי גנים. בשנת 1951 ברברה מקלינטוק הראתה כי קשר בין שני אזורים בגנום התירס שולטים על צבע הגרגרים. בשנת 1961 ז'אק מונו ופרנסואה ז'קוב פענחו את מנגנון הפעולה של אופרון הלקטוז, לפיו אנזימים מסוימים המעורבים במטבוליזם של לקטוז מבוטאים באי קולי רק בנוכחות לקטוז ובהיעדר גלוקוז.
ביצורים רב תאיים, בקרת גנים מובילה להתמיינות תאים ולמורפוגנזה בעובר, וכך נוצרים סוגי תאים שונים בעלי פרופיל התבטאות גנים שונה זה מזה, מתוך אותו גנום המשותף להם.
מערכות הבקרה נחלקות לשני סוגים עיקריים, על פי אופי השפעתן: מערכות בקרה חיובית ומערכות בקרה שלילית. מערכות בקרה חיובית מגבירות את ייצור תוצרי הגנים, ומערכות בקרה שלילית מדכאות אותו.
במערכות הבקרה מולקולות שונות אשר לכל אחת מהן תפקיד מוגדר. לחלבונים המווסתים (Regulatory proteins) תפקיד מפתח במערכות בקרת הגנים של התא. שני חלבונים מווסתים חשובים הם הדכאן (Repressor) והמשרן (Inducer). תפקידו של הדכאן הוא לעכב את ביטוי הגן והוא משמש מרכיב מרכזי של הבקרה השלילית, ותפקידו של המשרן הוא לזרז את ביטויו, והוא מהווה מרכיב מרכזי של מערכות הבקרה החיובית.
שלבים מבוקרים בתהליך התבטאות גנים.
כל שלב בתהליך יכול להיות מווסת. להלן רשימה של שלבים העוברים בקרה:
בקרה ברמת ה-DNA.
באיקריוטים, נגישות ה-DNA תלויה במצב הכרומטין, המושפע מקוד ההיסטונים, ממתילציה של ה-DNA, מפעילות של ncRNA וחלבונים קושרי DNA. דבר זה יכול להשפיע על רמות ההתבטאות של גנים. חלק מהמנגנונים הם תורשתיים, ולכן נחשבים כבקרה אפיגנטית.
שעתוק תלוי בארגון ה-DNA. באופן כללי, רמת הדחיסות של ה-DNA מעיד על רמת השעתוק. ה-DNA מלופף סביב היסטונים, אשר נדחסים יחד ובכך חוסמים את הגישה למערכת השעתוק התאית. שינויים בעיבוד זנבות ההיסטונים משפיע על רמת הדחיסות.