מקורה של העוגה בקינוח שהיה מקובל בדרום גרמניה, באזור היער השחור וכלל דובדבנים, שמנת וקירש. במתכון המסורתי המקורי משתמשים בדם של חזיר על מנת להקריש את העוגה. העוגה נוספה לקינוח זה מאוחר יותר, ככל הנראה בשווייץ, בקנטון צוג, שם נעשה הקינוח עם עוגה קשה המורטבת בקירש. גרסה שונה במעט קיימת בקנטון בזל-לנדשאפט. הקונדיטור ג'וזף קלר טוען כי המציא את עוגת היער השחור בצורתה הנוכחית בשנת 1915 והגיש אותה לראשונה בקפה אגנר (Café Agner) שבבאד גודסברג (כיום שכונה בבון), אולם היסטוריונים חלוקים על קביעה זו.
מתכון העוגה הופיע לראשונה בספר הבישול Konditorei-Spezialitäten und wie sie entstehen משנת 1934 שיצא לאור בדרזדן. העוגה הייתה פופולרית בברלין, אוסטריה ושווייץ. במהלך עשר השנים הבאות הפכה העוגה פופולרית ברחבי גרמניה. בשנות ה-50 של המאה ה-20 החלה לצבור פופולריות בצפון אמריקה. בשנות ה-70 הפכה העוגה פופולרית בישראל, אולם פופולריות זו דעכה בשנות ה-90.
בתרבות.
במשחק המחשב פּוֹרטָל 1 עוגת היער השחור היא הפרס אותו מבטיחה הבינה המלאכותית המעורערת בנפשה לשחקנית אם תצליח לפתור את כל החידות. אחת מליבות הבינה המלאכותית אותן משמידה השחקנית בקרב הסיום מקריאה בקול מונוטוני את המתכון לעוגה.
דן יקיר (משפטן)
דן יקיר (נולד ב-28 באפריל 1959) הוא משפטן ישראלי ופעיל לזכויות האדם, המשמש כיועץ המשפטי של האגודה לזכויות האזרח.
ביוגרפיה.
נולד בחיפה. הוא בוגר בית הספר הריאלי בחיפה והפקולטה למשפטים של אוניברסיטת תל אביב (1984). פעיל באגודה לזכויות האזרח מאז שנת 1982. את התמחותו עשה אצל השופט משה טלגם בבית המשפט המחוזי בתל אביב. לאחר שנתיים כעורך דין במשרדים פרטיים, התקבל לתוכנית המילגאים של הקרן החדשה לישראל שבוושינגטון הבירה, במסגרתה השלים לימודי תואר שני במשפטים באמריקן יוניברסיטי ב-1989. במסגרת הלימודים עבד כמתמחה בסניף האיגוד האמריקאי לחירויות אזרחיות בוושינגטון ובפרויקט זכויות הומוסקסואלים ולסביות במשרד הארצי של האגודה בעיר ניו יורק.
בשנת 1989, עם שובו לישראל, הצטרף למחלקה המשפטית של האגודה לזכויות האזרח, תחילה כעורך הדין של סניף תל אביב, ומאז 1995 הוא משמש היועץ המשפטי של האגודה, וייצג אותה בכמה דיונים בולטים בבית המשפט העליון. פעל לשחרור לבנונים שהיו כלואים בכלא אל-ח'יאם בדרום לבנון שבשליטת ישראל. יקיר עבד במשותף עם עורכי הדין לאה צמל, סחר פרנסיס, אביגדור פלדמן ותמר פלג שריק. הם ייצגו עשרות עצירים עד 1999.
כחלק בלתי נפרד מפעילותו באגודה, הפך לאחד הפעילים המרכזיים בקהילה הלהט"בית ותרם תרומה חשובה למאבק נגד הפלייה על רקע נטייה מינית בישראל. על תרומתו זו, קיבל בשנת 2005, ביחד עם משפטנים נוספים, את אות יקיר הקהילה מטעם האגודה לשמירת זכויות הפרט.
בשנת 2004 הוא ייצג את עותרים בבג"ץ האגודה לזכויות האזרח בישראל נגד השר לביטחון פנים ושירות בתי הסוהר.
בשנת 2007 הוענק לו פרס זכויות האדם מטעם הקרן החדשה לישראל בריטניה.
בשנת 2008 צורף למועצה הבינלאומית של הקרן החדשה לישראל.
בנובמבר 2008 מינה אותו שר התעשייה, המסחר והתעסוקה לחבר בוועדה המייעצת לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, בה כיהן עד 2013.
ב-2011 הקים יחד עם עו"ד הפעילים בעשייה למען צדק חברתי וזכויות אדם את רשימת "לתכלית ראויה" שהתמודדה בבחירות למוסדות לשכת עורכי הדין ביוני 2011, והוא היה מועמד מטעם הרשימה למועצה הארצית ולוועד מחוז ת"א.
יקיר הוא חובב מושבע של מוזיקה קלאסית ומאז 2009 החל לעסוק אף בהפקת קונצרטים. ביוני 2010 צורף לחבר הנאמנים של האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים.
בשנת 2011 הוענק לו מגן זכויות האדם מטעם הקרן החדשה לישראל וקרן ישראלה גולדבלום. הנימוקים לקבלת הפרס:
בשנת 2012 הוענק לו ביחד עם עו"ד חסן ג'בארין מעדאלה פרס גולדברג לקידום השלום במזרח התיכון מטעם המכון לחינוך בינלאומי בניו יורק.
ביוני 2015 במלאת 40 שנה לאגודת הלהט"ב זכה יקיר להיכלל בין 40 המשפיעים בתולדות קהילת הלהט"ב.
בשנת 2018 זכה בפרס ע"ש ישעיהו לייבוביץ שמעניקה תנועת יש גבול.
קישורים חיצוניים.
מכתביו:
בית קברות טרומפלדור
בית עלמין טרומפלדור
ז'אן בודל
ז'אן בודל, שחי בשלהי המאה השתים עשרה, היה משורר צרפתית עתיקה שכתב כמה מן השירים על מעללי גבורה. הוא חי באטרכט שבצפון צרפת.
בודל כתב את ה- Chanson de Saisnes, על אודות מלחמתו של המלך קארל הגדול עם הסאקסונים ומנהיגם וידוקינד, שאותו בודל מכנה Guiteclin. בנוסף, הוא כתב מחזה נפלאות שנקרא Jeu de Saint Nicolas, המספר כיצד סיינט ניקולס הכריח כמה גנבים להשיב רכוש הגנוב לבעליו.
בודל היה האדם הראשון, ככל הידוע לנו, שסיווג את הרעיונות האגדתיים והמחזורים הספרותיים הידועים בספרות הביניימית אל תוך "שלושה חומרים"; ה-"חומר של רומא", או סיפורם מחדש של סיפורים מהקלאסיקה; "החומר של בריטניה", המתייחס למלך ארתור; וה"חומר של צרפת", הכולל את המלך קארל הגדול והפלאדינים שלו.
בשנת 1202, בודל חלה בצרעת ונכנס למושבת-מצורעים, שם נפטר מהמחלה בשנת 1210.
דובדבן מסוכר
דובדבן מסוכר הוא דובדבן משומר ומסוכר העשוי מדובדבנים בעלי צבע בהיר (בעיקר מזני רויאל אן, רנייה וגולד). הדובדבנים משומרים בתמיסת מלח, תמיסת גופרית דו-חמצנית או באלכוהול ולאחר מכן בתמיסה הכוללת סירופ סוכר, חומרי טעם וריח מלאכותיים, ממתיקים וצבעי מאכל.
באופן מסורתי הדובדבנים המסוכרים הצבועים אדום הם בטעם שקדים, ואילו אלה הצבועים ירוק הם בטעם מנטה.
בהמשך התהליך מחוממים הדובדבנים ועוברים תהליך העושה אותם למבריקים, נטבלים בגלוקוז ומיובשים על מנת ליצור את הזיגוג.
היסטוריה.
דובדבנים אלה נמכרו לראשונה בארצות הברית בסוף המאה ה-19, ובשנת 1912 הגדיר לראשונה מנהל המזון והתרופות האמריקאי את הליך ייצור הדובדבנים המסוכרים. במקור שומרו הדובדבנים באלכוהול אולם בשל האיסור על מכירת האלכוהול בארצות הברית החל משנת 1920 פיתח פרופסור ארנסט ויגאנד (Ernest H. Wiegand) מאוניברסיטת מדינת אורגון את תהליך היצור המקובל כיום, הכולל תמיסת מלח.
דובדבנים מסוכרים משמשים כעיטור לקוקטיילים ועוגות, מילקשייקים וגלידות.
עיטורי קוקטייל
עיטורי קוקטייל הם קישוטים המעטרים קוקטיילים כחלק מהאופי הצבעוני של הקוקטייל. העיטורים נועדו הן להוסיף צבע וצורה לקוקטייל, והן, כאשר מדובר בעיטורים אכילים, להוסיף טעם.
מקובל לעטר קוקטיילי רום בעיטורי פירות ובעיקר פירות טרופיים על מנת להוסיף טעמים מתוקים לקוקטייל. עיטורי טקילה מעוטרים לרוב בעיטורי פירות הדר - לימון ותפוז שנועדו להוסיף צבע צבעוני לקוקטייל השקוף וטעם חמצמץ.
משקאות על בסיס ג'ין ווודקה מעוטרים בעיקר במאכלים בעלי טעמים חמוצים או חריפים (זיתים, בצלי פנינה) או לחלופין טעמים מתוקים של תפוז או דובדבן מסוכר.
משקאות על בסיס ויסקי או ברנדי נהוג שלא לעטר - ובכל מקרה שלא להוסיף להם טעמים (העיטורים הם עיטורים לא אכילים).
עיטורים אכילים.
עיטורים אלה, אף שנועדו בעיקר כקישוט, מהווים חלק בלתי נפרד מהקוקטייל ומוספים לקוקטייל כחלק ממכלול הטעמים המרכיבים אותו:
עיטורים לא אכילים.
עיטורים אלה משמשים לקישוט בלבד ואינם למאכל. העיטורים כוללים:
תינוקות שנשבו
מדליית דייווי
מדליית דייווי (באנגלית: Davy Medal) היא מדליית ברונזה, אשר מוענקת מדי שנה על ידי החברה המלכותית בלונדון מאז שנת 1877. המדליה מוענקת לאיש או אישים על "גילוי חשוב בצורה בולטת שאירע בעת האחרונה בכל ענף בכימיה". המדליה קרויה על שם האמפרי דייווי, כימאי בן המאה ה-19. למדליה מצורף מענק בן 2,000 לירות שטרלינג, נכון לשנת 2020.
המדליה הוענקה לראשונה לרוברט בונזן וגוסטב קירכהוף, על מחקריהם ותגליותיהם בניתוח ספקטרום.
סאטורן (כדורגל)
מועדון הכדורגל סאטורן ראמנסקויה (ברוסית: Футбольный клуб «Сатурн» Раменское) היא קבוצת כדורגל רוסית המייצגת את העיר ראמנסקויה שבמחוז מוסקבה, ומתמודדת בליגה השנייה ברוסיה. הקבוצה מכונה "החייזרים" (ברוסית: "Инопланетяне") בשל השם "סאטורן".
היסטוריה.
מועדון הכדורגל הוקם לראשונה בשנת 1946 בשם "סנייפר" (Снайпер ברוסית) בחסות מפעל ראמנסקויה לחומרי בנייה. בשנים 1951–1957 נקראה בשם קריליה סובייטוב ולזמן קצר שונה שמה ל"טרוד" (בשנים 1958-1959) לפני שהקבוצה החלה להיקרא סאטורן החל משנת 1960.
בשנת 1988 הקבוצה העפילה לליגה הסובייטית השנייה ושיחקה בה במשך 6 עונות. בעונת 1992 הפכה הליגה לליגה הרוסית השנייה ובעונת 1994 אף איבדה את מעמדה המקצועני אך עונה לאחר מכן שבה לליגה המקצוענית ובעונת 1996 העפילה לליגת המשנה הרוסית בה התמודדה במשך 3 עונות רצופות. בעונת 1999 העפילה לראשונה בתולדותיה לליגת העל הרוסית בכדורגל בה התמודדה עד עונת 2011. בשנים 2002–2004 ערוץ הטלוויזיה REN TV היווה הספונסר הראשי של הקבוצה.
בינואר 2011 מנהלי ליגת העל הרוסית הדיחו את הקבוצה לליגת המשנה, בשל קשיים פיננסיים שצצו במהלך עונת 2010 ואת מקומה בליגה הבכירה נטלה קרסנודאר מליגת המשנה שסיימה חמישית בעונת 2010 בליגה הרוסית הראשונה. ב-2011 הודיעו ראשי הקבוצה על פירוקה הסופי ואת מקומה בליגה נטלה קבוצת הבת שלה "סאטורן-2".
בעונת הקבוצה שבה לפעילות. אך עונה לאחר מכן (עונת 2014/2015) שוב נאלצה להשהות את פעילותה, אך כבר בעונת 2016/2017 שבה להתמודד בליגה הרוסית השנייה&lt;/small&gt;.
סגל הקבוצה.
מאמנים.
רשימת מאמני הקבוצה משנת 1987:
אצטדיון הקבוצה.