דוגמה לכך היא זיגמונד פרויד, שדיבר על הרווחים שמקבל אדם עני ממחלה. כאשר הוא היה בריא, תבעה ממנו הסביבה לצאת ולעבוד כדי להתגבר על עוניו. אבל עכשיו, כשהוא מושבת בגלל סימפטומים נוירוטיים, הוא יכול לתבוע את החמלה למצוקה החומרית שלו, שנמנעה ממנו עד היום.
רווח שלישוני.
לעיתים גורמי וצוותי רפואה עשויים להשתמש במניפולציה על מטופל כדי לשכנעו שהוא חולה ולפנות לטיפול. בכך הגורמים המטפלים מקבלים רווח כספי (למשל בשידול לרכישת תרופות על ידי חברות פארם).
טיפול.
לעיתים האתגר העיקרי במציאת הדרך לריפוי היא במציאת הרווח המשני והעלאתו למודעות ולאחר מכן ההחלטה לוותר על רווחים משניים אלו כדי להימנע מההתנהגות הבעייתית. עם זאת, חשוב להדגיש כי גם כאשר קיים חשד לקיומו של רווח משני יש להתייעץ עם איש מקצוע ולבחור בטיפול שיאהן עם הקשיים הממשיים והן עם הנטייה לשימורם.
יעל עצמוני
יעל עצמוני (נולדה ב-1957) היא קדרית ופסלת ישראלית. מאז 1994 מלמדת מחלקה לעיצוב קרמי וזכוכית באקדמיה בצלאל. בשנת 2021 מונתה לראשת המחלקה.
ביוגרפיה.
יעל עצמוני נולדה ברמלה. בשנות ה-90 הצטרפה לקואופרטיב האמנים "רוח כדים" בירושלים. ביצירותיה של עצמוני מופיעים דימויים אדריכליים רבים בעלי רקע ביוגרפי והיא משלבת מגוון של מדיה אמנותית כהדפס, מיצב ווידאו עם חומר קרמי.
בוגרת החוג לאמנות באוניברסיטת חיפה (סטודנטית של חנה חר"ג צונץ - מאמהות הקרמיקה הישראלית ושל מיכה אולמן).
Dictionary.
"בסדרה Dictionary, שמלווה את עצמוני למראשית דרכה, הכד הוא העיקר: מצע ונושא בו-בזמן, אובייקט שהנושא שלו הוא אובייקט. בעקבות עבודה המאומצת סביב נושא הכד, התעורר אצל עצמוני העניין לעקוף את הכד ולחפש דרכי ביטוי אחרות, שהובילו בין השאר לעבודות ניסיוניות כמו הסדרה גלויות (1997–1998), שעוסקת גם היא בקשר כד-מקום, ובה מוקרנות שקופיות מתחלפות של נופי ילדות על אוסף כדים.
בעקבות עיסוקה ב'כד', כתב ד"ר ראובן זהבי:
מפות.
סדרות המפות השטוחות והמגולגלות נוצרה ב-2012, בעת שעצמוני שהתה בהולנד. הצהרת הכוונות שלה הייתה ליצור פרויקט זיכרון לסוביבור. אביה של עצמוני היה ניצול המחנה. היא יצרה מפה של מבני מחנה סוביבור, ובכך מרחיקה את הממד האנושי והמוחשי של מה שאירע שם.
שבילי יער.
העבודה 'שבילי יער' הוצגה בו זמנית בבריכת הקשתות ברמלה ובגלריית בית בנימיני בתל אביב. עצמוני יצרה גופים קרמיים בעלי צורות חושניות מופשטות, הגופים הושקעו בבריכת הקשתות ברמלה, בריכה תת-קרקעית שנבנתה ב - 789 לספירה. שביל יער מורכבת ממיצב הכולל וידאו וכשבעים חתיכות קרמיקה.
חיים אישיים.
מתגוררת ויוצרת ברחובות.
I'm Not Afraid to Move On
I'm Not Afraid to Move On (בעברית: אני לא מפחד להמשיך הלאה) הוא שיר של הזמר יוסטיין הסלגורד. השיר ייצג את נורווגיה באירוויזיון 2003.
השיר הוא בלדה דרמטית המנוגנת בפסנתר, והוא מספר על בחור המאוהב בבחורה יפהפייה.
זיויה קיי
זיויה קיי היא חוקרת, אמנית, ומעצבת ישראלית. מרצה בכירה באקדמיה לאמנות ועיצוב בצלאל.
ביוגרפיה.
קיי למדה בפקולטה למדעי המחשב בטכניון. עסקה בסימולטורים באלביט ובהייטק בארצות הברית. למדה עיצוב תעשייתי בבצלאל. המשיכה בלימודי תואר שני ודוקטורט בפקולטה לארכיטקטורה ובינוי ערים בטכניון. קיי היא מרצה בכירה בבצלאל, ומרצה אורחת בטכניון. קיי היא בעלת סטודיו בתל אביב, ועמיתה במכון ון ליר כחוקרת אתיקה חזותית ויודאיקה עכשווית.
יצירתה.
קיי מתייחסת לעיצוב המוצר כחלק מתהליך יצירתי מתפתח, שכולל אמירה קונספטואלית שיש בה התייחסות לתולדות העיצוב והאמנות. בהתאם למסורת דלות החומר ששלטה בעיצוב הישראלי, קיי משתמשת בחומרים פשוטים כמו דיקט ובד. היא קוראת תיגר על המגמות האופנתיות "אלו שהן המילה האחרונה, שמדברים עליהן, עם חתימת האמן" היא כותבת בעלון התערוכה 'רוטונדה' שהציגו את עבודותיה בגלריה פריסקופ. הכיסאות, המדפים והשולחנות שהיא יוצרת אינם בעלי משמעות סגנונית ואסתטית, אך יש בהם פשטות תנועה וחוויה רעיונית, שהופכת מוצר מוכר ונדוש ליצירה.
העבודה "נטילת ידיים" (2008) עוצבה יחד עם המעצב הישראלי דב גנשרוא. העבודה הוצגה בתערוכה 'Reinventing Ritual' במוזיאון היהודי בסן פרנסיסקו ב־2010 ובמוזיאון היהודי בניו יורק ב־2009. העיצוב בוחן מחדש את מטרות ואילוצי הפולחן והתממש תוך דיאלוג המתמקד על אובייקטים, מבנה הפנים ומנהגים נוצריים, יהודיים ומוסלמים במסעדות ערביות.
העבודה "כליפות" (2002) מבקר את הרצון הישראלי להמיר ריטואלים פולקלוריים מזרחיים לתרבות גבוהה לכאורה. הוצגה בתערוכות בישראל ומחוצה לה, באסכולה בית הספר לאמנות, בגלריה של חולון ובמוזיאון ארץ ישראל. שם הכלי הוא מצירוף המילה "כלי". קערת הגשה (קוטר 12 ס"מ) עשויה ביציקה קרמית, שנועדה להחזיק גרעיני חמניה וקליפות. הקליפות מוחזרות לחלק אחר באותו הכלי.
שמעון בר סבא
מאר שמעון בר סבא (בסורית: ܡܪܝ ܫܡܥܘܢ ܒܪܨܒܥܐ, 316-17 באפריל 344) היה הבישוף של סיליקיא-קטסיפון, באימפריה הסאסאנית, ראש הכנסייה המזרחית דה פקטו, עד מותו. הוא היה בישוף במהלך רדיפות הנוצרים של המלך שאפור השני של האימפריה הסאסאנית, והוצא להורג יחד עם רבים מחסידיו בהם אחותו ופוסאי . הוא נערץ כקדוש בקהילות נוצריות שונות.
ביוגרפיה.
שמעון בר סבא נולד בשנת 316 . הוא התמנה לבישוף בשנת 329, בסיליקיא-אקטיספון (כיום מחוזא). בתקופת שאפור השני חשש המלך שהמיעוט הנוצרי ישתף פעולה עם האימפריה הרומית שבאותו זמן כבר קיבלה עליה את הנצרות, ואנשיו הוציאו נוצרים רבים להורג. בהמשך הוא שינה את מדיניותו וקרא לנוצרים להמיר את דתם לזורואסטריות. שמעון בר סבא נעצר בשנת 344 והובא לפני המלך שאפור השני עם עוד 102 בישופים וכמרים. הוא התבקש להתפלל אל השמש אולם סירב לעשות כן. אותם 102 נוצרים הוצאו להורג מול עיניו ולבסוף נערף ראשו של מר סבא עצמו. ההיסטוריונים חולקים על מספרם של המוצאים להורג בתקופה זו והוא עומד בין 16,000 ל-200,000 מוצאים להורג.
תיעוד.
סיפור המרטירים באימפריה הסאסנית נכתב בחיבור סורי מאותה תקופה בשם "פעולות המרטירים הפרסים". קיימים מספר כתבי יד של החיבור. בגרסתו הקצרה והמוקדמת יותר הוא מושווה ליהודה המכבי ותומכיו למכבים עצמם. בגרסה מאוחרת יותר ההשוואה הזו אינה קיימת והם מוּשווים למרטירים הנוצרים הראשונים שנהרגו תחת השלטון הרומי.
סיפורו של שמעון בר סבא מתוך החיבור הגדול של המרטיטרים הפרסים תורגם לאנגלית בידי קייל סמית.
זארבורגקאזרנה
ג'וליו צ'יקונה
ג'וליו צ'יקונה (באיטלקית: Giulio Ciccone; נולד ב-20 בדצמבר 1994) הוא רוכב אופני כביש איטלקי בקבוצת טרק-סגפרדו. צ'יקונה הוא "מלך ההרים" מג'ירו ד'איטליה 2019.
ביוגרפיה.
צ'יקונה נולד ב-20 בדצמבר 1994 בקייטי שבאיטליה.
ב-2015 צ'יקונה סיים שישי בטור דה ל'אווניר.
(2016–2018) ברדיאני CSF.
צ'יקונה התחיל לרכוב כמקצוען בשנת 2016 בקבוצת ברדיאני CSF האיטלקית מדרג הפרו קונטיננטל. באותה עונה ערך הופעת בכורה בגרנד טור, כאשר נבחר לסגל קבוצתו לג'ירו ד'איטליה. צ'יקונה אף ניצח את הקטע ה-10 במרוץ, לאחר בריחת יחיד. הוא פרש מהמרוץ לפני הקטע ה-19.
ב-2017, צ'יקונה השתתף שוב בג'ירו ד'איטליה אך לא התלבט, כשהתוצאה הבכירה שלו הייתה מקום 37 בקטע ה-20. הוא השתתף בטור של אוסטריה וסיים במקום ה-6 הכללי. צ'יקונה ניצח את הקטע השישי בטור של יוטה וגם סיים שישי במרוץ. הוא סיים במקום השלישי במרוץ החד יומי "PRO Ötztaler 5000".
בעונת 2018, הוא סיים במקום העשירי במרוץ סטימינאה קופי אה בארטלי. הוא סיים במקום ה-9 ב. וניצח את המרוץ החד יומי "ג'ירו דל'אפנינו", לאחר שהקדים את אמארו אנטונש ואת פאוסטו מאסנאדה. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה והתוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום 4 בקטע ה-20. הוא סיים במקום ה-7 במרוץ גראן פרמיו קיטה די לוגאנו ובמקום ה-2 במרוץ הקטעים אדריאטיקה איוניקה. הוא ניצח את קטגוריית מלך ההר בטור של סלובקיה.
טרק-סגפרדו (2019–היום).
צ'יקונה חתם בטרק-סגפרדו לאחר שלוש עונות בברדיאני. הוא סיים במקום השישי במרוץ טרופאו לאייגויילה וניצח קטע אחד בטור דו האו ואר. הוא נבחר לג'ירו ד'איטליה ועשה מרוץ מאוד מוצלח, כשניצח את קטגוריית מלך ההרים עם 267 נקודות, מקדים את פאוסטו מאסנאדה ואת דמיאנו קרוזו. צ'יקונה לא הסתפק בכך, וגם ניצח את הקטע ה-16 במרוץ לאחר שגבר על יאן הירט בספרינט סיום. לאחר הג'ירו, צ'יקונה ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס. בקטע ה-6, צ'יקונה היה חלק מקבוצת בריחה ששרדה עד סיום השלב, אך הקבוצה הצטמצמה, ורק דילן טונס וצ'יקונה שרדו. השלב הסתיים בעלייה "לה פלנץ' דה בלפי" וטונס גבר על צ'יקונה שסיים שני בפער של 11 שניות מטונס, אך בפער של 1:35 דקות מז'וליאן אלאפיליפ שסיים במקום ה-6, בעקבות כך עבר צ'יקונה להוביל את המרוץ, בפער של 6 שניות מאלאפיליפ השני. צ'יקונה לבש את החולצה הצהובה עד הקטע השמיני (כולל), שם איבד אותה בחזרה לאלאפיליפ, כשסיים שלישי, בעוד צ'יקונה סיים במקום ה-24, בפער של 20 שניות מאלאפיליפ. בסופו של דבר, צ'יקונה סיים את המרוץ במקום ה-31 הכללי, פער של 1:20:49 שעות מאיגן ברנל המנצח. במרוץ "קופה אגוסטוני", הוא סיים במקום השביעי.
בתחילת עונת 2020 ניצח צ'יקונה במרוץ החד-יומי שנערך בליגוריה, "טרופאו לאיגווייה". הוא ייצג במרוץ את נבחרת איטליה כיוון שקבוצתו לא נטלה חלק במרוץ. הוא ניצח במרוץ בפער של 32 שניות לאחר שהיה מעורב בבריחה. הוא הקדים במרוץ את ביניאם גירמאי (שני) ודייגו רוסה (שלישי).
אדי דניס