בתלמוד הבבלי מופיע המונח "שימוש תלמידי חכמים" כשלב הכרחי על מנת להעשות לתלמיד חכם או רב. דבר זה מופיע במדרשי חז"ל הרבה מאוד. בתלמוד ירושלמי אומר רבי עקיבא שמי שלא שימש תלמידי חכמים חייב מיתה, ומסופר שם איך הוא בעצמו שימש תלמידי חכמים. הגמרא מוסיפה ששלב זה, "שימוש תלמידי חכמים", הוא חשוב יותר מלימוד תורה.
שימוש תלמידי חכמים יוצר רצף היסטורי ממתן תורה ואילך, בו כל תלמיד לומד מרבו באופן עקבי ובתקופה ממושכת ככל הניתן, ומחויב למסורת של העברת התורה. בדרך זו נמנעים שיבושים בהעברת התורה. ואכן במקום של שיבוש במסורת הבנת התורה אומרים החכמים שהדבר נגרם בשל כאלו ש"לא שמשו כל צורכם".
הגדרתו.
למונח שימוש תלמידי חכמים ישנם מובנים שונים:
גדול שימושה מלימודה.
שימוש תלמידי חכמים הוא האופן הרצוי והנכון ללמוד תורה ולהחכים. יכולת הלימוד וההפנמה, כאשר חיים במחיצת תלמיד חכם ומספקים את צרכיו, היא כה גבוהה, עד כי אמרו חז"ל: "גדול שימושה מלימודה" כלומר עדיף לימוד מתוך מעשיהם של חכמים, על פני לימוד מפיהם.
מקור הכלל 'גדול שימושה מלימודה'.
מלכי יהודה וישראל, יצאו למלחמה כנגד המואבים ומצאו את עצמם ואת לוחמיהם ללא מים, וחיפשו ממי לבקש עיצה. "וַיֹּאמֶר יְהוֹשָׁפָט, הַאֵין פֹּה נָבִיא לַה', וְנִדְרְשָׁה אֶת-ה', מֵאוֹתוֹ" מציע אחד העבדים לפנות לאלישע הנביא "וַיַּעַן אֶחָד מֵעַבְדֵי מֶלֶךְ-יִשְׂרָאֵל, וַיֹּאמֶר, פֹּה אֱלִישָׁע בֶּן-שָׁפָט, אֲשֶׁר-יָצַק מַיִם עַל-יְדֵי אֵלִיָּהוּ". מכאן למד רבי שמעון בר יוחאי את הכלל "גדול שימושה". שכן למרות שאלישע היה תלמידו של אליהו, הפסוק מדגיש את דווקא העובדה שאלישע שימש את אליהו, ולא את העובדה שלמד ממנו.
רבי מאיר מחדד את החובה לשמש תלמידי חכמים וכך מספר התלמוד: "תניא אחרים אומרים אפילו קרא ושנה (למד ושינן) ולא שימש תלמידי חכמים, הרי זה עם הארץ".
ההיגיון שמאחורי הכלל.
ההיגיון שעומד מאחורי הכלל שקבעו חכמים, הוא שבעוד לימוד בבית המדרש הוא לימוד עיוני בלבד, לימוד תוך כדי שימוש, הוא לימוד מעשי. כסיפורו של רבי עקיבא, המתאר כיצד התחיל לשמש תלמידי חכמים: "פעם אחת הייתי מהלך בדרך ומצאתי מת מצווה, וניטפלתי בו כארבעת מיל עד שהבאתיו למקום הקברות וקברתיו" (נשאתיו על כתפי מרחק רב עד לבית הקברות) "וכשבאתי אצל רבי אליעזר ואצל רבי יהושע, אמרתי להם את הדבר, אמרו לי על כל פסיעה ופסיעה שהיית פוסע, מעלין עליך, כאילו שפכת דמים (מתייחסים אליך כאילו בכל פסיעה ביצעת רצח נוסף). באותה שעה לא זזתי מלשמש חכמים".
רבי עקיבא הבין עד כמה חשוב ללמוד את פרטי ההלכות, ולכן הצטרף מאז לשימוש. אפשר להסביר גם שרבי אליעזר ורבי יהושע, התכוונו ללמד את רבי עקיבא את ההלכה הקובעת שמת מצווה, יש לקבור במקום בו מצאו אותו, ואסור לטלטל אותו. רבי עקיבא יכל ללמוד הלכה זאת בבית המדרש, אבל במקרה המסופר, הוא למד זאת באופן מעשי, בכך שראה את תגובתם הקשה של רבותיו, על כך שטלטל את המת, והחליט כי זאת הדרך בה עליו להמשיך ללכת, כדי להפוך לתלמיד חכם בעצמו.
יוסי בן יוחנן איש ירושלים
בחירות 1981
נתאי הארבלי
נתאי הארבלי היה אב בית הדין, לצידו של יהושע בן פרחיה ששימש כנשיא הסנהדרין. יחד הם הזוג השני בתקופת הזוגות.
נתאי הארבלי למד אצל יוסי בן יועזר ויוסי בן יוחנן.
במחלוקת המפורסמת של תקופת הזוגות, על הסמיכה (חגיגה, טז ע"א), מוזכר שמו בין אלו שאחזו בדעה שמותר לסמוך על הקרבן ביום טוב.
בכתב יד קאופמן של המשנה הגרסה היא "מַתַּיִי הָאַרְבְּלִי" והשם ניתאי הוא כנראה שגיאה של מעתיק שקרא בטעות את המ"ם כנו"ן ויו"ד והאל"ף היא לפי שיטת הכתיבה הבבלית של הדיפתונג ay.
הוא היה בן העיר ארבל שבגליל התחתון, ולכן נקרא "ארבלי".
נקבר סמוך לראובן, שמעון, לוי (וי"א יהודה) ודינה בני יעקב, בהר ארבל, ועליו ציון.
יש משערים כי נתאי הארבלי היה כהן מבני משמרת ישוע.
המאמר במסכת אבות.
לא נמסרו דברים בשמו של נתאי הארבלי, מלבד דעתו במחלוקת הסמיכה והמאמר
ניתאי הארבלי
נתאי
פער הידיעה-עשייה (ספר)
"פער הידיעה-עשייה" (באנגלית: The Knowing-Doing Gap) הוא ספר באנגלית מאת ג'פרי פפר (Pfeffer) ורוברט סאטון (Sutton), שראה אור בינואר 2000 והיה מהספרים הראשונים בניהול ידע. במקרים רבים, כך מתברר, קיים ידע חשוב בארגון שמסיבות שונות לא משתמשים בו. הספר מותח גם ביקורת על התרומה המועטה של לימודי מינהל עסקים תאורטיים.
ידע חיוני בארגון עובר לעיתים קרובות בדרך של סיפורים ורכילות ועל ידי התבוננות בעבודה של עמיתים או עובדים אחרים. פגישות חברתיות הן לפעמים בעלות חשיבות מכרעת בצורה זו של העברת ידע. במקומות עבודה רבים, הלימוד אינו מתוקצב באופן מלא הוא אינו מתוכנן ולא ניתן לתפיסה על ידי הארגון. בכשבעים אחוז ממקומות העבודה הלימוד נעשה באופן לא פורמלי. לימוד בלתי פורמלי נעשה בפעילויות יום יומיות רבות בארגון כמו השתתפות בדיונים ובבפגישות, קשר עם לקוחות, ביצוע פעולות פיקוח ועמידה תחת פיקוח, תקשורת לא פורמלית עם עמיתים, אימון והדרכה של עובדים חדשים בארגון וכדומה. אם המידע מגיע מעשייה, לא קיים פער בין מה שיודעים לבין מה שעושים. מנהלי ידע ויועצי ידע ואלה שמתכננים ומקימים מערכות לאיסוף ולשמירת ידע, כולל ידע טכני, רואים לרוב את פעילות הארגון ואת העבודה המעשית בו בצורה מוגבלת ולרוב לא מדויקת. מאמצים רבים מוקדשים באופן מוטעה ליישום טכנולוגיות שמירה והעברה של ידע מעובד.
הספר מציג קווים מנחים בנושא פער הידיעה-עשייה:
דיבורים במקום מעשים.
קיימת תופעה מוכרת של דיבורים יפים, חכמים ומורכבים שעושים רושם על השומעים ומשמשים באופן מעשי כתחליף למעשים. לדוגמה, כאשר מכינים מצגות מרשימות וסרטים מרהיבים ושוכחים שהמטרה הייתה לאסוף ידע תכליתי וללמוד זה מזה ולא להרשים באיכות המצגות וההרצאות. הצהרות כלליות והצגת הפילוסופיה והעקרונות בלבד טובים לפעמים כדי להרשים את הלקוחות וכדי להעביר מסר כללי של מדיניות הארגון אבל אין בהם בלבד כדי לשפר. הדיבורים החכמים מרשימים את המאזינים עכשיו ונותנים קרדיט לדובר ואילו המעשים המוצלחים ירשימו רק בעתיד. ביקורת שלילית נשמעת ונתפסת לרוב כאינטליגנטית ומרשימה יותר מדברים חיוביים. גם מי שמסגל לעצמו דברי ביקורת נתפש כאינטליגנטי. דברים ותוכניות מורכבות, שימוש במליצות במשפטים מורכבים, הצגת אנליזות מורכבות הם דרך טובה להרשים את השומעים אבל לרוב דרך לא מעשית ולא יעילה לביצוע. ישנה איזו מיסטיקה (כוזבת) במורכבות. העדפת הדיבורים היפים והמרשימים והיכולת להרבות בדיבורים, מתחילה בבית הספר בכלל ובבתי הספר למנהל בפרט. הערכת התלמידים נקבעת במידה רבה לפי ההשתתפות המילולית והיכולת שלהם להרבות בדיבורים חכמים על נושאי הלימוד. יכולת כזאת נתפשת גם בעסקים רבים והתוצאה היא שמחשיבים אנשים המדברים הרבה וזה עוזר להתקדמות שלהם ובמעמדם בחברה אבל זה לא עוזר לעסק בו דרושה עשייה ממש.
הספר מציג את נושא הדיבורים במקום מעשים ודרכים להתגבר על הבעיה:
ארגונים הלכודים בהיסטוריה של הארגון.
הספר מציג מאפיינים של ארגונים הלכודים בהיסטוריה שלהם:
פחד המונע שימוש בידע.
עובדים רבים רואים עצמם, בימינו, בני מזל שיש להם מקום עבודה. רק כארבעים אחוז בטוחים שיוכלו למצוא בקלות מעסיק חדש. ישנו פער בין הנאמנות שמרגיש העובד כלפי המעסיק והרגשת העובד שהוא יכול לסמוך על כך שהמעסיק יממש את ההבטחות שנתן. רק כארבעים אחוז מרגישים שהם יכולים לסמוך על קיום ההבטחות של המעסיק. כשישית מן העובדים נמנעו מהגשת הצעות ייעול מתוך חשש שיעול העבודה עלול להביא לכך שמישהו בארגון יפסיד את מקום עבודתו. עובדים יודעים לעיתים מעט על חוקי העבודה וזכויות העובדים בנושא מקום העבודה, בתקופת צמצומים, עובדים תובעים הגנה מפיטורים או מסגירת מקום העבודה.
הספר מעלה רעיונות איך מונעים את הפחד והשיתוק:
תחרות פנימית בארגון.
הספר מציג דרכים להתגבר על ההרסנות של התחרות הפנימית בארגון:
חופש אמונה
חופש האמונה
סמיון השני מלך בולגריה
סמיון ה-2 מלך בולגריה
דפינה
סמיון ה-2 קיסר בולגריה
סמיון השני קיסר בולגריה
סמיון השני צאר בולגריה
סמיון ה-2 צאר בולגריה
סנט וינסנט
סנט וינסנט (אנגלית: Saint Vincent) הוא אי געשי בים הקריבי הממוקם בין האי סנט לוסיה לבין הגרנדינים, ומהווה חלק מן המדינה העצמאית סנט וינסנט והגרנדינים שבאנטילים הקטנים. שטח האי 345 קמ"ר.
היסטוריה.
מאז גילוי האי במהלך המאה ה-18, נאבקו המעצמות הקולוניאליות צרפת ובריטניה על השליטה בו והשטח היה שנוי במחלוקת. בשנת 1783 הסתיימה המחלוקת והאי נחכר לבריטניה. בשנת 1979 זכה האי לעצמאות.
כלכלה ואוכלוסייה.
העיר הגדולה באי היא העיר קינגסטאון, בירת סנט וינסנט והגרנדינים, שבה מתגוררים כ-19,300 תושבים. זוהי עיר הנמל המרכזית של האי ומרכז הכלכלה והתקשורת בו.
בעיר צולם הסרט שודדי הקאריביים.
גאוגרפיה.
הגבוה בהרי האי הוא הר הגעש לה סופרייר (La Soufrière), שגובהו 1,234 מטרים. ההר התפרץ בשנים 1812 ו-1902. בהתפרצות שאירעה ב-1902 נהרגו כ-1,680 נפשות. התפרצויות נוספות אירעו בשנים 1971–1972 ו-2020–2021.
סטיב ג'ונס (מדען)
סטיב ג'ונס (באנגלית: Steve Jones נולד ב-24 במרץ 1944) הוא פרופסור לגנטיקה, כותב ספרי מדע פופולרי וכוכב טלוויזיה.