משנת 1901 עד 1971 העיר נותרה בהתקדמות פיתוח זניחה עם שטח שיפוט של 8 ק"מ בלבד, אך משנת 1981 אגרטלה החלה להתרחב ולהגדיל את קישוריותה בשדות שונים יחד עם אזור העיר שלה עם 58.84 קמ"ר, אגרטלה גדולה יותר מתוכננת משנת 2011 עם תוספת של 92 קמ"ר. לאגרטלה הייתה היסטוריה מסוג אחר מהתקופות הקדומות של הימים האפיים, מכיוון שהיא הייתה מדינה נסיכתית והייתה קשורה לבנגלדש. אמנם חברת מזרח הודו לא הגיעה לבירת הנסיכות של המדינה, אך הם תמיד נשארו במצב מסוים בלכידת ושלטון. חברת הודו המזרחית קבעה את בסיסה של צפון הודו הצפונית במחוז אסאם עם שילונג כבירתה.
חתן פרס נובל ההודי (בנגלי) רבינדרנת טאגור או רובינדרונאת תאגורה ( Rabindranath Tagore) ביקר בעיר לא פעם ובנה גם בית שעדיין קיים. הספר ההיסטורי רג'מלה מכיל אירועים וסיפורים היסטוריים של אגרטלה.
ג'אמו וקשמיר (טריטוריית איחוד)
ג'אמו וקשמיר הוא אזור המנוהל על ידי הודו כטריטוריית איחוד, וכולל את חלקו הדרומי של אזור חבל קשמיר המהווה סלע מחלוקת בין הודו ופקיסטן מאז הקמתן בשנת 1947, ובין הודו וסין מאז 1962. ג'אמו וקשמיר מופרד בקו השליטה מהאזורים שבשליטת פקיסטן, אזאד קשמיר במערב וגילגיט-בלטיסטן בצפון. האזור שוכן מצפון למדינות הודו הימאצ'ל פרדש ופנג'אב ומערבית לטריטוריית האיחוד לדאק, שהייתה חלק ממדינת ג'אמו וקשמיר עד פיצולה בשנת 2019.
היסטוריה.
למדינת ג'אמו וקשמיר הוענק מעמד מיוחד על ידי סעיף 370 לחוקה של הודו. בניגוד למדינות אחרות בהודו, לג'אמו וקשמיר הייתה חוקה, דגל ואוטונומיה ניהולית משלה. אזרחים הודים ממדינות אחרות לא הורשו לרכוש אדמות או רכוש בג'אמו ובקשמיר.
לג'אמו וקשמיר היו שלושה אזורים נבדלים: אזור ג'אמו ההינדי, רוב עמק קשמיר המוסלמי ולדאק הבודהיסטי. אי שקט ואלימות נמשכו בעמק קשמיר, ובעקבות בחירות ממלכתיות שנויות במחלוקת בשנת 1987, נמשכה התקוממות במחאה על אוטונומיה וזכויות.
מפלגת העם ההודית עלתה לשלטון בבחירות הכלליות להודו בשנת 2014 וחמש שנים לאחר מכן כללה במניפסט הבחירות לשנת 2019 את ביטול סעיף 370 לחוקה של הודו, על מנת להביא את ג'אמו וקשמיר למעמד שווה עם מדינות אחרות.
החלטה לבטל את סעיף 370 התקבלה על ידי שני בתי הפרלמנט ההודי, הלוק סבהה והרג'יה סבהה, באוגוסט 2019. במקביל התקבלה גם פעולה של ארגון מחדש, שתחלק את המדינה לשני שטחי איחוד, ג'אמו וקשמיר ולדאק. הארגון מחדש נכנס לתוקף החל מה-31 באוקטובר 2019. בניגוד למדינות, שיש להן ממשלות משלהן, שטחי האיחוד נשלטות על ידי הממשלה הלאומית בדלהי באופן ישיר.
בינואר 2022 במקדש הינדואיסטי בעקבות הצפיפות ומהומות נהרגו 12 מתפללים.
נמל התעופה החדש מרכז פולין
נמל התעופה המרכזי "סולידריות" (בפולנית: ) הוא מגה פרויקט של ממשלת פולין לבניית נמל תעופה חדש מהיסוד שיהיה ממוקם כ-40 ק"מ מורשה ויחליף את נמל התעופה פרדריק שופן. פתיחתו של נמל התעופה מתוכננת לשנת 2027. בתחילה יהיו לנמל התעופה שני מסלולי המראה ולאחר מכן ארבעה. כמו כן לנמל התעופה תהיה קיבולת של 40 מיליון נוסעים בתחילה, עם אופציה לעד 100 מיליון. בסמוך לנמל התעופה תיבנה תחנת רכבת כאשר נסיעה לורשאבה צנטראלנה תיארך כ-15 דקות ונסיעה לתחנת הרכבת לודז' פבריצ'נה תיארך כ-25 דקות.
היסטוריה.
דיונים בצורך להקמת נמל תעופה חדש שיחליף את נמל שופן עלו בתחילת שנות ה-2000. ב-12 במאי 2005, רשות התעופה של פולין חתמה על חוזה עם החברה הספרדית Ineco-Sener לחקירת היתכנות של הקמת נמל תעופה ראשי חדש. מאז עלייתה לשלטון של מפלגת חוק וצדק, גברו הקריאות להקמתו של נמל תעופה חדש. במסמך הממשלתי "אסטרטגיית פיתוח תשתית התחבורה לשנים 2010-2013" צוין הצורך בנמל תעופה ראשי חדש. בנובמבר 2017 אושרה לראשונה תוכנית ממשלתית בנידון.
מיקום.
נמל התעופה יהיה ממוקם כ-40 ק"מ מערבית לורשה, בסמוך לכפר סטניסלאבוב המהווה חלק מגמינת באראנוב שבמחוז גרודז'יסק בפרובינציית מזוביה.
יחסי טורקמניסטן–רוסיה
יחסי טורקמניסטן–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין רוסיה לטורקמניסטן.
היסטוריה.
לאחרונה, יחסי רוסיה-טורקמניסטן נסובו סביב מאמצי רוסיה להבטיח עסקאות ייצוא גז טבעי מטורקמניסטן. רוסיה מתמודדת עם סין, האיחוד האירופי וארצות הברית על גישה לאספקה עשירה של פחמימנים בטורקמניסטן. שתי המדינות מגיעות לכדי עימות בשל המשא ומתן על מחירים על ייצוא גז לרוסיה.
נשיא טורקמניסטן גורבנגולי ברדימוחמדוב הסכים לאספקת עזרה ולהרחיב את הגיבוי הרוסי לצינור הגז מרכז אסיה, אולם שום פעולה טרם התרחשה לקראת מטרה זו.
פגישת 2008.
נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב וברדימוחמדוב דנו בסיכויים להרחבת הקשרים המסחריים והכלכליים שלהם עוד יותר. תשומת לב מיוחדת הוקדשה לשיתופי פעולה בתחום האנרגיה והתחבורה. הצדדים סקרו את יישום ההסכמים הרב-צדדיים בנושא הקמת צינור גז כספי ופיתוח מתקני הובלת גז קיימים במרכז אסיה. הם דנו גם בארגון שירות מעבורת ישירות לרכבת החל מנמל אסטרחן.
הצדדים החליפו דעות בסוגיות בינלאומיות ואזוריות חשובות ושיתופי פעולה בין רוסיה לטורקמניסטן במסגרת ארגונים בינלאומיים.
בעקבות שיחות רמי דרג בין רוסיה לטורקמניסטן, שתי המדינות אימצו הצהרה משותפת. במסמך נאמר כי שני הנשיאים מאשרים את האופי האסטרטגי של היחסים בין רוסיה לטורקמניסטן ומדגישים כי יחסים אלה מתפתחים בהדרגה במגוון רחב של תחומים.
מספר מסמכים נחתמו בנוכחות ראשי המדינות. בפרט, ההסכם לשיתוף פעולה בין ממשלות רוסיה וטורקמניסטן להגנה על מידע מסווג. משרדי התרבות של המדינות חתמו על מזכר לשיתוף פעולה ועל הסכם לשיתוף פעולה בחינוך. משרדי המדינות לענייני חוץ חתמו על תוכנית שיתוף פעולה לשנים 2008-2009.
בדבריו בטקס הפתיחה הביע מדבדב את תקוותו ששיתוף פעולה בין טורקמניסטן ורוסיה יתפתח, והדגיש כי רוסיה תמיד פתוחה לשותפות משמעותית ומחויבת.
הנשיאים סיירו במרכז החדש, בליווי המנכ"ל של קאמאז, סרגיי קוגוגין. ראש החברה תיאר את המאפיינים הטכניים של הרכבים, וציין במיוחד שהם מסוגלים לעבוד בטמפרטורות שנעו בין מינוס 45 לפלוס 50 מעלות.
חברת המניות המשותפת הפתוחה קאמאז היא חברת הרכב הגדולה ברוסיה. רכביה מהווים 36 אחוז מהשוק הרוסי. לחברה יש מפעלי הרכבה בשש מדינות זרות: פולין, קזחסטן, אזרבייג'ן, אוקראינה, אתיופיה ווייטנאם. אחת מחברות הבת שלה פועלת בטורקמניסטן מאז מאי 2006. כדי להבטיח שירות אחריות ושירות אחרי אחריות, נפתח מרכז זמני באשגבט. שירות הרכבים מתבצע על ידי מומחים ממפעל קאמאז. מרכז השירות החדש הוקם במאי 2007. יש בו לא רק פינת עבודה אלא גם כיתות ומשרדים.
יחסי נאורו–רוסיה
יחסי נאורו–רוסיה הם היחסים הדו-צדדיים בין נאורו לרוסיה. רוסיה מיוצגת בנאורו דרך שגרירותה בקנברה, אוסטרליה.
מימון רוסי.
המאפיה הרוסית השתמשה בבנקים של נאורו להלבנת הון במהלך שנות התשעים; בבנקים של נאורו הוחזקו כ-70 מיליארד דולר בבעלות גורמים מהמאפיה הרוסית. סכום זה היה שווה לפי 700 מהתפוקה השנתית במדינה. הכסף הועבר מהבנקים הרוסים לחשבונות של בנקים בנאורו, בעיקר כדי להתחמק ממסים כמקלט מס.
תפקידה של נאורו בהלבנת הון רוסית משך תשומת לב ברחבי העולם, במיוחד לאחר פיגועי 11 בספטמבר בשנת 2001, אז גברה הדאגה למימון הטרור. הוושינגטון פוסט דיווח כי: "הרשויות הבינלאומיות אומרות כי נאורו מעניקה יותר ויותר כיסוי לפשע המאורגן הרוסי" וציטט בכיר בממשלת ארצות הברית: הבנק המרכזי של רוסיה הגיע אלינו ואישר כי כמויות גדולות של הון רוסי זורמות אל נאורו ומחוצה לה, וזה עורר חששות מצידם ומצדנו, ואכן זה בהחלט העלה חשד. בשנת 2000, נשיא נאורו, רנה האריס, הגיב לטענות על תנועות כסף לא חוקיות באומרו "נאורו לא סובלת פעילות פלילית במערכת הפיננסית שלה".
הכרתה של נאורו באבחזיה ובדרום אוסטיה.
בשנת 2009 הפכה נאורו למדינה הרביעית שהכירה בעצמאותן של רפובליקות אבחזיה ודרום אוסטיה, שהיו חלק מגאורגיה. על פי הדיווחים, רוסיה נותנת לנאורו בתמורה סיוע הומניטרי בסך 50 מיליון דולר. היחסים הדו-צדדיים של נאורו עם מוסקבה התחזקו עוד יותר לאחר שנאורו הכירה באבחזיה ב-15 בדצמבר 2009 ובדרום אוסטיה למחרת. שר החוץ של נאורו, קרן קקה, הצהיר: "אני מקווה שמדינות אחרות ילכו בעקבות הדוגמה שלנו ויכירו גם הן בעצמאות אבחזיה". הנושא טופל בישיבת החורף של הפרלמנט.
פקידים רוסים ביקרו בנאורו במרץ 2010, כדי לדון בהקצאת "מענק הסיוע הענק" שרוסיה תספק למדינה הקטנה.
יחסי הודו–קנדה
יחסי הודו–קנדה הם היחסים הדו-צדדיים ארוכי השנים בין קנדה לרפובליקת הודו, הבנויים על "מחויבות הדדית לדמוקרטיה", "פלורליזם" ו"קשרים בין בני אדם", על פי ממשלת קנדה. בשנת 2009 הסתכם הסחר הדו-צדדי בין הודו לקנדה כ-4.44 מיליארד דולר קנדי. פיצוץ טיסה 182 של אייר אינדיה על ידי תושבי הודו, אשר גרם להרג כמות עצומה של אזרחים קנדים, השפיעה על היחסים במשך כעשרים שנה. ניסוי הגרעין של הודו הוסיף גם הוא מתח ניכר למערכת היחסים בין שתי המדינות, עם הטענות כי הודו הפרה את תנאי תוכנית קולומבו . אף כי ז'אן קרטיין ורומאו לבלן ביקרו שניהם בהודו בסוף שנות התשעים, היחסים שוב הופסקו, גם אם באופן זמני, לאחר מבחני פוקראן-II. הודו וקנדה נוקטות בצעדים להפוך לשותפים אסטרטגיים, כאשר ראש הממשלה סטיבן הרפר ערך ביקור ממלכתי בשנת 2012. שתי המדינות הן מושבות בריטיות לשעבר וחברות מלאות בחבר העמים הבריטי, כאשר קנדה היא ביתה של אחת מהפזורות ההודיות הגדולות בעולם.
היסטוריה.