בְּלֵיל זֶה יִבְכָּיוּן, היא קינה הפותחת את אמירת הקינות בליל תשעה באב. מחבר הקינה אינו ידוע, והיא נאמרת לאחר תפילת ערבית ברוב קהילות ישראל בנוסחים מעט שונים, מיד לאחר קריאת מגילת איכה בציבור. הקינה מתייחסת בקצרה לאסונות הגדולים שפקדו את עם ישראל בתשעה באב מדור המדבר ועד חורבן בית המקדש כמוזכר במגילת איכה ואף חורבן ביתר בכמה נוסחים. כמו כן בקינה משפטים בהשאלה מביטויים שונים שבתנ"ך על ענייני פורענות וחרון אף ה'. לקינה זו נכתבו לחנים רבים. הקינה נאמרת בשיתוף בין החזן והציבור. כאשר לאחר כל בית חוזרים על הפזמון.
מילות הקינה נוסח אשכנז.
בקהילות וורמס ומיינץ היה נהוג להוסיף לקינה זו בית מיוחד למוצאי שבת המתחיל ׳בליל זה סר נגהי׳:
על תוכן הקינה ומקורות עליהן היא נסמכת.
תשעה באב היא תענית ציבור על אבלות החורבן היחידה שמתחילה כבר מהלילה. קינה זו הנאמרת בליל התענית, מעמידה במרכזה את תשעה באב כזמן המוּעד לפורענויות, החל מדור המדבר דרך חורבן בתי המקדש ושאר צרות שאירעו לעם ישראל בתאריך זה או בסמיכות לו במהלך הדורות. כאשר ראש וראשון להם הוא אירוע הבכיית החינם של דור המדבר, בגינה נגזר על עם ישראל שלא ייכנסו לארץ ישראל אלא ימותו במדבר כ-40 שנה. כמובא בדברי חז"ל במסכת סנהדרין
וכפי שמתארת בדיעבד הגמרא במסכת תענית
הבית הראשון (והפזמון) של הקינה, מדבר בגוף ראשון, כאשר זיהוי הדובר יכול להיות המשורר או הקורא המדברים בשם עם ישראל המדבר על עצמו בלשון יחיד. או אף הקב"ה המקונן בעצמו על עם ישראל, בדומה למדרש חז"ל במסכת ברכות
הביטוי בפזמון: "ויבכו את השריפה אשר שרף ה'", מתייחס לשריפת בתי המקדש וחורבן הבית הלאומי בארץ ישראל ברם מקור הביטוי באותם מילים הוא פסוק מספר ויקרא. מילים אלו לקוחות מדברי משה רבנו לאהרן אחיו הכהן הגדול לאחר שריפתם של שני בניו, נדב ואביהוא, ביום חנוכת המשכן כיוון שהקריבו בה אש זרה אשר לא ציווה ה'. מאז חוזר ומשמש ביטוי זה בספרות ובהספדים כאשר ישנה התייחסות לקורבנות של עם ישראל באסונות שונים ובמיוחד בשואה או לפטירתם בטרם עת של תלמידי חכמים גדולים.
הביטוי בקינה:"וְהָלְכָה בַּשִּׁבְיָה בְּכָל פֶּה נֶאֱכֶלֶת" רומז על דברי התוכחה בפרשת בחוקותי שבספר ויקרא: "וַאֲבַדְתֶּם בַּגּוֹיִם וְאָכְלָה אֶתְכֶם אֶרֶץ אֹיְבֵיכֶם".
והביטוי באותו בית: "וְאֵשׁ עִם גַּחֶלֶת. יָצְאָה מֵאֵת יְיָ." רומז על הפסוק בספר יחזקאל: "בֹּא אֶל־בֵּינוֹת לַגַּלְגַּל אֶל־תַּחַת לַכְּרוּב וּמַלֵּא חָפְנֶיךָ גַחֲלֵי־אֵשׁ גו' וּזְרֹק עַל־הָעִיר".
בבית הנ"ל נמשלים ישראל לבת המושלחת מבית אביה.
הבית הפותח במשפט: "בְּלֵיל זֶה הַגַלְגַל סִבֵּב הַחוֹבָה. רִאשׁוֹן גַם שֵׁנִי בֵּיתִי נֶחְרְבָה" מתייחס לתופעה שחזרו ונישנו צרות גדולות דווקא במועד זה. זאת על פי מאמר חז"ל במסכת תענית: ואף על פי שחז"ל מדגישים שאין אנו תלויים במזלות הם מסבירים מדוע ייתכן שפורענות בדבר שחזרו וקילקלו אותו באופן שהגדישו את הסאה, אזי יכולה היא לחזור באותו זמן בו התחייבו על החטא לראשונה בעבר.
בבית זה נמשלים עם ישראל לאשה סוטה הנעזבת על ידי אישהּ. כאלמנה שאין בעלה עשוי לשוב, וכעגונה שאינה יכולה להינשא לאחר.
סיום הבית במילים: "וַתֹּאמֶר צִיּוֹן עֲזָבַנִי ה'" לקוח מהפסוק בספר ישעיהו: "וַתֹּאמֶר צִיּוֹן עֲזָבַנִי ה', וַאדֹנָי שְׁכֵחָנִי".
אלן אומיץ'
אלן אומיץ' (בסלובנית ובבוסנית: Alen Omić; נולד ב-6 במאי 1992) הוא כדורסלן סלובני-בוסני המשחק בעמדת הסנטר בצדביטה אולימפיה ובנבחרת סלובניה.
קריירה.
אומיץ' החל את הקריירה בזלטורוג לאשקו ב-2009, שם שיחק שלוש שנים. ב-2012 נבחר לאולסטאר הליגה הסלובנית. באוגוסט 2012 חתם באולימפיה ליובליאנה. אומיץ' שיחק בליובליאנה שלוש שנים וזכה איתה פעם אחת בגביע הסלובני (2014) ופעמיים בסופר קאפ הסלובני (2013, 2014). במהלך התקופה בליובליאנה שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA ב-2014 במדי ברוקלין נטס ונכשל להיבחר בדראפט.
באוגוסט 2015 חתם בגראן קנריה. אומיץ' הצטיין בקבוצה ואף נבחר להיות בחמישייה הראשונה של היורוקאפ. ב-2015 שיחק בליגת הקיץ של ה-NBA במדי דנוור נאגטס.
ביוני 2016 חתם אומיץ' לשנתיים באנאדולו אפס הטורקית, אך בינואר 2017 חזר לספרד והושאל לאוניקאחה מאלגה, איתה זכה באליפות היורוקאפ.
ביולי 2017 חתם לשנה בהפועל ירושלים. ב-20 בינואר 2018 אומיץ' עזב את הפועל ירושלים וחתם בכוכב האדום בלגרד. בקיץ 2018 הצטרף לבודוצ'נוסט פודגוריצה. באמצע העונה עבר אומיץ' לאולימפיה מילאנו.
קריירה בינלאומית.
אומיץ' משחק במדי נבחרת סלובניה. הוא השתתף עם נבחרתו במונדובאסקט 2014, שם הגיע עם נבחרתו עד לרבע הגמר. אומיץ' השתתף גם ביורובאסקט 2015, שם הגיע עם נבחרתו לשמינית הגמר.
חמישה סנטימטרים לשנייה
חמישה סנטימטרים לשנייה (ביפנית: 秒速5センチメートル - ביו֗סו֗קוּ גוֹ סנצ'יאמטוֹרוּ) הוא סרט אנימה רומנטי, בבימויו של מאקוטו שינקאי, שיצא לאקרנים ב-2007. עלילתו של הסרט עוסקת באהבתם של שני בני-נוער, טקאקי ואקארי, שבשל נסיבות שונות מתרחקים זה מזה, פיזית ורגשית, ובהתמודדותו של טקאקי עם אהבתו בפרט ועם העבר בכלל. הסרט מורכב משלושה חלקים, שכל אחד מהם מתאר חלק אחר מחייו של טקאקי: בראשון, "פריחת הדובדבן" (桜花抄 - אוקאשו) הוא תלמיד בית ספר יסודי; בשני, "קוסמונאוט" (コスモナウト) הוא תלמיד חטיבת ביניים; ובשלישי, "חמישה סנטימטרים לשנייה", הוא אדם מבוגר. את הפסקול של הסרט הלחין Tenmon, עמיתו-לשעבר של שינקאי בתעשיית משחקי המחשב; רוב הפסקול הוא למעשה וריאציות על אותה מנגינת פסנתר נוגה.
סרט זה נחשב לאחד מסרטיו המוצלחים ביותר של שינקאי, והוא זכה לביקורות חיוביות רבות בשל העלילה הריאליסטית והאנימציה הייחודית; בעקבות סרט זה, שינקאי זכה לכינוי "הייאו מיאזאקי הבא".
עלילה.
עלילתו של הסרט מתפרשת על פני כ-20 שנה, משנות התשעים של המאה העשרים ועד סוף העשור הראשון של המאה ה-21. בכל אחד משלושת החלקים מתוארת תקופה בחייו של הגיבור הראשי, טקאקי קונו.
חלק ראשון - פריחת הדובדבן.
טקאקי קונו מתחבר במהירות עם אקארי שינוהארה לאחר שעברה לבית-הספר היסודי שלו שבטוקיו; שניהם דומים זה לזה בתחביביהם ובאופיים, ונוהגים להישאר בכיתה במהלך ההפסקות בגלל אלרגיות. נוצר ביניהם קשר חזק, והם אף מתחילים לקרוא זה לזה בשמותיהם הפרטיים בלא שימוש בסיומות, סימן לחברות קרובה ביפן. טקאקי ואקארי צופים יחד בפריחת הדובדבן, ומכאן בא שמו של החלק.
משפחתה של אקארי עוברת למחוז טוצ'יגי, והם מתכתבים באמצעות מכתבים שהם שולחים זה לזה, אך מתרחקים זה מזה רגשית בהדרגה. לאחר שמתברר לטקאקי שמשפחתו עומדת לעבור מטוקיו למחוז קגושימה, שנמצאת במרחק רב ממקום מגוריה של אקארי, הוא מחליט לפגוש אותה פעם אחת אחרונה. טקאקי מכין מכתב אהבה שהוא מתכוון למסור לה, ועולה על רכבת למקום מגוריה של אקארי. טקאקי מאבד את המכתב, ובשל סופת שלגים הרכבת מתעכבת מאוד. טקאקי חושש מאוד מכך שגרם צער לאקארי, המחכה לו, אך בסופו של דבר הם נפגשים בתחנת הרכבת ומתנשקים. טקאקי מבין שזוהי הפעם האחרונה בה ייפגש עם אקארי. הוא ואקארי הולכים לצריף נטוש הסמוך לתחנה, מדברים עד שעות הלילה המאוחרות ונרדמים יחד. מתברר שאקארי הכינה גם היא מכתב אהבה לטקאקי, אך היא לא מוסרת לו אותו בסופו של דבר. טקאקי חוזר לטוקיו בבוקר שלאחר מכן.
חלק שני - קוסמונאוט.
בחלק זה, טקאקי הוא תלמיד כיתה ט' באי טנגשימה, בו ממוקם מרכז שיגור של סוכנות החלל היפנית. קאנה סומידה, חברתו לכיתה של טקאקי, מאוהבת בו, אך לא מסוגלת לבטא בפניו את רגשותיה. היא ממתינה לו לאחר הלימודים והולכת איתו לביתה, אך טאקי לא מבין אותה ומתייחס אליה בתור ידידה. סומידה שמה לב לכך שטקאקי כותב הודעות בדואר אלקטרוני לאדם לא ידוע ולעיתים בוהה למרחקים, כאילו הוא מחפש דבר-מה רחוק. בסופו של החלק, מתברר שהנמען של ההודעות הוא טקאקי עצמו, והוא כותב אותן כתוצאה מהבדידות שהוא חש. טקאקי וסומידה צופים יחד בשיגורה של החללית היפנית הראשונה; סומידה מנסה לומר לו שהיא אוהבת אותו, אך בסופו של דבר מבינה שאין בכך טעם, מכיוון שטקאקי מחפש דבר-מה רחוק ובלתי מושג. כשראשה מלא במחשבות אלו, סומידה בוכה רגע לפני שהיא נרדמת.
חלק שלישי - חמישה סנטימטרים לשנייה.
בחלק זה, טקאקי הוא אדם מבוגר, עובד בחברת הייטק, ואקארי מתכוונת להינשא לאדם אחר. אהבתו של טקאקי לאקארי עדיין רודפת אותו, וגורמת לו להתפטר מעבודתו בתסכול; חברתו-לשעבר של טקאקי מדברת על כך שהקשר הרגשי שחש טקאקי לאקארי הצל על מערכת היחסים ביניהם. אקארי מוצאת את המכתב שייעדה לטקאקי. שניהם מדברים בו-זמנית על חלום בו שוב נפגשו בשלג, ועל תקוותם שיצפו בפריחת הדובדבן יחד שוב.
יום אחד, כאשר טקאקי עובר במעבר חצייה דרך פסי רכבת, אותו מקום בו הוא ואקארי צפו בפריחת הדובדבן 13 שנים קודם לכן, הוא מזהה את אקארי, שחוצה לכיוון ההפוך. הוא מנסה לחזור, אך מחסום הרכבת יורד ועוברת רכבת ביניהם. לאחר שהרכבת עברה, הוא לא רואה עוד את אקארי. טקאקי מחייך לעצמו, וממשיך ללכת הלאה.
דמויות.
טאקאקי טונו.
טאקאקי הוא הדמות הראשית של הסרט. בגלל עבודת הוריו הוא נאלץ לעבור הרבה דירה. הוא ואאקרי הופכים לחברים קרובים, אך כאשר אקארי מתרחקת הם בסופו של דבר לומדים בבתי ספר תיכוניים שונים. בחלק השני הוא הוצג כמתמחה בקיודו וחבר במועדון הקיודו של בית הספר שלו.
אקארי שינוהרה.