ז'ופרואה ייחס חשיבות עליונה דווקא למבנה העל של מערכות הגוף, וטען כי לכל בעלי החיים מבנה בסיסי משותף שמעיד על קשר ביניהם. הוא קרא למחקרו בתחום זה בשם אנטומיה טרנסנדנטלית או פילוסופית. ז'ופרואה, שהיה מממשיכיו של לאמארק תמך אמנם בתאוריית הטרנסמוטציה שלו, אך בד בבד סיפק הסברים משלו לתאוריות האבולוציוניות של עמיתו. ז'ופרואה טען שלמרות השינויים של אברי הגוף עקב שימוש או חוסר שימוש בהם לאורך השנים, הרי שהמבנה הבסיסי של בעלי החיים תמיד נשמר:
ז'ופרואה ועמיתיו הראו כי בשלבים עובריים של בעלי חוליות מסוימים ניתן לראות מכנים משותפים במבנה הפיזיולוגי לאלו של חסרי חוליות, ועל כן הסיקו כי כלל בעלי החיים התארגנו יחד, כחלק מסדרה אחת לאורך ההיסטוריה. קיווייה כמובן התנגד לכך נמרצות בטענה שתמיד הייתה חלוקה למחלקות.
לשתי הגישות הייתה חשיבות רבה לעתיד. האנטומיה הסטרוקטואלית של ז'ופרואה וניסיונו למצוא את האחידות והשילוב בין כל צורות החיים הכתה גלים ושימשה עזר מרכזי בניסוח תורת האבולוציה של דרווין. מצד שני, האנטומיה ההשוואתית המורכבת של קיווייה היוותה את הבסיס לרבים מענפי הביולוגיה המודרנית ושינתה את דרך חשיבתם של מדענים רבים, גם אם הם לא הסכימו בינם לבין עצמם עם הגישה האנטי-אבולוציונית של קיווייה.
חקר המוזאזאורוס.
בשנת 1795 קבל קיוויה בפריס את שלדו המאובן של הזוחל שנקרא לאחר זמן בשם "מוזאזאורוס הופמאני" מצבא צרפת המהפכנית שלקח אותו ממאסטריכט שבהולנד. בשנת 1808 זהה קיוויה את הזוחל כלטאת כוח וקבל את מסקנותיו של מדען הולנדי משנת 1798. כל זאת לפני שזוהו המוזאזאוריים כקבוצת לטאות ים משל עצמם.
תפקידים נוספים והיחס לקיווייה לאחר מותו.
לבד מפעילותו במוזיאון הלאומי היה קיווייה מזכיר ומפקח ראשי על החינוך מטעם נפוליאון. הוא היה אחראי על החינוך בקרב העם והגיע אף למקומות רחוקים עד מאוד. בנוסף, כיהן קיווייה כנשיא האוניברסיטה הגדולה בפריס (1814). בשנת 1826 קיבל את אות לגיון הכבוד של צרפת שהיה התואר החשוב ביותר הניתן לאזרח או חייל כהוקרה על שירות אזרחי יוצא מן הכלל. בשנת 1831 קיבל אף תואר אצילות מהמלך לואי-פיליפ והיה אף לנשיא מועצת המדינה של צרפת. זמן קצר לאחר מכן הוא נפטר ממחלת הכולרה.
בספרות העברית מוזכרים קיווייה, גן החיות והרחוב על שמו, בספרו של נחום גוטמן ביאטריצ'ה או מעשה שתחילתו חמור וסופו ארי דורס.
גאורגס קובייר
גרנולית
סבסטיאן
גלילאו (מערכת לווייני ניווט)
גלילאו הוא שמה של מערכת ניווט לוויינית של האיחוד האירופי שתוכל להוות חלופה למערך לוויני. ה-GPS האמריקאי.
היסטוריה.
האיחוד האירופי וסוכנות החלל האירופית חתמו בשנת 2002 על הסכם להקמת החלופה האירופית ל-GPS המכונה גלילאו. עלות המערכת כ-4 מיליארד דולרים. שני לוויינים ראשונים שוגרו בשנים 2005 ו-2008 ( הלוויין הראשון, "GIOVE-A", שוגר ב-28 בדצמבר 2005). לוויינים אלו אינם מבצעיים, אלא נועדו לשמור על התדרים שהוקצו למערכת. שני לוויינים מבצעיים ראשונים שוגרו ב-21 באוקטובר 2011.
גלילאו צפויה להתחרות על יישומי הדור הבא של מערכות ה-GPS, שהלוויינים שיפעילו אותם יהיו זמינים בשנת 2012. המקלטים שיוטמעו בכלי רכב, במטוסים, בספינות ואף במכשירי טלפון סלולרי אישיים, יוכלו לשלב את האותות מ-30 לווייני גלילאו ו-28 לווייני ה-GPS האמריקנים וכן מלווייני GLONASS הרוסיים כדי להשיג דיוק רב יותר.
חלק מהותי בכל מערכת מיקום הוא גם ה"מיקום בזמן" (ראו מרחב-זמן), ולכן כל מערכת לוויינים עושה שימוש בכלי מדידת זמן מדויקים בסדרי גודל של מיקרו-שניות לכל היותר, אולם לא די במדידות לבדן וכדי למנוע פערי מדידה עקב המרחקים בין חלקי המערכת (הלוויין הממוקם במרחק של עשרות אלפי ק"מ מתחנת הקרקע, וממקלט מסוים). מערך "גלילאו" הציב לעצמו דרישה של דיוק במדידת זמנים בסדר גודל של ננו-שניות.
בכל לוויין "שעון מייזר מימן סביל" המודד זמן בסטייה של 0.45 ננו-שניות ב-12 שעות. בנוסף בכל לוויין שעון אטומי מבוסס רובידיום הפועל עצמאית וסטייתו 1.8 ננו-שניות ב-12 שעות. כל לוויין משדר אות ובו מיקום המדויק ורגע שליחת האות, למעשה שולח ארבע קוארדינטות, נתונים אלה יחד עם קבוע מהירות האור מאפשרים לחשב היכן, בדיוק רב, הלוויין בכל רגע נתון. כמו כן בשל הסטייה המצטברת במדידות לאורך זמן, מסונכרנים השעונים באופן תכוף עם מדידת הזמן בתחנת הקרקע על ידי שעון אטומי מבוסס צזיום, השעון המדויק ביותר כיום והמשמש כתקן המקובל (לפרטים ראו). אותות המערכת ישודרו באמצעות אנטנת "L-BAND" שתוכננה לכסות את כל השטח הנראה מן הלוויין בכל רגע נתון.
שני מכשירים ינטרו את סוגי הקרינה שאליה חשוף הלוויין במהלך חייו. הלוויין הראשון הוא לוויין נסיוני והוא אמור לשרוד רק כשנתיים.
מערכת גליליאו מיועדת לשמש כמערכת הניווט הלווייני של אירופה, בהפעלה אזרחית לחלוטין (בניגוד למערך לווייני GPS או GLONASS, שאותם מפעילים גורמי ביטחון בארצות-הברית וברוסיה, בהתאמה). המערכת תציע שילוב מלא עם מערכות GPS ו-GLONASS, לשם הגדלת זמינות האותות מן הלוויינים וכן להשגת שיפור בדיוק המדידה.
לווייני גליליאו משדרים בו-זמנית בשני תחומים של גלי רדיו, הפתוחים לכלל המשתמשים, היבט טכני שצפוי לתת דיוק ברמה של כמטר אחד, דיוק גבוה יותר מזה המוצע למשתמשים הרגילים של מערכת GPS למשל. השילוב עם מערכות ניווט לווייני אחרות יאפשר למשתמשים בגליליאו זמינות כמעט בלתי מוגבלת של איכון מיקום - למעט תנאים חריגים ביותר. המערכת האירופית גם תיידע את המשתמשים בתוך שניות על כשל בלוויין השייך למערכת.
זהו יישום חשוב במיוחד למשימות שבהן למיקום המדויק חשיבות רבה - למשל לניטור של תנועת רכבות, להנחתה של מטוסי נוסעים ולהנחיית אמבולנסים ורכב הצלה אחר. מערכת גליליאו, לכשתושלם, תכלול 27 לוויינים פעילים ועוד שלושה לוויינים רזרביים - לוויינים שישייטו במסלוליהם בחלל אך יהיו במצב "שינה" וישמשו גיבוי ללוויינים אחרים אם יתגלו בהם כשלים. בגלל הגובה הנמוך יחסית של לווייני הניווט, אורך חייהם אינו גדול במיוחד, ולכן יהיה צורך לתחזק את מערכת גליליאו בשיגורים תכופים של לוויינים חלופיים.
ב-15 בדצמבר 2016, הכריז האיחוד האירופאי כי מערכת גלילאו מבצעית ויכולה לתת שירותים ראשוניים.
נכון ליולי 2018 שוגרו 26 לוויינים מתוך ה-30. רק 22 מתוכם פעילים ותקינים, 2 במצב בדיקה ו-2 תקולים.
חוטמן
החוטמן (שם מדעי: "Nasua") הוא סוג יונק אוכל-כול ממשפחת הראקוניים, החי בדרום אמריקה ובמרכזה.
מאפיינים.
החוטמן הוא אוכל-כול, וניזון מחרקים, חלזונות, זוחלים קטנים, מכרסמים, פירות, ביצים ואגוזים, ולעיתים אף מפסולת אדם. את מזונו הוא צד תוך שימוש בחוטמו הארוך ובציפורניו החזקות. גובהו 20–30 סנטימטר ואורכו 60–70 סנטימטר, ללא הזנב. צבע הפרווה משתנה, מחום-קינמון ועד שחור. על פרצופו מעין מסיכה - פסים לבנים מעל, מתחת ומאחורי העיניים. זנבו ארוך (עד 65 ס"מ) ומפוספס, ונישא אל על כדי שחברי הלהקה יוכלו להבחין זה בזה ביתר קלות.
חוטמנים חיים ביערות סבוכים, בסבך ובשטחים פתוחים באמריקה, ותפוצתם משתרעת מאריזונה בארצות הברית עד צפון ארגנטינה. עד לראשית המאה ה-20 לא נצפו בארצות הברית, אך לאחר מכן חצו את הגבול, כנראה עקב הכחדת הטורפים הטבעיים שלהם, בעיקר חתולים גדולים כמו היגואר והפומה, אך גם עופות דורסים, נחשים ותנינים.
נקבות החוטמן חיות בלהקות של עד 20 פרטים, ואילו הזכרים בודדים. תקופת ההריון של נקבת החוטמן בין 70 ל-90 יום, ובכל הריון נולדים בין 2 ל-7 גורים. הנקבה יכולה להיכנס להריון גם בקיץ וגם באביב.
החוטמנים פיקחים מאוד. קיים אצלם שיתוף פעולה רב בין חברי הקבוצה, והם תלויים מאוד זה בזה. לעיתים קרובות משתפת קבוצת חוטמנים פעולה כדי לצוד בהצלחה.
מיון.
בסוג חוטמן שני מינים:
חיל האויר האמריקני
דאונטולוגיה
דאונטולוגיה (מן המילה היוונית "δέον" - "חובה") או חובתיות היא תאוריה אתית, אשר לפיה לפעולות מסוימות ישנו ערך מוסרי חיובי או שלילי כשלעצמן, הנפרד מן הערך המוסרי החיובי או השלילי של תוצאותיהן. הדאונטולוגיה מניחה את קיומן של חובות מוסריות א-פריורי, אשר אינן משתנות עם שינוי הנסיבות. השלכה חשובה של גישה זו היא כי אין מטרה המצדיקה את האמצעים, בניגוד לגישות כגישת התועלתנות והתוצאתנות, תאוריות אתיות לפיהן המטרה מצדיקה את האמצעים, מכיוון שהחלטותיו של היחיד נמדדות על פי תוצאותיהן.
הוגי האתיקה הדאונטולוגית.
ההוגה החשוב ביותר הקשור במושג הדאונטולוגיה הוא הפילוסוף הגרמני עמנואל קאנט. על פי קאנט מעשים מסוימים אינם מוסריים מכיוון שאינם תואמים את מעמדו של עושה המעשים כיצור חופשי ורציונלי, ולכן אין לעשותם בכל נסיבות שהן. בהתאמה, מעשים המקדמים את מעמדם של עושיהם כיצורים חופשיים ורציונלים צריכים להיות מבוצעים לעיתים קרובות. דיון בגישה זו מצוי בתורתו של קאנט באשר לצו הקטגורי.
תאורטיקנים דאונטולוגים נוספים הם הפילוסוף האנגלי ג'ון לוק והפילוסוף האמריקני בן זמננו ג'ון רולס. על פי לוק, לאנשים ישנן זכויות בלתי ניתנות להפרה שהן חלק ממשפט הטבע, ויש לשפוט את פעולות האדם מבחינה מוסרית על פי המידה שבה הן מכבדות או מפרות זכויות אלו. רולס מבחין בין "טוב" ו"נכון". תאורטיקנים קונסקואנטליסטים טוענים כי מעשה הוא "נכון" (ולפיכך יש לבצעו) אם הוא ממקסם את מידת ה"טוב". לעומתם, רולס, כדאונטולוג, טוען כי ישנם מעשים הממקסמים את ה"טוב" אך עדיין אינם "טובים" מטבעם, ולפיכך אין לבצעם, וזאת אם הם מפרים עקרון דאונטולוגי כפגיעה בזכות, או אי ביצוע חובה, או פגיעה בציווי הקטגורי.
מבקרי האתיקה הדאונטולוגית.