בימים הראשונים למלחמת העולם השנייה נמלטו רבים מיהודי העיירה מזרחה. עם כניסת הגרמנים למקום בספטמבר 1939, החלו בחטיפת יהודים מהעיירה לעבודות כפייה, והטילו על יהודי המקום גזירות שונות, ובהן חובת ענידת סרט על הזרוע, הגבלות תנועה, וחובת תשלום סכומי כופר גבוהים. כמו כן, הוקם בעיירה יודנרט, אשר נצטווה לספק לגרמנים כוח אדם יהודי לעבודות כפייה. בסתיו 1940 נמנו בגריבוב 1,320 יהודים, שיעור גבוה מאוכלוסייתה.
במאי 1941 הובאו לעיירה כ-400 יהודים שגורשו בחוסר כל מיישובי הסביבה, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. כמו כן, פעל בעיירה סניף של יס"ס. בתחילת 1942 פונו היהודים ממרכז העיירה, ורוכזו במספר סמטאות בפאתיה, שם סבלו מרעב, תוך שהמשטרה הפולנית אוסרת על העברת מזון ליהודים במקום.
בפברואר 1942 נלקחו מהעיירה 30 יהודים שהשתייכו למפלגות ציוניות, והוצאו להורג בנובי סונץ', ו-10 יהודים נוספים הוצאו להורג בגריבוב עצמה באופן פומבי. באותה עת התגברו חטיפות יהודים מהעיירה למחנות עבודה, וקשישים וחולים יהודים שנתפסו ברחובותיה הועברו להסגר בראבקה. כמו כן, הוטלו על יהודי העיירה סכומי כופר נוספים.
באמצע אוגוסט 1942 ציוו הגרמנים על כל יהודי העיירה לעבור לנובי סונץ'. בעת הגירוש הופרדו הזקנים והחולים, ונרצחו בסביבות העיירה. כ-1,500 היהודים הנותרים הועברו לגטו בנובי סונץ', וגורלם היה כגורל יתר יהודי המקום. כמה עשרות צעירים יהודים הושארו באופן זמני בגריבוב עבור איסוף וסידור הרכוש היהודי בה.
באוגוסט 1944 הוקם בגריבוב מחנה עבודה בו הועסקו כ-200 אסירים, ובהם יהודים. מחנה זה חוסל בינואר 1945.
גריבאוו
עמרי טלמור
עמרי טלמור (נולד ב-1 בפברואר 1980) הוא צלם ישראלי המתמחה בצילום אדריכלות ונוף בנוי.
ביוגרפיה.
טלמור נולד בבת ים לזוג הורים אנשי צבא וגדל ביישוב רעות. לאחר שירות צבאי כאיש קבע, למד צילום בחוג לתקשורת צילומית במכללת הדסה בירושלים. מאז סיום לימודיו הציג עבודות במגזיני אמנות וצילום בישראל ובחו"ל. הציג תערוכות יחיד וקבוצתיות בגלריות בירושלים, בחיפה, בלוס אנג'לס, בסן דייגו ובפורטלנד.
ב-2015 הוצגה במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן תערוכת יחיד שלו, במסגרתה הוצגה סדרה של 78 תצלומים, המתארים מבנים שונים שתכנן האדריכל מנחם באר ברחבי הארץ. סדרת הצילומים הופיעה גם בספר "אבני דרך, אבני בניין - דרכו האדריכלית של מנחם באר" בעריכת מוקי צור ויובל דניאלי ולאחר מכן גם בקטלוג התערוכה "באר בקיבוץ - האדריכלות של מנחם באר" שהוצגה בגלריה בבית האדריכל בתל אביב. טלמור מצלם לאדריכלים שונים וכן לערוץ האדריכלות באתר xnet מבית ידיעות אחרונות.
נמל החלל כף קנוורל
נקי מיהודים
החלפת מסתם צניפי
אווה דוארטה
רצח הכל
אליפות צרפת הפתוחה 1992
אליפות צרפת הפתוחה 1992 הייתה תחרות טניס שנערכה על מגרשי חימר באצטדיון רולאן גארוס בפריז. התחרויות התחילו ב-25 במאי והסתיימו ב-7 ביוני. זו הייתה האליפות ה-91 מאז ייסודה.
הפרסים.
סך הפרסים היה 3,278 אלף $.
התחרות.
תחרות הגברים.
בתחרות זו השתתפו 128 טניסאים שחולקו ל-8 בתים. לקראת התחרות המשתתפים החזקים דורגו כדלקמן:
מנצח תחרות 1991 ג'ים קורייר () נפגש במשחק הגמר עם פטר קורדה () וניצח ב-3 מערכות. באותה שנה הוא ניצח גם באליפות אוסטרליה הפתוחה.
תחרות הנשים.
בתחרות הנשים השתתפו 128 טניסאיות שחולקו ל-8 בתים. כמו בתחרות הגברים, הטניסאיות החזקות זכו לדירוג:
מנצחת תחרות 1991 מוניקה סלש () נפגשה במשחק הגמר עם שטפי גראף () וניצחה בשתי מערכות. באותה שנה היא ניצחה גם באליפות אוסטרליה הפתוחה ואליפות ארצות הברית הפתוחה אך באליפות וימבלדון הפסידה במשחק הגמר.
תחרות זוגות גברים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות שקיבלו דירוג:
מנצחי תחרות 1991 ג'ון פיצג'רלד () ואנדרס יאריד () הודחו בסיבוב השני. במשחק הגמר נפגשו זוגות שלא זכו בדירוג. יאקוב חלסק ומארק רוסה () נפגשו עם דייוויד אדמס ( דרום אפריקה) ואנדריי אולחובסקי () וניצחו ב-3 מערכות.
תחרות זוגות נשים.
בתחרות השתתפו 64 זוגות. להלן הזוגות החזקות שזכו בדירוג:
מנצחות תחרות 1991 ג'יג'י פרנאנדס () ויאנה נובוטנה () השתתפו בתחרות אך עם פרטנרים חדשים. במשחק הגמר ג'יג'י פרנאנדס () ונטליה זברבה ( בלארוס) נפגשו עם קונצ'יטה מרטינס וארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו ) וניצחו בשתי מערכות. באותה שנה הן ניצחו גם באליפות ארצות הברית הפתוחה.
תחרות זוגות מעורבים.
בתחרות השתתפו 48 זוגות. להלן הזוגות שזכו בדירוג:
מזוג מנצחי תחרות 1991 רק סיריל סוק () השתתף בתחרות. במשחק הגמר ארנצ'ה סנצ'ס ויקאריו () וטוד וודברידג' () נפגשו עם הזוג הלא מדורג לורי מקנייל ובריאן שלטון () וניצחו בשתי מערכות.
ישראל ברולאן גארוס.
גלעד בלום השתתף בתחרות גברים. בסיבוב הראשון הוא ניצח את יאן סימרינק מהולנד ב-5 מערכות ובסיבוב השני הוא הפסיד לאלברטו מנצ'יני מארגנטינה ב-4 מערכות.
עמוס מנסדורף השתתף בתחרות גברים והפסיד בסיבוב הראשון למרקוס זילנר מגרמניה ב-5 מערכות.
רצח כולל
שרפת בתי היהודים בבורשה
שרפת בתי היהודים בבורשה התרחשה ב-4 ביולי 1930 בעיצומו של מסע אנטישמי שערכה במקום התנועה הלגיונרית. בשרפה נהרס מרכז העיר בורשה ברומניה ונשרפו 128 בתי יהודים, 4 בתי כנסת, בית מרקחת ובית הדואר. השרפה פרצה בו זמנית מחמישה מוקדים שונים וארכה שלוש שעות. היהודים טענו שהשרפה הוצתה על ידי האנטישמיים והאנטישמיים טענו שהיהודים הציתו את בתיהם באמצעות פצצות ורימונים כדי להאשים אותם.
בעקבות השרפה עצרו הז'נדרמים הרומנים 11 לגיונרים ובהם הכומר האורתודוקסי יואן דומיטרסקו, מי שהיה לאחר מכן המזכיר הכללי של התנועה הלגיונרית. העצורים זכו לביקור תמיכה של הנהגת התנועה הלגיונרית ובראשה קורנליו זליה קודריאנו. השרפה והמשפט זכו לסיקור עיתונאי נרחב ברומניה ומחוץ לה, והיהודים טענו שהשלטון מנסה לטשטש את האירוע. למשפט הובאו 250 עדים נוצרים ומאה עדים יהודים. המשפט נערך בסיגט, אך לאחר שהגיעו למקום סטודנטים רבים מתומכי קורנליו זליה קודריאנו, החליט ראש העירייה להעביר את ניהול המשפט לסאטו מארה. הרופא היהודי של העיר הודה בעדותו שהשרפה פרצה מביתו בגלל רשלנות וכל הנאשמים זוכו פרט לאחד שנקנס ב-5,000 לאי.
נמייה דקה סומאלית
נמייה דקה סומאלית (שם מדעי: "Galerella ochracea") הוא מין של נמייה ממשפחת הנמייתיים האנדמית למדינת סומליה באפריקה. היא קרובת משפחה של הנמייה הדקה האנגולית.
זוהי נמייה קטנה יחסית. אורכה הממוצע 25–29 ס"מ ומשקלה 0.6 ק"ג. נמייה זו בעלת פרווה חומה-כתומה ולפעמים כהה יותר. הזנב ארוך, הגפיים קטנות, האוזניים קטנות והראש מוארך מעט עם אף מחודד ושינים חדות.
נמייה זו חיה בערבות והסוואנות של סומליה שבמזרח אפריקה והיא חיה בחבורות קטנות.
כמו רוב הנמיות היא אוכלת כל היוצאת לציד בעיקר ביום. היא אוכלת חרקים, זוחלים קטנים כמו לטאות ונחשים, יונקים קטנים ועופות וביצים וגם פירות.
נמייה דקה אפורה
נמייה דקה אפורה (שם מדעי: "Galerella pulverulenta") הוא מין של נמייה ממשפחת הנמייתיים החיה בטבע באפריקה הדרומית.
מאפיינים.
זו נמייה קטנה שאורכה 55–69 ס"מ ומשקלה עד 1 קילוגרם. היא אפורה כהה עם זנב שקצהו שחור. גם הרגליים הקטנות כהות משאר הגוף.
הנמייה חיה בערבות עשב בדרום אפריקה בעיקר באזור הכף המערבי וגם מעט באנגולה. לא ברור באיזה אזורים הם נפוצים אבל כנראה שזה באזורים של הכף המערבי בעיקר וגם קצת בשאר דרום אפריקה.
נמייה זו שוכנת שיחים באזורי הכף הדרומיים של אפריקה, שם חיים מגוון של יצורים קטנים היכולים לשמש לה מזון. היא צדה מכרסמים קטנים (העיקריים הם בני הסוגים האפריקנים Otomys וRhabdomys) וחרקים, אך גם עופות, נחשים, דוחיים, עכבישים, רבי רגליים וחסרי חוליות אחרים וכן פירות שונים. לפעמים הם יתקפו חיה גדולה יותר מהטרף הרגיל כמו ארנבת או אפילו דוקרן הכף. את טרפם הם הורגים בנשיכה קטלנית בצווארו.
הם עצמם עלולים להיטרף על ידי חתולים גדולים, תנים, צבועים, פיתונים ועופות דורסים. אחד מבני החבורה שומר עליה מטורפים וכשמשמיע אזעקה כל הנמיות בורחים למאורה או למחסה.
נמייה דקה שחורת-זנב
נמייה דקה שחורת-זנב (שם מדעי: Galerella sanguinea) הוא מין של טורף ממשפחת הנמייתיים, החי ברחבי אפריקה שמדרום לסהרה בעיקר בערבות עשב וסוואנות. הוא קיבל את שמו עקב הזנב הארוך בעל הקצה השחור שלו.
מאפיינים.
לנמייה זו קרוב ל-50 תת-מינים הנפוצים ברחבי האזור האפרוטרופי. הנמיות חיות ברחבי מגוון בתי גידול מערבות ואזורים שחונים ועד לערבות שיחים וביצות. הם נדירים ביערות עבותים וצפופים ובמדבריות.
כמו ששמה מרמז, לנמייה הדקה גוף צר ומוארך שאורכו 27–40 ס"מ, זנבם באורך 23–33 ס"מ ומשקלו 640–715 גרם אצל זכרים ו-460–575 גרם בנקבות. הם בעלי פרווה שמשתנה לפי כל תת-מין מהנמייה הדקה השחורה ("Galerella sanguinea nigrata" ;לעיתים נחשבת למין עצמאי) שפרוותה שחורה ועד לחום-אדמדם ולכתום-אדום וחלק אף אפורים בהירים או "בלונדינים". הם בעלי זנב ארוך עם קצה שחור והרגליים קצרות.
התנהגות.
הנמיות חיות לבד או בקבוצות קטנות והן פעילות בעיקר ביום. הן מתחבאות במאורות בין העצים, הסלעים או בתל טרמיטים. הטריטוריה של הזכרים, הגדולים מהנקבות, יכולה לכלול כמה נקבות בשטחה והם נפגשים למטרות הזדווגות. הזכרים לא עוזרים לטפל בגורים הנולדים (בדרך כלל שני גורים להמלטה) לאחר הריון של 60–70 יום.