דווית השני (בגעז: "ዳዊት", בעברית: "דוד") היה קיסר האימפריה האתיופית בסוף תקופת תור הזהב ותחילת תקופת השפל, בנו של הקיסר נהואד מאשתו הקיסרית נהואד מוגסה. נולד ב-1496 בשם "אגרדוס", הוטבל לנצרות בשם "לבנה דנגל". הוכרז כקיסר ב-13 באוגוסט 1507 כאשר אביו נפטר, הוכתר בשם "אנבסה סגד" (געז: "አንበሳ ሰገድ", "לו סוגדים האריות") ב-13 במאי 1508 ואימץ את השם "דווית" כשם מלכותו בנוסף לכינוי "וונגה סגד" ("לו סוגדים האריות").
חייו.
דווית על לכס המלוכה כאשר אביו נפטר, דווית היה רק בן 13 ומפאת גילו הצעיר הורכבה הוחלט כי הקיסרית האם, הלני, שהייתה אז בת למעלה משבעים, תשלוט במקומו כעוצרת. היא שלטה עד 1516. תקופת שלטונו המוקדמת עמדה בסימן קשרים דיפלומטיים עם פורטוגל, אשר בשיתוף פעולה עמה הנחיל דווית תבוסות למוסלמים שבדרום אתיופיה. לאחר ניצחונות אלו חש דווית בטוח בשלטונו וסירב לכרות ברית צבאית עם הפורטוגזים, מה שהתברר כטעות.
פלישת אחמד אבן איברהים אל-גאזי.
עם מותו של הסולטאן אבו באקר ב-1520, השתלט אחמד אבן איברהים אל-גאזי, הנודע בכינויו ״אחמד גראן״, על סולטנות אדאל ובסיוע של נשק מהאימפריה העות'מאנית איחד את מוסלמי קרן אפריקה לג'יהאד על האימפריה האתיופית. משם יצא אל-גאזי בסדרת מסעי מלחמה למוטט את האימפריה האתיופית. הוא תקף לראשונה ב-1528 והנחיל לדווית השני תבוסה כואבת ב 7 או ב 9 במרץ 1529, בקרב שימברה קור. כעבור שנתיים הוא יצא למתקפה נוספת ושוב הביס את הכוחות האתיופיים בקרב אמבסאל, שם כמעט נפל דווית בשביו. ההיסטוריון טוען R.S. Whiteway שמאז איבד דווית השני את היכולת הצבאית להתמודד בקרב שווה כוחות מול אויביו. אחמד וצבאותיו הרסו כנסיות ומנזרים רבים בשטחים שכבשו, ואסלמו בכוח אתיופים רבים. באפריל 1533 כינס שוב אל-גאזי את כוחותיו בדברה ברהן במטרה לבזוז את המחוזות הצפוניים של תיגראי, בגמדר וגוג'ם.
אתיופיה כולה נפגעה קשות במלחמות אלו, והמלך דווית השני גם חווה אובדן אישי: בנו הבכור פיקטור נהרג בקרב ב-7 באפריל 1537 בידי קצין של אל-גאזי, בן אחר בשם מינאס נפל בשבי ב-19 במאי 1539 והוגלה לתימן. הארמון המלכותי באמבה גישן נפל בינואר 1540, אסירי הכלא המלכותי ושומריהם נהרגו כולם והאוצר המלכותי נבזז. מאוחר יותר באותה שנה נהרג דווית עצמו בקרב ליד דברה דאמו ב 2 בספטמבר. ההיסטוריון האתיופי טדסה תמרת כתב:
מסופר כי אחד מבניו הצעירים של דווית, יעקב, הסתתר במערה בשוואה. נכדו של יעקב, סוסניוס, הביס את דודניו ב 1604 בדרכו למלוכה והחל את "הענף הגונדרי" בשושלת הסלומונית של המלוכה באתיופיה. הענף הגונדרי בשושלת המשיך לשבת על כס המלוכה עד עליית תוודרוס השני (1855).
דווית נהרג בלחימה מידי כוחות אחמד אבן איברהים אל-גאזי ליד דברה דמו שבתיגראי ב-2 בספטמבר 1540 ונקבר במנזר אבא ארגוי שבדברה דמו.
הוצאת עברית
הפרעת סומטיזציה
הפרעת סומטיזציה (מהמילה היוונית "סוֹמָה" - גוף; נודעת גם בשם תסמונת בריקט) היא הפרעה נפשית כרונית שבה חולה מתלונן על תסמינים גופניים, אשר למעשה מופיעים כתוצאה מבעיות פסיכולוגיות, ולא ניתן לזהות שום בעיה פיזית הגורמת להם. תלונות אלו עלולות להימשך שנים והן מגבילות באופן מהותי את החולה.
ההפרעה היא מצב קיצוני של תלונות סומטיזציה רגילות, שהן תופעה נורמלית.
הגדרה.
המדריך הפסיכיאטרי DSM-IV-TR מגדיר את ההפרעה לפי מספר קריטריונים:
א. כאשר קיימת היסטוריה של תלונות פיזיות רבות, שהחלו לפני גיל 30, הן מתרחשות לאורך מספר שנים, ומביאות לחיפוש אחר טיפול, או לליקוי משמעותי בתפקוד.
ב. מתקיימים כל הקריטריונים הבאים - האדם מבטא תסמינים אלו כל הזמן:
ג. מתקיימים אחד משני הקריטריונים הבאים:
ד. התסמינים לא מבוטאים בכוונה תחילה או מדומים (כפי שקורה בהפרעות של הִתחלוּת).
גורמים, דרגות וגורמי סיכון.
המחלה מאופיינת בתלונות גופניות מרובות הנמשכות שנים, ואשר עלולות לכלול כל אחת ממערכות הגוף. התלונות הנפוצות ביותר כוללות כאב כרוני ובעיות במערכת העיכול, מערכת העצבים ומערכת הרבייה. ההפרעה מתחילה בדרך כלל לפני גיל 30 וקיימת בשכיחות גבוהה יותר אצל נשים. מחקרים עדכניים הצביעו על שכיחות גבוהה יותר של הפרעה זו בקרב אנשים עם תסמונת המעי הרגיז וחולים בעלי כאב כרוני.
קיימות סטיגמות רבות לגבי סומטיזציה, ורופאים רבים פוטרים את החולים בה בתואנה שהם בעלי בעיות שקיימות אך ורק בראשם ודמיונם. למרות זאת, ככל שמעמיקים ללמוד על הקשרים שבין המוח, מערכת העיכול והמערכת החיסונית, הפרעות הנובעות מסומטיזציה הופכות למובנות יותר. לפיכך, אין לראות בהפרעות אלו מצבים "מזויפים", שהחולה יכול להיפטר מהם אם רק יבחר לעשות כן.
בדרך כלל, התסמינים חריפים עד כדי הפרעה לעבודה ומערכות יחסים, דבר הגורם ללוקים בסומטיזציה לבקר רופאים ואף לקחת תרופות. היסטוריה ארוכת שנים של תלונות על מחלות קיימת פעמים רבות. ובכל זאת, למרות שנערכת חקירה מקיפה, מעולם לא נמצא גורם רפואי נסתר המסביר את התסמינים. לחץ נפשי ("stress") גורם לעיתים קרובות להחמרת התסמינים.
תסמינים.
בכלל התסמינים הרבים שעלולים להיגרם כתוצאה מהפרעת סומטיזציה נמנים:
רבים מן התסמינים הללו קיימים גם בהפרעות רפואיות ופסיכיאטריות אחרות.
סימנים ובדיקות.
אבחנה מבדלת: היפותירואידיזם, פורפיריה, טרשת נפוצה, לופוס אריתמטוזוס סיסטמית וכו' - שהן מחלות רב-מערכתיות. בדיקה גופנית מקיפה ומבחנים אבחונים מבוצעים כדי לשלול גורמים פיזיים. הבדיקות המבוצעות תלויות בתסמינים מהם סובל המתלונן. כמו כן, מבוצעת הערכה פסיכולוגית כדי לשלול את קיומן של הפרעות דומות.
טיפול.
ברגע שקיומם של גורמים אחרים נשלל וניתנה אבחנה של הפרעת סומטיזציה, מטרת הטיפול היא לעזור לחולה ללמוד לשלוט בתסמינים. לעיתים קרובות קיימת הפרעה רגשית שיכולה להגיב לטיפול קונבנציונלי, כגון תרופות נוגדות דיכאון. במקרים רבים לוקים בהפרעה זו מודים רק לעיתים רחוקות שהיא עשויה להיגרם, לפחות בחלקה, על ידי בעיות נפשיות, ויסרבו פעמים רבות להתחיל בטיפול פסיכיאטרי.
טיפול קבוצתי (טיפול מועדף, הקבוצה מאלצת את החולה לנטוש את תלונותיו ולהתמודד עם בעיות וקשיים).
מערכת יחסים תומכת עם ספק שירותי בריאות המבין את המטופל היא המרכיב החשוב ביותר בטיפול. פגישות בפרקי זמן קבועים כדי לבחון מחדש את התסמינים ואת מנגנוני ההתמודדות של המטופל עוזרות לתהליך הטיפול. הסברת תוצאות הבדיקות למטופל גם כן עוזרות לטיפול, ולכן לא מומלץ להגיד למטופלים שהתסמינים שלהם דמיוניים. עם ההבנה הנוכחית של יחסי הגומלין הסבוכים הקיימים בין המוח לשאר חלקי הגוף, מדענים הוכיחו כי תסמינים פיזיים אמיתיים יכולים לנבוע מלחץ פסיכולוגי.
סיבוכים.
סיבוכים עלולים להיגרם כתוצאה מבדיקות פולשניות ומההערכות הרבות שמבוצעות במטופל בזמן החיפושים אחר הגורם לתסמינים. כמו כן, עלולה להתפתח תלות במשכך כאבים או סמי הרגעה. מערכת יחסים לא טובה עם ספק שירותי הבריאות עלולה להחמיר את המצב, וכך גם הערכות רפואיות המבוצעות על ידי ספקים רבים.
מניעה.
ייעוץ או התערבות פסיכולוגית אחרת עשויה לעזור לאנשים המועדים ללקות בסומטיזציה ללמוד דרכים אחרות להתמודד עם לחצים נפשיים. הדבר יכול לעזור להפחית את עוצמת התסמינים.
תושתי
תוּשֶתי (בגאורגית: თუშეთი) או טושתיה במקורות רוסיים ואירופאיים, הוא אזור היסטורי-גאוגרפי קטן במזרח גאורגיה. שטחו כולל את נפת אחמטה שבקצה הצפוני של מחוז קאחתי בגאורגיה.
גאוגרפיה.
תושתי ממוקם במדרונות הדרומיים של הרי הקווקז הגדול וגובל בצ'צ'ניה מצפון ודאגסטן ממזרח השייכות לרוסיה. כמו כן, גובל תושתי במחוז ההיסטורי של קאחתי, פשאבי-חבסורתי מדרום וממערב. הוא כולל עשרה כפרים, ביניהם אומלו ודרתלו, כאשר אומלו הוא הגדול מביניהם.
האוכלוסייה האתנית של האזור היא ברובה של גאורגים המכונים "תושים" ("თუშები", תוּשֶבּי). היסטורית, תושתי כוללת ארבע קהילות הרריות המקיפות את עמק נהר האלזני:
היסטוריה.
הראשונים שאכלסו את הפרובינציה היו גאורגים פגנים מפחובי, שמצאו מפלט בהרים הלא מיושבים במהלך המרד שלהם כנגד ניצורם על ידי מיריאן השלישי מלך איבריה בתחילת שנות השלושים של המאה הרביעית. כתוצאה מכך המירו בכוח את דתם לנצרות מפחד המלכים הגאורגים. אחרי נפילת הממלכה הגאורגית המאוחדת, במאה ה-15, הייתה תושתי תחת שליטתם של מלכים קאחיים. במאה ה-16, הבאצבים (קרובי משפחה של הצ'צ'נים והאינגושטים), החלו להתיישב ברכס צובה של תושתי. המלך לבן מלך קאחתי (1520-1574) הבטיח להם את עמק האלוואני בתמורה לשירותים צבאיים. הם נקראו בידי גאורגים מקומיים "תושי-צובה" (התושים מצובה), ונטמעו במהירות בגאורגים המקומיים והשתמשו גם בשפה הגאורגית וגם בשפתם המקורית, באצב. כיום שפה זו מדוברת בכפר אלוואני עילית (זמו אלוואני).
במהלך הפלישה הגרמנית לברית המועצות, בשנים 1942-1943, מיעוט של מורדים אנטי סובייטים התמקמו באזור זה.
באופן מסורתי, התושים הם רועי צאן. הגאודה התושית והצמר התושתי האיכותי מפורסמים באיכותם ומיוצאים לרוסיה ולאירופה. גם כיום הצאן והבקר הם הענפים המובילים בכלכלה של הרמה התושית. הרועים המקומיים מעבירים את חודשי הקיץ באזורים הגבוהים של תושתי אבל חיים בכפרים שנמצאים נמוך יותר, "אלוואני עילית" ו"אלוואני תחתית" בחורף. המנהגים והמסורות שלהם דומים לגאורגים החיים באזורים ההרריים של מזרח גאורגיה (כמו החבסורים).
תושתי הוא אחד האזורים שלא השתנו אקולוגית בקווקז, ואזור פופולרי לטרקים בהרים.
קרל אנטון, נסיך הוהנצולרן