מקס ארצט (אנגלית: Max Arzt; 20 במרץ 1897–31 באוגוסט 1975) היה רב קונסרבטיבי בארצות הברית ופרופסור לתאולוגיה בבית המדרש לרבנים באמריקה, נשיא כנסת הרבנים ("Rabbinical Assembly") וסגן נשיא מועצת בתי הכנסת בארצות הברית ("Synagogue Council of America").
ביוגרפיה.
ארצט נולד בסטניסלב שבפולין (אז חלק של האימפריה האוסטרו-הונגרית). בגיל ארבע היגרה משפחתו לארצות הברית. בשנת 1921 הוסמך לרבנות ב"בית המדרש לרבנים באמריקה". באותה תקופה גילה עניין בציונות. באמצע שנות ה-20 מונה לרב קהילת "טמפל ישראל" ("Temple Israel") בסקרנטון, פנסילבניה, וכיהן בתפקידו חמש עשרה שנה.
בשנת 1939 הוא החל את פעילותו הרשמית בבית המדרש לרבנים באמריקה. בשנת 1951 התמנה לסגן נגיד "בית המדרש לרבנים". בשנת 1962 מונה לפרופסור לתאולוגיה מעשית. בשנת 1963 פרסם את ספרו "צדק ורחמים" ("Justice and Mercy"), פירוש על ראש השנה ויום כיפורים. כמו כן פרסם חיבורים תלמודיים שונים. היה מעורכי "סידור השבת והחגים" ("Sabbath and Festival Prayer Book"), שבמשך שנים היה סידור התפילה הפופולרי בקהילות היהודיות הקונסרבטיביות בארצות הברית.
ארצט היה חבר ועדת העריכה של "The Jewish Publication Society of America", שעסקה בהכנת תרגום חדש של התנ"ך. הוא שימש נשיא "כנסת הרבנים" ("Rabbinical Assembly") וסגן נשיא מועצת בתי הכנסת באמריקה של התנועה הקונסרבטיבית ("Synagogue Council of America").
מת בארצות הברית בשנת 1975. בשנת 1979 יצא ספרו "Joy and Remembrance: Commentary on the Sabbath Eve Liturgy".
טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק
טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק 1949 אשר ברובע היהודי בדמשק, סוריה, התרחש בליל שבת נחמו תש"ט, 5 באוגוסט 1949, ובו נרצחו 12 יהודים ושישים נפצעו.
רקע.
בית כנסת אלמנשה הוא אחד מבתי הכנסת העתיקים בעיר. בניינו היכל מפואר. הוא ממוקם במרכז השכונה היהודית, בסמטה מהרחוב הראשי "תלת אלחיג'רה" סמוך לבית אלמעלם פרחי.
כישלון תוקפנותו של צבא סוריה במלחמת העצמאות, מלחמה שפרצה משום דחייתם של מדינות ערב וערביי ארץ ישראל את החלטה 181 של האו"ם לחלוקתה של ארץ ישראל למדינה יהודית ומדינה ערבית, הוליד תסכול רב בסוריה.
הטבח.
התסכול הסורי הניע פורעים ערבים חברי קבוצת "כתאיב אלפדא אלערבי" - גדודי הלוחם הערבי, שלימים הפך לארגון החזית העממית, להטיל שלושה רימוני יד לתוך בית הכנסת בזמן קבלת שבת של ילדי תלמוד התורה. מרבית הנפגעים היו מקרב הילדים. 12 יהודים נרצחו ושישים נפצעו. בזמן מנוסתם הטילו הרוצחים רימון נוסף לעבר כמה יהודים שרדפו אחריהם. הרוצחים מצאו מקלט במסגד אומיה.
כעבור כמה חודשים שבו ופעלו הרוצחים בשכונה היהודית והשליכו רימוני יד לכמה בתים. נזק רב נגרם לרכוש.
טבח בית הכנסת אלמנשה בדמשק 1949
לואיז ברילי
לואיז ברילי (באנגלית: Louise Brealey; נולדה ב-27 במרץ 1979), הידועה גם בשם לו ברילי, היא שחקנית, סופרת ועיתונאית אנגלייה. היא מוכרת בעיקר מהופעותיה בדמות האחות רוקסן בירד בסדרה "חדר מיון" ובתפקיד מולי הופר בסדרה "שרלוק".
ביוגרפיה.
ברילי נולדה בבוזיט שבמחוז נורת'האמפטונשייר באנגליה. היא למדה בבית הספר קימבולטון, והמשיכה ללמוד היסטוריה באוניברסיטת קיימברידג'. אחר כך למדה משחק במכון לי סטרסברג לתיאטרון ולקולנוע בניו יורק אצל המורה לליצנות פיליפ גולייה.
כתיבה.
ברילי כתבה ביקורות וטורים על קולנוע, אמנות ומוזיקה מאז נעוריה. היא כתבה עבור מגזינים שונים בהם "Premiere UK", "אמפייר", "רדיו טיימס", "SKY", מגזין המוזיקה "The Face", מגזין הקולנוע "Neon", ו-"Total Film". היא ערכה את הספר "Anarchy and Alchemy: The Films of Alejandro Jodorowsky" שיצא לאור ב-2007 בהוצאת "Creation Books".
עד אפריל 2009 הייתה ברילי סגנית עורך של מגזין "Wonderland". היא ראיינה את ליב טיילר בכתבת השער בפברואר/מרץ. המחזה הראשון שכתבה "האפיפיורית יוהנה" הוצג ב-2013 על ידי התיאטרון הלאומי לנוער .
הפקה.
במרץ 2012 הפיקה והייתה שותפה לכתיבה של הדרמה הקומית לילדים "The Charles Dickens Show" ששודרה ב-BBC2. בסדרה כיכבה בירלי עצמה והשתתפו ג'ף רול, רופרט גרייבס, ניל דאג'ן, נתניאל פרקר, לינדה בארון, האניסאקל ויקס, רופרט יאנג, Adjoa Andoh, סם קלי, ג'פרי סטריטפילד, פיונה באטן ומריה גייל.
משחק.
טלוויזיה.
הופעת הבכורה של ברילי בטלוויזיה הייתה בסדרת הדרמה של ה-BBC "חדר מיון" בדמות האחות רוקסי בירד. ב-2005 גילמה את ג'ודי סמולוויד בסדרת הטלוויזיה "הצוואה", עיבוד של ה-BBC לרומן "בית קדרות". אחר כך שיחקה בסדרה הקומית "מאיו" בדמות אנוראק, העוזרת של מאיו (אליסטר מק'גוון). הסדרה ירדה אחרי עונה אחת בלבד. היא נבחנה לתפקיד רוז טיילר, המלווה של הדוקטור בסדרה "דוקטור הו".
ברילי שיחקה בתפקיד משני בסדרה "חוק וסדר: UK" .
ברילי גילמה את דמותה של מולי הופר בארבע עונות של סדרת הדרמה "שרלוק" של סטיבן מופאט ומארק גאטיס.
תיאטרון.
הופעת הבכורה של ברילי בתיאטרון הייתה בשנת 2001 בדמות סופי בת ה-14 בהפקה של מקס סטפורד-קלארק של המחזה "Sliding With Suzanne" מאת ג'ודי אפטון בתיאטרון רויאל קורט שבלונדון.
ב-2005 שיחקה ברילי בתפקיד ילדת הפלא תומסינה במחזה "ארקדיה" מאת טום סטופארד בתיאטרון בריסטול אולד ויק. ב-"The Mail on Sunday" תוארה הופעתה כ"מצוינת", ובדיילי טלגרף נכתב "הערב שייך לתומסינה של לו ברילי".
אחר כך כיכבה במחזה זוכה הפרסים "After The End" עבור תיאטרון Paines Plough, שהוצג בתחילה ברוסיה וביולי 2006 הוצג באוף ברודוויי.
ברילי עבדה פעמיים עם סר פיטר הול. הפעם הראשונה הייתה ב-2007 שבה הופיעה בתפקיד הראשי במחזה "נל הקטנה" מאת סיימון גריי לצדם של מייקל פנינגטון וטים פיגוט-סמית. המחזה מבוסס על הספר "האישה הנעלמת" מאת קלייר טומלין, ביוגרפיה על אלן טרנן שהייתה אהובתו של צ'ארלס דיקנס. המחזה מתאר את סיפור חייה מגיל 17 עד 44. ברילי זכתה לשבחים על הופעתה שתוארה כ"מצוינת" (דיילי מייל), "מרשימה" (The Stage), "משכנע מאוד" (אינדפנדנט), ו"מדהים" (British Theatre Guide)
שנה אחר כך ליהק אותה הול לתפקיד סוניה בהפקה של המחזה "הדוד וניה" שהוצג בתיאטרון רוז בלונדון. באינדפנדנט השוו את הופעתה לג'ואן פונטיין בסרט "רבקה".
ב-2011 גילמה את הבת של ג'וליאן באראט ודון מקיצ'ן במחזה "מבקר המדינה" בבימויו של ריצ'רד ג'ונס.
ב-2012 הופיעה ברילי עם סטיבן מנגן במחזה "Birthday" מאת ג'ו פנהל בבימויו של רוג'ר מיצ'ל, וגילמה שלוש דמויות, קסנדרה, אנדרמאכה והלן מטרויה, במחזה "נשות טרויה" בתיאטרון גייט בלונדון.
בפברואר 2014 כיכבה ברילי במחזה "העלמה יוליה" מאת יוהאן אוגוסט סטרינדברג בתיאטרון סיטיזנס בגלאזגו. את המחזה ביים דומיניק היל ועיבד זיני האריס. בגרסה זו העלילה מתרחשת בשנות העשרים של המאה העשרים, 40 שנה אחרי הזמן במחזה המקורי, ומקום ההתרחשות הוא בהיילנדס בסקוטלנד.
רדיו.
ביולי 2008 שיחקה ברילי בדמות פומפיליה קומפריני בעיבוד ל-"The Ring and the Book" ששודר ברדיו 4 של ה-BBC בתוכנית "Classic Serial".
ברילי גילמה את אנה במחזה הרדיופוני "The Wall" מאת אד האריס ששודר בפברואר 2011.
ב-9 בדצמבר 2014 שיחקה ברילי בדמות "זינברה" בעיבוד של רדיו 3 ל-The Wager מאת ג'ובני בוקאצ'ו בהגשת טרי ג'ונס.
ב-2014 השתתפה ברילי בעיבוד הרדיופוני של הספר "בשורות טובות" מאת ניל גיימן וטרי פראצ'ט.
ברילי השתתפה בקריאת ספר השמע על פי הספר "הבחורה על הרכבת" מאת פולה הוקינס בתפקיד מייגן היפוול.
לו ברילי
עוזר
מוגמבו
מוגמבו (באנגלית: Mogambo) הוא סרט קולנוע אמריקאי מסוגה קולנועית של סרט הרפתקאות/סרט רומנטי משנת 1953 בבימויו של ג'ון פורד עם קלארק גייבל, אווה גארדנר וגרייס קלי בתפקידים הראשיים.
הסרט צולם בשיטת טכניקולור באפריקה המשוונית הצרפתית ויש בו קטעים רבים של מרחבי אפריקה עם חיות בר, טורפים ועופות.
התסריט מבוסס על המחזה "אבק אדום" (Red Dust) של וילסון קוליסון משנת 1928. ב-1932 הופק הסרט "אבק אדום" המבוסס על המחזה וגם כאן שיחק קלארק גייבל בתפקיד הראשי.
אמנם בקדימון לסרט נרמר כי מוגמבו פירושו "הגדול ביותר" אבל מפיק הסרט אמר שלשם הזה אין כל משמעות וכי הוא קבע אותו בגלל דמיונו למועדון לילה מפורסם בהוליווד בשם "מוקנדו" ובגלל הצליל האפריקאי שלו.
במרכז הסרט - משולש אהבה בין גבר לשתי נשים. במשך ההסרטה החל רומן בין קלארק גייבל לגרייס קלי שנמשך עוד מספר חודשים לאחר גמר ההסרטה.
אווה גארדנר הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה
גרייס קלי הייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע
תקציר העלילה.
ויקטור מרסוול (קלארק גייבל) הוא בעל חווה במרכז אפריקה ובעזרת עובדיו הלבנים ובעיקר הילידים השחורים הוא מתפרנס מארגון מסעי ספארי לתיירים ומצייד ומסחר בחיות בר.
יום אחד מגיעה אליו אלואיז קלי (אווה גארדנר) שחבר שלה, מהרג'ה עשיר הזמין אותה למקום אך עזב את החווה לפני שהגיעה. היא בינתיים "תקועה" שם עד לבוא הספינה הבאה. היא אינה רגילה לתנאי המקום אך ויקטור מנסה להרגיל אותה והיא מתחילה להתאהב בו.
היחסים ביניהם מופרעים כאשר מגיע לחווה הזוג צעיר נורדלי. דונלד נורדלי (דונלד סינדן) ואשתו הצעירה לינדה (גרייס קלי).
דונלד הוא אנתרופולוג המבקש לערוך מחקר על גורילות בתחילה הוא סובל מחום גבוה, מרסוול מטפל בו בנאמנות ולינדה מתחילה להתאהב בו. בינתיים הספינה שהשיטה את קלי מהחווה התקלקלה וקלי חוזרת לחווה.