בשנת 1846 מת אביו פרנץ הרביעי, דוכס מודנה, ופרנץ עלה לשלטון במקומו. בשנת 1847 מתה מארי לואיז, דוכסית פארמה, ופרנץ ירש ממנה את אזור גואסטלה. במהלך מהפכות אביב העמים בשנת 1848, נאלץ פרנץ לברוח מהדוכסות, והוא חזר אליה רק שנה לאחר מכן בסיוע אוסטרי. בשנת 1855 הקים פרנץ את מסדר נשר אסטה, והעמיד את עצמו כריבון המסדר.
בשנת 1859 פלשו צבאות צרפת וסרדיניה לדוכסות, כחלק ממלחמת אוסטריה-סרדיניה, ופרנץ ברח בעקבות זאת לווינה. ב-18 במרץ 1860 הודיע ויטוריו אמנואלה השני, מלך סרדיניה, על צירוף דוכסות מודנה לממלכת סרדיניה, כחלק מאיחוד איטליה.
לאחר הדחתו משלטונו חי פרנץ בעיקר באוסטריה, אולם מדי פעם היה שוהה באחוזתו בבוואריה, ובשנת 1864 אף ערך טיול במזרח התיכון. ב-20 בנובמבר 1875 מת פרנץ בווינה, והוריש את תאריו ונחלותיו לדודנו פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה.
פרנצ'סקו החמישי, דוכס מודנה
סרטנים גדודיים
צב משונן שריון
צב אדום רגליים
קצרי בטן
הפיגוע בבית הספר למלאכה
הפיגוע בכפר חב&quot;ד
קרב גנילה ליפה
קרב גנילה-ליפה התרחש בין ה-29 ל-30 באוגוסט 1914 בתחילת מלחמת העולם הראשונה, כחלק מקרב גליציה. בקרב נלחמו כוחות מהאימפריה האוסטרו-הונגרית והאימפריה הרוסית, באזור נהר גנילה-ליפה (נהר הינילה-ליפה, באוקראינה). הקרב הסתיים בניצחון רוסי.
רקע.
בתחילת קרב גליציה, ספגו הרוסים תבוסות בקרב קרשניק וקרב קומרוב מהצבא האוסטרו-הונגרי. הסיבה העיקרית לכך הייתה שרוב הצבא הרוסי היה ערוך דרומית לעיר למברג, בעוד שלמעשה התקיפו האוסטרים מצפון לה. הארמייה השלישית האוסטרית תחת פיקודם של גנרל רודולף פון-ברודמן וגנרל הרמן קבש, המשיכה להתקדם לכיוון נהר הזלוטה-ליפה. אך ב-26 באוגוסט נתקלו האוסטרים בארמיות הרוסיות, תחת פיקודו של גנרל רוזקי, שהגיעו כתגבורת לצבא הרוסי הדליל. הרוסים הביסו את האוסטרים, ואלה האחרונים החליטו לסגת, תוך שכוחותיו של קבש כמעט מכותרים על ידי הרוסים.
הקרב.
ראש המטה הכללי האוסטרי, קונרד פון הוצנדורף, החליט להקים קו הגנה בנהר הגנילה ליפה, ממנו גם יצאו האוסטרים להתקפה כנגד הארמיות הרוסיות. המתקפה האוסטרית נכשלה לחלוטין, בשל עדיפותם המספרית המוחלטת של הרוסים. ב-29 באוגוסט, הבקיעו הרוסים את הקו, תוך כדי גרימת אבדות כבדות לאוסטרים, שהחליטו על נסיגה כללית. האוסטרים נסוגו עד מעבר ללמברג (למברג עצמה נפלה לידי הרוסים ב-3 בספטמבר), ורק תגבורת בהולה מהחזית הסרבית הצליחה לבלום את ההתקדמות הרוסית ולמנוע התמוטטות כללית.
חצר גן ילדים
חצר גן הילדים היא סביבת למידה חוץ-גנית, המזמנת ומאפשרת למידה משמעותית מתוך סקרנות והתנסות אישית ישירה עם הסביבה, אשר תורמת להתפתחות הילדים בתחומים רבים. רווחת התפיסה כי יש להתייחס לחצר הגן כסביבת למידה מכוונת או מזדמנת בהוראה ישירה או באמצעות תנועה, משחק ואינטראקציה חברתית אשר מתרחשת לא רק עם האנשים והילדים בחצר, אלא גם עם החפצים הנמצאים בתוך החצר. חצר הגן צריכה לתת מענה להתנסות בהרפתקאות יומיומית וללמוד באמצעות חושים.
ההתייחסות לחצר הגן כמרחב למידה המשלים את התכנים הלימודיים המועברים בכיתת הגן ומאפשר התנסות ויישום הלמידה דרך החושים והמשחק בחצר, הוא דבר התורם להפנמת הלמידה. בתכנון חצר הגן יהיה ביטוי ונוכחות לתפיסה החינוכית שלפיה עובד הגן, דבר המביא לשונות וייחודיות בחצר גנים הפועלים בהקשר חינוכי מסוים, כך שחצר הגן הממשלתי הרגיל תהיה שונה מחצר של גן הפועל על פי גישת ולדרוף (הגישה האנתרופוסופית), הגן הפועל על פי גישת מונטסורי, הגן הזורם וכדומה.
קווים מנחים בתכנון חצר הגן.
חצר הגן צריכה לזמן הזדמנות להתנסויות, חקר וגילוי, וצריכה להיות מותאמת להתפתחות וגיל הילדים בגן ותשמש כמרחב למידה המשלים את הלמידה בכתה. צריך לתכנן חצר גן באופן שהיא תאפשר פעילות לימודית מכוונת או מזדמנת, שילדים יוכלו לפעול ולנוע בה בחופשיות ובביטחון מרבי. התכנון הפיזי יספק מענה לצורכי ההתפתחות הקוגניטיבית הפיזית, החברתית והרגשית של ילדי הגן, לפי הגיל והשלב ההתפתחותי שבו נמצאים. החצר תכלול אזורים ייחודיים המיועדים לפעילויות למידה שקשורות לתפיסה החינוכית של הגן ולנושאים לימודיים המועברים בכיתת הגן.
זהות המקום שהיא מרכיב חשוב הגורם להזדהות הילד וההורים עם הגן שלו תבוא לידי ביטוי על ידי התכנון של חצר הגן בצורה אשר תאפשר יצירת סביבה חווייתית מאופיינת במרכיבים פיזיים ייחודיים. הגדרת הזהות היא אתגר לצוות הפדגוגי, אופני הביטוי לזהות המקום, הם אתגר למתכנן. בזמן התכנון הפיזי והעיצוב של מרחב חצר-גן הילדים צריך לשמור על קשר בין החצר למרחב הגאוגרפי, התפיסה החינוכית, התפיסה החברתית או מכמה מרכיבים בו-זמנית.
חצר הגן בתפיסות שונות.
חצר הגן הממשלתי הרגיל.
הגן המסורתי הרגיל משמש כ-90% ממערך הגנים בישראל. הגן הרגיל נשען על תאוריית ההתפתחות הנורמטיבית. בגנים אלו משלבים משחק ולמידה בהתאם לגיל והשלב ההתפתחותי של הילד. הילד נחשף לפעילות לימודית ומשחקי למידה התואמים את גילו והדגש הוא על הכנה לכיתה א'.
חצר הגן הרגיל תכלול את כל המתקנים המחויבים על פי הפרוגרמה לתכנון גני ילדים. מתקנים לטיפוס, מתקנים לאיזון ושיווי משקל (כמו גשר וקורה מתנדנדת צרה), מתקנים מחומרים ממוחזרים מאביזרים מחיי היום-יום (צמיגים). המתקנים ישובצו במרחב החצר במקומות שהגישה אליהם תהיה נוחה והמעבר אל מתקנים נוספים יהיה חופשי ממכשולים.
בכל חצרות הגנים התהווה מרחב חולי הממוקם בשטח מוצל בחצר. עדיף להיות מוקף בצמחייה ארץ-ישראלית ומסמל עולם טבע של חול ומים, ארץ ים תיכונית, ארץ מדבר והרים. כך, במרחביה המצומצמים של חצר גן הילדים, אפשר לייצר חוויה חושית אותנטית של סביבה מקומית, שמתאימה לאופן הלמידה של ילדים צעירים בישראל.
חצר הגן לפי שיטת מנטסורי.
שיטת מונטסורי – שיטה חינוכית שפיתחה ד"ר מריה מנטסורי, שבמרכזה הדגש על הלמידה בגנים האווירה אקדמית, בכיתה יש קבוצות רב גילאית מתוך תפיסה הגורסת כי קבוצות הגיל השונות מעשירות ומפרות אחת את השנייה. האווירה לימודית, יש הרבה עיסוק בבחינה של כמויות, גדלים, משקלים ,על ידי פעילויות ואביזרים, הרבה בנייה ועיסוק בגאוגרפיה, עיסוק רב בהכנה לקריאה, דגש רב על סדר ועקביות של הפעילויות, יש הרבה פעילויות של עבודות בית, מצד שני, אין סדר יום מובנה הילדים אחראים להתנהלות הזמן שלהם.
חצר הגן הסביבה החיצונית מהווה שלוחה נוספת של חדרי הלימוד, דלת החצר פתוחה באופן קבוע ומאפשרת זרימת פעילות. בגן מנטסורי מייחסים חשיבות רבה לפעילות מחוץ לגן ומתייחסים לחצר כחלק בלתי נפרד מתהליך הלמידה בגן. הילדים לומדים על צמחים וחרקים והלמידה הופכת להתנסות, תוך דגש על גילוי, חיפוש, וחקר, דבר היוצר למידה ברמות חשיבה גבוהות.
חצר הגן גדולה מרווחת מאוד  ועשירה במתקנים מלאכותיים צבעוניים ומשחקים, החצר כוללת הרבה גירויים ויזואליים וחושיים עבור הילד, מרחב חולי גדול.
חצר הגן לפי גישת ולדורף.
גישה זו מדגישה את התאמת הסביבה החינוכית של הילד לשלבי התפתחותו. גני ולדרוף הם יותר "רוחניים". הדגש בהם הוא על דמיון, טבע ורוחניות, כאשר בצורה מכוונת אין חשיפה לעולם האקדמי לפני גיל שבע. גנים העובדים ברוח חינוך ולדרוף שמים דגש על יצירה, פיתוח דמיון, משחק חופשי, עבודה ופעילות יצירתית, מלאכות ועבודות יד, ניקיון וסדר, בישול והכנת ארוחות כחלק מסדר היום ותוכנית העבודה.
חצר הגן מעוצבת באופן רך, מרגיע, מנוטרלת מגירויים עזים ככל האפשר, החצר נראית טבעית, והאווירה פשוטה וחמה. הציוד הקיים בחצר מורכב מחומרים הקיימים בטבע, בולי עץ, צדפים ואצטרובלים. חצר הגן הנה טבעית ביותר, יש בה חול, אדמה, עצים, וצמחייה ברוב הגנים לרוב יש גינת תבלינים, גן ירק, גינת פרחים, בנוסף לכך כלי בישול, בתי עץ, נדנדות מהעצים, וחפצים ממשיים מהעולם האמיתי  בהם משחקים הילדים. המשחק בחצר הגן היא  חווייתית, הילדים לומדים על הטבע, ובאמצעות הטבע, חווים את המעגליות בטבע, עוקבים אחרי השינויים מקרוב.
חצר הגן הזורם.
בבסיס התפיסה החינוכית שלפיה פועל הגן הזורם בבסיסה עומדת ההנחה שיש לתת לילד האפשרות לבחור ולפעול בצורה חופשית. את השיטה פיתח גדעון לוין ולפיה כל הפעילות של הילדים בגן תכלול את ארבעה מרכיבים: משחק, עבודה, למידה ויצירה, ושכל חלק חשוב במידה שווה. כל פעילות בגן תכלול את ארבעת המרכיבים האלה אך אצל כל ילד המינון של כל מרכיב הוא שונה. ערך העבודה הוא בהנאה שהיא גורמת לילד בתוצר ובמאמץ מאחר שהיא כרוכה במאמץ; ערך היצירה הוא בכך שהילד משתמש בדמיון ובמקוריות שלו; ערך המשחק הוא בעצם התרחשותו מבלי שיהיה לו תוצאות או תוצר; ערך הלמידה הוא בכך שיש בה גם מאמץ וגם הנאה והילד מרחיב את הידע שלו.
חצר הגן היא חצר המזמינה ריצה, קפיצה טיפוס במתקנים, נדנוד ומשחקי כדור. בחצר הגן יש גן ירק וגינת פרחים שמטופחים על ידי ילדי הגן והגננים. בחצר זו יהיה גם דגש על שימוש ב"גרוטאות".
חצר גן היער.
גן יער הוא גן ללא קירות וגגות, המתקיים בשטח פתוח של נוף טבעי, כמו יער, או חוף ים. לסדר היום בגני יער שונים פנים רבות ומגוונות. למשל, יש גני יער שבהם הילדים נמצאים במרחב הפתוח בשעות הבוקר וחוזרים לגן בשעות הצהריים. מודל זה מומלץ לגנים שבהם יום לימודים ארוך. בגני יער אחרים, בכל שבוע הילדים נמצאים כמה ימים בשטח וכמה ימים בתוך מבנה הגן. המשותף לכל גני היער הוא התפיסה שבכל מזג אוויר יוצאים לשטח הפתוח ומתמודדים עם אתגרי מזג האוויר. יש חשיבות ליציאה החוצה בכל מזג אוויר, אפילו לזמן קצר, כדי שהילדים יחוו את עונות השנה בכל מזג אוויר, ייפתחו חוסן, יהיו בתנועה וינשמו אוויר צח.