בשנת 1681 עלה מוריץ וילהלם לשלטון, לאחר מות אביו. בשנת 1699 נתן מוריץ וילהלם את הערים פגאו ונוישטדט לאחיו פרידריך היינריך, דוכס סקסוניה-צייץ-פגאו-נוישטדט, ששלט בהם עד למותו בשנת 1717. בשנת 1717 המיר מוריץ וילהלם את דתו לנצרות קתולית, כדי לרצות את אחיו, שהיה בישוף קתולי.
ב-15 בנובמבר 1718 מת מוריץ וילהלם בעיר ויידה, מכיוון שלא היו לו בנים, ואחיו כריסטיאן אוגוסט, נסיך סקסוניה-צייץ הוסמך לכמורה, חזרה הנחלה לנסיכות הבוחר מסקסוניה.
משפחתו.
ב-25 ביוני 1689 התחתן מוריץ וילהלם עם מריה אמליה מברנדנבורג, בתם של פרידריך וילהלם, הנסיך הבוחר מברנדנבורג וסופיה דורותיאה משלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, ונולדו להם 5 ילדים:
בית הכנסת של דנידין
בית הכנסת של דנידין (באנגלית: Dunedin Synagogue) הוא בית כנסת בעיר דנידין באי הדרומי של ניו זילנד. זהו בית הכנסת הדרומי ביותר בעולם.
בית הכנסת נדד בין שלושה מיקומים שונים בעיר החל מהקמתו ב-1863. הקהילה היהודית בעיר דנידין נוסדה לראשונה בינואר 1862 ומנתה 43 חברים. לאחר שנערכו מפגשים ותפילות בביתו של אחד מחברי הקהילה במשך תקופת מה, הוחלט שיש צורך במקום תפילה קבוע.
בית הכנסת הראשון נחנך בספטמבר 1863 ברחוב מוריי פלייס (Moray Place) אשר במרכז העיר. בית הכנסת שכן במיקום זה עד שנת 1881, אז לא התאים כבר לצורכי הקהילה היהודית הגדלה, ונמכר לבונים החופשיים, אשר החזיקו את משרדיהם בבניין עד שנת 1992. כיום זהו מבנה פרטי ופועלת בו גלריה לאמנות. המבנה מחזיק עד היום בתואר הבניין הדרומי ביותר בעולם ששימש אי פעם בתור בית כנסת.
בית הכנסת השני נבנה בשנת 1881 מול בניין בית הכנסת המקורי והתאים לאירוח של כ-600 איש. המבנה החדש היה בין בתי הכנסת הגדולים בחצי הכדור הדרומי לאותו זמן, ובין בתי התפילה הגדולים בעיר גם בהשוואה לכנסיות בה. בניין בית הכנסת תוכנן על ידי לואי בולדיני ובחזיתו שובצו עמודים דוריים. במחצית השנייה של המאה ה-20 קטנה בהדרגה הקהילה היהודית של דנידין, וב-1965 נמכר הבניין לסניף המקומי של ימק"א ובית הכנסת של העיר נדד לבניין צנוע יותר בצפונה של העיר. מיד לאחר מכירתו, נהרס הבניין הוותיק, כדי לפנות מקום למשרדים חדשים עבור ימק"א. כיום נמצא במקום חניון מקורה בעל מספר קומות.
בית הכנסת השלישי, הפעיל עד היום, ממוקם בצפון דנידין, לא הרחק מאוניברסיטת אוטגו. הבניין הצנוע במידותיו והבנוי מבטון תוכנן על ידי האדריכל הניו זילנדי-יהודי ג'ורג' גולדווטר, אשר תכנן גם את בית הקהילה היהודית באוקלנד. כמו קודמיו, גם בית הכנסת הנוכחי טוען לתואר בית כנסת הקבע הדרומי ביותר בעולם.
כיום מתקיימות התפילות בבית הכנסת בימי שישי אחת לחודש, ובחגי ישראל.
בית הכנסת דנידין
אקו ויקי
הנס-יורג בוט
הנס-יורג בוט (בגרמנית: Hans-Jörg Butt, נולד ב-28 במאי 1974 באולדנבורג שבגרמניה המערבית) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק בהמבורג, באייר לברקוזן, בנפיקה ליסבון ובאיירן מינכן בעמדת השוער. בוט ידוע כבועט פנדלים מוכשר, שביצע את התפקיד על אף היותו שוער.
קריירת מועדונים.
אולדנבורג והמבורג.
בוט שיחק כנער ב-VFB אולדנבורג, עלה לקבוצת הבוגרים של המועדון בשנת 1994, וסייע לו להעפיל אל הבונדסליגה השנייה. בשנת 1997 הצטרף להמבורג מהבונדסליגה, שם שיחק ארבע עונות והבקיע 19 פעמים בבעיטת עונשין. במשחק בגביע אופ"א בשנת 2000, הבקיע בוט בפנדל נגד יובנטוס, שער שהיה הראשון מבין שלושה שיבקיע מול יובנטוס בקריירה, בשלוש קבוצות שונות.
באייר לברקוזן.
בשנת 2001 עבר בוט לבאייר לברקוזן בהעברה חופשית. בוט שיחק בלברקוזן שש עונות, והבקיע שבעה שערים ב-191 הופעות, כשהוא מחמיץ רק משחק אחד. בשלב הבתים של ליגת האלופות בעונת 2002, הבקיע בוט שער בפנדל מול יובנטוס, שהיה השני מבין השלושה שהבקיע נגד יובנטוס בקריירה. באותה עונה, הגיעה באייר לברקוזן לגמר ליגת האלופות, אך הפסידה לריאל מדריד, כשבוט פתח בהרכב.
בשנת 2004 הבקיע בוט שער בפנדל נגד שאלקה 04, ובעת שחגג את השער, חידשו שחקני שאלקה את המשחק, ומייק האנקה הבקיע שער כשבוט עדיין לא הספיק לחזור לשערו.
בנפיקה ליסבון.
ביולי 2007 חתם בוט בבנפיקה ליסבון וביטל הארכת חוזה מתוכננת עד 2009, כאשר הבין שבבאייר לברקוזן מייעדים לרנה אדלר את תפקיד השוער הראשון. עם זאת, בוט שותף במשחק ליגה אחד בלבד, ושיחק בעיקר בגביע הפורטוגזי. בוט עזב את בנפיקה ליסבון אחרי עונה אחת בלבד.
באיירן מינכן.
בקיץ 2008 חתם בוט על חוזה לשנתיים בבאיירן מינכן בגיל 34. באותו קיץ פרש אוליבר קאן מכדורגל, ואפודת השוער הראשון נמסרה לשוער הצעיר מיכאל רנסינג, כשבוט הוגדר כשוער המשנה. רנסינג ביצע טעויות רבות בעונתו הראשונה בקבוצה, ועד מהרה איבד את מקומו בהרכב לבוט. רנסינג חזר לשער בתחילת עונת 2009/10 אך איבד שוב את מקומו לבוט לאחר מספר טעויות נוספות ובגין פציעה. באותה עונה, הגיעה באיירן מינכן למשחק מכריע מול יובנטוס במחזור האחרון של שלב הבתים בליגת האלופות. באיירן מינכן הייתה חייבת לנצח את יובנטוס במשחק חוץ בסטאדיו אולימפיקו, ונקלעה לפיגור כאשר דויד טרזגה העלה את יובנטוס ליתרון, אך בוט השווה בפנדל את התוצאה בשערו השלישי מתוך שלושה נגד יובנטוס בקריירה, ובאיירן מינכן ניצחה לבסוף 4-1 ועלתה לשמינית הגמר. בתום עונה זו הגיעה באיירן מינכן לגמר ליגת האלופות, והפסידה לאינטר מילאנו, כאשר לבוט זו הייתה הפעם השנייה בקריירה בה הוא מפסיד בגמר ליגת האלופות.
בעונת 2010/11 בוט איבד את מקומו הקבוע בהרכב לתומאס קראפט, אך האריך את חוזהו בעונה נוספת, כאשר ידע שהוא אמור להיות שוער מחליף לרכש החדש משאלקה 04, מנואל נוייר.
בתום עונת 2012 פרש בוט ממשחק פעיל בגיל 38, במשחק פרידה חגיגי של באיירן מינכן מול נבחרת הולנד, בו שימש כקפטן.
קריירה בינלאומית.
בוט נכלל בסגל הגרמני ליורו 2000 ומונדיאל 2002 בו הפסידה נבחרת גרמניה לנבחרת ברזיל במשחק הגמר, אך היה השלישי בהיררכיית השוערים אחרי אוליבר קאן וינס להמן. במונדיאל 2010 בוט שוב זומן, הפעם כגיבוי למנואל נוייר וטים ויזה, ופתח במשחק על המקום השלישי מול נבחרת אורוגוואי. סך הכל בוט צבר ארבע הופעות במדי הנבחרת הגרמנית, כאשר תמיד שימש כגיבוי בהינתן שוערים עדיפים עליו.
תארים.
עם באיירן מינכן:
חיים אישיים.
לאחר הפרישה מונה בוט למאמן בקבוצת נוער של באיירן מינכן.
בוט נשוי לקטיה החל משנת 2010, ולהם שני בנים ובת.
יוסה דמארץ
יוסה דמארץ (בפלמית: José Desmarets, 1921–2008) היה פוליטיקאי בלגי וחסיד אומות העולם.
קורות חיים.
מעורבותו בפעילות הצלה בתקופת השואה.
בנובמבר 1943, לאחר מעצר שרל הולה (Charles Hulin), אחד מפעילי המחתרת הבלגית , בהאל שבבלגיה , נמלט מישל וינדסברג, היהודי שהסתתר אצל הולה, לביתו של לאון זמארץ, חמו (אבי אשתו) של הולה, שהיה מפקד תא המחתרת המקומי. וינדסברג הסתתר במשך מספר חודשים בבית זה עם יוסה דמראץ, בנו של לאון, שהיה סטודנט.
בינואר 1944 נעצר איש הקשר שהסתיר את וינדסברג בביתה של משפחת דמראץ, והיה צורך להעביר את וינדסברג למסתור בחווה בעיירה לה לובייר (La Louvière) שבדרום מערב בלגיה. הנסיעה ברכבת הייתה מסוכנת, ולכן שכר יוסה אופני טנדם והשניים רכבו יחד למקום המסתור החדש של וינדסברג. יוסה דמארץ ביקר את וינדסברג מספר פעמים במקום מסתורו החדש, כדי להבטיח את שלומו ולדאוג למחסורו. עקב פעילותו זאת נעצר דמארץ על ידי הגרמנים וגורש למחנה ריכוז אך שרד.
לאחר המלחמה.
דמארץ היה בעל תואר במדע המדינה ותואר דוקטור במשפטים. הוא היה פעיל במפלגה הסוציאליסטית הנוצרית של בלגיה . בשנים 1979 עד 1981 היה שר ההגנה של בלגיה וסגן ראש ממשלת בלגיה.
ב-1982 העניק יד ושם לדמארץ את אות חסידי אומות העולם.
פבל קורז'ניובסקי
פבל יוזף קורז'ניובסקי (בפולנית: Paweł Józef Korzeniowski; נולד ב-9 ביולי 1985) הוא שחיין פולני, הוא אלוף עולם (מונטריאול 2005), שלוש פעמים ברציפות אלוף אירופה (בודפשט 2006, איינדהובן 2008 ובודפשט 2010), פעמים אלוף האוניברסיאדה (איזמיר 2005 ובלגרד 2009), מקומות רביעי, שישי ושביעי באולימפיאדה (אתונה 2004, בייג'ינג 2008 ולונדון 2012 בהתאמה) במשחה ל-200 מטר פרפר.
סטלאג 17
סטלאג 17 (אנגלית: Stalag 17) הוא סרט מלחמה אמריקאי משנת 1953 המתרחש במחנה שבויים גרמני במלחמת העולם השנייה.
הסרט מבוסס על מחזה בשם זה שהועלה בברודוויי ב-1951 וזכה להצלחה. הוא נכתב בידי דונלד אוון ואדמונד טז'סינסקי ומבוסס על חוויותיהם כשבויי מלחמה במחנה סטלאג 17B באוסטריה. סטז'סינסקי משחק בסרט תפקיד של אחד השבויים המקבל מכתב מאשתו כי מישהו הניח תינוקת על סף דלת ביתה והתינוקת דומה לה מאוד. הוא מסתובב כל הזמן עם המכתב וממלמל: "אני מאמין לה".
הסרט מתרחש ב-1944 במחנה שבויים של אנשי חיל האוויר של בעלות הברית מארצות שונות. המחנה נמצא באוסטריה, לא רחוק מהדנובה, והקרבה לשווייץ מעודדת ניסיונות בריחה.
בסרט משתתף הבמאי אוטו פרמינגר בתור מפקד המחנה.
החלק הקומי של הסרט מרוכז בדמותו של אסיר המלחמה סטניסלס "אנימל" קוזאווה (רוברט סטראוס) החולם כל הזמן להיות בין חמוקיה של בטי גרייבל. הוא שיחק באותו תפקיד גם בהפקה בברודוויי.
ויליאם הולדן זכה בתפקידו בסרט זה בפרס אוסקר לשחקן הטוב ביותר לשנת 1953 וכן בפרס גלובוס הזהב לשחקן הטוב ביותר - סרט דרמה באותה שנה. הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לבמאי הטוב ביותר (בילי ויילדר) ולפרס אוסקר לשחקן המשנה הטוב ביותר (רוברט סטראוס).
תקציר העלילה.