באוסטריה של לאחר האנשלוס לא היה מקום לתומכי המרקסיזם, והוא נמלט יחד עם אשתו, אולגה האן-נוירת, תחילה להולנד, שם נפטרה אשתו לאחר מספר שנים, ובהמשך לבריטניה, כשהוא חוצה את התעלה בסירה פתוחה יחד עם פליטים נוספים. באנגליה עבד בשמחה במשרד לשיכון ציבורי. הוא נפטר ב-1945.
גם כיום, מרבית עבודתו של נוירת זמינה רק בגרמנית. מאמריו ורשימותיו שמורים בארכיון אוניברסיטת רדינג באנגליה.
פילוסופיה של המדע והשפה.
באחת מעבודותיו המאוחרות והחשובות, "פיזיקליזם", שינה נוירת לחלוטין את טבע הדיון הפוזיטיבי-לוגי ביחס לתוכנית לאיחוד המדעים. לאחר שתיאר והסביר את נקודות ההסכמה עם התוכנית הפוזיטיביסטית ועם בסיסה המושגי (הקמתה של מערכת כוללת שתקיף את כלל הידע המצוי במגוון המדעים ודחייתם המוחלטת של משפטי המטאפיזיקה שאי אפשר לתרגמם למשפטי מדע הניתנים לאימות) דחה נוירת את גישת הפוזיטיביסטים לשפה ככלל, וכמה מהרעיונות שהוצגו על ידי לודוויג ויטגנשטיין המוקדם, בפרט.
ראשית טען נוירת שכל דיון בדבר איזומורפיזם בין השפה והעולם אינו יותר מהשערה מטאפיזית חסרת תועלת, כיוון שהוא מעלה את השאלה כיצד מילים ומשפטים יכולים לייצג דברים בעולם החיצוני. לסילוק רעיונות סמנטיים מפוקפקים שכאלה, טען נוירת שהשפה והמציאות עולים בקנה אחד, כיוון שהאחרונה מצויה במכלול המשפטים המאומתים שבשפה. ערך האמת של כל משפט ייקבע מתוך עימותו עם כלל המשפטים המאומתים, ומשפט שאינו תואם את אלו ייחשב לשגוי. לחלופין, המערכת שקדמה לו תשונה במידה כזו או אחרת. אמת, אם כן, היא שאלת עקביות של טענות לשוניות, ואין לה דבר עם התאמה של משפטים לעובדות או לישויות אחרות בעולם. יתרה מזאת, קריטריון האימות ייושם למערכת כולה (הוליזם סמנטי) ולא למשפט בודד. רעיונות אלו היו בעלי השפעה מעמיקה על האימות ההוליסטי של קוויין.
היה זה קוויין שפרסם את אנלוגיית הספינה של נוירת, ב"מילה ועצם" (Word and Object). באנלוגיה השווה נוירת את טבעה ההוליסטי של השפה, ועקב כך את האימות המדעי, עם בניית ספינה המצויה בלב ים:
נוירת דחה גם את הרעיון שיש לבנות מחדש את המדע על פי נתוני החושים, בטענה שנתוני החושים הם סובייקטיביים מכדי לשמש בסיס תקף לבנייה פורמלית של המדע. את השפה הפנומנליסטית שבה צידדו מרבית הפוזיטיביסטים יש להחליף בשפה של פיזיקה מתמטית. ההחלפה תאפשר יצירת נוסחאות אובייקטיביות כיוון שתבוסס על קואורדינטות של חלל-זמן. גישה פיזיקליסטית למדע תקדם את סילוק כל שארית מטאפיזית כיוון שתאפשר להתנסח במערכת טענות יחסית לעובדות הפיזיקליות.
לבסוף טען נוירת שכיוון שהשפה עצמה היא מערכת פיזיקלית - כמורכבת מסידור של צלילים או סמלים - ביכולתה לתאר את המבנה שלה עצמה מבלי להיקלע לסתירות.
רעיונות אלו סייעו בייסוד סוג זה של פיזיקליזם שעד היום הוא העמדה הדומיננטית ביחס למטאפיזיקה ובמיוחד לפילוסופיה של הנפש.
ליברטאדורס
אוטו נויראת
תמונה אכילה
בתחום המגדנאות, תמונה אכילה היא תמונה שניתן לאכול אותה. היא עשויה מחומר הדומה בהרכבו לבצק הסוכר (RFM) ומיועדות להדבקה על עוגות ראווה המכוסות בבצק סוכר או בקרם. על הדף האכיל ניתן להדפיס כל תמונה שרוצים.
לדף גמישות מסוימת, ולכן ניתן לגזור אותו ולהתאים אותו לצורת העוגה או המאפה.
התמונות מודפסות על ידי מדפסות רגילות לחלוטין, אשר בהם מתקינים מחסניות המכילות צבעי מאכל. גודל הדף הסטנדרטי הוא כגודל דף נייר A4 לערך (כ-20/30 ס"מ) אך ניתן להדפיס גם בגדלים גדולים מכך (עד A3). את הדף מקלפים מן הדף האחורי (שקף או נייר מיוחד) עליו הוא מגיע ומניחים על העוגה. עיטור עוגות בטכניקה זו הפך להיות נפוץ במסיבות ימי הולדת ואירועים אחרים.
מקסתון
מקסתון (Maxthon, נקרא בעבר MyIE2) הוא דפדפן אינטרנט חינמי אשר מפותח בסין. הוא משתמש במנוע פריסת תצוגה Trident אשר בו משתמש הדפדפן אינטרנט אקספלורר אך מסוגל אף להשתמש בטכנולוגיית מנוע פריסת התצוגה Gecko אשר בו משתמש הדפדפן פיירפוקס. הדפדפן פועל בפלטפורמות שונות במחשבים ובמכשירים ניידים.
במקסתון קיימות מגוון של תכונות חדשות בדומה לדפדפנים מהדור החדש כדוגמת פיירפוקס ואופרה אך זאת מבלי לאבד תאימות לאינטרנט אקספלורר. בשל השימוש במנוע פריסת התצוגה Trident, הוא חשוף ליתרונות ולחסרונות של המנוע, על אף היותו מאובטח יותר מאינטרנט אקספלורר.
בחודש ינואר 2006, מפתחי מקסתון הפכו לפרטנרים של מיקרוסופט בדוכן שלה ביריד צרכני מוצרי אלקטרוניקה.
ב-2005 קיבל הדפדפן מימון ראשוני מצד מורטן לונד (שהשקיע גם בסקייפ) ו-WI Harper Group. ב-2006 קיבלה מקסתון השקעה נוספת מקרן הון סיכון Charles River Ventures.
ב-2007 השקיעה גוגל כמיליון דולר בדפדפן, ככל הנראה מדובר בהשקעה אסטרטגית מצד גוגל.
גרסה 2.0 של הדפדפן שוחררה ביולי 2007 ומציגה מספר שיפורים ותכונות נוספות.
גרסה 3 יצאה באמצע שנת 2009.
בדצמבר 2012 יצאה גרסה 4 תחת השם Maxthon Cloud Browser.
תכונות.
להלן חלק מהתכונות הרבות של מקסתון:
הפוך
הפוּך היא סדרת טלוויזיה ישראלית אשר הופקה ושודרה בשנים 1996–1998 בערוץ 2, במסגרת זכיינית השידור קשת.
כללי.
יוצר הסדרה, התסריטאי והבמאי שלה הוא שמואל חיימוביץ'. במאי נוסף היה אריק רוטשטיין והמפיק הוא יונתן ארוך.
הסדרה מתמקדת בעלילותיהם של שמונה חברים צעירים החיים בתל אביב. בין החברים נוצרות דינמיקות מורכבות, סיפורי אהבה, מריבות וחברויות, חלקן ריאליסטיות דרמטיות וחלקן בגדר פנטזיה קומית-סאטירית - על רקע רצונם המשותף של השמונה להפיק את סרט הפורנו הישראלי הראשון. העונה הראשונה, שכללה שלושה עשר פרקים, הייתה חסרת תקדים בצורת העשייה שלה ובסוגתה, נחלה הצלחה רבה וזכתה לביקורות חיוביות, ובעקבות הצלחתה הוזמנה עונה שנייה על ידי מנהלי הזכיינית קשת. בעונה השנייה, שכללה שלושה עשר פרקים, עסקו חברי הקבוצה בהקמת פאב-מועדון מקומי בסביבת מגוריהם. בהמשך העונה נהרג אחד מחברי הקבוצה, אבי אדיר. עונה זו, שגם היא זכתה להצלחה, לוותה בעונה שלישית, שכללה חמישה עשר פרקים, ועקבה אחר מסעם של החברים במזרח הרחוק, תוך מעקב אחר חוויותיהם המשונות והעל-טבעיות, כמו חזרתו של אבי כרוח רפאים. לבסוף, הסתיימה הסדרה בטון פרודי, כאשר מופיע יוצר הסדרה, חיימוביץ', ומציע ליצור סדרת טלוויזיה על חברי הקבוצה.
את שיר הפתיחה של הסדרה, "כבר עכשיו", כתב, הלחין ושר ירמי קפלן.
ליזיסטרטה
רפי פרץ (צייר)
רפי פרץ (נולד ב-4 במרץ 1965) הוא צייר ישראלי, הידוע בייחוד בזכות יצירתו בתיאור ההוויה ההומו-לסבית וציורי נוף נאיבי של ערים בישראל.
ביוגרפיה.
רפי פרץ נולד למשפחה מסורתית וגדל בירושלים. לרפי אח תאום, המעצב התעשייתי מיקי פרץ (הנשוי לאוצרת רויטל בן-אשר פרץ). בצה"ל שירת בחיל התותחנים. הוא עבד 15 שנה בחינוך במסגרות טיפוליות לילדים ולימד אמנות ותנועה.
פרץ בוגר המרכז לאומנות חזותית בבאר שבע, בה למד בשנים 1989–1992. הוא מצייר מאז שנת 1989 ומאז 1999 מתפרנס רק ממכירת אמנות. משנת 1995 מתגורר ופועל מהסטודיו שלו בתל אביב.
בגילאי 17–32 כתב כארבעים יומנים, ספרי סקיצות וספרי אמן בהם כתב מדי יום ותיאר את מחשבותיו, חוויותיו ורגשותיו ואת מאבקו בנטיותיו המיניות ההומוסקסואליות. לימים עיטר את היומנים באיורים וציורים. היומנים הוצגו בתערוכת יחיד בקמרה אובסקורה ובתערוכה קבוצתית בגלריה זומר.
בעבודותיו החל משנת 1995 עסק במערכות יחסים, בתחילה במערכות יחסים בין גברים לנשים, בהן ניתן לראות יחסים מורכבים בין הגבר לאישה. בנוסף לציורים מפורשים, יצר סדרות של ציורי פרחים, כמטפורה ליחסים בין גבר לאישה.
בגיל 32 יצא מהארון והחל לצייר מערכות יחסים בין גברים. בתחילה מבוטאים בציורים התלבטות וחוסר שלמות, כשפרץ אינו חושף את פני המצוירים. לאחר אהבתו הראשונה לגבר ב-1999 וההשלמה עם נטייתו המינית, הפכו הציורים לשלווים והוא הציג את היחסים ההומוסקסואליים בצורה אידיאלית. פרץ יצר סדרת ציורים נאיביים העוסקים ביחסים אוהבים בין גברים ופעולות יומיומיות משותפות בסביבה הביתית. לאורך השנים צייר את בני זוגו.
בשנת 2000 החל לצייר ציורי ענק המתארים את מקומות הבילוי של הקהילה הלהט"בית ובמקביל עסק ברישום. הוא תיאר את אהבתו החדשה והתכתב באמנותו עם דייוויד הוקני. בציורים אלה עסק בנישואים חד-מיניים ובאימוץ גאה, בעירוב של סגנון נאיבי וריאליסטי.
בשנת 2003 יצר סדרת ציורים ששמה "פורטרטים מן הקהילה" – בסגנון פוטוריאליסטי, בה עיצב שמונה עשרה דיוקנאות של חברי הקהילה הלהט"בית שפעלו למען שוויון זכויות בשנות השמונים והתשעים. הללו הוצגו בשנת 2009 בתערוכת יחיד במרכז הגאה בגן מאיר.
משנת 1997 פרץ מצייר נופים אורבניים בתל אביב בסגנון נאיבי, תוך התמקדות באתרים ארכיטקטוניים, גאוגרפיים והיסטוריים מוכרים ובמקומות בילוי ומסחר. הוא מתאר אותם מנקודת התבוננות גאה ומעטרם בדגלי גאווה. בעבודותיו מופיעות משפחות גאות צעירות וזוגות של גברים בחוף הים, ברחובות, בגינות, בבתים ובמרפסות. הוא מתאר באופן אידילי את הקהילה הלהט"בית ומציג אידיאל של זוגיות הומוסקסואלית שלווה והרמונית. הדמויות מצוירות בצורה דומה ובכך מתכתב פרץ עם יוחנן סימון, שתיאר את הקולקטיב הקיבוצי בו כולם שווים. במחווה לנחום גוטמן, פרץ מתאר את תל אביב באופן אוהב ובצבעוניות ושמחה ומקפיד לתאר את אופיים הארכיטקטוני של המבנים: סגנון הבאוהאוס מאיחד ומבנים מודרניים מאידך. כמו כן מצייר נופים ומבנים של ירושלים וחיפה. בציוריו נראים יחסים הרמוניים בין יהודים לערבים ובין נשים לגברים. מ-2009 ניתן לראות ביצירתו מוטיב של צייר שעומד ומצייר זוגות אוהבים של גבר ואישה.