ביבשה, עשרות שנים של לחימה הפכו את פירנצה, מילאנו וונציה לישויות הדומיננטיות. במהלך המאה ה-15 סיפחו ערי המדינה החזקות ביותר את שכנותיהן הקטנות יותר. רפובליקת פירנצה כבשה את פיזה בשנת 1406, פדובה וורונה נפלו לידי הרפובליקה של ונציה אשר פיתחה עניין מוגבר בשליטה גם על היבשה, בעוד דוכסות מילאנו סיפחה שטחים סמוכים כולל פאביה ופארמה. שלושתן פתרו את חילוקי הדעות והסכימו לשלום לודי בשנת 1454, אשר הוביל לרוגע יחסי באזור לראשונה במאות שנים. שלום זה החזיק מעמד במשך ארבעים השנים הבאות, וההגמוניה הבלתי מעורערת של ונציה מעל הים הביאה גם היא לשלום חסר תקדים בחלק גדול משאר המאה ה-15.
במקביל, משפחת מדיצ'י מפירנצה, משפחות ויסקונטי וספורצה ממילאנו, משפחת אסטה מפרארה, משפחת גונזגה ממנטובה, ואחרות הפנו חלק ממשאביהן לתמיכה באמנות או למדע באותה התקופה. משפחה בולטת נוספת הייתה בית בורג'ה אשר אף הוציאה מתוכה שני אפיפיורים.בסוף המאה ה-14, החל הקרע המערבי במסגרתו כיהנו לפחות 2 אפיפיורים במקביל בשנים 1378–1417. הקרע היה פוליטי ולא רוחני ולכן מעמד הכנסייה הקתולית נפגע עקב כך. בתחילת המאה ה-15 עברו על מדינת האפיפיור זעזועים שנבעו ממרידות פנימיות בהם החלו אישים שאימצו את הרעיונות החדשים של הרנסאנס והתנגדו לנפוטיזם בכנסייה שהיה נהוג באותה עת. החל מסוף מאה זו, שטחי מדינת האפיפיור התרחבו בצורה ניכרת, במיוחד בתקופתם של האפיפיורים אלכסנדר השישי ויוליוס השני. האפיפיור הפך לאחד השליטים החשובים ביותר באיטליה והיה בעל כוח דתי, צבאי ומדיני. עם זאת, השלטון האמיתי על רוב שטחה של מדינת האפיפיור היה נתון בידיהם של נסיכים מקומיים. האפיפיורים נאבקו על השליטה ורק במאה ה-16 עלה בידי האפיפיור להשליט מרות של ממש על כל שטחי מדינתו. בשנת 1555, בעקבות כישלון צבאי, חדלה מדינת האפיפיור להופיע בזירה הבינלאומית כגורם מדיני עצמאי. עד סוף המאה ה-16 הפסיקה מדינת האפיפיור להיות כוח צבאי. מכאן ואילך שלט האפיפיור בחסות המעצמות, תחילה ספרד ואחר־כך צרפת ואוסטריה. במהלך המאה החלה הרפורמציה הפרוטסטנטית. היא כללה הקמת כנסיות חדשות מחוץ לאיטליה והשפיעה על מעמד האפיפיור. תגובת הכנסייה הקתולית כללה גם שינויים שכונו קונטרה-רפורמציה.
האפיפיור וערי המדינה היו חלק מעימותים כמו המלחמות האיטלקיות. הן היו רצף של מלחמות וסכסוכים שהתרחשו באיטליה בין שנת 1494 לשנת 1559. שני הכוחות המרכזיים שפעלו במלחמות הללו היו ממלכת צרפת אל מול האימפריה הספרדית, ולאחר מכן האימפריה הרומית הקדושה של קארל החמישי. לאחר מותו של פרדיננדו הראשון בשנת 1494, פלש לאיטליה שארל השמיני, מלך צרפת, בהסתמכו על תביעת בית אנז'ו לכתר נאפולי, תביעה אותה ירש אביו. פלישה זו החלה את המלחמות האיטלקיות. המלחמות הובילו להגדלת המוערבות של גורמים זרים באיטליה.
במהלך העשורים הבאים המשיכה ממלכת נאפולי להיות מוקד לסכסוכים בין צרפת וספרד, אך המאמצים הצרפתיים לכבוש את הממלכה הלכו ורפו ככל שעבר הזמן, והאחיזה הספרדית בממלכה התהדקה. הצרפתים ויתרו לבסוף על תביעתם לממלכה ב-1559. הממלכה הפכה לחלק מכתר אראגון, בדומה לסרדיניה ולממלכת סיציליה שקדמו לה. היא נכבשה מבית אנז'ו בשנת 1442. מעבר נאפולי לשלטון אראגון (שהפכה לספרד בסוף המאה ה-15) סיים מאות שנות ריבונות נאפוליטנית, גם אם לא רצופות. בנאפולי שהו או ביקרו יוצרים, ביניהם ג'ובאני בוקאצ'ו, אנטונלו דה מסינה וקאראווג'ו (היה צייר בתקופת הרנסאנס אשר נחשב לחלוץ סגנון הבארוק, שהתפתח לאחר מותו והשתרש כתיאור של תקופה היסטורית שלמה). בשנת 1600 היא הייתה לעיר השנייה בגודלה באירופה אחרי פריז.
ז'ורז' מלייה
אנטה פאווליץ'
Genie in a Bottle
Genie in a Bottle (בעברית: שד בתוך בקבוק) הוא הסינגל הראשון שיצא מאלבום הבכורה של כריסטינה אגילרה, Christina Aguilera. כמו כן, הוא הסינגל שהביא את הפריצה הגדולה שלה. הסינגל יצא באמצע 1999 והגיע למקום הראשון במצעד הבילבורד באמריקה למשך 5 שבועות. הוא זיכה אותה בפרס גראמי לתגלית השנה.
"Genie in a Bottle" נכתב בידי דייוויד פרנק, סטיב קיפנר ופאמלה שיין והופק על ידי פרנק וקיפנר. מילות השיר כללו מסרים מיניים כמו "הגוף שלי אומר קדימה" ו"אתה צריך לשפשף אותי בדרך הנכונה", ובחלקים מסוימים בעולם השיר צונזר בקטעים שונים.
באלבום Back to Basics שהוציאה אגילרה בשנת 2006 ישנה רצועה שמוקדשת למעריצים שנקראת "(...Thank You (Dedication to Fans" ובה כלולות דגימות מהשיר. אגילרה אמרה שדגימות אלה צורפו מכיוון שהיא הרגישה באותה תקופה בקריירה שלה שהיא כלואה ונמנעה מלהגשים את החלומות בכיוון סגנון המוזיקה שרצתה ליצור, ממש כמו מילות השיר.
ההצלחה בעולם.
"Genie In a Bottle" היה אחד הלהיטים הגדולים של שנות ה-90 של המאה ה-20, ומאז צאת הסינגל והגעתו למקום הראשון נחשבה אגילרה ליריבתה לקריירה של בריטני ספירס, שהצליחה להגיע לאותו הישג. לשיר קיימת גרסה שהוקלטה בספרדית ("Genio Atrapado") מתוך האלבום הבא שהוציאה אגילרה, Mi Reflejo. גרסה זו זכתה להצלחה גדולה אצל הקהל הלטיני.
אר-נובו
גבן
מתקפת האנתרקס
"מתקפת האנתרקס על ארצות הברית בשנת 2001" הוא כינוי לאירוע שנמשך מספר שבועות, החל מ-18 בספטמבר 2001 (שבוע לאחר פיגועי 11 בספטמבר). מכתבים שהכילו נבגי גחלת (אנתרקס בלעז) נשלחו למספר משרדי תקשורת ולשני סנאטורים אמריקנים, דבר שגרם למותם של 5 אנשים והדבקתם של 17 אחרים בחיידק. חקירת האירוע נמשכה עד לשנת 2008, עת התרכזה במיקרוביולוג בצבא האמריקני בשם ברוס אדוארד אווינס. אדם זה התאבד זמן קצר לאחר שגילה כי הוא החשוד המרכזי בחקירה. ב-19 בפברואר 2010 הודיע ה-FBI כי הוא מסיים את החקירה ושאווינס הוא ככל הנראה האיש שעמד מאחורי המתקפה.
האירוע.
המתקפה התרחשה בשני גלים. קבוצת המכתבים הראשונה נשלחה כשבוע לאחר פיגועי 11 בספטמבר, ב-17 או ב-18 בספטמבר. לפחות 5 מכתבים, שנשאו את חותמת העיר טרנטון שבניו ג'רזי, נשלחו למשרדי חדשות ABC, CBS, NBC ולעיתונים הניו יורק פוסט והנשיונל אינקווירר, כולם בניו יורק מלבד האחרון שנמצא בפלורידה. למעשה רק שניים מהמכתבים נמצאו, אלה שנשלחו למשרדי NBC והניו יורק פוסט. קיומם של שלושת המכתבים האחרים נגזר מדפוס ההידבקות.
גל המכתבים השני נשלח בזמן כלשהו בין 6 באוקטובר ל-9 באוקטובר, כשלושה שבועות אחרי הגל הראשון. שני מכתבים, שנשאו את אותה חותמת של העיר טרנטון שבניו ג'רזי, נשלחו לסנאטורים מהמפלגה הדמוקרטית - טום דאשל ופטריק לייהי. המכתב המיועד לדאשל נפתח על ידי אחד מעוזריו ב-15 באוקטובר ובעקבות כך הושבת שירות הדואר של הממשל. המכתב שיועד לליהי הגיע לאגף הדואר בסטרלינג, וירג'יניה עקב טעות בקריאת המיקוד. אחד מהעובדים במקום נדבק בגחלת נשימתית.
יותר מ-22 אנשים נדבקו בחיידק הגחלת במהלך שתי המתקפות. 11 לקו בגחלת הנשימתית שנחשבת למסוכנת במיוחד, וחמישה מהם מתו.
המכתבים.
באוגוסט 2002 מצאו החוקרים נבגי גחלת באחת מתיבות הדואר ברחוב נסאו שבקרבת אוניברסיטת פרינסטון. ככל הנראה הייתה זאת התיבה שממנה נשלחו לפחות חלק מהמכתבים. נבדקו כ-600 תיבות דואר שמהם היו יכולים להישלח המכתבים. רק בתיבה שברח' נסאו נמצאו שאריות של גחלת.
בחלק מהמכתבים צורפו פתקים עם אזכור ישיר של פיגועי 11 בספטמבר. דוגמה לפתק כזה נמצא במכתב שנשלח לסנאטורים דאשל וליהי. בפתק נכתב כך (השגיאות במקור):
במכתבים שנשלחו לסנאטורים דאשל וליהי נכתבה כתובת השולח הבאה:
זוהי כתובת פיקטיבית. פארק פרנקלין בניו ג'רזי קיים אבל המיקוד הוא של מקום אחר בניו ג'רזי. כמו כן לא קיים בית-ספר בשם גרינדייל בניו ג'רזי.
החקירה.
ב-9 במאי 2002 המגזין "New Scientist" פרסם מאמר ובו נטען כי ייתכן שהנבגים נוצרו באחת המעבדות של צבא ארצות הברית. לפי המאמר:
מחלקת המשפטים האמריקנית לא נתנה שמות של שום חשודים במתקפה. למרות זאת, פרקליט המדינה דאז, ג'ון אשקרופט, כינה את ד"ר סטיבן הטפיל במסיבת עיתונאים "אדם מעורר עניין" (כינוי לאדם המעורב בחקירה שלא הואשם באופן רשמי). נגד הטפיל, וירולוג במקצועו, לא הוגשו האשמות והוא הכחיש בתוקף כל מעורבות במתקפה ואף הגיש תביעה נגד מחלקת המשפטים על הפרת זכויותיו החוקתיות.
בשנת 2007 הגיעה חקירת המתקפה למבוי סתום. הרשויות הגיעו לשש יבשות שונות, ראיינו מעל 9,100 אנשים, ביצעו 67 חיפושים והוציאו מעל 6,000 זימונים לבתי דין. מספר סוכני ה-FBI שמטפלים בחקירה ירד עד לאותה שנה מ-31 ל-17. אולם כעבור שנה, ביולי 2008, התרכזה החקירה במדען מיקרוביולוגיה בצבא האמריקאי בשם ברוס אייוינס. ההערכה הייתה כי הוא היה האחראי למתקפה עקב כך שחקר את חיידק הגחלת במשך למעלה מ-20 שנה והיה לו הידע הדרוש על מנת לבצע את המתקפה. כמו כן, נבדקה האפשרות שאייוינס הרוויח כלכלית מהמתקפה מכיוון שהיה רשום על-שמו פטנט לחיסון נגד גחלת, אשר הביקוש לו עלה עם תחילת המתקפה. בסוף חודש יולי הודיע ה-FBI לאייוינס כי הוא עומד להגיש נגדו כתב אישום על אחריותו הבלעדית למותם של חמשת האנשים במהלך המתקפה בשנת 2001. זמן קצר לאחר מכן, ב-29 ביולי, התאבד לכאורה אייוינס בנטילת מנת יתר של כדורי טילנול.
בפברואר 2010, הודיע ה-FBI כי הוא סוגר את תיק החקירה בנושא זה. בהודעה שיצאה על כך מהבולשת הפדרלית האמריקאית, נמסר כי היא מייחסת את שליחת המעטפות לברוס אייווינס באופן סופי.
השפעות האירוע בטווח הארוך.
הזיהום וטיהורו.
טיהור הבניינים שזוהמו באנתרקס כתוצאה מהמתקפה ארך שנים. העלות הכספית של ניקוי הבניינים, מציאת מקומות חלופיים ואובדן ימי עבודה הוערכה בכמיליארד דולר.
בריאות.