בהמשך, פייר מבקר את ז'אק, חבר הומו, עשיר, נשוי הסובל מבעיות מיסים. השניים משווים ביניהם חוויות מיניות בתשלום, ופייר מתרברב כי רכש את שירותיו של צעיר אחד במחצית מהמחיר ששילם חברו. פייר יוצא לפיגאל לצורך מין מזדמן, אך קוטע את פעילותו בשל בעיית האימפוטנציה שלו. פייר מבקר את עורך דינו, ופוגש את פול (מארק ריאופול). פייר נזכר כי בצעירותו, הוא נהג לשוטט יחד עם רולאן בארת, ומאוחר יותר הוא מהרהר אודות נעוריו האבודים ומראהו הטוב, ומעיר כי באותם הימים, "חוץ משמש, זין, וברים, שום דבר לא עניין אותי במיוחד".
פייר מתבשר כי טוטון (אלברט מיינלה), חברו הוותיק אשר מבוגר ממנו ב-35 שנה, נפטר. הוא מקווה לרשת ממנו קצת כסף, אולם בהיעדר צוואה, הוא מוצא עצמו מנושל מצד קרובי משפחתו של טוטון. פייר מבקר בביתו של טוטון, מחפש אחר יצירות אמנות שהושארו לו, כשהוא חושב לעצמו: מה ישמח אותי? שום דבר..." ובהמשך מוסיף - שייתכן שמה שישמח אותו הוא מאהב צעיר חדש.
פייר עובר טיפול פסיכותרפי בו הוא דן בדיכאון שלו. כאשר הוא חוזר לביתו, פייר חושש מתופעות לוואי של התרופות שהוא נוטל, בהן בעיות בכבד ונשירת שיער. בהמשך, פייר מבצע מין אוראלי בשליח שמגיע לביתו עם מצרכים, מעניק עצות לג'יגולו צעיר ומבקר את חברו דייוויד. לבסוף, הוא מתלבש בדראג ויוצא לאולם קולנוע המקרין סרטים פורנוגרפיים יחד עם מארק.
צפייה ביתית.
בארצות הברית, הסרט הופץ לצפייה ביתית על גבי DVD בספטמבר 2008. גרסה זו כללה כתוביות באנגלית, כמו גם טריילר באורך שתי דקות.
הוא שיר שהוקלט על ידי הזמרת-יוצרת האמריקאית ג'נה אייקו, ביחד עם הזמרת-יוצרת , מתוך אלבומה השלישי של אייקו, "Chilombo". השיר יצא לאור ב-6 במרץ 2020, על ידי חברת התקליטים דאף ג'אם. השיר לא יצא כסינגל, אך זכה להצלחה רבה בעולם. בהמשך, יצאה גרסה נוספת עם קלאני.
השיר הגיע אל המקום החמישי במצעד שירי ה-R&amp;B.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב על ידי מאק רובינסון, בריאן וורפילד, ביג שון, ג'נה אייקו ו- והופק על ידי הפיסטאפים. איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי העניק לשיר את תואר הפלטינה, על מכירות של למעלה מ-1,000,000 עותקים במדינה. השיר זכה להצלחה גם במצעדי הבילבורד.
בסמוך לצאתו, עלה השיר לרשת הזרמת המדיה ספוטיפיי, תוך שהצליח לצבור שם למעלה מ-35 מיליון השמעות.
וידאו קליפ.
האודיו הרשמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב של ג'נה אייקו ב-6 במרץ 2020, תוך שצבר למעלה מ-15 מיליון צפיות.
שבתאי בנסיגה (סרט, 2009)
שבתאי בנסיגה (באנגלית: Saturn Returns) הוא סרט משנת 2009 בבימויו של ליאור שמריז ובכיכובם של קלואי גריפין, טל מאירי וג'ושוע בוגל. הסרט נכתב והופק על ידי ליאור שמריז ואמרי קאהן.
תקציר העלילה.
לוסי (קלואי גריפין), אזרחית אמריקאית המתגוררת בברלין בתקופה של אחרי דעיכת תת-תרבות הפאנק, חיה חיים של נהנתנות ומשוטטת ברחובות עם חברה הטוב, דרק (ג'ושוע בוגל). יחד הם מתייחסים לעיר כמו אל גן שעשועים, במה ומסיבה בלתי נגמרת. אל חייהם נכנסת גליה (טל מאירי), ישראלית צעירה שככל הנראה מחפשת אורח חיים טוב יותר ונקי יותר.
אודות הסרט.
שם הסרט שאול מהתופעה האסטרולוגית המכונה "שבתאי בנסיגה" , המתייחסת לזמן שלוקח לכוכב שבתאי לעבור מסלול אחד מסביב לשמש.
הסרט הוא מלודרמה המשקפת את מצבי הנפש של לוסי וושל גליה תוך כדי מחווה לסרטים מחתרתיים.
הפקה.
על פי יוצרי הסרט, הסרט צולם בישראל, במשך יומיים במהלך חודש דצמבר 2007, ובברלין, במשך 12 יום במהלך חודש פברואר 2008. בסרט השתתפו הן שחקנים מקצועיים והן שחקנים לא-מקצועיים, ותקציבו עמד על כ-2,000 אירו. הסרט צולם ונערך על ידי במאי הסרט ליאור שמריז, שפרט אליו נכח רק עוד איש צוות אחד נוסף על סט הצילומים, בדרך כלל הייתה זו אמרי קאהן, שכתבה את התסריט יחד עם שמריז. כל השטחים הציבוריים (לרבות רחובות, מוזיאונים, חנויות, ברים) צולמו "כמות שהם", ללא התערבות וללא תוספות. עלילת הסרט מתרחשת בשכונת קרויצברג שבברלין, שם חיים קלואי גריפין (לוסי), ג'ושוע בוגל (דרק) ורוב אנשי הצוות. חלקים מהסרט היו מתוסרטים, בעוד אחרים היו מאולתרים, בהתאם לאופיה של כל סצנה. בריאיון לתקשורת הספרדית אמר שמריז: "אני מחשיב את עצמי אנטי-אוטר. אני חושב שזה חשוב שהשחקנים והצוות יתרמו את רעיונותיהם לסרט".
הסרט הוקרן לראשונה בפסטיבל הסרטים של טורינו ולאחר מכן הוא היה מועמד לפרס מקס אופולס הגרמני וזכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים "Achtung Berlin" בברלין ("פרס ברלין החדש").
יוצרי הסרט כתבו על סרטם: "אחת המטרות של הסרט הייתה ליצור שפה קולנועית מווסתת המותאמת למצבי הנפש של הדמויות. ההפקה התאימה את עצמה לכל חלק בסרט, לפעמים מחקה גישות תיעודיות ולעיתים קביעת מסגרת בה אולתר הדיאלוג בתסריט במסגרת צילומים שתוכננו מראש.
בתחילת 2010 פרסם במאי הסרט שלושה סרטים ניסיוניים המתייחסים לסרט "שבתאי בנסיגה", בפרויקט שכונה "Saturn Returns Three Satellite Films". הראשון מבין השלושה, "Return Return", הוקרן בהקרנת בכורה בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
פעמון רוח חרישי
פעמון רוח חרישי (באנגלית: Soundless Wind Chime; בסינית: 無聲風鈴; בפין-יין: Wúshēng fēng líng) הוא סרט עצמאי משנת 2009 בבימויו של האנג ווינג קיט ובכיכובם של לו יו לאי וברנהרד בולינג. הסרט היה מועמד לפרס טדי בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין לשנת 2009.
תקציר העלילה.
עלילת הסרט מתרכזת סביב גבר המהגר מסין להונג קונג, ריקי (לו יו לאי), שעובד כשליח בעודו מתגורר יחד עם דודתו הזונה (וולה ג'אנג). פסקל (ברנהרד בולינג), גבר שווייצרי הנמצא במערכת יחסים פוגענית עם נוכל (האנס לינדנבלט), מכייס את ריקי. פסקל מחליט לעזוב את בן-זוגו, ופותח במערכת יחסים רומנטית עם ריקי. מערכת היחסים בין ריקי לבין פסקל נמשכת, הן בזמנים טובים והן בזמנים קשים, והשניים נאלצים לגלות האם מערכת היחסים שלהם באמת מבוססת על אהבה בין השניים, או רק נובעת מתלות הדדית. כמה שנים לאחר מכן, ריקי מגיע לשווייץ כדי לחפש את פסקל. בסופו של דבר, הוא נתקל באולי (דמות המגולמת גם היא על ידי בולינג), בעל חנות עתיקות ביישן, שנראה כמו פסקל, אך בעל אישיות שונה לחלוטין. ככל שמערכת היחסים של ריקי ואולי מתעמקת, האמת על מערכות היחסים של פסקל וריקי נחשפת.
מוזיקה.
פסקול הסרט משלב מוזיקה מקורית שהופקה על ידי קלאודיו פונטין ואינסה רודולף בביצוע ספיאסוניק, מוזיקה של האמן ג'סטין מקגרת וכן את השיר "Achoo Cha Cha" של הזמרת והשחקנית הסינית הקלאסית גרייס צ'אנג.
נשות הברזל
נשות הברזל (באנגלית: The Iron Ladies) הוא סרט קומדיה תאילנדי משנת 2001. הסרט עוקב אחר האירועים האמיתיים של קבוצת כדורעף גברים, המורכבת בעיקר מספורטאים הומואים וטרנסג'נדרים.
בשנת 2003 יצא הסרט נשות הברזל 2, ששימש גם כפריקוול וגם כסיקוול לסרט המקורי. סרט זה מתאר כיצד נפגשו לראשונה הדמויות של הסרט המקורי, ואיך הן יתאחדו בעתיד על מנת לקחת חלק בטורניר כדורעף נוסף.
תקציר העלילה.
בשנת 1996, מון (סאהפאפ ויראקאמין) ויונג (צ'איצ'ארן נימפונסוואס) הן שתי שחקניות כדורעף טרנסג'נדריות, אשר מאמנים מקצועיים מתעלמים מהן שוב ושוב בשל הופעתן החיצונית. כאשר מתחלף המאמן של קבוצת כדורעף מקומית, המאמן החדש עורך גיוסים לקבוצה החדשה. כאשר מון ויונג נבחרות לקבוצה, מרבית השחקנים הוותיקים מתפטרים לאות מחאה, משאירים את המאמן החדש במצב קשה.
עקב כך, מון ויונג מגייסות לעזרתן את חבריהם הלהט"ביים איתם נהגו לשחק כדורעף כאשר למדו יחד באוניברסיטה. בין השחקנים החדשים: ויט (אקצ'אי בורנאפאניט), שמסתיר מארוסתו את היותו הומו, פיה (גוקגורן בנג'אדטיקול), רקדנית טרנסקסואלית ונונג (גיאורג'יו מיוצ'י), הומוסקסואל שגויס בגיוס חובה לצבא. כאשר התחרות מתחילה, שחקן אחד בלבד מכל הקבוצה הוא הטרוסקסואל-סיסג'נדר.
בגלל המראה החיצוני שלהם, רבים מיריביהם מתכננים לאסור מהקבוצה מלהתמודד מולם, ותוך כדי כך הקבוצה זוכה לכינוי "נשות הברזל". עם זאת, הקבוצה הופכת במהרה להיות חביבת הקהל, וגורמת לקבוצות היריבות לשנות את דעתן.
על רקע כתוביות הסיום של הסרט מוצגות "נשות הברזל" האמיתיות, כפי שהן היו בזמן עשיית הסרט (2000).
פרסים ומועמדויות.
הסרט היה להיט בתאילנד, כמו גם בפסטיבלי קולנוע בינלאומיים רבים, היה מועמד ל-12 פרסים וזכה בעשרה, לרבות פרס התאחדות הקולנוע הלאומית בתאילנד, פסטיבל הסרטים הבינלאומי בטורונטו ופרס מטעם המגזין הלהט"בי Siegessäule שהוענק בפסטיבל הסרטים הבינלאומי בברלין.
הסרט הוקרן בפסטיבלי קולנוע בפוסאן, סן פרנסיסקו, מיאמי, לוס אנג'לס, סיאטל, סטוקהולם ועוד.
המסע של פליקס
המסע של פליקס (בצרפתית: Drôle de Félix; בתרגום מילולי לעברית: פליקס המצחיק או פליקס המדהים) הוא סרט מסע צרפתי משנת 2000, שכתבו וביימו אוליבייה דוקסטל וז'אק מרטינו. בסרט מככב סמי בוג'ילה בתפקיד פליקס.
תקציר העלילה.
פליקס (סמי בוג'ילה), צעיר הומו ממוצא ערבי המתגורר בדייפ, הוא מובטל וחיובי ל-HIV. לאחר מות אמו, בזמן שהוא מנקה את דירתה, הוא מגלה שאביו, אותו לא פגש מעולם, מתגורר במרסיי. פליקס מחליט לתפוס טרמפים דרומה כדי לפגוש את אביו.