שוז כיהנה כחברה בוועדת שיפמן לבחינת נושא מזונות הילדים במדינת ישראל (2006–2012). בשנים 2011–2012 ובשנת 2017 היא יצגה את האגודה הבינלאומית לדיני משפחה בפגישות השישית והשביעית של הוועדה המיוחדת של ועידת האג למשפט בינלאומי פרטי לעניין חטיפת ילדים (Hague Conference on Private International Law's 6th Special Commission on the Child Abduction Convention of 1980 and the Child Protection Convention of 1996). בשנים 1990–1991 היא הייתה עמיתה אורחת בפקולטה למשפטים של האוניברסיטה העברית. בשנים 1985–1993 היא כיהנה כיועצת למועצה המשפטית באנגליה בעניין עילות לגירושין.
תחומי הוראה.
שוז מלמדת קורסי מבוא וקורסים מתקדמים במשפט בינלאומי פרטי, היבטים בינלאומיים של דיני משפחה, דיני הורים וילדים, חטיפת ילדים בינלאומית, קורס על הולדה, משפט ואתיקה, ומבוא למשפט אנגלי. במהלך עבודתה באנגליה היא לימדה משפט בינלאומי פרטי, דיני משפחה, מיסוי של המשפחה, מיסוי – עקרונות ומדיניות, דיני משפחה במשפט המשווה ודיני חוזים.
מחקר אקדמי.
חטיפת ילדים בינלאומית.
מאז 1995 כתבה שוז בהרחבה על אמנת האג בדבר היבטים אזרחיים של חטיפת ילדים בינלאומית ("אמנת האג בדבר חטיפת ילדים"). מאמרה מ-2001 היה הראשון שהצביע על ההבדלים בין מדינות בפרשנות המושג "מקום מגורים רגיל" וצוטט על ידי בית הלורדים האנגלי ב-2005 ועל ידי בית המשפט הישראלי ב-2013. מאמר מאוחר יותר בחן את שיקולי המדיניות המנחים החלטות בעניין מקום מגורים רגיל וצוטט בין היתר על ידי בית המשפט העליון הבריטי ב-2013. מאמרה מ-2002 היה הראשון שניתח את חוסר העקביות בין אמנת האג בדבר חטיפת ילדים לבין האמנה בדבר זכויות הילד.המאמר צוטט בין היתר על ידי בית המשפט העליון הבריטי ב-2011 ועל ידי בית המשפט העליון ב-2006. מאמר באותו נושא בעברית מ-2004 צוטט אף הוא פעמים רבות על ידי בית המשפט העליון בישראל. ב-2009 הוזמנה שוז על ידי השופט ת'ורפ (Thorpe) להציג את עבודתה בכנס בו השתתפו למעלה מ-50 שופטים מובילים בתחום דיני המשפחה מלמעלה מ-20 מדינות. היא אף התמנתה על ידי האגודה הבינלאומית לדיני משפחה כנציגתה בפגישות השישית והשביעית (באוקטובר 2017) של הוועדה המיוחדת של ועידת האג למשפט בינלאומי פרטי בנושא היישום של אמנות האג מ-1980 ומ-1996. ספרה מ-2013 הוא מחקר מקיף של תופעת חטיפת ילדים בינלאומית. הספר צוטט לא פעם על ידי בית המשפט העליון.
זכויות ילדים.
מאמריה של שוז עוסקים בענישה גופנית של ילדים, פונדקאות, אימוץ וקולו של הילד בהליכים הנוגעים אליו. מאמרה מ-2007 על זכותו של הילד לגידול על ידי הוריו הביולוגיים צוטט כמה פעמים בבית המשפט העליון. ב-2015 היא פרסמה מאמר בנושא הסכנה לשימוש בשיח זכויות ילדים בזירה הפוליטית והציגה טענות נגד הטענה (בהחלטה מ-2013 של הפרלמנט של מועצת אירופה) שמילת גברים מהווה פגיעה בזכויות הילד.
משפט בינלאומי פרטי.
ב-1997 פרסמה שוז את הספר (A Modern Approach to the Incidental Question (Kluwer, 1997 המציע גישה דיפרנציאלית לבעיה המתודלוגית, המאפשרת להתחשב ביעדי מדיניות של מדינת הפורום. מאמרה מ-1986 בנוגע לדוקטרינת פורום בלתי-נאות נזכר בהסכמה בפסק הדין של בית הלורדים בפרשת The Spiliada. מאמריה בעברית על ברירת הדין בנזיקין צוטטו על ידי כמה מהשופטים בפסק דין סקלאר נ' יובינר.
סי קאדור בן גבריט
סי קאדור בן גבריט (או סי קאדור בנגאבריט, בערבית: سي قدور بن غبريط, כינוי נוסף: עבד אל-קאדר בן גבריט; נולד בסידי בל-עבאס, אלג'יריה 1868 – פריז, 1954) היה מייסד המסגד הגדול של פריז אשר במהלך מלחמת העולם השנייה, בזמן שצרפת של וישי שיתפה פעולה עם גרמניה הנאצית הבריח למסגד כ-100 יהודים מאלג'יריה ומאירופה. הוא סיפק להם מחסה ותעודות לידה מוסלמיות מזויפות, ובכך הצליח להגן עליהם מרדיפות הגרמנים. פעולות אלו זיכו אותו בצלב הגדול של לגיון הכבוד.
ב-3 באפריל 2005 הוגשה ליד ושם בקשה להכרה בבן גבריט כחסיד אומות העולם. למרות זאת בן גבריט לא הוכר כחסיד עולם, לפי יד ושם הסיבה לכך היא שלא אותרו ניצולים אשר בן גבריט הציל או תיעוד ארכיוני לכך.
בשנת 2011 הופץ הסרט הצרפתי "האנשים החופשיים" (בצרפתית: Les hommes libres) המגולל את סיפורו של בן גבריט.
סי קאדור בנגאבריט
סי קדור בנג'בריט
יחסי גינאה המשוונית–צרפת
יחסי גינאה המשוונית–צרפת הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת גינאה המשוונית לבין הרפובליקה הצרפתית.
סקירה כללית.
גינאה המשוונית החלה לפתח את קשריה עם צרפת בשנות השמונים המוקדמות בהנחיית הנשיא תאודורו אוביאנג נגמה מבאסוגו. יש למדינה קשרים כלכליים חזקים עם צרפת עקב הנפט הזול יחסית בה והיותה המדינה העשירה ביותר באפריקה.
לאחר תקופה של התעצמות היחסים, היחסים הכלכליים עם צרפת האטו בשנת 2016. עם זאת, צרפת נותרה שותפה מסחרית חשובה של גינאה המשוונית וכ-40 חברות צרפתיות פועלות מהמדינה. מספר מרשים בהתחשב בגודלה הקטן של המדינה והיותה מדינה אפריקנית באזור עני. צרפת מפעילה פרויקטים שונים בגינאה הצרפתית לשיפור איכות החיים בה והיא המדינה הראשונה בעולם לעשות כן בגינאה המשוונית.
בריט רוברטסון
בריטני ליאנה רוברטסון (באנגלית: Brittany Leanna Robertson; נולדה ב-18 באפריל 1990) היא שחקנית אמריקאית המוכרת בעיקר בשל גילום הדמות לוקס קסידי בסדרה "חיים בלתי צפויים", קייסי בלייק בסדרה "המעגל הסודי", אנג'י מקאליסטר בסדרה "בתוך הבועה", וקייסי ניוטון בסרט "בחזרה למחר".
חייה.
בריט נולדה בשארלוט, קרוליינה הצפונית שבארצות הברית. בתם של בוורלי (לבית הייז) וריאן רוברטסון, בעל מסעדה. רוברטסון היא הבכורה משבעה ילדים. לאחר גירושי הוריה, התגוררה תקופה קצרה עם אמה, שתי אחיותיה ואחיה הקטן בגרינוויל, קרוליינה הדרומית. מנישואיו השניים של אביה, יש לבריט עוד שלושה אחים למחצה, אחות ושני אחים.
כשהייתה בת 14 עברה רוברטסון ללוס אנג'לס לאודישן של פיילוט טלוויזיוני. סבתה, שולר רוברטסון באה איתה. היא מסתדרת בכוחות עצמה מאז שחזרה סבתה לביתה, כאשר רוברטסון הייתה בת שש עשרה. היא גם שהתה במשך תקופה בצ'סטר, קרוליינה הדרומית עם סבה וסבתה, שולר וג'רי, במשך כמה חודשים בזמן שצילמה "The Ghost Club".
קריירה.
רוברטסון החלה להופיע בתפקידים שוליים בסדרות כגון "פאוור ריינג'רס כוח הזמן" ו-"CSI", ובסרט הטלוויזיה ""Growing Pains: Return of the Seavers", וגילמה את ויולט" בדרמה של רודריגו גרסיה "אמהות וילדים" בכיכובה של נעמי ווטס.
פריצת דרכה החלהבשנת 2010 כשהחלה לככב בסדרה "חיים בלתי צפויים" במשך שתי עונות. בהמשך השנה שיחקה גם בסרט "תיכון אבלון" ששודר בערוץ דיסני. בשנת 2011 החלה לככב בסדרה "המעגל הסודי" מבית CW. בשנת 2012 כיכבה לצד דילן או'בריאן בסרט "הפעם הראשונה"
בשנת 2013 שיחקה בסרט הקולנוע ארנב לבן לצד ניק קראוזה וסאם טראמל.
בשנת 2015 שיחקה בסרט "בחזרה למחר" מבית וולט דיסני. באותה שנה כיכבה בסרט "אהבה למרחקים ארוכים". בשנת 2016 שיחקה בדרמה "מר צ'רץ'" בכיכובו של אדי מרפי, ושיחקה בתפקיד משני בסרט "יום האם". בשנת 2017, שיחקה בסרטים "נשמה של כלב" ו"המקום בינינו".
בשנת 2018 החלה לככב לצד הופ דייוויס בדרמה המשפטית של רשת ABC, "לטובת הכלל" בתור סנדרה בל. הסדרה בוטלה לאחר שתי עונות.
חיים אישיים.
משנת 2012 ניהלה מערכת יחסים עם השחקן דילן או'בריאן אותו פגשה על סט הסרט ה"פעם הראשונה". בשנת 2018 השניים נפרדו.
פרס באפט&quot;א לשחקנית הטובה ביותר
סרגיי פוגודין
סרגיי אנטוליוביץ' פוגודין (באוקראינית: Сергій Анатолійович Погодін; נולד ב-29 באפריל 1968 בעיר רובז'נויה שבמחוז וורושילובגרד) הוא כדורגלן עבר סובייטי-אוקראיני ששיחק בעמדות הקשר בקבוצות שונות בליגת העל האוקראינית ובליגה הישראלית. לאחר פרישה ממשחק פעיל פנה לקריירת אימון.
ביוגרפיה.
פוגודין גדל במחלקת הנוער של מועדון הכדורגל זוריה לוהנסק. בשנת 1985, בהיותו בן 17, עלה להרכב הקבוע של הקבוצה הבוגרת של המועדון (ששיחקה אז בליגת המשנה הסובייטית). לאחר שתי עונות בזוריה עבר פוגודין לקבוצת הפאר דינמו קייב מהליגה הסובייטית הבכירה. במשך שתי עונות שותף רק בשלושה משחקי ליגה, אך בשנת 1989 זומן לסגל הנבחרת הצעירה של ברית המועצות, עמה השתתף באליפות אירופה לנבחרות צעירות בשנת 1990, בה זכתה ברית המועצות במקום הראשון. באותה שנה שב לתקופה קצרה לזוריה לוהנסק ולאחר מכן עבר לקבוצת צמרת אחרת - שחטאר דונצק. עם כינון אוקראינה העצמאית זומן פוגודין לסגל נבחרת אוקראינה, במדיה רשם הופעה אחת במשחק ידידות מול .
בשנת 1993 עזב פוגודין את אוקראינה, שיחק ברודה ההולנדית ובספרטק מוסקבה הרוסית, אך בשתי הקבוצות הללו לא מצא את מקומו בהרכב ובסופו של דבר חזר לשחטאר. לאחר תקופה קצרה במרידה הספרדית, הגיע בינואר 1996 לישראל וחתם בקבוצת הפועל תל אביב, במדיה שיחק שנה וחצי וכבש חמישה שערים בליגה הבכירה בישראל. בשנת 1998, לאחר סיום החוזה, עזב את ישראל וחזר לאוקראינה. את הקריירה המקצוענית שלו סיים פוגודין בקבוצת נעוריו זוריה לוהנסק בשנת 2002.
בסוף הקריירה שלו שימש פוגודין מאמן-שחקן בקבוצת זוריה לוהנסק. בשנים 2006–2009 אימן את קבוצת טיטאן דונצק מהליגה האוקראינית השנייה.
דגל ת'אנדר ביי
דגל ת'אנדר ביי הוא דגלה של העיר ת'אנדר ביי שאונטריו, קנדה. הדגל אומץ בשנת 1972. הערים התאומות של ת'אנדר ביי, פורט ויליאם ופורט ארתור התאחדו עמה ב-1970, וראש העיר סול לסקין רצה למתג את העיר החדשה באמצעות דגל ייחודי. העירייה ערכה תחרות על עיצוב הדגל, אשר בה זכה קליף רדן.