98 יהודים חיו במינרלנייה וודי בשנת 1939. בתחילת מלחמת העולם השנייה התרכזו בעיר יהודים שנמלטו ממערב ברית המועצות ומאוחר יותר התרכזו בה גם ילדים ונשים שהוברחו מלנינגרד הנצורה. מינרלנייה וודי נכבשה על ידי הוורמאכט ב-6 באוגוסט 1942. מיד עם הגיעם לעיר הנאצים אילצו את היהודים לעבוד בעבודות בנייה שכללו בניית כבישים ומסילות ברזל ולרוב הם הוכו קשות. בסוף אוגוסט 1942 הגיעה לאזור יחידת האיינזצגרופן 12D בפיקודו של אוטו אולנדורף. כל היהודים עברו רישום ומונתה מועצה יהודית (יודנראט). ב-1 בספטמבר 1942 יהודי העיר נלקחו לאזור שבו מוקם מפעל זכוכית מחוץ לתחומי העיירה, שם נורו למוות בתוך חפירים נגד טנקים. מספר הקורבנות מוערך בין 200 (על פי מקורות גרמניים) ל-500 הרוגים (על פי מקורות סובייטיים). בספטמבר 1942 החפירים הפכו לקבר אחים המוני של יהודים גם ממקומות אחרים, כמו קיסלובודסק, פיאטיגורסק, יסנטוקי, ז'לזנובודסק וגאורגייבסק. מספר היהודים הכולל שנרצחו בתחומי מפעל הזכוכית מגיע בין 6,500 ל-10,000 יהודים. העיר שוחררה על ידי הצבא האדום ב-11 או ב-12 בינואר 1943.
העיר שוקמה לאחר המלחמה והפכה עד מהרה לאחת הערים הגדולות ביותר במחוז סטברופול.
מאז 1956 מהווה העיר גם אתר מרפא ונופש חשוב ברוסיה.
תחבורה.
את העיר משמש נמל התעופה הבינלאומי מינרלנייה וודי.
בנק בני ברק
בנק בני ברק ובשמו המלא הבנק לחקלאות ולתעשייה בני ברק היה בנק קואופרטיבי ארץ-ישראלי שפעל כאגודה שיתופית והתקיים בין השנים 1936-1925.
בנק בני ברק אגודה שיתופית בע"מ נוסד ב-1925 על ידי ועד המושבה של בני ברק ומייסדי המושבה בראשות יצחק גרשטנקורן, בדומה לקופות הלוואה וחסכון שנוסדו אז במושבות ברחבי ארץ ישראל. גרשטנקורן תיאר את הסיבות להקמתו בזכרונותיו: "בתחילת החורף תרפ"ה ראינו צורך דחוף להקים מוסד כספי, שישמש לנו מכשיר למימון, הן למפעלי יחידים והן למפעלי הציבור. ועד המושבה היה זקוק לסכומים גדולים לצורכי היישוב בימים הראשונים, והיחיד אף הוא לא היה לו אל מי לפנות להלוואה. ננעלו בפניו דלתות הבנקים בתל אביב, שהרי הבנקים בכלל לא היו רוחשים אמון ביותר לעולים ולמתיישבים חדשים, ועל אחת כמה וכמה למתיישבי בני ברק ... יהודי בני ברק לא הוכשרו בעיניהם כראויים לכך".
נציגי החברים הורשאים של אגודת בית ונחלה מחו נגד הקמת הבנק והודיעו שאינם אחראיים לפעולותיה.
עם הקמתו של הבנק יצא גרשטנקורן לפולין במסע לגיוס הון מקרב חברי אגודת "בית ונחלה" ומקרב חסידות גור שיוצאי שתי הקהילות היו ממייסדי המושבה בארץ ישראל. כן אסף גרשטנקורן השקעות בבנק בביקור באמריקה. המסעות של גרשטנקורן הוכתרו בהצלחה ובנק בני התרחב מעבר לקופה הלוואה וחסכון רגילה. האגודה היוותה המוסד הכספי העיקרי של מושבת בני ברק בשנותיה הראשונות לצורכים ציבוריים ופרטיים כאחד. בין השאר היא מימנה הקמת תשתיות מים זורמים, בתי חרושת ורכישת קרקעות ובתים. בסוף 1928 דווח ש-65% ממניות הבנק נמכרו באמריקה, 10% בפולין והשאר בארץ ישראל.
בסוף 1927 תרם הבנק מרווחיו לקרן קיימת לישראל, לקרן היסוד ולבניין בית הכנסת הגדול של בני ברק. כן השתתף הבנק של תרומת מיל לקרן הקיימת על כל הלוואה של הבנק.
הבנק נוסד בבני ברק אך כעבור כחצי שנה ראשונה של פעילות עבר הסניף המרכזי לתל אביב וד"ר זליג סוסקין החל לשמש יושב ראש ההנהלה. אולם המעבר לא הביא איתו לגיוס הון חדש ולגידול בהכנסות וכעבור כחצי שנה התפטר סוסקין והבנק חזר לפעול מבני ברק. בהמשך ניהל את הבנק ח. ד. אוירבך. בשנת 1929 הוחל בבניית בית לבנק במרכז בני ברק והבנק נכנס למשכנו במחצית הראשונה של 1930.
ב-1928 גרשטנקורן יצא למסע גיוס כספים בארצות הברית ולהקמת משרד להפצת מניות הבנק בוושינגטון הבירה. במסע גיוס הון זה הוצבה מטרה למכירת מניות בשווי מיליון דולר אך התוצאות היו דלות ביותר עם פרוץ המשבר הכלכלי העולמי של 1929.
בשנת 1931 התברר שהבנק נמצא בגרעון גדול. החברה שהקימה את בני ברק הייתה בקשיים ולא עמדה במחויבותה לפרוע את הלוואותיה שקיבלה מהבנק. גם ההלוואה שניתנה לבית חרושת ברקאי נחשבה לאבודה. בעקבות זאת פוטר אוירבך מנהל הבנק ומונה לבנק מלווה מטעם בנקים אחרים שהלוו לו כספים. בניין הבנק הוצא למכירה בשנת 1932, אך הודות למסע גיוס כספים בדרום אפריקה הבנק המשיך להתקיים עוד כמה שנים.
המלחמה האיטלקית-אתיופית השנייה הביאה ב-1936 להתמוטטות הבנק ולפירוקו בעקבות הגידול החד בבקשה למשיכת חשבונות.
חיטוף
אנה פריל
אנה לואיז פריל (באנגלית: Anna Louise Friel; נולדה ב-12 ביולי 1976) היא שחקנית אנגלייה. מוכרת בשל תפקידה בתור בת' ג'ורדש באופרת הסבון "ברוקסייד" של ערוץ 4, ובינואר 1994 הייתה שותפה לנשיקה הלסבית הראשונה באופרת סבון בריטית. הופעת הבכורה שלה בווסט אנד בלונדון הייתה ב-2001 ובעקבותיה הופיעה פריל בהפקות תיאטרון שונות בין השאר בעיבוד ל"ארוחת בוקר בטיפאני" ובתפקיד ילנה בהפקה משנת 2012 למחזה "הדוד וניה" מאת אנטון צ'כוב.
הופעת הבכורה של פריל בקולנוע הייתה ב-1998 בסרט "Land Girls" בבימויו של דייוויד לילנד. עוד שיחקה בסרטים "חלום ליל קיץ" (1999), "טיים ליין" (2003), "Land of the Lost" ובסרט "ללא גבולות" (2011). בארצות הברית היא כנראה ידועה בעיקר מתפקידה כשרלוט "צ'אק" צ'ארלס בסדרה הקומית "החיים על פי נד" של רשת ABC עליו הייתה מועמדת ב-2008 לפרס גלובוס הזהב.
פריל זכתה בפרסים אחדים בהם פרס הטלוויזיה הלאומית (1995), "Drama Desk Award" (ב-1999) ובפרס "Royal Television Society" (ב-2009). כמו כן הופיעה פריד בווידאו קליפים ובפרסומת טלוויזיה.
ביוגרפיה.
פריל נולדה ברוצ'דייל שבמנצ'סטר רבתי למשפחה נוצרית-קתולית. אמה ג'ולי (שם נעורים במפורד) הייתה מורה לחינוך מיוחד, ואביה דזמונד "דז" פריל היה מורה לאנגלית ובעל חברה לעיצוב אתרים. אביה הוא נולד בבלפסט שבצפון אירלנד וגדל במחוז דניגול. אחיה, מייקל, הוא רופא ובילדותו הופיע בפרסומת טלוויזיה של חברת Hovis.
פריל למדה בבית הספר "קרומפטון האוס" Crompton House Church of England High School בהיי קרומפטון, ובבית הספר הולי קרוס קולג' שבבורי (Bury). היא למדה משחק ב"אולדהם תיאטר וורקשופ"
קריירה.
התפקיד המקצועי הראשון שלה כשחקנית היה כשהייתה בת 13 בסדרת הדרמה של ערוץ 4 בו גילמה את בתו של הדמות שגילם מייקל פיילין. בעקבות הופעה זאת קיבלה תפקידים בתוכניות טלוויזיה נוספות בהן באופרת הסבון "אמרדייל". ב-1992 הצטרפה לצוות השחקנים של אופרת הסבון "ברוקסייד", וזכתה לחשיפה גדולה יותר בתפקיד בת' ג'ורדש. היא הופיעה בסדרה במשך שנתיים. הנשיקה הלסבית שלה עם השחקנית ניקולה סטיבנסון הייתה הראשונה באופרת סבון בריטית. ב-1995 זכתה פריל בפרס הטלוויזיה הלאומית לשחקנית הפופולרית ביותר על תפקיד בסדרה "ברוקסייד".
ב-1996 זכתה לחשיפה גדולה אף יותר כשהופיעה בסרט הטלוויזיה "השבט" מאת סטיבן פוליאקוף, שכלל עירום ומערכת יחסים מנאז' א-טרואה בין הדמויות ששיחקו פריל, ג'ונתן ריס מאיירס וג'רמי נורת'ם.
הופעת הבכורה של פריל בתיאטרון הווסט אנד בלונדון הייתה ב-2001 בהפקת פרינג' של האופרה "לולו" שהועלתה גם בברודוויי.
בקולנוע הופיעה פריל בסרט "ההונאה הגדולה" בתפקיד ליזה, אשתו של ניק ליסון, לצדו של יואן מקגרגור. היא שיחקה בסרטו של דייוויד לילנד "The Land Girls" בכיכובן של רייצ'ל וייס וקתרין מק'קורמק. בסרטו של אדם קוליס "סאנסט סטריפ" שיחקה בתפקיד טמי פרנקלין לצדם של ג'ארד לטו, סיימון בייקר וניק סטאל. היא כיכבה בסרט "All for Love" יחד עם ריצ'רד אי. גרנט. בסרט "חלום ליל קיץ" גילמה את הרמיה ושיחקה לצדם של כריסטיאן בייל, דומיניק וסט וקליסטה פלוקהארט. היא הופיעה בסרט "טיים ליין" בתפקיד מושא אהבתו של ג'רארד באטלר. עוד השתתפה בסרט "אני בלעדיך" יחד עם מישל ויליאמס, בסרט "גול!" ובסרט ההמשך "גול! 2".
תפקידיה בטלוויזיה כללו הופעה בסדרה קצרת הימים "The Jury" של רשת פוקס ובסרט הטלוויזיה "אבטיח" בערוץ ITV1 שהיה מבוסס על רומן מאת מריאן קיז. ב-2007 החלה לשחק בסדרה "החיים על פי נד" בתפקיד שארלוט "צ'אק" צ'ארלס ברשת ABC האמריקאית. הסדרה רצה במשך שתי עונות והייתה פופולרית בקרב המבקרים, אבל בנובמבר 2008 הודיע יוצר הסדרה, בריאן פולר, על ביטולה בגלל רייטינג נמוך. אחרי ביטול הסדרה הוצעו לפריל תפקידים בשישה פיילוטים, אבל היא סרבה לכולם כי רצתה להתמקד בקריירה הקולנועית שלה.
בנובמבר 2006 הוענק לפריל דוקטור לשם כבוד מאוניברסיטת בולטון על תרומתה לאמנות הבמה.
ב-2009 כיכבה פריל בסרט הקולנוע ארץ האבודים שנכשל גם בקרב המבקרים וגם בקופות.
בספטמבר 2009 שיחקה פריל בעיבוד של הווסט אנד לנובלה "ארוחת בוקר בטיפאני" והופיעה בתיאטרון היימרקט. ההצגה זכתה לתשומת לב מיוחדת עקב סצינות העירום שלא היו בהפקה המקורית.
ב-2010 לוהקה פריל למותחן הפסיכולוגי "The Dark Fields" שיצא לאקרנים במרץ 2011 בשם "ללא גבולות". ב-2010 כיכבה פריל בסרט "לונדון בולווארד" לצדם של ריי וינסטון, קולין פארל, קירה נייטלי ובן זוגה דייוויד ת'יוליס.
פריל הופיעה בווידאו קליפ של הסינגל "(It's Not War) Just the End of Love" של להקת הרוק מאניק סטריט פריצ'רז יחד עם השחקן מייקל שין לצדו כיכבה בסרט "טיים ליין" ב-2003.