מתחם המגורים הוקם על ידי חברת הבנייה RosStroyInvest בשנים 2008–2012 צפונית מערבית לנהר מורזינקה בסביבתו הקרובה של נווה (מעט מערבה), וכן מגשר בולשוי אובוחובסרי (כ-800 מטר דרומית משם). תחנת המטרו הקרובה ביותר היא ריבאצקויה (2.1 ק"מ דרומה משם).
מתחם המגורים הוא בניין רב קומות מונוליטי בן שלושה חלקים, המזכיר בתוכנית סוגר מרובע, "נפתח" מדרום-מזרח. גובהו של כל חלק הוא יותר ממאה מטר ל-35 קומות. החלק המרכזי הוא סבכה וכיפה המעניקים למבנה צורת בצל עם צריח ממוקם ממערב לחלק המרכזי הקדמי. הגובה מהקרקע לראש הצריח הוא 126 מטר. שתי קומות תת-קרקעיות של הבניין שמורות לחניה עבור 214 מכוניות. בבניין 1,604 דירות מגורים. גודל דירה נע בין 26 ל-263 מ"ר. הדירות מצוידות בחלונות פנורמיים גדולים כמו גם לוג'יות. גובה התקרות הוא 2.65 מטר. המספר הכולל של המעליות במתחם המגורים הוא 17 (3 מעליות עיקריות ושתי מעליות מהקומה ה-18 עד הקומה ה-34). כולם הם ייצור מהיר של חברת KONE הפינית.
בניין הדירות גדות קוטלנישסקאיה
בניין הדירות בגדות קוטלנישסקיה הוא אחד משבעה גורדי השחקים הסטליניסטיים במוסקבה. הבניין ממוקם בנפת טגנקה ליד המפגש של נהר יאוזה עם הנהר מוסקבה כך ששני קצוות המבנה ניצבים הוא לאורך גדות קוטלנישסקאיה. גורד השחקים נבנה כ"עיר בתוך עיר" בשנים 1938–1940 ובשנים 1948–1952 .
הבניין המרכזי הגדול בן 32 קומות, גובהו יחד עם הצריח הוא 176 מטרים, מספר הקומות של הבניינים הצדדיים הוא 8 עד 10. בתחילה היו בו 540 דירות.
לואי מאונטבטן
מגדל אחד (מוסקבה)
מגדל אחד (ברוסית: Уан-тауэр) הוא גורד שחקים, הנמצא בבנייה מאז 2015 במתחם מוסקבה סיטי, במוסקבה, רוסיה. גובהו עם השלמתו בשנת 2024 יהיה 442,8 מטר עם 106 קומות.
על פי התכנון, יהיה הבניין הגבוה ביותר במוסקבה והשני בגובהו באירופה וברוסיה אחרי מרכז לאחטה בסנקט פטרבורג, רוסיה.
אראיה (עיירה)
אראיה (בפורטוגזית: Areia) היא עיר במדינת פאראיבה, בברזיל.
גאוגרפיה.
העיר מצויה במרחק 130 ק"מ מבירת המדינה, העיר ז'ואאו פסואה ומספר תושביה, נכון לשנת 2016, הוא כ-23 אלף. מצפון לעיירה נמצאת עיירה ארארה.
העיר נמצאת באזור אקלים צחיח למחצה עם טמפרטורה שנתית ממוצעת של כ-22 מעלות (הטמפרטורה המרבית היא כ-33 מעלות והמזערית כ-8 מעלות).
בשנת 1648 נערכו באזור חיפושים של מחצבים אך ללא הצלחה. בהמשך החלה התיישבות באזור הנהר. בשנת 1846 היישוב קיבל מעמד של עיר. במהלך המאה ה-19 החלו להתפתח אזור גידולי קני סוכר ועיירה גדלה.
באראיה נמצא מוזאיון של הצייר הברזילאי פדרו אמריקו, יליד המקום.
קיילי מקנאני
קיילי מקנאני (באנגלית: Kayleigh McEnany; נולדה ב-18 באפריל 1988) היא סופרת, דוברת, פרשנית פוליטית ועיתונאית אמריקאית. מקנאני משמשת ממרץ 2021 כפרשנית ברשת "פוקס ניוז" ובעבר הייתה כתבת ב-CNN. היא מונתה לדוברת הוועדה הרפובליקנית הלאומית בשנת 2017. בפברואר 2019 היא מונתה לתפקיד מזכירת העיתונות הארצית בקמפיין של נשיא ארצות הברית, דונלד טראמפ לקראת הבחירות לנשיאות ארצות הברית 2020. ב-7 באפריל 2020 מונתה לדוברת הבית הלבן, וכיהנה בתפקיד עד לתום הקדנציה של טראמפ בינואר 2021.
ראשית חייה וחינוך.
מקנאני, נולדה וגדלה בטמפה, פלורידה, היא בתם של בעלי חברה מסחרית מייקל וליין מקנאני. מקנאני התחנכה באקדמיה לשמות הקדושים, מכינה קתולית בטמפה. היא השלימה תואר ראשון במדע בשירות חוץ (BSFS) בפוליטיקה בינלאומית מבית הספר לשירות החוץ של אוניברסיטת ג'ורג'טאון בוושינגטון די. סי.. היא למדה במשך שנה אחת בסנט אדמונד הול, אוקספורד, מכללה מכוננת באוניברסיטת אוקספורד.
מקנאני למדה בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מיאמי, ואז עברה לבית הספר הרווארד למשפטים, וקיבלה את התואר שלה במאי 2017. בזמן שלמדה במיאמי היא קיבלה את פרס ברוס ג'יי וויניק למצטיינות, מלגה שהוענקה לסטודנטים באחוז העליון של כיתתם.
קריירה.
כסטודנטית בתיכון ובמכללה, התמחתה מקנאני אצל מספר פוליטיקאים, ובהם טום גלאגר, אדם פוטנם והנשיא ג'ורג' ווקר בוש, ובהמשך עבדה במשרד התקשורת בבית הלבן.
לאחר שסיימה את לימודיה באוניברסיטת ג'ורג'טאון, עבדה מקנאני כמפיקה במופע הטלוויזיה של מייק האקבי והופיעה בפוקס ניוז. כשלמדה בבית הספר למשפטים היא הופיעה ב-CNN, ולעיתים קרובות הגנה על הנשיא דונלד טראמפ, בו תמכה בבחירות לנשיאות 2016.
ב-5 באוגוסט 2017, עזבה מקנאני את תפקידה ב-CNN. למחרת אירחה את שידור האינטרנט, "עדכון חדשות אמיתי" מטעם קמפיין טראמפ. ב-7 באוגוסט 2017 מינתה הוועדה הרפובליקנית הלאומית את מקנאני כדוברת הארצית.
ספרה של מקנאני, "המהפכה האמריקאית החדשה: יצירת תנועה פופוליסטית", יצא בתחילת ינואר 2018.
דוברת הבית הלבן.
לאחר שמארק מדוז החליף את מיק מולבני כראש סגל הבית הלבן באפריל 2020, השינוי הפרסונלי הראשון של מדוז היה מינוי מקנאני לתפקיד דוברת הבית הלבן. סטפני גרישם, שכיהנה בתפקיד זה וכמנהלת תקשורת הבית הלבן מאז יוני 2019, הפכה לראש הצוות ולדוברת של הגברת הראשונה מלאניה טראמפ.
חזרה לעיתונות.
ב-2 במרץ 2021 נמסר שמקנאני מצטרפת ל"פוקס ניוז" כפרשנית. ההודעה נמסרה במהלך ריאיון עם מגישת החדשות האריס פוקנר , אשר קידמה בברכה את הצטרפותה של מקנאני "למשפחת פוקס".
חיים אישיים.
קיילי נשואה לשחקן הבייסבול המקצועני שון גילמרטין. לזוג בת אחת.
בניין קומקון
בניין קומקון, רשמית בניין מזכירות המועצה לסיוע כלכלי הוא מתחם מבנים, שנמצא בנובי ארבט 36, במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי במוסקבה. המתחם כולל 3 בניינים, המאוחדים על ידי סטילבייט משותף: מבנה מנהלי בן 31 קומות, מרכז כנסים ומלון מיר בן 13 קומות. הבניינים הוקמו בשנים 1963–1970 לאכלוס גופי המועצה לסיוע כלכלי, בשנים 1991–1992 הם הופנו לטובת עיריית מוסקבה יחד עם נדל"ן אחר של המועצה. עיריית מוסקבה שכנה בבניין ובשנת 1994 התכנסה כאן גם הדומה הראשונה.
מצעד שירי ה-R&amp;B
מצעד שירי ה-R&amp;B (באנגלית: R&amp;B Songs) הוא מצעד פזמונים שבועי, בו מדורגים 25 אלבומים. זהו מצעד בילבורד שהופק על ידי מגזין הבילבורד, המדרג את אלבומי ה-R&amp;B הנמכרים ביותר בארצות הברית. המצעד החל להתפרסם ב-11 באוקטובר 2012. המצעד משמש, יחד עם מצעד שירי הראפ, כפיצול מצעד שירי ה-R&amp;B\היפ הופ.
רצח מאיה זינגר ומירי הרצוג
רצח מאיה זינגר ומירי הרצוג (מכונה גם "רצח החברות הטובות") הם שני מעשי רצח בלתי מפוענחים של שתי חברות טובות שהתרחשו בהתאמה בישראל ובסיני בשנים 1983 ו-1984.
הרציחות.
מאיה זינגר ומירי הרצוג, בנות 17, היו חברות טובות, שלמדו יחד בפנימיית חוות הנוער הציוני בירושלים.
בליל 24 בנובמבר 1983, יצאה מאיה זינגר מהפנימייה, וירדה לכיוון הרחוב הסמוך. על פי עדויות היא נופפה בידה במטרה לתפוס טרמפ, ונכנסה למכונית שעצרה לה. שומר בבית החולים הדסה עין כרם הבחין במכונית, שמתוכה שמע צעקות של אישה, ופתח בנסיעה יחד עם מאבטח של בית החולים על מנת לאתרה. כשהגיעו ליער ירושלים, הבחינו באש. כשהתקרבו ראו בתוך להבות מדורה אישה עירומה, אשר התברר מאוחר יותר כי זו מאיה זינגר. מהחקירה עלה כי זינגר נסעה ממרכז ירושלים עם אלמוני. הוריה, שהגיעו כעבור מספר שעות מהגליל לבית החולים, שאלו אותה מי האדם שעשה לה את זה, והיא לחשה "איש זר, איש זר". בהמשך תואר כי מלמלה "משטרה, מוסך", אך איש מהמשטרה לא נכח במקום או תיעד את הדברים. כיומיים לאחר מכן ב-26 בנובמבר 1983 היא מתה מפצעיה בבית החולים.
מספר חודשים אחרי האירוע, נסעה חברתה, מירי הרצוג לנואיבה שבסיני, שמאז הוחזרה למצרים. ב-5 ביוני 1984, דווח על היעלמותה של הרצוג. השלטונות המצריים היקשו על ישראל במאמצי האיתור. אזרח ישראלי, ששירת באותו הזמן כסרן במילואים בצה"ל, קיבל כעבור חודשיים מידע על גופה שנמצאה בנואיבה. הוא עבר את הגבול, הגיע לעיר ואיתר את הגופה, אשר זוהתה כמירי הרצוג. המצרים רעמו על המעורבות הישראלית באירוע ועיכבו במשך כארבעה חודשים את החזרת הגופה. התנהלות זו העיבה באותם ימים על יחסי שתי המדינות. רק ב-5 בנובמבר 1984, כמעט שנה אחרי רצח חברתה, הוחזרה גופתה של הרצוג לישראל, והיא הובאה לקבורה. שמועות שונות העלו סברות כי הרצוג נאנסה ונרצחה על ידי בדואים מהאזור, או על ידי שוטרים מצרים, והיו שטענו כי באירוע היו מעורבים ישראלים.
החקירה.
בחודשים שלאחר רציחתה של מאיה זינגר, מתחה המשפחה ביקורת על צוות החקירה של המשטרה, בטענה שהחקירה שביצעה הייתה רשלנית. בין היתר, נטען כי זירת הרצח לא נבדקה היטב, משום שכמה ימים לאחר שזינגר נמצאה מתה, מצא אביה במקום בגדים, קופסאות סיגריות ושרשרת; במשטרה הגיעו למאבטח, רק לאחר שבטלוויזיה דווח שהוא מצא את הנערה, אך הוא לא נחקר. לטענתם המחדל המרכזי היה בטקס ההלוויה, שנעצר לאחר שהחוקרים נזכרו שלא נטלו ממנה טביעות אצבעות. כחודשיים לאחר הרצח, עצרה המשטרה שני תושבי ירושלים, בחשד שניסו לאנוס את זינגר, ומשלא הצליחו, הציתו אותה. זינגר הכירה אחד מהם, עמו על פי החשד נהגה לפעמים להיפגש ולעשן. לאחר כחודש קבע בית המשפט כי למשטרה אין מספיק ראיות נגדם, והם שוחררו.