וייסמן נולד בריו דה ז'ניירו, ברזיל. למד רפואה באוניברסיטת Serra dos Órgãos בטרזופוליס, והוכשר כרופא בשנת 1982. באותה שנה עלה לישראל והתגייס לשירות צבאי בחטיבת גבעתי, ממנו השתחרר בשנת 1987 בדרגת רב-סרן, כרופא החטיבה. את שירות המילואים שלו ביצע בחטיבת הצנחנים כרופא פלוגת חובשים חטיבתית. לאחר שחרורו מצה"ל עבד כרופא במחלקה לטיפול נמרץ בבית החולים ברזילי באשקלון, אך לא סיים התמחות. בשנת 1989 התגייס וייסמן למשטרה בדרגת רב פקד ושימש כרופא מחוז ירושלים של משטרת ישראל, שם חלק מעיסוקו היה טיפול בעצירים המכורים לסמי רחוב, ופיתוח אלטרנטיבות לתחליפי האופיאטים כמתאדון שנהגו המכורים לקבל עד אז. לאחר שעבר מסלול הכשרה כלוחם בימ"מ, מונה בשנת 1990 לרופא קרבי ביחידה והקים בה מערך רפואי המותאם ללוחמה בטרור. וייסמן פיתח תורת לחימה המשמשת עד היום את לוחמי היחידה וכן יחידות מיוחדות נוספות בצבאות ברחבי העולם. במאי 1992, במהלך פעילות מבצעית בעזה, פרץ לתוך מבנה תחת אש וביצע פעולה כירורגית בלוחם ביחידה. פעולה זו הצילה את חיי הלוחם ובעקבותיה הוענק לווייסמן עיטור המופת של משטרת ישראל.
בשנת 1993 השתמש ויסמן בשיטה לטיפול בהתמכרויות לחומרים אופיאטים, בטכניקה הקרויה סיטה המבוססת על שיטת UROD – דטוקסיפיקציה סופר-מהירה מיסודו של גיסו, הפסיכולוג הבסקי חואן חוסה לגארדה
בשיטה זו נעשה שימוש עד שנת 1997, אז התחיל להשתמש בשיטה חדשה בשם ANR – Accelerated Neuroregulation (בעברית: ויסות עצבי מואץ). העיקרון עליו מתבסס טיפול ה-ANR הוא זירוז הופעת תסמיני הגמילה במטופל כאשר הוא שרוי תחת הרדמה וזאת על מנת שלא לגרום לו סבל וכאבים מיותרים הנוצרים מתסמיני הגמילה. תוך כדי, הצוות הרפואי מזרז רגולציה בין רמת האנדורפינים לקולטני האופיואיד עד אשר מגיעים לרמה של איזון ביניהם - בכך טיפול זה מבטל את הרצון לצרוך חומרים אופיאטים בקרב המטופל לאחר שהוא מתעורר.
לדברי ד"ר דניאל בוטלר, רופא העובד באחת הקליניקות שמטפלות ב-ANR בשווייץ, השיטה לא עברה ניסויים על פי קריטריונים מדעיים מחמירים להוכחת יעילותה. אך מניסיונו בטיפול בשווייץ, שם עברו בשנים 2012 עד 2018 כ-150 איש את הטיפול, שיעור הגמילה לאחר שנה הוא כ-65 אחוז.
ב-1994 הקים וייסמן בבית החולים אסותא תל אביב יחידה הרפואית לטיפול בהתמכרות לחומרים אופיאטים, בתנאי טיפול נמרץ תחת הרדמה כללית. בשנת 1995 נשלח מטעם מכון סיטה ללמד במחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית חולים סאן רפאלי, באיטליה. בחודש מרץ 2000 היה מרצה אורח באוניברסיטת טקסס טק. בשנת 2002 נסע להודו ועזר להקים מרכז לטיפול בג'לנדהר בשיטת ANR, בשנת 2012 הקים וייסמן את היחידה לטיפול במתמכרים בשיטת ה-ANR במרכז הרפואי ברזילי. בשנת 2013 פתח וייסמן קליניקה לטיפול במכורים בבית החולים FMI בשווייץ, ובשנת 2015 פתח קליניקה נוספת בטביליסי, גאורגיה. נכון לשנת 2020 עובד וייסמן בקליניקות אלה באופן פרטי במקביל לעבודתו במרכז הרפואי ברזילי. ד"ר וייסמן שימש כיועץ בבי"ח Westmead, בסידני, אוסטרליה, כיועץ הכבוד של קרן ASA BANGASA באינדונזיה,
בשנת 2004 הצטרף למפלגת חזית יהודית לאומית.
פעילות בינלאומית.
וייסמן מייעץ ומרצה בתחום הגמילה מהתמכרויות וטיפול ה-ANR במרכזים רפואיים ומוסדות לימוד ומחקר רבים ברחבי העולם. בין היתר שימש כיועץ בתחום זה בבית החולים Westmead בסידני, וכיועץ בסניף דרום מזרח אסיה של ארגון הבריאות העולמי בניו דלהי. עוד שימש וייסמן כמנהל הרפואי לטיפול בהתמכרויות במרכז LOGO באיטליה, ובמחלקה לגמילה תחת הרדמה, בבית החולים סאן רפאלי, גם הוא באיטליה. כמו כן מספק וייסמן שירותי ייעוץ פרטיים והדרכות בנושא התמכרות לחומרים אופיאטים והטיפול בהם, במדינות רבות, בהן: גרמניה, הולנד, הודו, דרום אפריקה, פינלנד, הונגריה, צ'כיה, ארצות הברית, ברזיל, אוסטרליה, אנגליה, רומניה, בולגריה, ועוד. בין היתר מבצע וייסמן טיפולים בתחום הגמילה מהתמכרויות במדינות ערב ומדינות מוסלמיות, בהן גם מדינות שאינן מקיימות קשרים דיפלומטיים עם ישראל, ובראשן אינדונזיה.
באוקטובר 2018 הוזמן וייסמן לנאום באו"ם בכנס לזכויות האדם על דרכי התמודדות עם משבר האופיאטים העולמי.
חיים אישיים.
וייסמן מתגורר במושב גיאה. נשוי לאפרת ויסמן, ויש לו שישה ילדים.
הנרי הרשקוביץ
הנרי הרשקוביץ (12 בפברואר 1927 – 12 במרץ 2022) היה קלע ישראלי, חבר משלחת ישראל באולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) ומשלחת ישראל באולימפיאדת מינכן (1972) ונושא דגל ישראל בטקס הפתיחה באולימפיאדה זו, שבה היה מניצולי טבח הספורטאים הישראלים. זכה במדליות זהב וכסף באליפות אסיה שנערכה בטוקיו בשנת 1967. יצג את ישראל במשחקי אסיה (בנגקוק 1966 , בנגקוק 1970 וטהראן 1974 ) ובמשחקי המכביה (השביעית 1965 – התשיעית 1973). לאחר פרישתו מספורט עבד כשען.
ביוגרפיה.
הנרי הרשקוביץ נולד בבוקרשט בירת רומניה. סבו ואביו היו שענים. בית המלאכה המשפחתי לשעונים העניק את שירותיו לבית המלוכה הרומני. הוא עלה לישראל מרומניה בשנת 1965, ומיד התחיל לעבוד כשען בסוכנות אומגה בתל אביב. בהמשך הוא עבר השתלמות מקצועית באומגה בשווייץ. ב-1971 פתח חנות לשעונים בתל אביב. הרשקוביץ היה נשוי לסדי, לשעבר מאמנת ושופטת בינלאומית בהתעמלות.
נפטר ב-12 במרץ 2022.
קריירה.
כנער נמשך הרשקוביץ לתחום הקליעה. הוא היה קצין בצבא הרומני וחבר בנבחרת הקליעה של הצבא. שלטונות רומניה לא אפשרו לו לייצג את מדינתם באליפויות עולם ובמשחקים האולימפיים, אך הרשקוביץ לא רצה לערוק מחשש שמשפחתו ברומניה תיפגע. לאחר שעלה לישראל היה לאלוף ישראל בקליעה ויצא עם משלחות ישראל למשחקי אסיה ב-1966. באליפות אסיה הראשונה בקליעה שנערכה בטוקיו בשנת 1967 זכה הרשקוביץ במדליית זהב בתרגיל אולימפי מלא, רובה ב-3 מצבים, 40 כדורים בכל מצב ובמדליית כסף ברובה סטנדרטי ב-3 מצבים, 20 כדורים בכל מצב.
משחקי אסיה.
הרשקוביץ ייצג את ישראל לראשונה במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק בשנת 1966. במשחקי אסיה שנערכו בבנגקוק ב-1970 הוא זכה במדליית כסף במקצוע 10 מטר רובה אוויר, וזכה בשלוש מדליות קבוצתיות, מדליית זהב ברובה מצב שכיבה 50 מטר ובשתי מדליות כסף ברובה 3 מצבים 50 מטר וברובה רגיל 3 מצבים 50 מטר. במשחקי אסיה 1974 שנערכו בטהראן בירת איראן, נשא הרשקוביץ את דגל ישראל בטקס הפתיחה.
אולימפיאדת מקסיקו.
באולימפיאדת מקסיקו (1968) השתתף הרשקוביץ בשני מקצועות בקליעה במשחקים האולימפיים, והשיג את התוצאות הבאות: מקום 35 בירי מרובה מ-3 מצבים ל-50 מטר – 1124 נקודות ומקום 41 בירי מרובה במצב שכיבה ל-50 מטר – 588 נקודות.
אוליפיאדת מינכן.
הרשקוביץ זכה לכבוד לשאת את דגל ישראל בטקס הפתיחה של אולימפיאדת מינכן (1972). במשחקים עצמם הוא סיים במקום 23, בירי מרובה במצב שכיבה – 593 נקודות (28 באוגוסט) ובמקום 46 בירי מרובה, 3 מצבים – 1114 נקודות (30 באוגוסט).
ב-5 בספטמבר 1972 בשעת בוקר חדרו המחבלים לכפר האולימפי, והחלו בביצוע הטבח בספורטאים הישראלים. חבר המשלחת הישראלית הסייף דן אלון שראה חלק מהאירוע, סיפר זאת לארבעת חבריו למשלחת ולחדר, הרשקוביץ, שאול לדני, יהודה וינשטיין, וזליג שטורך. הם הבינו שהם חייבים לברוח מיד. כדי לא לעורר רעש הלכו לאט אל המרפסת, וממנה קפצו למטה, וכך הם ניצלו.
מכביות.
במכביה השביעית זכה הרשקוביץ במדליית ארד ברובה זעיר ב-3 מצבים ליחידים עם 1088 נקודות, ובמדליית ארד במצב כריעה עם 388 נקודות. במכביה השמינית הוא זכה במדליית זהב ברובה זעיר ב-3 מצבים יחידים, בשיא מכביה חדש 1107 נקודות. במכביה התשיעית הוא זכה במדליית ארד בירי ברובה זעיר 60 כדורים בשכיבה יחידים עם 586 נקודות.
רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון
רכבת הדואר התת-קרקעית בלונדון הוקמה בתחילת המאה ה-20 על ידי הדואר המלכותי הבריטי במטרה לייעל את העברת דברי הדואר בין בתי המיון הגדולים בעיר לונדון. הרכבת, שפעלה ללא נהג, נסעה על מסילה צרה ברוחב של 61 ס"מ בתוך מנהרה תת-קרקעית שנחפרה לאורך 10.5 ק"מ תחת רחובותיה העמוסים של לונדון. בשיאה עצרה הרכבת בשמונה תחנות לאורך הקו, והובילה מדי יום בין מרכזי המיון כארבעה מיליון דברי דואר. שינויים טכנולוגיים וארגוניים שהתרחשו עם הזמן הובילו בשנת 2003 להוצאתה של רכבת הדואר משירות. כיום משמש חלק מקו רכבת הדואר התת-קרקעית כאטרקציה לתיירים, ומהווה חלק ממוזיאון הדואר הבריטי.
הרקע להקמת רכבת הדואר.
בתחילת המאה ה-20 גבר עומס התחבורה ברחובות לונדון, דבר שהכביד על עבודת הדואר והקשה מאוד את האפשרות לשנע ביעילות את כמויות הדואר הגדולות שטופלו בבתי המיון.
בשנת 1908 יצאה משלחת של מהנדסים מטעם הדואר המלכותי לבחון את רכבת הדואר שנבנתה בעיר שיקגו שבארצות הברית. אמצעי תחבורה זה שימש כמודל לעיצוב הפתרון עבור בעייתם של אנשי הדואר בלונדון.
בשנת 1911 הוצעה תוכנית לסלילת מסילת ברזל תת-קרקעית אשר תקשר בין בתי המיון הגדולים של הדואר הפזורים ברחבי לונדון. קצהו המערבי של קו הרכבת נקבע בבית המיון הראשי של אזור פדינגטון, סמוך לתחנת הרכבת פדינגטון, וקצהו המזרחי נקבע בבית המיון הראשי הממוקם בשכונת וייטצ'אפל. לאורך 10.5 הק"מ של קו הרכבת תוכננו שמונה תחנות, כשהגדולה שבהן נועדה לשרת את בית המיון המרכזי של לונדון שב.
הקמת הרכבת הדואר.