בית הכנסת בפריאנה
בית הכנסת העתיק של פּריאֵנֶה נמצא באתר העיר ההלניסטית והרומית פּריאֵנֶה (Priene; ביוונית עתיקה: Πριήνη – Priēnē; בטורקית: Prien), באיוניה ההיסטורית, בדרום-מערב אסיה הקטנה. תחילתו של בית הכנסת מיוחסת למאה השנייה, וסימני שימוש באתרו ניכרים עד למאה השביעית. אין ידיעות, לבד מהממצאים הארכאולוגיים, על הקהילה היהודית שהתקיימה בפריאֵנֶה העתיקה.
גילוי ומחקרים.
בית הכנסת התגלה במהלך החפירות באתר העתיקות של פּריאֵנֶה, שנוהלו בשנים 1895–1898 על ידי תאודור ויגאנד והַנס שׁרֶדֶר מטעם המכון הארכאולוגי הגרמני (DAI), ותוצאותיהן פורסמו ב-1904. רק מקץ מאה ועשר שנים, בעונות 2009–2011, התחדשו החפירות באתר בית הכנסת של פריאנה.
בית הכנסת נמצא סמוך ל"רחוב השער המערבי" ("Westthor Strasse", ככינויו בפי החופרים), בתוך רובע מגורים, ולא בלב העיר. ויגאנד ושרדר סברו שהמבנה הוא קפלה ביתית נוצרית ("Housekirche" בלשונם).
אחרי עיון בפרטי החפירות של ויגאנד ושרדר, פסק אליעזר סוקניק שהמבנה אינו אלא בית כנסת יהודי. על כך מסר ב-1930 ב"הרצאות שווייך" באקדמיה הבריטית. קביעתו נסמכה על שלושה ממצאים, שעלו בחפירות פריאנה, בהם מופיעים דימויי מנורת שבעה קנים. חרותת של מנורת שבעה קנים נמצאה סמוך לגומחה בקיר המזרח של מבנה בית הכנסת. בתגליף של המנורה, שנחשף בבית הכנסת, מתוארים שני טווסים משני עברי המנורה. בתגליף נוסף, שנמצא בשימוש משני באתר כנסייה, מתוארים בצִדי המנורה אתרוג, לולב ושופר וכן מופיע מוטיב הסלילים המדמים את מגילות התורה. הימצאות הגומחה הרבועה הקטנה (ממדיה 1.3X1.4 מ') בקיר המזרח של המבנה, שפורשה כגומחת תורה, איששה אף היא את קביעתו של סוקניק. תיארוך החרותת והתגליפים אינו מוסכם.
החפירות והמחקר של בית הכנסת בפּריאֵנֶה התחדשו ב-2009 על ידי נאדין בורקהרדט (Burkhardt) מהמכון לארכאולוגיה באוניברסיטת גתה בפרנקפורט ומארק וילסון (Wilson) מהמחלקה ללימודי המקרא והעולם הקדום באוניברסיטת דרום אפריקה בפרטוריה שהצטרף למרכז המחקר של אסיה הקטנה באנטליה, טורקיה. החפירות החלו בחסות החברה האמריקאית לארכאולוגיה מקראית .
המבנה ותולדותיו.
במבנה בית הכנסת הובחנו שני שלבי בנייה, שקדם להם מבנה מגורים מן התקופה ההלניסטית. בשלב הראשון נבנה אולם בנוי במתווה בזיליקלי – חלל תווך תָחוּם בשני טורי עמודים המפרידים בינו לבין הסִיטראות. אדני העמודים נמצאו, אך נותרו רק שרידי עמוד אחד. במרכז קיר המזרח של האולם בנויה הגומחה שנועדה לאחסנת ספרי קודש. קירות בית הכנסת מיושרים בהתאמה למערך ההיפודמי של הרחובות והבניינים בפריאֵנֶה ההלניסטית, וציר התפילה אינו פונה במדויק לכיוון ירושלים. לאורך הקיר הצפוני של אולם התפילה נמשך ספסל. מצפון לבית הכנסת הייתה חצר מרוצפת רבועה (אטריום) ומעבר לה בניין שהפריד בינה לבין רחוב השער המערבי. תפקיד החדרים הצמודים לבית הכנסת מצפון וממזרח לא הוברר, ולא מן הנמנע שהיוו חלק ממכלול בית הכנסת. מימין לגומחת התורה שבקיר המזרח נמצא אגן שיִש בקוטר 0.95 מ', ששימש על פי המשוער כמתקן טהרה. בשלב השני של מבנה בית הכנסת, שממנו נותרו שרידים מעטים בשל החפירה העמוקה שביצעו החוקרים הראשונים, הוקטנו ממדי האולם המרכזי, ומידותיו (10X14 מ') אינן מייצגות את חלל בית הכנסת בשלבו הראשון. במערבו נבנה בשלב המאוחר קיר חדש, שצמצם את אולם התווך. בקיר זה נקבעה הכניסה הראשית לאולם וכן נתווספה מבואה רוחבית (נרתקס). שלב בנייה זה מיוחס לסוף המאה הרביעית עד אמצע המאה החמישית. מטבעות ושברי כלי זכוכית ונרות חרס שנמצאו ברצפת המבנה מצביעים על שימוש בו גם במאות השישית והשביעית. לא נמצאו שרידים של רצפת פסיפס, ועם זאת בית הכנסת לא היה דל, ועל כך יעידו טורי העמודים, התגליפים המהודרים ופיסות הטיח הצבעוני.
העיר פּריאֵנֶה שכנה בעת העתיקה על חוף הים האגאי בשפך נהר מֶאַנדֳר. העיר ירדה מגדולתה כמרכז מסחר משום שהמפרץ, שבו נמצא הנמל שלה, נתמלא בסחף, והים הפתוח הלך והתרחק ממנו, כפי שאירע לעיר מילטוס שמעבר למפרץ מדרום.
איזידרה פלוטטס
איזידרה פלוטטס אי וילאנובה (בקטלאנית: Isidre Flotats i Vilanova, לעיתים נקרא בשם הספרדי "איסידרו" (Isidro); 2 ביולי 1926 - 12 במרץ 2014) היה כדורגלן ספרדי-קטלאני שנודע בשל תקופתו בברצלונה בשנות ה-50 של המאה ה-20. פלוטטס, ששיחק כקשר וכמגן, אמנם היה שחקן נמוך, אך הוא פיצה על כך במהירות, בכוח פיזי גדול ובלחימה. בזכות כך, במשחקי הקלאסיקו נגד ריאל מדריד, זכורה לטובה השמירה הצמודה שנתן לאלפרדו די סטפנו ופאקו חנטו.
קריירה.
פלוטטס נולד וגדל באל פונט דה וילומרה, כפר קטן בקטלוניה, ספרד. הוא החל את קריירת הכדורגל שלו בטראסה, קבוצה קטלאנית שהייתה אז בליגה השלישית. ב-1947 הצטרף לבדלונה, קבוצה קטלאנית נוספת, שעלתה באותו קיץ לליגה השנייה. בבדלונה השתלב בהדרגה בהרכב הקבוצה וסייע לה לסיים במרכז הטבלה בשלוש השנים בהן היה שם. ב-11 בדצמבר 1949 הבקיע צמד בניצחון 8 - 2 על ברקלדו. ב-1950 עבר לאספניול, קבוצה מהעיר ברצלונה ששיחקה בליגה הראשונה. באספניול שיחק במשך שנתיים תחת המאמן חואן חוסה נוגס והוא בלט בתפקידו כקיצוני ימני.
בקיץ 1952 עבר פלוטטס מאספניול ליריבתה העירונית ברצלונה, מהקבוצות הבולטות בכדורגל בספרד. ברצלונה, אותה אימן פרדיננק דאוצ'יק חוותה את אחת התקופות המוצלחות ביותר בתולדותיה, ובאותה שנה נודעה בשם "בארסה של חמשת הגביעים" מכיוון שזכתה בחמישה תארים בשנה קלנדרית אחת. פלוטטס השתלב במהרה בקבוצתו החדשה, ואת שערו הראשון כבש בניצחון 3 - 1 על ראסינג סנטנדר ב-19 באוקטובר. ברצלונה זכתה באותה עונה באליפות, לה תרם 3 שערים ב-24 הופעות. בנוסף, בגמר הגביע הספרדי נגד אתלטיק בילבאו פתח פלוטטס בהרכב, והוא סייע לקבוצתו לזכות בתואר וכך להשלים דאבל. בעונה הבאה, עונת 1953/1954, המשיך להופיע בתדירות גבוהה בהרכב, אך ברצלונה איבדה את האליפות לריאל מדריד, ובגמר הגביע, גם בו פתח פלוטטס, הפסידה קבוצתו 3 - 0 לוולנסיה.
דאוצ'יק הוחלף בסנדרו פופו האיטלקי בקיץ 1954. עם פופו כמאמן, פתח פלוטטס ב-17 משחקי ליגה במהלך עונת 1954/1955. ברצלונה סיימה פעם נוספת כסגניתה של ריאל מדריד, ובגביע הודחה על ידי אתלטיק בילבאו בחצי הגמר. בתום העונה עזב פופו את ברצלונה, והובא במקומו פרנץ פלאטקו. מנקודה זו והלאה חלה הידרדרות במעמדו של פלוטטס, שמיעט לשחק בשנים הבאות. בעונת 1955/1956 השתתף ב-7 משחקי בלבד. בעונה שלאחריה במשחק בודד בליגה ובמשחק בודד בגביע - בתיקו 2 - 2 נגד ריאל מדריד ברבע הגמר. בהמשך זכתה ברצלונה בגביע. בעונת 1957/1958 ערך 3 הופעות בליגה ושתיים בגביע ערי הירידים, בו זכתה קבוצתו בסיום העונה.
בעונת 1958/1959, עם הלניו הררה כמאמן, זכתה ברצלונה בדאבל נוסף. פלוטטס שיחק ב-7 משחקים בליגה וב-3 נוספים בגביע, כולם בשלביו הראשונים של הטורניר. בזכות האליפות, השתתפה ברצלונה בגביע אירופה לראשונה בתולדותיה בעונה הבאה. פלוטטס שיחק במשחק הראשון של רבע הגמר נגד וולברהמפטון וונדררס, בו ברצלונה ניצחה 4 - 0, ובשני משחקי חצי הגמר נגד ריאל מדריד, שהדיחה את ברצלונה בתוצאה המצטברת 6 - 2. במקביל, ערך 3 הופעות בליגה, וברצלונה הוכתרה כאלופה בפעם השנייה ברציפות. פלוטטס עזב את ברצלונה בסיום העונה והצטרף למיורקה שמהאיים הבלאריים. הוא שיחק שם עונה בודדת, בה הופיע ב-9 משחקי ליגה, ולאחר מכן פרש ממשחק, בהיותו בן 34.
לאחר שפרש ממשחק, שב פלוטטס לברצלונה, והוא היה חלק מצוות האימון של מחלקת הנוער במועדון במשך 6 שנים. לאחר מכן התמקד בסחר בנדל"ן. ב-12 במרץ 2014, בגיל 87, הלך לעולמו בברצלונה.
אלפא בקפאוס
גליזה 826
אלדרמין
The Remixes
The Remixes (בעברית: הרמיקסים) הוא אלבום הרמיקס הראשון של הזמרת-יוצרת הקולומביאנית שאקירה, אשר יצא לאור ב-21 באוקטובר 1997, על ידי חברות התקליטים סוני מיוזיק, וקולומביה רקורדס. האלבום מכיל בתוכו רמיקסים בסגנון הפופ לטיני והדאנס, שנעשו על שירים מתוך אלבומה השלישי, Pies Descalzos.
מבחינה מסחרית, זכה "The Remixes" להצלחה בינלאומית, ומכירותיו העולמיות מסתכמות בכמיליון עותקים, דבר אשר הופך אותו לאלבום הרמיקס החמישי הנמכר ביותר בכל הזמנים, ולאלבום הרמיקס הלטיני הנמכר ביותר בכל הזמנים.
האלבום הגיע למקום התשיעי במצעד אלבומי הפופ הלטיניים, וה-21 במצעד האלבומים הלטיניים.
רקע והפקה.
אלבום הרמיקס הופק על ידי שאקירה ולואיס פרננדו אוצ'ואה. הרמיקסים שנכללו באלבום נעשו על ידי מרצ'לו "ממה" מנסור, חבייר גרזה, פאבלו פלורז ופבלו פלורס. האלבום מכיל רמיקסים שנעשו עבור שירים שנכללו באלבומה השלישי של שאקירה, "Pies Descalzos".
הרצועה הפותחת מתוך אלבום הרמיקסים "Shakira DJ Memêgamix", היא "רמיקס משולש", המאגד בתוכו את שלושת השירים "?Estoy Aquí", "", ו-"Pies Descalzos, Sueños Blancos".
אך על פי שמרבית הרמיקסים מתוך האלבום הוקלטו בשפה הספרדית, הקליטה שאקירה שניים גם בשפה הפורטוגזית, במטרה לשלב את שתי השפות.
ביקורות.
כלפי אלבום הרמיקס הפנו מבקרי המוזיקה ביקורות מעורבות, אשר מהן היה ניתן למנות גם כמה חיוביות. מ-"AllMusic", נמסר כי אלבום הרמיקס זכה לדירוג של כ-2.5 כוכבי זהב מתוך חמישה בסך הכול. בשונה משאר אלבומיה של שאקירה, לא נכתבה עליו ביקורת.
אתר המוזיקה דיסקוגס, נתן לאלבום הרמיקס דירוג של כ-4 כוכבי זהב מתוך חמישה, על סמך 7 הצבעות בסך הכל.
הצלחה מסחרית.