המבנה תוכנן על ידי האדריכל מנחם כהן, שזכה במפתיע בתכנונו בשנות ה-50, בהיותו בן 26 בלבד. הוא תוכנן בסגנון הברוטליסטי אשר אפיין את הבנייה באותן השנים. גובה הבניין 62 מטרים, כאשר גגו הראשי מגיע לגובה 54.74 מטרים. בבניין 720 חלונות ושטחו הבנוי הוא כ-27,000 מ"ר. הקמת הבניין מומנה על ידי חברת וולפסון קלור מאיר, שקיבלה דמי שכירות מהעירייה.
חזית הבניין הראשית פונה אל כיכר רבין, הכיכר החשובה בתל אביב. הכיכר מהווה מוקד לאירועים, עצרות, הפגנות, פסטיבלים וחגיגות, להם מהווה תמיד בניין העירייה רקע. ברחבת בית העירייה בנויה במה מוגבהת הפונה לכיוון מרכז הכיכר. בעת אירועים והפגנות נוהגים אישים ופוליטיקאים לנאום מעל גבי הרחבה. על פי התוכנית המקורית, הכניסה לבניין נועדה להיות מכיוון הכיכר, לאחר עלייה במדרגות הרחבות וחציית הבימה המוגבהת. הכניסה המונומנטלית הפונה לכיכר אינה בשימוש כיום, בין השאר בגלל בעיות גישה לנכים, והכניסה לציבור הרחב היא כניסה צדדית במפלס רחוב אבן-גבירול.
בתחילת המאה ה-21 התגלו ליקויי בטיחות במבנה, ועקב כך הוסרה בשנת 2004 רשת הבטון משני צדיו. לאחר מכן החלה להתגבש תוכנית כוללת לשיפוצו והרחבתו, ובשנת 2012 עבר שיפוץ כולל.
בעשור הראשון של המאה ה-21 נבחנו אפשרויות להוסיף לבניין קומות נוספות, ומערכת קולטים סולארים שיפיקו אנרגיה בבניין. כמו כן, נבחנה אפשרות לשיפוץ של המבנים המקיפים את הכיכר והסדרת חזית מסחרית בעיצוב אחיד מתחתם. שיפוץ נוסף שנבחן היה לרחבת הכיכר, ואף נבחנה האפשרות להקים מתחתיה חניון תת-קרקעי. לבסוף הסתיים השיפוץ בשנת 2014 והוא כלל הקמת מערכת תאורה צבעונית על חזית הבניין לכיוון כיכר רבין, שלדברי העירייה "משמשת להעברת מסרים מהעירייה לתושבים ולהעניק לציבור חוויה אסתטית ואינטראקטיבית". בין השאר שימשה מערכת התאורה במקרים הבאים:
הבניין הראשון והשני.
בית העירייה הנוכחי הוא המבנה השלישי של עיריית תל אביב. בראשונה שכנה עיריית תל אביב ב"בית הוועד" שהיה מבנה בן 3 קומות הצמוד למגדל מים בשדרות רוטשילד. בשנת 1925, עברה העירייה למשכן חדש בבית א. סקורה, מבנה בכיכר ביאליק, שבמקור נועד לשמש כבית מלון, ומשרדי העירייה שכנו גם במבנים סמוכים אליו.
במשך השנים 1965–1966 עברה עיריית תל אביב למיקומה הנוכחי בכיכר רבין (אז "כיכר מלכי ישראל").
כדורשק
כדורשק (באנגלית: Footbag) הוא כדור משחק הממולא חול או פלסטיק ומשמש לצורות שונות של משחק. המילה "כדורשק" היא הצמדה של המילים "כדור" ו"שק".
ברוב המשחקים, הכדור נשלט באמצעות הרגליים. שלוש צורות המשחק הטיפוסיות ביותר הן: "כדורשק פריסטייל" (סגנון חופשי), "כדורשק רשת" ו"כדורשק מעגל".
הכדור מורכב מחלקים ומספרם קובע את צורת הכדור. ככל שהכדור בנוי מיותר חלקים כך צורת הכדור עגולה יותר.
בתוך הכדור יש לרוב כדורי סיליקון זעירים או גרגירי חול שגם כן קובעים את צורת הכדור.
בית עיריית ת&quot;א
בית עיריית ת&quot;א יפו
בית עירית תל אביב יפו
בית יבמ הישן
פארק צ'רלס קלור
גן לונדון
אקרופוניה
אקרופוניה (מיוונית: "ἄκρος" - עליון, ראש; "φωνή" - צליל) היא תהליך המתרחש במעבר מכתב ציורים לכתב פונטי, שבו כל סימן שסימל מילה עובר לייצג את הצליל הראשון במילה זו. לדוגמה, באלפבית העברי שמות האותיות הם מילים שאותן האותיות ייצגו בעבר, כציורים: "אלף/אלוף" הוא "שור", "בית" הוא עדיין "בית" וכו'. האותיות התגלגלו מציורים של עצמים אלה, ולאחר שהפכו לאותיות בכתב פונטי, שם העצם הפך לשם האות. עד ימינו, שמה של כל אות מתחיל בצליל שהיא מייצגת - או ייצגה בתקופה קדומה יותר, או, בעקבות שינויים פונטיים, כלול בשם האות.
הנוער הדמוקרטי
יצחק לוי (מוזיקאי)
יצחק לוי (15 במאי 1919 – 21 ביולי 1977, ו' באב ה'תשל"ז) היה מלחין, אתנולוג וזמר ישראלי.
התפרסם במיוחד בזכות ספרו "Chants Judeo-Espanols" ('שירים יהודו-ספרדים'), הידוע יותר בכינוי "ספר הרומנסות של יצחק לוי". לפרסום זה היה תפקיד מכריע בחשיפת השירה הספרדית יהודית למלחינים, מעבדים, מבצעים ולקהל הרחב.
ביוגרפיה.
יצחק לוי נולד בשנת 1919 במניסה המרוחקת כ-30 קילומטר מצפון-מערב לאיזמיר שבטורקיה, ועלה לארץ ישראל בהיותו בן 3. למד מוזיקה ופיתוח קול בקונסרבטוריון הארץ-ישראלי למוזיקה ולדראמה בירושלים (כיום האקדמיה למוסיקה ולמחול בירושלים). חיבר מוזיקה לפסוקים מן התנ"ך וכן לפיוטים מכתביהם של משוררי תור הזהב של יהדות ספרד: יהודה הלוי, שלמה אבן גבירול, אבן עזרא ואחרים. כמו כן עסק גם בהלחנת שירים עבריים במיוחד שירי ילדים כמו "במדינת הגמדים" (מאת אלה אמיתן), "לרותי יום הולדת" (מאת יוסף כהן-צדק), "הרקפת" ועוד.
יצחק לוי היה מקורב לקבוצה של פוליטיקאים ועסקנים ספרדיים דוברי לאדינו שהבולטים בהם היו יצחק נבון ויעקב ניצני. בהשפעת אישים אלה וארגונים כגון ועד העדה הספרדית בירושלים החל קול ישראל בשנת 1954 לשדר בשפת הלאדינו. בשנת 1955 נתמנה יצחק לוי למנהל השידורים היומיים בלאדינו בקול ישראל ומ-1963 כיהן כמנהל תוכניות המוזיקה של עדות ישראל. תוך כדי עבודתו ברדיו הוא השיג מימון לאיסוף שירי לאדינו וחזנות ספרדית מפי צאצאי מגורשי ספרד והחל את פעילותו האתנוגרפית הרחבה באיסוף, ריכוז ורישום של השירים והמוזיקה בתווים.
מפעל חייו.
יצחק לוי פרסם בין היתר שני ספרי מוזיקה ידועים: ספר של רומנסות ושירי עם יהודיים ספרדיים (הקרוי בקיצור, ושלא בדיוק) "ספר הרומנסות של יצחק לוי" וכן האנתולוגיה לחזנות ספרדית, שכוללת בתוכה פיוטים ושירי קודש בנוסחי כל הקהילות היהודיות הספרדיות בתפוצות, כגון אמסטרדם, איזמיר, טנג'יר וכדומה. את החומר לספרים אלה ליקט יצחק לוי בין היתר מפי קשישים דוברי לאדינו שהכיר בירושלים, עיר מגוריו, החל באמו וכלה בקשישים נוספים שהתוודע אליהם במיוחד למטרה זו. בחיבור נסתייע ביוסף יהודה מרטון. יש מספרים שחלקם אף הגיעו אליו ביוזמתם. הוא הקליט אותם וניסה לתעד את הנעימות בתווים וכמובן לכתוב גם את המילים, מעשה שאינו קל לביצוע, כשמדובר במסורת שבעל פה. רישומיו של לוי מעובדים לפי שיטות המוזיקה המערבית חרף העובדה שהמסורות המוזיקליות של מרבית הקהילות שתיעד אינן כאלו אלא מבוססות על תורת המקאם, ובשל כך אתנומוזיקולוגים החוקרים את המסורת המוזיקלית של יהדות ספרד ממעטים להשתמש בעבודתו.
במסגרת תפקידו בקול ישראל יזם יצחק לוי הקלטות של זמרים מקצועיים לשירי הלאדינו והפיוטים, שהעלה על הכתב ופרסם בשני ספריו. הבולט ביניהם הוא יהורם גאון, שהיה כבר זמר מוכר כשיצחק לוי עודד אותו להקליט שירים בלאדינו. בנוסף לכך היה שותפו של יצחק נבון ביצירת המחזמר המצליח בוסתן ספרדי. גם מחוץ לישראל משתמשים אמנים, המתמחים במוזיקה יהודית ספרדית, בספריו ומקליטים מהשירים, הרשומים שם בתוים. הזמר לוליק הקדיש את תקליטו "רומנסות ספרדיות" (1980) לזכרו של יצחק לוי.
אלבומו של שלמה ארצי "רומנסה ופיוט" (1977), נוצר בעידודו ובעצתו של יצחק לוי, שנפטר בטרם ראה התקליט אור.
לוי נפטר ב-21 ביולי 1977 בבית חולים הדסה בירושלים. ארכיונו, ובו יצירות וטרנסקריפציות, שמור בספרייה הלאומית.
מספר חודשים לאחר מותו הוענק לו פרס ירושלים במופע מרשים שנקרא ״מזמורים״ והופק על ידי ״קול ישראל״, שם ניהל את המחלקה ללאדינו.
בתו, יסמין לוי, היא זמרת ההולכת בדרכו ומשמרת את שירת הלאדינו.
תקליטים.
שני אלבומים מהקלטותיו יצאו ביוזמת 'קול ישראל' רק לאחר מותו - בשנת 1980 ובשנת 2001.
האלבום, שיצא בשנת 2001, נקרא: "שירת חייו של יצחק לוי: רומנסות ושירים של יהדות ספרד". זהו דיסק כפול ובו 63 רומנסות ושירים בלאדינו ובעברית (I. רומנסות ושירים בלאדינו; II. שירים ליטורגיים, שירי לאדינו מתורגמים לעברית ושירי ילדים). החומר נאסף מתוך ספרי הרומנסות והשירים שליקט לוי בסיוע הרשות הלאומית לתרבות הלאדינו ורשת א' של קול ישראל. את הדיסקים ערך חיים צור ואת החוברת המצורפת להם ערכה מתילדה כהן סראנו. הזמרים: יצחק לוי, כוכבה לוי, יסמין לוי ויהודית אלכסנדרוני.
קישורים חיצוניים.
מפרי עטו:
אבריל לבין
קרב אנקרה
קרב אנקרה (טורקית Ankara Savaşı) התרחש ב-20 ביולי 1402 בשדה צ'ובוק (Çubuk) שליד אנקרה, בין צבאות הסולטאן העות'מאני באיזיט הראשון לצבאותיו של טימור לנג, שליט האימפריה הטימורית.
רקע.
טימור לנג, אציל זוטר מונגולי-טורקי ביסס את רוב הלגיטימיות המוקדמת שלו כמנהיג, על קשר משפחתי לג'ינגיס חאן אשר הקים את האימפריה המונגולית, אף שקשר זה לא הוכח מעולם. הוא שם לו למטרה לחדש את ימיה של האימפריה המונגולית כמקדם. בשנת 1390 כבש טימור את גאורגיה וארמניה, והאימפריה שלו גבלה בשטחים שנשלטו על ידי העות'מאנים ואשר התפשטו למזרחה של אסיה הקטנה. הסכסוך הבלתי נמנע בין שתי האימפריות פרץ כאשר באיזיט הראשון דרש תשלום מיסים מנסיכות ביליקית פלונית שהצהירה אימונים לטימור. טימור פירש צעד זה כעלבון אישי, ובשנת 1400 בזז את העיר העות'מאנית סיוואס. שנתיים לאחר מכן, נפגשו הצבאות במרכזה של אנטוליה.
הקרב.