הכרך השלישי, "פיזיקה בשוליים": טבעות עשן, עיגולים, ותיאוריות אלטרנטיביות של הכל , מתבונן בעולמם האידיוסינקרטי של "פיזיקאים מבחוץ" כמו ג'ים קרטר, אנשים עם הכשרה מדעית מועטה או ללא פיתוח המפתחים תיאוריות אלטרנטיביות על היקום. פרימן דייסון, שבחן את הספר בכתב העת New York Review of Books, מציין כי הוא מתאר מחקר של חובבנים, אשר "מציעים מערך אלטרנטיבי של חזיונות ... קונקרטי ולא מופשט, פיזי ולא מתמטי". הדמות הראשית היא ג'ים קרטר, אדם עם "אמונה בלתי ניתנת לערעור" בתיאוריה של היקום כולו הבנוי מ"היררכיות אינסופיות של עיגולים", חפצים מכניים עגולים המתרבים ומתפצלים כמו טבעות עשן. הרעיון הבסיסי לפיו ניתן היה להסביר אטומים כטבעות עשן תת-אטומיות הוצע כבר בשנות ה-70 של המאה הקודמת על ידי הפיזיקאי האנגלי הנודע וויליאם תומסון (לימים הברון קלווין) והמתמטיקאי הסקוטי פ.ג. טייט . התיאוריה של טייט ותומסון בנושא אטומי המערבולת נקראה על ידי ההיסטוריון הלגה קראגה "תיאוריה ויקטוריאנית על הכל" והיא נחשבת כיום כסוג מוקדם של תורת המיתרים.
עיתונות.
כעיתונאית, כתבה וורתהיים בעיתונים שונים, כולל הניו יורק טיימס, לוס אנג'לס טיימס, הגרדיאן, הדיילי טלגרף ודי צייט. היא כתבה מאמרים מדעיים למספר מגזינים מכובדים כולל ביקורת הספרים האוסטרלית והגאוגרפיה האוסטרלית. עבודותיה נכללו "בכתב העת המדעי האמריקאי הטוב ביותר" לשנת 2003, בעריכת אוליבר סאקס; וב"כתב העת המדעי האוסטרלי הטוב ביותר" (2015, 2016, 2018 מאת Press News); וב"כתב העת הטוב ביותר למתמטיקה" 2018 (הוצאת אוניברסיטת פרינסטון).
טלוויזיה.
וורתהיים כתבה תסריט עבור 10 סרטים תיעודיים בטלוויזיה, וכמו כן יצרה וביימה את הסדרה "קטליסט " עטורת השבחים, סדרת מדע וטכנולוגיה בת שישה פרקים המיועדת לבני נוער. בנוסף הפיקה כמה סרטים קצרים, כתבה וביימה את התוכנית האינטראקטיבית לבריאות הציבור של קנדה (What About AIDS (1988, תוך שימוש מוקדם בטכנולוגיית דיסק לייזר. וורתהיים מרצה בכל רחבי העולם לקידום מדע בהקשר של צדק חברתי.
המכון לקידום הפואטיקה והאסתטיקה של מדע ומתמטיקה.
בשנת 2003 הקימו וורתהיים ואחותה התאומה כריסטין, חברת סגל במחלקה ללימודי ביקורת במכון לאמנויות בקליפורניה, את המכון לקידום הפואטיקה והאסתטיקה של מדע ומתמטיקה . המכון הוא ארגון הממוקם בלוס אנג'לס ומקדם את ההיבטים הפואטיים והאסתטיים של המדע והמתמטיקה. המכון מציע לאנשים את האפשרות לקיים אינטראקציה ישירה עם רעיונות מתמטיים ומדעיים באמצעות שיטות בנייה חומריות (כגון סריגה וקיפול נייר) ולא רק באמצעות משוואות ונוסחאות מופשטות. IFF הוא ארגון ללא מטרות רווח שבאמצעותו יצרו האחיות את פרויקט שונית האלמוגים שלהן, פרויקט אותו תכננו כתגובה אמנותית לשינוי האקלים וההמצאות של "שונית המחסום הגדולה" במולדתן האוסטרלית. הפרויקט החל בתחילה כתגובה לבעיית זיהום הפלסטיק באוקיינוסים. תוך כדי מעורבות בקרב קהלים ברחבי העולם עם הדאגות הסביבתיות הללו, שונית האלמוגים הסרוגה משמשת גם דרך ללמד גאומטריה שאינה אוקלידית. הצורות הסלסוליות של השונית הסרוגה הן ביטויים של משטחים היפרבוליים, אותן צורות המיוצרות על ידי אורגניזמים החיים בשונית. היכולת לסרוק צורות כאלו התגלתה בשנת 1997 על ידי דיאנה טיימישה, מתמטיקאית מאוניברסיטת קורנל.
במסגרת עבודתן בIFF, יצרו האחיות וורתהיים תערוכות בנושאים מדעיים ומתמטיים בגלריות אמנות ובמוזיאוני מדע ברחבי העולם, ביניהם הביאנלה של וונציה בשנת 2019, מוזיאון אנדי וורהול בפיטסבורג, מוזיאון סנטה מוניקה לאמנות, גלריית הייוורד בלונדון, המכללה האמנותית למרכז העיצוב בפסדינה בקליפורניה, המוזיאון לטכנולוגיה מתקופת היורה בלוס אנג'לס, גלריית המדע במכללת טריניטי בדבלין, קופר יואיט בניו יורק והמוזיאון הלאומי להיסטוריה של הטבע בסמית'סוניאן בוושינגטון. תערוכות אלה ותוכניות פומביות אחרות בנושא עוסקות בהנגשת המושגים המתמטיים והמדעיים לקהל הרחב.
פרויקט שונית האלמוגים הסרוגה.
פרויקט שונית האלמוגים הסרוגה של האחיות וורתהיים הוא אחד ממיזמי השיתוף הגדולים ביותר בתחום האמנות והמדע בעולם. על ידי יצירת מיצגים של אמנות מיצב המחקים שוניות של אלמוגים חיים, הסרוגים מחוט וסוגי פלסטיק, ותוך שימוש באלגוריתמים בהשראת הגאומטריה ההיפרבולית, הפרויקט משלב בתוכו אלמנטים מתחומי המתמטיקה, מדע, מלאכת יד, סביבתיות ואמנות קהילתית. הפרויקט מלמד על גאומטריה שאינה אוקלידית ומעודד לעסוק בנושא שינויי האקלים וסיכון של שוניות עקב התחממות כדור הארץ. מתחילת 2020, יותר מעשרת אלפים אנשים בניו יורק, לונדון, ריגה ואבו דאבי, תרמו באופן פעיל קטעים לתערוכות שונית האלמוגים ביותר מ-40 ערים ומדינות. יותר משני מיליון אנשים פקדו את התערוכות. בהקדמה לספר 'שונית האלמוגים הסרוגה', דונה הארווי מכנה את הפרויקט "תפירה מוחשית, פולימורפית, עוצמתית ומפחידה". וורתהיים הוזמנה לדבר על הפרויקט בשיחת טד בפברואר 2009. השיחה הועברה ב-22 שפות שונות וצברה כ-1.3 מיליון צפיות באתר Ted.
מאז תחילתה בשנת 2005, שונית האלמוגים הסרוגה התרחבה לכוכב של שוניות אינדיבידואליות הכוללות שונית מולבנת, שונית רעילה העשויה מקלטות וידאו ופלסטיק, גן כלניות מסועף ויער אלמוגים ענקי המורכב משישה פסלים- כאשר שלושה מהם עשויים מחוטים ושלושה מפלסטיק. עבודות הפלסטיק נוצרו בהשראת "אי האשפה הגדול", אי ענק של פסולת פלסטיק באוקיינוס השקט.
פרויקט "פתית השלג של מוסלי".
בהשראת עבודתה של וותרהיים עם ג'ני מוסלי , מהנדסת תוכנה ואמנית אוריגמי, יצרה מרגרט וורתהיים פרויקט באוניברסיטת דרום קליפורניה ליצירת דגם ענק של פרקטל, שנבנה מתוך 48,912 כרטיסי ביקור. פרופסורים, ספרנים, אמנים מקומיים, תלמידי בתי ספר ומאות סטודנטים של USC לקחו חלק בלמעלה מ־3,000 שעות עבודה להשלמת מטרה זו. פתית השלג של Mosely, שנחשף על ידי ד"ר מוסלי בשנת 2006, הוא קרוב משפחה של ספוג המנגר המפורסם, הצורה הפרקטלית התלת ממדית הראשונה הידועה למתמטיקאים שתוארה לראשונה על ידי קרל מנגר בשנת 1926. ספוג פתית השלג Mosely ב- USC היה היישום הראשון של צורה פרקטלית חדשה זו, ומאז הועתק על ידי קבוצות אחרות ברחבי העולם, כולל במדגסקר. ספוג פתית השלג בצורתו הפרקטלית מוצג באוניברסיטת דרום קליפורניה, בספריית הזיכרון של "דוהני". הוא נבנה מכרטיסי ביקור שעוצבו במיוחד ונצבעו בלוח הצבעים הטרויאנים, בצבעי ארגמן וזהב, והשתמשו בכמה עיצובים גאומטריים שנלקחו מהגרסה של אוליבר ביירן ל"מרכיבים אוקלידיים".
אצלנו בכפר טודרא
אצלנו בכפר טודרא הוא משיריה הבולטים והמצליחים של להקת הברירה הטבעית שחובר בידי יהושוע סובול והולחן בידי שלמה בר, סולן הלהקה, עבור ההצגה "קריזה" (מאת איציק ויינגרטן) שהועלתה בתיאטרון חיפה בשנת 1976. השיר נכלל באלבום אלי שורשים של הברירה הטבעית.
רקע.
השיר מתאר חגיגה שהייתה נערכת לילדים בכפר טודרא שבמרוקו כשהתחילו ללמוד קרוא וכתוב: הם היו מקבלים לוח עליו האותיות היו מצוירות בדבש, ומלקקים אותן כדי לסמל ש-"הייתה התורה שבפה מתוקה כמו טעם של דבש".
השיר עצמו כתוב בצורה סיפורית, ללא חרוזים וללא קצב קבוע; ולדברי יהושוע סובול כך הוא שמע בשנת 1976 על המנהג מאישה ילידת כפר טודרא, אותה ראיין בטירת כרמל.
חגיגות דומות עם תחילת לימוד הקריאה התקיימו בעדות נוספות.
כפר טודרא.
כפר טודרא (תודגא בתעתיק מערבית) מוכר יותר כטינריר (تنغير, תנגיר בתעתיק מערבית), עיירה המונה מעל 40,000 איש בהרי האטלס, שהנהר טודרא חוצה אותה, ושמשמשת כבירת פרובינציית טינריר.
ביצועים נוספים.
לשיר ביצועים נוספים מלבד זה של הברירה הטבעית, וביניהם של דוד ד'אור ושל גליקריה.
ריקוד.
לשיר חובר ריקוד על ידי אבי פרץ בשנת 2001.
דורמיקום
על מי את חכמה?
על מי את חכמה? הוא סינגל שהוקלט על ידי אמנים וידוענים שונים. השיר יצא לאור ב-13 באפריל 2020, כסינגל שלא מתוך אלבום, על ידי חברת התקליטים הליקון. השיר יצא כנגד התפשטות מגפת הקורונה, שהתפרצה באותה שנה ברחבי העולם.
רקע וכתיבה.
השיר נכתב והולחן על ידי ארז דן והופק על ידי טל פורר, השיר נכתב עבור יוזמת וקרן “Fighting Corona 2020” שנוצרה במיוחד נגד התפשטות מגפת הקורונה ברחבי העולם, כל הרווחים מהשיר יועברו לעמותה. בשיר משתתפים זמרים, כוכבי ילדים ואנשי תרבות.
איזוסורביד דיניטרט
איזוסורביד דיניטרט (באנגלית: Isosorbide dinitrate, נמכרת גם תחת השמות Isordil, ו-Isoket) היא תרופה השייכת למשפחת הניטרטים ומשמשת לטיפול באי ספיקת לב, ספאזם של הוושט ולטיפול ומניעה בתעוקת לב. התרופה ניטלת בטבליות דרך הפה, או מתחת ללשון, או כתרסיס למתן תת-לשוני.
תופעות לוואי נפוצות כוללות כאבי ראש, תת-לחץ דם תנוחתי, וטשטוש ראייה. תופעת לוואי חמורה אפשרית היא תת-לחץ דם. בטיחותה של התרופה לעובר במהלך היריון אינה ברורה. התרופה אסורה לשימוש יחד עם תרופות לטיפול באין אונות כדוגמת ויאגרה, לויטרה או סיאליס. שילוב זה עשוי להיות מסוכן ולגרום לירידה חדה בלחץ הדם ולעילפון .
התרופה תוארה לראשונה ב-1939. היא נמצאת ברשימת התרופות החיוניות של ארגון הבריאות העולמי וזמינה לשיווק כתרופה גנרית.
בדומה לתרופות אחרות ממשפחת הניטרטים, איזוסורביד דיניטרט הופכת בגוף לחנקן חמצני (NO), הנקשר לקולטנים באנזים גואנילאט ציקלאז ומשפעל אותו. כתוצאה מהשפעול, מייצר האנזים cGMP, שגורם להרחבת שריר חלק בדפנות כלי הדם ובכך לירידה בעומס על שריר הלב.
שימוש ארוך טווח באיזוסורביד דיניטרט עלול לגרום לסבילות לתרופה וכתוצאה מכך להפחתת יעילותה.