בין השאר כתב מבוא מפורט להוצאה חדשה של הספר "הגיון הנפש" מאת אברהם בר חייא הנשיא, הוסיף הערות לתרגום של "מסעות בנימין מטודלה" לאנגלית וכן פרסם מחקרים על עשרת השבטים האבודים, על הקראים ועל הכוזרים. ב-1852 הוציא את הכרך הראשון והיחיד של "ערך מלין", חיבור אנציקלופדי על נושאים, מקומות ואישים בתלמוד. מתנגדיו, ובהם אברהם גייגר ויהושע השל שור, יצאו בביקורת על הספר, וטענו שהוא ארכני, לא מדויק ושמרני מדי, ושהערך על האגדה מועתק מ"מורה נבוכי הזמן" של רנ"ק. שי"ר ענה בדברים חריפים למבקריו והפולמוסים נמשכו בשנים הבאות. ב-1866 עוד כתב ביקורת בשם "תורה אור" על ספרו של גייגר Urschrift. שי"ר המשיך גם בהתנגדותו לאורתודוקסיה הקיצונית, וב-1861 כתב חוברת בשם "דברי שלום ואמת" להגן על זכריה פרנקל מן ההתקפות של האורתודוקסים על ספרו "דרכי המשנה" וניסה לפשר בין פרנקל לרש"ר הירש, שדרש שהלה יפרסם הבהרה בנוגע להשקפתו על מקור התורה שבעל פה במעמד הר סיני. כשפרנקל הוציא מודעה בה עקף את הסוגיה, ביקר אותו רפפורט בחלק השני של הקונטרס והצטרף לתביעתו של הירש, אם כי הוסיף לנקוט בנימה מתונה יותר. נטייתו לפולמוסנות וויכוחיו עם בני דורו, בהם שד"ל, "הרואים", הרבנים הרפורמים, ר' צבי הירש חיות, אליקים כרמולי, יצחק מרדכי יוסט ואחרים הביאו להמעטת חידושיו בתחום המחקר ולהתיישנות שיטתו והשקפותיו בעיני עמיתיו.
ב-1860 חגגו לו בכמה קהילות יובל שבעים שנה, והוא קיבל מכתבי ברכה וחוברות הוקרה. בשנותיו האחרונות עוד הספיק להשפיע על פרץ סמולנסקין הצעיר שביקר בפראג. באוקטובר 1867 הלך לעולמו ונקבר בבית הקברות היהודי בפראג-ז'יז'קוב. לאחר מותו נדפסו קובצי מאמרים ומחקרים שלו, וכן אסופה של אגרותיו לשד"ל ולאחרים בשמות "זיכרון לאחרונים" ו"אגרות שיר". חלק גדול מכתביו המקוריים נמצאים כיום בארכיון המוזיאון היהודי בפראג.
קישורים חיצוניים.
מחיבוריו:
רק אהבה תביא אהבה
רק אהבה תביא אהבה הוא אלבומה ה-11 של הזמרת שרית חדד אשר יצא לאור ב-11 במרץ 2003.
הפקה.
הסינגל הראשון מהאלבום היה "תהיה לי ראש הממשלה", אשר יצא בסמיכות לבחירות שהתקיימו לכנסת ה-16. הסינגל השני "קצת משוגעת" הפך מיד ללהיט וכבש את רשימות הפלייליסט.
שיר הנושא, היה בין ארבעת השירים שהגישה שרית חדד לוועדת האירוויזיון של הערוץ הראשון בשנת 2002. לבסוף השיר שנבחר לייצג את ישראל היה "נדליק ביחד נר" שהגיע למקום ה-12 בתחרות.
באלבום גם מופיע החידוש לשירה של דורית ראובני, "היום היום", שהוקלט במסגרת אירועי ההתרמה "יום טוב". בתגובה לחידוש זה הקליטה ראובני גרסה משלה לשיר "הייתי בגן עדן" מתוך אלבומה של חדד "כמו סינדרלה".
האלבום עובד והופק מוזיקלית על ידי שי ראובני, ושרית חדד הלחינה לאלבום שני שירים.
אמנים נוספים אשר תרמו את חלקם לאלבום: יואב גינאי, דודו ברק, העיתונאי ומנחה הטלוויזיה יאיר לפיד, שמעון בוסקילה, ירון כהן, סמדר שיר, צ'ולי זכאי, משה דץ ועוד.
האלבום נחשב לאחד האלבומים הנמכרים ביותר של חדד, ולאחד מהנמכרים ביותר בישראל כאשר נמכרו ממנו יותר מ-200,000 עותקים חוקיים בעמדות המכירה בישראל.
רשימת רצועות.
משתתפים באלבום:
הפקה בפועל: אבי גואטה הפקות בע"מ
עיבודים והפקה מוזיקלית: שי ראובני
הפקת שירה וסאונד: יהודה תמיר
קלידים: שי ראובני, בנצי מור, עמית הראל, יעקב למאי, אסף רון
פסנתר: עמית הראל
תופים: אשר פדי
גיטרה בס: אבי יפרח
גיטרות: אבי סינגולדה
גיטרה 'מזרחית': יהודה קיסר, אריק כהן, מאיר רגב
כלי הקשה: אורן בלבן, יהודה תמיר
דרבוקות: רוני דדון, ישראל שובל, שרית חדד
אקורדיון: בוריס אלייב
חצוצרות: עדי מאירי
כינור: ילמז טשצ'שמה
זורנה: אמיר גבירצמן
חלילים וסקסופון: ניצן עין הבר
בוזוקי: אלקוס קונסטדטוס, אריס נחום
טרומבון: שי דגן
קולות: יהודה תמיר, דלית כהנא, איתי זילברשטיין
קולות לשיר "היום היום": מקהלת "פרחי ירושלים", אלי פיניש ומריאנו אידלמן
טכנאי אולפן ומיקסים: יהודה תמיר
הוקלט באולפני אבי גואטה הפקות - 2003
עריכה דיגיטלית: איציק פליבה - 'מסטר דיסק'
שמחת עניים
שמחת עניים הוא שמו של קובץ השירים השני מאת המשורר העברי נתן אלתרמן, אשר ראה אור בארץ ישראל המנדטורית בשנת 1941, ונחשב לאחת מפסגות יצירתו של אלתרמן.
מחזור השירים כתוב בלשון כמו־תנ"כית ומכיל שבעה פרקים ובהם כמה עשרות שירים שבהם פונה המספר (ה"מת") אל אהובתו (ה"בת"). תוכן השירים חידתי וקשה להבנה ולפירוש, והקובץ כולו נחשב מאז פרסומו לאחת היצירות המסתוריות והמסובכות לפירוש בספרות העברית. חוקרי ספרות רבים פרסמו פירושים משלהם לקובץ.
הצירוף, "שמחת עניים", נלקח משיר המלחמה של שמואל הנגיד 'אלוה עוז', המספר על הניצחון הבלתי-צפוי במלחמה בין צבא ממלכת גרנדה, שבראשו עמד שמואל הנגיד, לבין צבא אלמריה, שבראשו בן עבאס, המשנה למלך, אויבו האישי של הנגיד.
מקורות ספרותיים.
יונתן רטוש טען כל חייו שספר שיריו "חֻפה שחורה" (1941) הוליד את "שמחת עניים" של אלתרמן. באווירה הפוליטית של התקופה נמנע אלתרמן, יחד עם שאר חבורת טורים, להתפעל מיצירת המשורר המקורב לרוויזיוניזם, אולם בינם לבין עצמם הייתה התפעלות גדולה מספר השירים. לאחר מותו של רטוש פרסם יעקב אורלנד את ספרו "כ"ז שירים - נתן היה אומר", ובו השיר "שמחת עניים" המוקדש להשפעה האדירה של "חֻפה שחורה" על לאה גולדברג, נתן אלתרמן ואברהם שלונסקי, וכן תגובת הכעס של שני האחרונים. בשיר אלתרמן מתואר מגיב בתדהמה ותסכול לנוכח השיר "על חטא", והוא נחתם במילים . בכך אישר אורלנד את טענתו של רטוש.
פרשנות.
מרדכי שלו סבר שקובץ השירים – שנכתב בארץ ישראל בתקופת השואה ומלחמת העולם השנייה – עוסק ביחסי היהדות ההיסטורית והציונות, כשהאחרונה גואלת את עם־ישראל אך עלולה להמית את היהדות. לעומתו, רחל כצנלסון-שזר ואידה צורית סברו שהמדובר באומה היהודית אל מול ההיסטוריה שלה. עוזי שביט סבר שהספר מבוסס על "החרדה לגורל העם היהודי" ולגורל תרבות המערב אל מול כיבושי גרמניה הנאצית. לפי פירוש אחר השירים עוסקים בקנאתו של המספר המת לאהובתו החיה, ולפיכך במרכז קובץ זה עומדת שאלת ההתמודדות האנושית עם המוות והאופן בו בכל זאת גובר הרצון לחיים, גם אם הוא רק 'שמחת עניים'.
כברבות מיצירותיו האחרות של אלתרמן, נודע בקובץ השירים תפקיד חשוב למוטיב "השיבה המנצחת", שבה הצד שהפסיד או גורש או נדחה שב מאוחר יותר כמנצח.
רמזים ספרותיים.
בשירים רמזים רבים למקורות יהודים שונים ואף לשירי שייקספיר.
בשירים שביצירה שמחת עניים נעשה שימוש, הן באופן מפורש והן ברמיזות, בכתבי התנ"ך, בסידור התפילה, ובטקסטים מעולם המסורת היהודית. למשל בשיר המבוא "שמחת עניים" – "כִּי בָּא מַשְחִיתְךָ" עשוי להילקח מהפסוק "ולא יתן המשחית לבוא אל בתיכם לנגוף" (שמות י"ב י"ג), וכן: "וּמַשוֹט מַפְחִידִי יָגַעְתָּ / וְאֶת בְּנִי יְחִידִי רִגַעְתָּ / וְכוֹחֵךְ כְּחָרָש רִקַעְתָּ / וְאֵין עֵד וְעוֹזֵר רָק אַתְּ", שבהן רמיזה לעקדת יצחק שנמנעה.
וב"שיר המחול" המופיע בהמשך: "צוֹעָקָה צוֹעָקָה אַהֲבַת הָעַיִט", המחזירה את שטף הרגשות ממעמד של עקידה למעמד של ברית בין הבתרים ("וירד העיט על הפגרים, וישב אותם אברהם". בראשית ט"ו, י"א), כאשר המושג "אהבת העיט" מוצג כאן כאוקסימורון, שכן ה"אהבה" באה דווקא מידי העיט המבשר על המוות.
חגיגה
פושט רגל
כוח המתנדבים מאלסטר
כוח המתנדבים מאלסטר (Ulster Volunteer Force, ובראשי תיבות UVF) הם קבוצה לויאליסטית מיליטנטית בצפון אירלנד. ההתארגנות הנוכחית של כוח המתנדבים מאלסטר נוסדה בשנת 1966 ונקראה על שם קבוצה בעלת שם זהה, מיליציה יוניוניסטית שנוסדה ב-1912. עם זאת, אין כל קשר בין שני הארגונים החולקים שם זהה. כוח המתנדבים מאלסטר הוכרז כארגון שהוצא מחוץ לחוק וסווג כארגון טרור בבריטניה ובארצות הברית.
כוח המתנדבים מאלסטר הוא קבוצה לויאליסטית. הלויאליסטים הם קבוצה המשתייכת ליוניוניסטים באירלנד, אלה המעוניינים באיחוד פוליטי בין אירלנד לבריטניה ונתמכים על ידי שיעור ניכר מהפרוטסטנטים באזור. עם זאת, הלויאליסטים נחשבים קבוצה קיצונית שאינה בוחלת בפעולות אלימות ובטרור להשגת רצונם, בניגוד ליוניוניסטים.
כוח המתנדבים מאלסטר של 1912.
הקבוצה המקורית שנקראה "כוח המתנדבים מאלסטר" הייתה מיליציה יוניוניסטית שנוסדה כדי לבלום שלטון עצמי אירי ב-1912. רבים מחברי כוח המתנדבים מאלסטר המקורי התגייסו, שירתו ונלחמו במלחמת העולם הראשונה בצבא הבריטי בדיוויזיה (אלסטר) ה-36 שנוסדה בספטמבר 1914. במהלך האלימות שליוותה את מלחמת האירים לעצמאות בין 1919 – 1921 רבים מכוח המתנדבים מאלסטר ביצעו התקפות נגד קתולים לאומנים ונגד הקהילה הרפובליקנית בצפון אירלנד. לאחר מכן, רבים מחברי הכוח נקלטו בשורות ה-B Specials, חיל שוטרים מיוחד באלסטר.
הארגון הנוכחי.
כוח המתנדבים מאלסטר הרג יותר אנשים מכל קבוצה לויאליסטית חמושה אחרת: לפי אוניברסיטת אלסטר סך ההרוגים נאמד ב-426 איש במהלך הצרות בין השנים 1969 – 2001.
התחלה.