לאחר עבודה אינטנסיבית הוציאה בוש באותה שנה את אלבומה השני, Lionheart. בוש הביעה חוסר שביעות רצון מהאלבום באומרה שהייתה צריכה זמן רב יותר לעבוד עליו. לאחר מכן יצאה בוש למסע מתיש של יחסי ציבור וסיבוב הופעות, היחיד בקריירה שלה. בוש לא אהבה את החשיפה ואת סגנון החיים של הידוענים כיוון שזה פגע בזמן שהוקדש ליצירת מוזיקה.
בוש נסוגה באופן הדרגתי מהחיים הציבוריים והחלה להפיק בעצמה את עבודתה באופן דקדקני השואף לשלמות. את האלבום השלישי שלה, Never for Ever (לעולם לא לתמיד), יצרה כשהיא חבויה בסטודיו שלה, ונחשפה לתקשורת רק כשהאלבום הבא יצא. עד החשיפה הופצו שמועות רבות על כך שהיא העלתה במשקל באופן קיצוני או אבדה את שפיותה, ואז היא הופיעה מחדש לרגע, רזה ושפויה למראית עין, ונעלמה בחזרה בתוך עבודתה. בשנות השמונים נהגה בוש להיעלם לתקופות של עד ארבע שנים בהן השלימה את יצירתה החדשה.
אחרי הוצאת האלבום The Red Shoes (הנעליים האדומות) בשנת 1993 לא הייתה סיבה לחשוב שהיא לא תופיע שוב לאחר 3 או 4 שנים נוספות עם אלבום חדש, אך תקופה ארוכה לאחר מכן לא נחשפה לתקשורת כל שכן, לא הוציאה שיר אחד. בוש נעלמה מעין הציבור לשנים רבות אף שמדי פעם עלו שמועות על אלבום חדש. התקשורת לא הפסיקה להעלות השערות על היעלמותה ותארה אותה כמתבודדת ומוזרה. למעשה, בוש ניסתה להעניק לבנה הצעיר ילדות נורמלית מחוץ לעולם הבידור. בוש ילדה את אלברט יחד עם הגיטריסט שלה ובן זוגה, דני מקינטוש, בשנת 1998. רק שנתיים לאחר מכן הגיעה הידיעה הזו לתקשורת. המעט שחשפה בפני התקשורת היה שהאמהות עושה אותה מאושרת.
האלבום השמיני שלה, Aerial יצא בתקליטור כפול ובתקליט בתאריך 7 בדצמבר 2005. בראיון שנתנה בשבועון Weekend Australian שיצא לאור בדצמבר 2005 הצהירה שאין זה האלבום האחרון שלה והיא ממשיכה לכתוב וליצור מוזיקה.
בשנת 2011 הוציאה שני אלבומים, אחד Director's Cut שכלל גרסאות חדשות לשירים מהאלבומים The Red Shoes ו The Sensual World
ואלבום עם חומרים חדשים בשם 50 Words For Snow.
אלבומים.
The Kick Inside - 1978.
אלבום הבכורה של קייט בוש יצא כשהיא הייתה בת 19. חלק מהשירים בו נכתבו כשהיא הייתה בת 15 בלבד. האלבום נפתח בקולות לווייתנים הפותחים את השיר הראשון "Moving" (בתנועה), בהשראת המורה שלה לריקוד לינדזי קמפ. באלבום מופיע הלהיט הגדול שלה עד היום, אנקת גבהים שטיפס לראש מצעדי הפזמונים בבריטניה, אוסטרליה, ניו זילנד ובמקומות נוספים.
גם לאחר שהמוזיקה של בוש התבגרה והתפתחה, האלבום The Kick Inside הוא זה שקיבע את מעמדה כיוצרת איכותית. ההשפעות הקולנועיות והספרותיות שלה בולטות בשיר "אנקת גבהים" (בהשראת הרומן בשם זה של הסופרת אמילי ברונטה וסדרת הטלוויזיה הבריטית שנעשתה לפי הספר).
לפני הוצאת האלבום הופיעה בוש במועדונים מלווה באחיה, פדי, ומספר חברים קרובים תחת השם "KT Bush Band", אך בהקלטות עצמן שוכנעה להשתמש במוזיקאים מקצועיים שעם חלק מהם היא המשיכה לשתף פעולה גם אחרי שהחזירה את חבריה ללהקה אל הבמה. פדי בוש היה היחיד מביניהם שניגן באלבום עצמו. שלא כמו באלבומים מאוחרים יותר בהם ניגן בכלים אקוסטיים כמו בללייקה ודידג'רידו, באלבום הראשון הוא ניגן בכלים סטנדרטיים יותר כמו הרמוניקה ומנדולינה. סטיוארט אליוט (Stuart Elliot) תופף באלבום זה והיה למתופף הקבוע של בוש באלבומים הבאים יחד עם המתופף צ'ארלי מורגן (Charlie Morgan). האלבום הופק מוזיקלית בידי אנדרו פאוול (Andrew Powell). אלבום זה הוא היחיד שיצא בעטיפה שונה בבריטניה, ארצות הברית, קנדה ויפן.
Lionheart - 1978.
האלבום Lionheart הוקלט בניס שבריווירה הצרפתית. זה האלבום היחידי שהוקלט מחוץ לבריטניה. באלבום היו מספר להיטים והמוכר ביניהם הוא "Wow" (וואו) שהגיע למקום השישי במצעד הפזמונים הבריטי. שם האלבום לקוח מהשיר "Oh, England, My Lionheart" (הו, אנגליה, לב הארי שלי), המספר על טייס שמטוסו הופל ומהרהר על מולדתו בעוד מטוסו צולל אל הקרקע, והטייס - לעבר מותו.
התייחסויות ספרותיות ניתן למצוא בשיר "In Search of Peter Pan" (החיפוש אחר פיטר פן) המתייחס לספר פיטר פן של הסופר והמחזאי ג'יימס מתיו ברי. השיר מצטט גם שורה מתוך העיבוד הקולנועי של וולט דיסני לספר הילדים פינוקיו שהפכה לקלאסיקה "When You Wish Upon A Star" (כשאתה מבקש מכוכב משאלה). התייחסויות קולנועיות כוללות את "Hammer Horror" (אימת הפטיש) ששואב את השראתו מחברת ההפקות הבריטית "האמר פילם סטודיו" הידועות בסרטי אימה גותיים. בנוסף, סדרת הטלוויזיה הבריטית "The Sweeney" ("הבולשת חוקרת"), סדרת משטרה פופולרית המוזכרת במילות השיר "Wow" (וואו).
באלבום Lionheart החל דל פאלמר, נגן הבאס את שיתוף הפעולה שלו עם בוש. הוא ניגן גם באלבומים הבאים וכן לקח חלק בהפקתם.
Lionheart הופק על ידי אנדרו פאוול בסיוע קייט בוש שבשלב זה הייתה כבר בעלת השפעה רבה על הפקת האלבום.
Never For Ever - 1980.
אלבום Never for Ever היה השני שהפיקה בוש בעצמה (הראשון היה הופעה חיה בשם Live On Stage בתחילת אותה שנה) בסיוע ג'ון קלי. שני האלבומים הראשונים התאפיינו בליווי חושני של תזמורת ללהקה.
קשת הסגנונות באלבום זה הייתה מגוונת בהרבה וכללה רוק קצבי, למשל בשיר "The Wedding List" (רשימת החתונה) ולעומתו, וולס שקט ונוגה בשיר "Army Dreamers" (חולמים בצבא), שעיבוד עברי שלו, "שם באבן" בוצע על ידי הזמרת מזי כהן. באפריל 2020 כחלק מפרויקט "זיכרון אחר" של רדיו הקצה, פרויקט של ביצוע מחודש של שירי זיכרון של אמני אינדי ביצעה עדי שחם את השיר "שם באבן", שביצעה במקור כהן במקור בעברית.
זה היה האלבום הראשון שהולחן באמצעות סינטיסייזר מכונת תופים ולא באמצעות פסנתר. האלבום עמד בראש מצעד האלבומים האנגלי והפך את בוש לזמרת הראשונה שהגיעה למעמד זה.
שוב ניכרת השפעה רבה מעולם הקולנוע והספרות. "The Infant Kiss" (נשיקת הפעוט) שאב את השראתו מהסרט "The Innocents" (החפים מפשע) משנת 1961 בכיכובם של דברה קר ומייקל רדגרייב, סרט ששאב את השראתו מ"טבעת החנק" סיפור של הסופר הנרי ג'יימס. "The Wedding List" נכתב על פי סרטו של הבמאי הצרפתי פרנסואה טריפו "La Mariée était en noir " (הכלה לבשה שחורים) משנת 1967 המבוסס על רומן של הסופר ויליאם אייריש (William Irish).
אלבום זה אחראי לאחד מהסינגלים המוצלחים בקריירה של בוש "babooshka" שהגיע לצמרות המצעדים באירופה ואוסטרליה וזכה לתואר כסף בריטניה ומכר מעל 500,000 עותקים בצרפת.
האלבום Never for Ever הוא היחיד שלא קרוי על שם אחד מהשירים הכלולים בו.
The Dreaming - 1982.
קייט בוש הפיקה בעצמה את האלבום The Dreaming. ההתנסות הראשונית והחופש המקצועי הביאו אותה ליצור אלבום מגוון בסגנונות מוזיקליים רבים. מסיבה זו האלבום זכה לביקורות מעורבות. האלבום לא הצליח מבחינה כלכלית, אך הוא זכה למקום השלישי במצעד האלבומים הבריטי. הסינגל הראשון, "Sat In Your Lap" (לשבת בחיקך), הקדים את יציאת האלבום במספר חודשים וכמו שלושת הסינגלים שיצאו אחריו, לא הצליח במצעדי הפזמונים. הסינגל "The Dreaming" על שמו נקרא התקליט, השתהה במקום 48. הסינגל שיצא אחריו, "There Goes A Tenner" (כך הלכה העשירייה) וזכה ליחסי ציבור של "אמי" ושל בוש, לא נכנס למצעדים כלל.
בוש הייתה בתחילת שנות העשרים לחייה וחפשה מקורות השראה חיצוניים: סרטי פשע ישנים כמו "There Goes A Tenner"; השיר "Pull Out The Pin" (שלוף את הנצרה) נכתב לאחר שצפתה בסרט תיעודי על מלחמת וייטנאם; "The Dreaming" נכתב על מצוקתם של ילידי אוסטרליה (החלימה הוא מושג מרכזי בתרבותם); "Houdini" נכתב על חייו של הארי הודיני והשיר "Get Out Of My House" (צא מביתי) על פי סרטו של סטנלי קובריק "הניצוץ" שנכתב על פי רומן של סטיבן קינג.
באלבום מעט שירים בעלי גוון אישי: השיר "Sat In Your Lap" בוחן את האיזון בין ביטחון עצמי של אדם לתחושת הספק שלו בעצמו, ואילו השיר "Leave It Open" (השאר את זה פתוח) עוסק בצורך בהכרה ומבטא את הצדדים האפלים באישיותו של אדם.
Hounds of Love - 1985.
האלבום Hounds of Love הופק גם הוא על ידי קייט בוש והיה אלבום ניסיוני כקודמו. לאחר ההוצאות הרבות שגבתה הפקתו של האלבום The Dreaming, בנתה בוש סטודיו פרטי בקרבת ביתה כדי שתוכל לעבוד בקצב שלה בלי צורך לכלכל את זמנה שם. בוש תארה תקופה זו כתקופה שמחה. התקשורת במערכת יחסים היא הנושא של השיר "Running Up That Hill" (רצים במעלה הגבעה), שקיבל ביקורות חיוביות וזכה להצלחה מסחרית. בוש רצתה בהתחלה לקרוא לשיר "A Deal With God" (עסקה עם אלוהים), אך ב"אמי" לא רצו לעורר מחלוקת ציבורית. השיר "Hounds of Love" עוסק בפחד מאהבה גואה, ואילו השיר "The Big Sky" עוסק בתסכול האומן החשוף לביקורת שאינה מודעת לתהליך היצירה האמנותי. לעומתם, השיר "Cloudbusting" (הורדת גשם) שאב השראתו מהספר "ספר החלומות" של פיטר רייך בנו של וילהלם רייך, פסיכואנליטיקאי מתלמידיו של פרויד שבנה מכונה שמטרתה להוריד גשם ולשלוט במזג האוויר.
האלבום מחולק לשני חלקים, שבגרסת התקליט, היו שני הצדדים שלו. הצד הראשון, המלודי בין השניים, נקרא Hounds of Love ובו ארבעת הסינגלים "Running Up That Hill", "Hounds of Love", "The Big Sky", "Cloudbusting", וכן השיר "Mother Stands For Comfort" (בתרגום חופשי, אמא תהיה תמיד לצידך) אודות רוצח שמחפש מקלט בבית אמו בידיעה שהיא תגן עליו תמיד.