ההופעה (מוכר גם כ"ההופעה בהיכל התרבות ת"א") הוא האלבום השביעי של הזמרת-יוצרת שרית חדד. האלבום יצא לאור באוגוסט 1999, על ידי חברת התקליטים שבבעלות אבי גואטה. זהו אלבום ההופעה הראשון של שרית חדד והוא הוקלט בהופעה בהיכל התרבות תל אביב.
רקע וכתיבה.
בשנת 1999 שרית חדד פרצה עם האלבום כמו סינדרלה, לאור ההצלחה הגדולה של האלבום והפרסום של שרית חדד לקהל הרחב, אבי גואטה החליט ששרית חדד תופיע בהיכל התרבות תל אביב, דבר שהיה נראה מוזר בזמנו מכיוון שהמוזיקה מזרחית לא הייתה פופולרית באותה תקופה. למרות החשש, ההופעה הצליחה מעל המצופה. ההופעה התקיימה ביוני 1999.
בעקבות הצלחה זו, יצאו כ-חודשים מההופעה אלבום, קלטת וידאו, קלטת אודיו ודי וי די. ה-DVD של הופעה זו נחשב כ-DVD הראשון בישראל שיצא מהזמר המזרחי. את האלבום הפיקו חברת אבי גואטה בע"מ בשיתוף הד ארצי.
אלבום זה הוא אלבום כפול הכולל שני דיסקים. באלבום זה יש ביצועים חדשים שבוצעו במיוחד להופעה זו.
רשימת רצועות.
ההופעה - תקליטור 1
ההופעה - תקליטור 2
ג'יימס גוד
ג'יימס ויליאם גוד (באנגלית: James William Good; 24 בספטמבר 1866 – 18 בנובמבר 1929) היה פוליטיקאי אמריקאי ממדינת איווה, חבר המפלגה הרפובליקנית, שכיהן כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית וכמזכיר המלחמה בממשלו של נשיא ארצות הברית הרברט הובר.
ראשית חייו.
ג'יימס ויליאם גוד נולד ליד סידר רפידס, איווה להנרי ומרגרט קומבס גוד. הוא למד בקולג' קו שבסידר רפידס וסיים את לימודיו שם ב-1892. בהמשך הוא למד בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת מישיגן, שם הוא סיים את לימודיו ב-1893 ובאותה שנה התקבל ללשכת עורכי הדין והחל לעסוק בעריכת דין באינדיאנפוליס. ב-4 באוקטובר 1894 הוא נשא לאישה את לוסי דיקון. לשניים נולדו שני בנים, ג'יימס ויליאם הבן ורוברט אדמונד.
ב-1896 שב גוד לסידר רפידס, שם הוא המשיך בעיסוקו בעריכת דין. בין השנים 1906 – 1908 הוא שימש כיועץ המשפטי של העיר.
קריירה פוליטית.
בין השנים 1909 – 1921 כיהן גוד כחבר בית הנבחרים של ארצות הברית כנציג מחוז הבחירה החמישי של איווה. ב-1919 הוא נבחר כיושב ראש ועדת ההקצבות של הבית ובתפקיד זה הוא כיהן עד תום כהונתו בבית הנבחרים. הוא נבחר מחדש לבית הנבחרים שבע פעמים ומעולם לא הובס. זמן קצר לאחר שעמיתו למפלגה הרפובליקנית, וורן הרדינג נבחר לנשיאות בנובמבר 1920, הביע גוד את רצונו לוותר על מושבו בבית הנבחרים ולהצטרף למשרד עורכי דין בשיקגו, זאת לאחר שתוכניתו לארגון מחדש של התהליך התקציבי תאומץ. ב-10 ביוני 1921 הגיש גוד את התפטרותו. בבחירות מיוחדות שנערכו נבחר במקומו הרפובליקני סיירוס קול, גם הוא מסיידר רפידס והוא הושבע לתפקידו ב-1 באוגוסט אותה שנה.
ב-1928 היה גוד פעיל במערכת הבחירות לנשיאות של הרברט הובר, גם הוא מאיווה. עם כניסתו של הובר אל הבית הלבן הוא מינה את גוד לתפקיד מזכיר המלחמה של ארצות הברית ועד מהרה אושר מינוי זה על ידי הסנאט. גוד כיהן בתפקיד במשך שמונה חודשים עד לפטירתו הפתאומית.
ג'יימס גוד נפטר ב-18 בנובמבר 1929, זמן קצר לאחר יום חמישי השחור שהחל את השפל הגדול, בוושינגטון די. סי. כתוצאה מדלקת הצפק שנגרמה מקרע בתוספתן. במקומו התמנה פטריק הארלי שעד אז שימש כתת-מזכיר המלחמה.
סייקה מורטה
סָײָקָה מוּרָטָה (村田 沙耶香, נולדה ב-14 באוגוסט 1979) היא סופרת יפנית. היא זכתה בפרס גונזו לסופרים חדשים, בפרס מישימה יוקיו, בפרס נומה ובפרס אקוטגאווה.
ביוגרפיה.
מורטה נולדה באינזאי, במחוז צ'יבה שביפן, בשנת 1979. בילדותה היא קראה ספרי מדע בדיוני ורומני מסתורין שהושאלו מאחיה ואמה. לאחר שמוראטה השלימה את לימודיה בחטיבת הביניים באינזאי, עברה המשפחה לטוקיו, שם סיימה את לימודיה בתיכון קאשיווה (המצורף לאוניברסיטת נישוגקושה), ולאחר מכן למדה באוניברסיטת טמגאווה.
הרומן הראשון שלה, 授乳 (Junyū, "הנקה"), זכה בפרס גונזו לסופרים חדשים בשנת 2003. בשנת 2013 היא זכתה בפרס מישימה יוקיו, ובשנת 2016 זכה הרומן העשירי שלה, コンビニ人間 (Konbini Ningen, תורגם לעברית כ "בשולי הנוחות"), בפרס אקוטגאווה היוקרתי, והיא נבחרה לאחת מנשות השנה של ווג יפן. "בשולי הנוחות" נמכר בלמעלה מ-600,000 עותקים ביפן, ובשנת 2018 הוא הפך לספרה הראשון שתורגם לאנגלית, תחת הכותרת "Convenience Store Woman" . בשנת 2020 תורגם לעברית בידי עינת קופר ויצא ב"סדרה הקטנה" של הוצאת כתר.
לאורך קריירת הכתיבה שלה, מורטה עבדה במישרה חלקית כמוכרת בחנויות נוחות בטוקיו.
ארכיון הסרטים הישראלי בסינמטק ירושלים
הארכיון הישראלי לסרטים, הפועל כחלק אינטגרלי מסינמטק ירושלים, הוא הארכיון הציבורי הגדול ביותר המשמר את המורשת האודיו-ויזואלית של מדינת ישראל. בארכיון מופקדים כ-32,000 גלגלים של עותקי הקרנה מהארץ ומהעולם, כמו גם כ-12,000 גלגלי נגטיבים של הקולנוע הישראלי והארצישראלי. אוספי הארכיון מכילים יותר מ-4000 שעות יצירה ישראלית ויהודית – החל מסוף המאה ה-19 ועד ימינו, חלקם הם עותקים יחידים בעולם.
הארכיון הישראלי לסרטים אינו מוגדר כארכיון לאומי אלא כמוסד ללא כוונות רווח.
היסטוריה.
הקמת הארכיון.
ב-1963 הקימה ליה ון ליר את הארכיון הישראלי לסרטים, בביתה בחיפה. בשנה זו הצטרף הארכיון לאיגוד הארכיונים הבינלאומי FIAF.
בתחילת דרכו הורכב אוסף הארכיון בעיקר מקולנוע בינלאומי. כאשר ליה ון ליר עברה לתל אביב עבר הארכיון איתה, עד שנמצא לו מקום קבע בבית אגרון בירושלים, מקום משכנו הראשון של סינמטק ירושלים. ב-1984 עבר הארכיון ביחד עם סינמטק ירושלים למבנה שבו הוא נמצא היום ברחוב דרך חברון בעיר.
ב-1999 נחקק בכנסת חוק הקולנוע, שקובע כי כל סרט הנתמך על ידי אחת מקרנות הקולנוע בישראל מחייב את מפיקיו להפקיד עותק אחד בארכיון סרטים ישראלי. הארכיון הישראלי לסרטים הוא מקום המשכן העיקרי של הפקות הקולנוע הישראליות עד היום.
עד 2016, הכותרים שבארכיון היו נגישים לקהל הרחב אך ורק באמצעות הקרנות בבתי קולנוע, סינמטקים, ובעמודת הצפייה האישיות בבניין הסינמטק. ב-2016 החל צוות הארכיון בפרויקט דיגיטציה רחב היקף שמטרתו הנגשה של אלפי סרטים לצפייה מקוונת.
בין אוספי הארכיון.
אוספי מורשת היסטורית.
אוסף שירות הסרטים הישראלי 1954–1991 כולל את תיעוד של כיבוש הכותל במלחמת ששת הימים, תשדירי הדרכה אזרחית ותרבותית, מצעד תשכ״ח, ביקור היצ׳קוק בירושלים, ארץ החולה, יומני יום העצמאות, ביקורי מנהיגים בישראל, חינוך טכנולוגי, דיוקנאי אמנים מציאת נפט בישראל ועוד.
אוסף היומנים אקסלרוד, כרמל ומולדת 1927–1958 כולל מאות יומנים מוסרטים המתארים את האישים, האירועים ומקומות בשנים מעצבות בהיסטוריה של מדינת ישראל, כגון פתיחת הכנסת הראשונה, הפגנות נגד הסכם השילומים, ביקור ועדת החקירה האנגלו-אמריקנית בארץ ישראל, תיעוד של קורס הטיס ראשון ועוד.
ארכיון יד טבנקין 1940–1950 מכיל סרטונים המתעדים הקמת קיבוצים, חיי יום יום בקיבוצים, ועידות התנועה הקיבוצית.
ארכיון מכון לבון מתעד את הקמת יישובים, מאבקי פועלים, מנהיגי ההסתדרות והקמת ערי הפיתוח.
ארכיון כפר המכביה - תיעוד של 15 המכביות שנערכו בארץ.
סרטי בית לוחמי הגטאות כולל חומרים המתעדים את שואת יהודי אירופה, ההתנגדות היהודית ומבצע הצלת שארית הפליטה והעלאתם לארץ ישראל.
אוסף סרטים מהמרכז לחקר השואה ע״ש ג׳ואן סורסקי-קונסטנטינר מנגיש תיעוד של כיתת לימוד במחנה ריכוז טרייזינשטאט, יום במחנה ריכוז, תיעוד מהמחנות אושוויץ, ברגן בלזן ועוד.
אולפני הסרטה נען כולל את אוסף אולפני ההסרטה של התנועה הקיבוצית, יומני הקיבוץ המאוחד.
אוסף סרטי צליינים בריטיים וסרבים משמר צילומים שצולמו בתחילת המאה ה-20 בארץ ישראל.
אוספי מורשת תרבותית.
אוסף קולנוע תיעודי ישראלי כולל הפקות עצמאיות והפקות נתמכות קרנות הקולנוע מתקופת קום המדינה ועד ימינו.
אוסף קולנוע עלילתי ישראלי כולל 98% מכל הסרטים העלילתיים שהופקו בישראל מ-1932 ועד ימינו.
סרטי סטודנטים - כולל סרטים של סטודנטים מבית הספר סם שפיגל לקולנוע ולטלוויזיה, מהחוג לקולנוע באונ׳ ת״א, בית צבי וממוסדות נוספים.
ארכיון להקת המחול בת שבע, כולל תיעוד חזרות ומופעים של הלהקה בשנות ה-70–80.
אוסף סרטים משפחתיים - אוספים פרטיים שמתעדים את ההווייה הישראלית מזווית אישית בשנות ה-30-70 של המאה הקודמת.
מדיה ושימור (דיגיטציה).
הרוב המוחלט של אוספי הארכיון - בכ-4000 שעות של תוכן, השוות באורכן ל-2 מיליון מטר פילם - כיום הם סרטים אנלוגיים ואינם זמינים לצפייה של הציבור הרחב בישראל ובעולם. מאז הקמתו עוסק הארכיון בשימור והפקת רסטורציות של קלאסיקות הקולנוע הישראלי משנות ה-50 ועד שנות ה-70.
בשנת 2016 הותנע בארכיון פרויקט דיגיטציה רחב היקף שמטרתו הנגשה של אלפי סרטים לצפייה מקוונת. מטרתו המרכזית של הפרויקט היא שימור נכסי המורשת האודיו-ויזואלית הישראלית לדורות הבאים והנגשתה לקהלים שונים דוגמת ציבור החוקרים, תעשיית הקולנוע והציבור הרחב. חמש השנים הראשונות של הפרויקט תוקצבו ב-25 מיליון שקלים.
באוגוסט 2020 הושקה על ידי הארכיון הפלטפורמה הדיגיטלית של הקולנוע הישראלי, המנגישה מאות סרטים ישראליים, שנסרקו ברזולוציה גבוהה, לקהל הרחב. הפלטפורמה מורכבת מחלק היסטורי, הכולל אלפי קטעי תיעוד של המציאות הישראלית מראשית היישוב עד שנות השישים של המאה ה-20; ומחלק אמנותי הכולל מאות סרטים עלילתיים ותיעודיים ארוכים וקצרים. צוות ההקמה של הפלטפורמה כלל את מיכאל גולן, הדר מילר והילה שטרית. מרט פרחומובסקי שימש כמנהל התוכן של הפרויקט עד נובמבר 2019.
פאביו יאקובסן