כיוון שלא נמצאה מחזוריות בניבוי התופעה, נדרש לעקוב אחר הכוכב באופן רציף ובמספר אורכי גל. אסטרונומים פתחו בקמפיין מימון המונים כדי לעקוב אחר הכוכב באופן שוטף באמצעות הטלסקופ בלוס קמברס. ב-19 במאי 2017 אותרה ירידה משמעותית בבהירות הכוכב, ואסטרונומים ברחבי העולם הפנו את הטלסקופים במגוון אורכי גל כדי לעקוב אחר התופעה בזמן אמת.
השערות.
בהתבסס על הסיווג הספקטרלי של הכוכב, לא ניתן לייחס את השינויים הגדולים בבהירות לכוכב משתנה, לכן עלו מספר השערות לגבי קיומו של חומר המקיף את הכוכב וחוסם את האור. אף אחת מההשערות לא הצליחה להסביר את נתוני התצפית באופן מלא.
השערה אחת היא שההפחתה באור מקורה בענן שביטים מפוררים המקיפים את הכוכב במסלול אליפטי שמרחקו מהכוכב הוא כמרחק של עננת אורט מהשמש. בתרחיש הזה כוח המשיכה מכוכב קרוב גורם לשביטים, לנוע לכיוון הכוכב. ראיות התומכות בהשערה כוללות את העובדה שלכוכב יש בן זוג ננס אדום במרחק קטן יחסית של 132 מיליארד קילומטרים (885 יחידות אסטרונומיות). עם זאת, הרעיון שיש כמות רבה כל כך של כוכבי שביט המקיפים את הכוכב, שמסוגלת לחסום כ-22% מאורו, מוטל בספק.
השערה נוספת היא שהכוכב נכנס לאחרונה לשדה אסטרואידים אך תרחיש של התנגשות מסיבית בכמות גדולה של גופים אמור ליצור ענן חם שזוהר באור תת-אדום, אך במדידות ספקטרוסקופיות ברזולוציה גבוהה שהתבצעו וכן ניתוח של ספקטרום האנרגיה הנפלטת לא הראו שקיימת פליטה משמעותית בתחום התת-אדום, ובכך נשללה ההשערה. השערה נוספת היא התנגשות של שני כוכבי לכת שיצרה ענן גדול של שברים, אך אירועים כאלה הם נדירים ביותר ומאוד לא סביר שטלסקופ החלל קפלר אכן צפה באירוע מסוג זה.
האסטרונום ג'ייסון רייט מעלה השערה שהאובייקטים שגורמים להבהוב הכוכב הם חלק ממבני-על שנבנו על ידי יישות מחוץ לכדור הארץ, בדומה לכדור דייסון, כדור היפותטי שנבנה סביב הכוכב על ידי ציוויליזציה מתקדמת, במטרה לקלוט את האור מהכוכב ולנצלו לשימוש כאנרגיה. בפרויקט סט"י מתכננים להפנות את צלחות הרדיו לכיוון שהכוכב על מנת לבדוק שידורי רדיו ממנו.
איליה שרייבמן
לייזר איליה שרייבמן (בפולנית: Lejzor Ilja Szrajbman; 25 באפריל 1907–1943) היה שחיין ושחקן כדורמים פולני-יהודי, אלוף פולין שייצג את ארצו באליפות אירופה (מגדבורג 1934) ובאולימפיאדה (ברלין 1936). בעל 5 מדליות מהמכביה. נספה בשואה.
ביוגרפיה.
שרייבמן נולד בוורשה. אחיו הצעיר ג. שרייבמן אף הוא היה שחיין מצטיין, אלוף ושיאן פולין ואלוף המכביה השנייה. הוא שירת בצבא פולין בחיל תותחנים בלודמיר שבווהלין במסגרת גדוד 9. הוא ייצג בשחייה את האקדמיה היהודית לספורט עד שנת 1933, ואחר כך את קבוצת לגיה ורשה.
באליפויות פולין בשחייה שנערכו בשנים 1930, 1931 ו-1932 זכה שרייבמן במדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.
בשנת 1932 השתתף במכביה הראשונה שנערכה בישראל וזכה ב-3 מדליות, 1 כסף ו-2 ארד. מדליית כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.6 דקות, אחרי פבל שטיינר מצ'כוסלובקיה (1:00.8 דקות). מדליות ארד, במשחה שליחים 3x100 מטר מעורב בתוצאה של 4:11.7 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (3:47.6 דקות) וארצות הברית (3:52.6 דקות) ובמשחה שליחים 4x200 מטר מעורב בתוצאה של 12:23.0 דקות, אחרי צ'כוסלובקיה (11:22.0 דקות) ואוסטריה (11:50.0 דקות).
באליפות פולין שנערכה בשנת 1934 זכה שרייבמן ב-5 מדליות כסף, במשחה ל-100 מטר חופשי, במשחה ל-200 מטר חופשי, במשחה ל-400 מטר חופשי, במשחה ל-1500 מטר חופשי ובמשחה שליחים 3x100 מטר מעורב.
הוא השתתף באליפות אירופה שנערכה במגדבורג, גרמניה בשנת 1934 אך ללא הצלחה.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שרייבמן ב-2 מדליות ארד, במשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 1:04.2 דקות, אחרי ד"ר פבל שטיינר (1:02.6 דקות) ואלפרד נקש מצרפת (1:03.2 דקות) ובמשחה ל-400 מטר חופשי, אחרי פרנטישק גטרויר מצ'כוסלובקיה שקבע שיא מכביה חדש של 5:18.0 דקות וג'ורג' שיינברג מארצות הברית.
אלוף פולין.
באליפות פולין שנערכה בשנת 1935 זכה במדליית זהב במשחה ל-400 מטר חופשי בתוצאה של 5.29 דקות.
באולימפיאדת ברלין (1936) השתתף שרייבמן במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי, אך הרביעייה הפולנית פסלה.
באליפות פולין שנערכה בשנת 1938 זכה שרייבמן במדליית זהב במשחה שליחים 4x200 מטר חופשי ובמדליית כסף במשחה ל-100 מטר חופשי.
לפני פרוץ מלחמת העולם השנייה הוצע לשרייבמן לצלם את הגרסה הפולנית של טרזן בהפקת התסריטאי והבמאי הפולני יוליוש גרדן (1901–1944) .
מותו.
נסיבות מותו של שרייבמן בשנת 1943 אינן ברורות. ישנם מקורות הטוענים שהוא מת בגטו ורשה. לפי מקורות אחרים, הוא נרצח במחנה הריכוז מיידנק וזו הטענה המקובלת בנוגע למותו.
בג&quot;ץ אבו מסאעד נגד נציב המים
מקסימיליאן דה אנג'ליס
פרוש מצוי
פָּרוּשׁ מצוי (שם מדעי: Fringilla coelebs) הוא מין של ציפור שיר נודדת, ממשפחת הפרושיים. הוא קרוב משפחה של פרוש הררי.
הפרוש המצוי עובר בישראל בתקופת החורף, לפני נדידת האביב, החל מחודש אוקטובר. ציפור זו היא הקטנה במשפחת הפרושיים. לזכר כיפה וצווארון אפורים תכלכלים. רוב גופו בצבע ערמוני, חום אדמדם. כנפיים חומות, גרון וגחון ערמוניים, גב חום אפרפר, מקור ירקרק או צהבהב, אברות כנף חומות ששוליהן לבנבנים. צבעי הנקבה עמומים יותר.  לזכר קול חזק יחסית, בו הוא משתמש לצורך חיזור.
תפוצת הפרוש המצוי היא ברוב מדינות אירופה, על פני אסיה לכיוון סיביר, ובמערב עד אפריקה. הוא מעדיף שטחי חורש פתוחים ולעיתים קרובות מחפש מזון על הקרקע. התטולה היא בדרך כלל של  4-5 ביצים, אשר בוקעות לאחר כ-13 ימים. פרחון הגוזלים הוא תוך כ-14 ימים, אך שני ההורים ממשיכים להאכילם עוד מספר שבועות. הפרוש הוא ציפור נודדת. עם התקרב החורף היא נודדת מאתרי הקינון שלה למעונות-חורף באזורים חמים יותר, ושבה עם התקרב הקיץ, לאתרי הקינון שלה באירופה.
צמח צמריון
צמח צמריון (תר"פ - תשמ"ח; 9 בנובמבר 1919 – 14 ביולי 1988) היה פעיל ציוני, איש חינוך, חוקר המקרא, השואה והתקומה.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה ראסיין (ליטא), בשנת תר"פ 1919. אביו גדליהו (הכהן) הלפרין היה מורה ואחר כך סוחר בראסיין, שימש בתפקידים מרכזיים לרבות: ראש הקהילה ("עזרה"), חבר מועצת העירייה, ממייסדי הגמנסיון העברי "תרבות" ויו"ר ועד ההורים שלו, יו"ר מועצת הבנק היהודי העממי, פעיל ציוני במסגרת "התאחדות צעירי ציון" ועוד. היה נואם מחונן, ממשכילי ליטא, בן רב ונכדם של רבנים מצד אביו ומצד אמו. אמו הניה הייתה עקרת בית בת ר' אריה-לייב (הכהן) קפלן, עורך דין, מנכבדי קהילות ראסיין ומראשי מוסדותיה הדתיים והציבוריים.
צמח-משה היה הבן הבכור מתוך ארבעת ילדי משפחת הלפרין, אחיו ואחיותיו: ראובן, רחל ומרים. התחנך במשפחה ציונית, שחלמה לעלות לארץ ישראל. קיבל חינוך עממי ותיכוני ב"תרבות" בראסיין, למד בישיבת ראסיין וכן תלמוד מפי מורים פרטיים. בגיל 17 (בשנת 1936) עלה ארצה ללא בני משפחתו, כסנונית ראשונה, כשהוריו תכננו שכל המשפחה תעלה בהמשך בעקבותיו. עם הגיעו לישראל התגורר בחיפה, שבה הייתה לו דודה (אחות אביו – עטרה מאלי) ועבד כפקיד בחברת החשמל. באותה תקופה היה פעיל בחיפה בהגנה ובמועצות נוער של הקק"ל; "כופר הישוב"; האגוד למען תוצרת הארץ; חבל ימי לישראל ומכבי; ראש קן "הנוער הציוני" ונציגו בוועד הציונים הכלליים בחיפה, ובהמשך ראש חוג הנוער המדינתי שליד מפלגת המדינה העברית בחיפה. כמו, כן החל לימודיו בבית הספר למשפט ולכלכלה בתל אביב. לאחר שנת לימודים אחת בשנת 1941 – היה מראשוני המתנדבים לצבא הבריטי במלחמת העולם השנייה ולכן פרש מלימודיו.
שירת בצבא הבריטי במסגרת הבריגדה היהודית. הוא הוצב בחיל התותחנים ושירת באיטליה. במסגרת שירותו היה מזכיר ועד סוללת תותחנים בבריגדה ונציגה בוועד הבריגדה, מזכיר מערכת העיתון "ניב התותחן" ובהמשך עורך "הד הסוללה".
כל בני משפחתו בליטא נספו בשואה.
פעילות פוליטית (לפני קום המדינה).
עם תום המלחמה היה צמריון אחד מעשרת החיילים הבית"רים והרוויזיוניסטים שנשארו לעבוד במחנות הפליטים באירופה עם שארית הפליטה. באותה תקופה היה פעיל פוליטי, משליחי הבריגדה הבלתי לגאליים במחנות הפליטים (בשם משה הלפרין) ערך את ביטאון "אונזער וועלט" (ביידיש: 'עולמנו') מטעם ברית הציונים הרוויזיוניסטים.
הוא שימש כפעיל חברתי-ציוני-חינוכי במחנה העקורים ברגן-בלזן, שם הכיר את רעייתו פנינה בת יצחק אלחנן (הכהן) קגן, שהייתה ניצולת שואה מווילנה. הם נישאו בשנת 1947 במינכן שבגרמניה.
בשוב הרוויזיוניסטים להסתדרות הציונית, לאחר איחודם עם המדינתיים, היה צמריון שליח ההנהלה העולמית של ברית הציונים הרוויזיוניסטים (הצה"ר) המאוחדת בשארית הפליטה, ארגן את התנועה באזור הבריטי של גרמניה, היה חבר נשיאות המרכז באזור האמריקני, נציג ההנהלה העולמית בוועידות ארציות שונות באירופה, חבר הנהלת התנועה לאירופה ולצפון אפריקה, ציר לוועידה העולמית של הצה"ר בימי הקונגרס הציוני הכ"ב בבזל.
היה עורך ביטאון התנועה "אונזער וועלט", תעמלן ופולמוסן, נואם להמונים, טיפל זמן מה במחלקת המשק ואחר כך בארגון ובעיקר במחלקת ההסברה של התנועה, חיבר חוברות אידאולוגיות ומצעים לפני בחירות, נחלץ להגנת שם תנועתו וכבודה בשעות בדידות ובימי סבל להמוני חבריה.
היה פעיל בארגון מגביות למען היישוב, חינך לעליה והטיף נגד הגירת הפליטים לארצות הרווחה.