בשנת 1375 מת סבו שטפן השני, דוכס בוואריה, ואביו ודודיו פרידריך, דוכס בוואריה ויוהאן השני, דוכס בוואריה ירשו את נחלותיו. בשנת 1392 חולקה דוכסות בוואריה בין אביו לדודיו: יוהאן השני, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-מינכן, פרידריך, דוכס בוואריה קיבל את דוכסות בוואריה-לנדסהוט, ואילו אביו קיבל את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1394 פרצה מלחמה בין דודו יוהאן השני שנתמך בבניו ארנסט, דוכס בוואריה ווילהלם השלישי, דוכס בוואריה, לבין אביו ולודוויג עמד לצד אביו, ובסיומה ניצח דודו יוהאן את אביו. בשנת 1400 הגיע הסכסוך בין הדוכסויות לרופרכט, מלך גרמניה, ובשנת 1402 הוא פסק לטובת ארנסט ווילהלם. בשנת 1413 מת אביו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, ולודוויג עלה לשלטון במקומו. בשנת 1414 כרתו וילהלם וארנסט ברית עם בן דודם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט נגד לודוויג, ובשנת 1420 פרצה שוב מלחמה בין הדוכסויות, שהסתיימה בשנת 1422 בתבוסת בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה.
בשנת 1443 נכלא לודוויג על ידי בנו לודוויג השמיני, דוכס בוואריה שתפס את השלטון, וחבר להיינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט. בשנת 1445 מת בנו לודוויג השמיני, וב-1 במאי 1447 מת לודוויג כאסיר של היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה, שסיפח עם מותו את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט לנחלותיו.
משפחתו.
ב-1 באוקטובר 1402 התחתן לודוויג עם אן דה בורבון, בתם של ז'אן הראשון, רוזן לה מרשה וקתרין דה ונדום, ממנה היו לו שני ילדים:
ב-1 באוקטובר 1413 התחתן לודוויג עם קתרין ד'אלנסון, בתם של פייר השני, רוזן אלנסון ומארי שאמילאר, רוזנת בומון-או-מן, ממנה נולדו לו שני ילדים:
לודוויג השמיני, דוכס בוואריה
לודוויג השמיני, דוכס בוואריה (1 בספטמבר 1403–7 באפריל 1445), היה דוכס בוואריה-אינגולשטאדט בין השנים 1443–1445.
ביוגרפיה.
לודוויג נולד ב-1 בספטמבר 1403 בפריז, ללודוויג השביעי, דוכס בוואריה ואן דה בורבון, בתם של ז'אן הראשון, רוזן לה מארשה וקתרין מוונדום.
בשנת 1413 מת סבו שטפן השלישי, דוכס בוואריה, ואביו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה עלה לשלטון במקומו. בשנת 1414 כרתו וילהלם, דוכס בוואריה-מינכן וארנסט, דוכס בוואריה-מינכן ברית עם בן דודם היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט נגד לודוויג השביעי, ובשנת 1420 פרצה מלחמה בין הדוכסויות, שהסתיימה בשנת 1422 בתבוסת בוואריה-אינגולשטאדט. בשנת 1425 נרצח יוהאן השלישי, דוכס בוואריה-שטראובינג, ובשנת 1429 פסק זיגיסמונד, קיסר האימפריה הרומית הקדושה בבוררות פרשבורג על חלוקת דוכסות בוואריה-שטראובינג בין הענפים האחרים של בוואריה.
החל משנת 1438 התנהל מאבק בין לודוויג לאביו, שהעדיף על פניו בן לא חוקי. ב-20 ביולי 1441 התחתן לודוויג עם מרגרטה מברנדנבורג, בתם של פרידריך הראשון, הנסיך הבוחר מברנדנבורג ואליזבת מבוואריה, נסיכת הבוחר מברנדנבורג, אך לא היו לו ילדים ממנה. בשנת 1443 כלא לודוויג את אביו לודוויג השביעי, דוכס בוואריה ותפס את השלטון, ולאחר מכן חבר להיינריך השישה עשר, דוכס בוואריה-לנדסהוט. ב-7 באפריל 1445 מת לודוויג במפתיע, ובשנת 1447 מת אביו לודוויג השביעי כאסיר של היינריך השישה עשר, דוכס בוואריה, שסיפח עם מותו את דוכסות בוואריה-אינגולשטאדט לנחלותיו.
ברברה פלין
ברברה פלין (באנגלית: Barbara Flynn; נולדה ב-5 באוגוסט 1948) היא שחקנית אנגלייה.
ביוגרפיה.
פלין נולדה בשם ברברה ג'ו מקמארי בסנט לנרדס און סי בסאסקס. אמה הייתה ג'וי קרופורד הרסט. היא למדה בבית הספר סט מרי בהייסטינגס. אחר כך למדה משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה, וזכתה במדליית זהב ב-1968. בהמשך הופיעה בתיאטרון רפרטוארי.
לראשונה זכתה פלין להכרה בתפקיד פרדה אסטון בסדרת הדרמה "A Family at War" של ITV, על אודות משפחה מהמעמד הבינוני נמוך החיה בליברפול בשנים 1938 ובמהלך מלחמת העולם השנייה. היא גילמה את ג'ודית פיצג'רלד אשתו של אדי פיצג'רלד, גיבור הסדרה "המפצח". בסדרה הקומית "Open All Hours" שיחקה בתפקיד אשת החלב, מושא אהבתו של גרנוויל.
בשנות השמונים של המאה העשרים לוהקה פלין לסדרות דרמה קומית בטלוויזיה הבריטית בהן "טרילוגיית ביידרבק" ו-"A Very Peculiar Practice".
ב-1976 הופיעה פלין בהפקה התיאטרון הרפרטוארי של ברמינגהאם של המחזה "פיתגורס" מאת דני אבס. ב-2016 השתתפה בהפקת בכורה עולמית של המחזה "Elegy" בתיאטרון דונמאר ורהאוס.
חיים אישיים.
ב-27 בפברואר 1982 התחתנה עם ג'רמי ג'ורג' טיילור.
קריינות.
בנוסף לעבודתה כשחקנית, הייתה פלין קריינית במספר רב של תוכניות תעודה:
הנקודה הירוקה (סימול)
קרקס הרעב
קרקס הרעב (ברומנית: Circ al foamei) היה כינוי רומני עממי למבני ענק שנבנו בתקופת שלטונו של ניקולאה צ'אושסקו ברחבי בוקרשט ונועדו לספק לאוכלוסייה מזון מוכן לאכילה. השם קרקס נגזר מהגג בצורת כיפה, שהזכיר את כיפת הקרקס.
לפי חזונו של צ'אושסקו, היו אמורים מרכזים אלה לספק לאוכלוסייה מזון מוכן לאכילה, כך שעקרות הבית יתפנו ממלאכת הבישול. המודל לכך היו הסופרמרקטים המערביים, אך עם תוספת של מסעדות גדולות בהן יוגש מזון בריא (פחות בשר ויותר רטבים, פחות סוכר בעוגות וכדומה) לרוצים לאכול במקום ואפשרות לרכוש מזון מוכן לאכילה ולקחת הביתה, שם יצטרכו רק לחמם אותו.
בכל מגזר של בוקרשט (בוקרשט הייתה מחולקת לשישה מגזרים) תוכנן מרכז כזה (אגרו-אָלימנטרי), אך עד המהפכה הרומנית (1989) הושלמו רק שניים ולאחר המהפכה נפסקה בניית יתר המרכזים. במרכזים שהושלמו נעשה מאמץ גדול למלא אותם במוצרי מזון, למרות המחסור הכללי במזון ברומניה באותה תקופה. המרכזים אכן התמלאו במזון המבוקש, אך זה היה על חשבון הצרכניות הרבות שהתרוקנו.
רבים הגיעו למרכזים כדי לרכוש מזון וכך התחיל המזון להיגמר בשעות הערב ולאחר זמן מה המזון התחיל להיגמר בשעות הצהריים ולבסוף המלאי אזל כבר בשעות הבוקר. לאחר המהפכה הרומנית אחד המרכזים הפך למרכז קניות בשם אוניראה והשני היה לחלק מהשוק של שכונת פנטלימון. המבנים שלא הושלמו עברו שינוי יעוד או הריסה - אחד מהם הפך ל"אוניברסיטה נוצרית על שם דימיטריה קנטמיר".
גאון יעקב
ונזכור את כולם? (סרט)
אולומואוץ (מחוז)
מחוז אולומואוץ או מחוז אולומואוצקי (בצ'כית: Olomoucký kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, המשתרע על פני מרכז וצפון-מערב מוראביה ההיסטורית, ועל פני חלק קטן של שלזיה הצ'כית. המחוז נקרא על שם בירתו, העיר אולומואוץ. שטחו הכולל של המחוז מסתכם ב -5,271.43 קמ"ר (כלומר 6.7% מכל שטח צ'כיה). האוכלוסייה הסתכמה נכון ליום 31 בדצמבר 2016 ב 633,925 תושבים .
בשטחו של המחוז הוקמו 13 מחוזות מינהליים של עיריות עם סמכויות מורחבות ו 20 מחוזות מינהליים של עיריות עם משרה עירונית מורשית.
מחוזות משנה.
מחוז אולומואוץ, מחולק לחמישה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
מוראביה-שלזיה (מחוז)
מחוז מוראביה-שלזיה או מחוז מוראבסקוסלזסקי (בצ'כית: Moravskoslezský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, המשתרע על פני צפון-מזרח מוראביה ההיסטורית, ועל פני רוב שטח שלזיה הצ'כית.
המחוז מתועש מאוד ובעידן הקומוניסטי כונה "לב הפלדה של המדינה". במחוז גם אזורים הרריים.
עד מאי 2001 נקרא המחוז על שם בירתו אוסטרבה, מחוז אוסטרבה או מחוז אוסטרבסקי.
מחוזות משנה.
מחוז מוראביה-שלזיה, מחולק לשישה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
מחוז מורבסקושלזסקי
מחוז אוסטרבה
מחוז אוסטרבסקי
מחוז מורביה-שלזיה
זלין (מחוז)
מחוז זלין או מחוז זלינסקי (בצ'כית: Zlínský kraj) הוא אחד מ-13 מחוזות של הרפובליקה הצ'כית, הממוקם בחלק המרכזי-מזרחי של מוראביה ההיסטורית. המחוז נקרא על שם בירתו, העיר זלין.
מחוזות משנה.
מחוז זלין, מחולק לארבעה מחוזות משנה (אוקרס, Okres):
אורי לבוביץ
אורי לבוביץ (גם ליבוביץ) כ"ט בטבת תש"ו – כ"ז באייר תשכ"ז; 31 בינואר 1946 – 6 ביוני 1967) היה חייל צה"ל שעוטר בעיטור המופת על לחימתו בקרב על גבעת התחמושת במלחמת ששת הימים. לבוביץ היה חובש קרבי שעוטר על דבקות במשימה. במשך כל הלחימה טיפל בפצועים, גם באלה שנפגעו ושכבו במקומות חשופים והיו תחת ירי של הלגיון הירדני. לבוביץ נהרג בעת שטיפל בשני חיילים פצועים. הוא נקבר בבית הקברות הצבאי בהר הרצל.
ביוגרפיה.
אורי לבוביץ, בנם של טובה ויצחק יעקב, נולד בקריית מוצקין ב-1946, למד בבית ספר יסודי "אחדות" בקרית מוצקין, ולאחר מכן בבית ספר מקצועי "עמל" בקריית חיים (נקרא אינטרנשיונל בזמנו), שם למד להיות מסגר. בבית הספר לחניכות למד בחלק מהשבוע ובחלקו השני עבד במפעלי וולקן הנדסה וולאחריו במסגריית גורן שבמפרץ חיפה. בכיתה ט' הצטרף לתנועת "המחנות העולים". הוא היה נער שתקן ומופנם, ותואר מאוחר יותר על ידי חבריו לגרעין ולצבא, כאדם בישן, נחבא אל הכלים, ישר והגון, שבלטה בו אהבת האדם והדאגה לחבר. בשעות הפנאי עסק באיסוף ומיון בולים, ובניית טיסנים.
יחד עם חבריו למחנות העולים, יצא במסגרת גרעין הנח"ל "ירדן" לקיבוץ גדות. גרעין "ירדן" הוכרז בגדות ב-5 באוקטובר 1963. החלטתו של לבוביץ להצטרף לגרעין שמיועד להתיישבות בקיבוץ, נבעה מחיפושיו אחר מסגרת יותר שוויונית. שהייתו בגדות הייתה בתקופה שבה סבל הקיבוץ מהפגזות קשות של הצבא הסורי, וגם הבית בו התגורר נפגע קשות בהפגזות. הוא נהג לכתוב גלויות להוריו, בו תיאר את חוויותיו מההפגזות ורעשי הקרבות להם היה עד.