המצנח האט את הרובר רק עד 320 קילומטר לשעה, ומרגע זה היה עליו להאט בחוזקה. בגובה של 2,100 מטר מודול ההנחתה הפעיל 4 זוגות של מדחפי בלימה רקטיים תוך כדי תימרון הצידה, כדי להימנע מפגיעת המגן העליון והמצנח שניתקו. במהירות של 2.7 קילומטר לשעה, בגובה של 20 מטר, 12 שניות לפני הנחיתה, מודול ההנחתה שלשל את הרובר מטה בעזרת סט של כבלים באורך של 6.4 מטר. הרובר פרש את גלגליו לקראת הנחיתה. ברגע שהרובר חש בקרקע מתחת לגלגליו הוא התנתק מהכבלים, ומודול ההנחתה תמרן משם במהירות למרחק בטוח, שם התרסק על הקרקע. כל התהליך האוטומטי של שלבי הכניסה, ירידה ונחיתה, עד לרגע מגע גלגלי הרובר עם פני השטח של מאדים, ארך כ-7 דקות.
הנחיתה עברה בהצלחה ב-18 בפברואר 2021, בשעה 20:44 UTC.
וולט האזרד
מאהדי עבדול-רחמן (באנגלית: Mahdi Abdul-Rahman; 15 באפריל 1942 – 18 בנובמבר 2011; נולד בשם וולטר רפאל האזרד הבן (באנגלית: .Walter Raphael Hazzard Jr)) היה כדורסלן אמריקאי, אשר שיחק בליגת ה-NBA בין השנים 1964–1974. בעונת נבחר להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA כשחקן סיאטל סופרסוניקס, ולאורך 10 עונותיו בליגה רשם ממוצעים כוללים של 12.6 נקודות, 4.9 אסיסטים ו-3.0 ריבאונדים למשחק.
קריירת מכללות ונבחרת ארצות הברית.
האזרד נולד בעיר וילמינגטון שבדלאוור, וגדל בפילדלפיה, פנסילבניה. בסיום לימודיו ב"תיכון אוברברוק" המקומי, בו למד בעבר גם הכדורסלן וילט צ'מברלין, החל ללמוד באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס ("UCLA"). בעונתו האחרונה בקבוצת הכדורסל של האוניברסיטה, 1963/1964, קלע 18.6 נקודות בממוצע למשחק והוביל את הקבוצה, לצד הקלע גייל גודריץ' ותחת המאמן ג'ון וודן, לזכייתה הראשונה בטורניר אליפות המכללות. במשחק הגמר גברה UCLA על אוניברסיטת דיוק, בה שיחקו ג'ף מאלינס וג'ק מארין, בתוצאה 98–83. לאורך הטורניר קלע האזרד 19.8 נקודות למשחק, ובסיומו זכה בתואר השחקן המצטיין של הפיינל פור (NCAA Final Four Most Outstanding Player). כמו כן, בסיום העונה נבחר לחמישיית העונה של ליגת המכללות (First-team All-American).
בסיום לימודיו ב-UCLA השתתף באולימפיאדת טוקיו (1964) כשחקן נבחרת ארצות הברית בכדורסל, אשר ניצחה בכל תשעת משחקיה בהפרש ממוצע של כ-30 נקודות וזכתה במדליית הזהב. האזרד עצמו מיעט לשחק לאורך הטורניר, ותרם 3.8 נקודות בממוצע למשחק בלבד.
קריירת משחק ב-NBA.
בדראפט ה-NBA 1964 נבחר האזרד על ידי לוס אנג'לס לייקרס כבחירה טריטוריאלית. בשתי עונותיו הראשונות ב-NBA העפיל עם הלייקרס לגמר הליגה, אולם בשתי הפעמים הפסידה הקבוצה מול בוסטון סלטיקס בסדרת הגמר. לאורך תקופתו עם הלייקרס, עד לסיום עונת , קלע 9.4 נקודות בממוצע למשחק.
בדראפט ההרחבה של שנת 1967 נבחר האזרד על ידי סיאטל סופרסוניקס, לקראת עונת הבכורה של המועדון. בעונתו היחידה בקבוצה העמיד ממוצעים של 24.0 נקודות, 6.2 אסיסטים ו-4.2 ריבאונדים למשחק, ונבחר בפעם היחידה בקריירה להשתתף במשחק האולסטאר של ה-NBA. ב-28 בדצמבר 1967 קלע שיא קריירה של 45 במשחק מול סן דייגו רוקטס. על אף הצטיינותו של האזרד, סיימה סיאטל את עונת במקום ה-11 בליגה, אשר כללה אז 12 קבוצות.
באוקטובר 1968 הועבר האזרד בטרייד לאטלנטה הוקס, בתמורה ללני וילקינס. לאורך 3 עונותיו באטלנטה קלע 14.3 נקודות ומסר 6.3 אסיסטים בממוצע למשחק, והעפיל עם הקבוצה לגמר האזור המערבי בעונות ו-.
ביולי 1971 הועבר בטרייד לבאפלו ברייבס, לקראת עונתה השנייה ב-NBA. בעונתו היחידה במדיה קלע 15.8 נקודות ומסר 5.6 אסיסטים בממוצע למשחק. בשנים 1972–1974 שיחק עבור גולדן סטייט ווריורס וסיאטל סופרסוניקס, אך מיעט לשחק ותרם 4.3 נקודות למשחק בלבד. בסיום עונת פרש האזרד ממשחק, בגיל 31.
קריירת אימון.
בשנת 1980 מונה האזרד למאמן קבוצת הכדורסל של מכללת קומפטון אשר בקומפטון, קליפורניה, ושנתיים לאחר מכן עבר לאמן את קבוצת אוניברסיטת צ'פמן אשר בעיר אורנג' הסמוכה.
בשנת 1984 מונה למאמן קבוצת UCLA, כ-20 שנה לאחר שזכה עמה באליפות המכללות כשחקן. בעונת 1986/1987 העפילה הקבוצה לטורניר אליפות המכללות, אך הודחה ממנו כבר בסיבוב השני, לאחר שהפסידה מול אוניברסיטת ויומינג. השחקנים הבולטים של UCLA באותה עונה היו רג'י מילר ופו ריצ'רדסון. לאורך 4 עונותיו כמאמנה, רשמה הקבוצה מאזן כולל של 77 ניצחונות ו-47 הפסדים (62.1%).
חייו האישיים.
בקיץ 1972 התאסלם האזרד, ושינה את שמו למאהדי עבדול-רחמן (באנגלית: Mahdi Abdul-Rahman). על אף שינוי השם הרשמי, המשיך להיקרא בשמו המקורי – וולט האזרד – לאורך כל הקריירה המקצועית כשחקן וכמאמן כדורסל.
במרץ 1996 סבל משבץ מוחי, ובשנים הבאות חלה הרעה הדרגתית במצבו הבריאותי. ב-18 בנובמבר 2011 נפטר האזרד, בגיל 69, כתוצאה מסיבוכים בניתוח לב שעבר.
פרמסווארה
פָרָמֵסְוּוארָה (1344–1414) הנחשב לזה שנקרא במסמכי מלאי כאיסקנדר שאה, היה המלך האחרון של ממלכת סינגפורה ומייסד סולטנות מלאקה. לפי המסמכים שנמצאו בחצי האי המלאי, הוא שלט בסינגפורה בין השנים 1389 עד 1398. הוא ברח מהאי לאחר שמג'פהיט פלשה אליו ב-1398. לאחר מכן ייסד פרמסווארה את המעוז החדש שלו על שפת נהר מלאקה ב-1402. בתוך עשורים ספורים, הפכה העיר החדשה לבירת סולטנות מלאקה. עם זאת, דיווחים פורטוגזים שנכתבו כמאה שנה לאחר מותו, מעלים סברה כי הוא היה במקור מפלמבאנג ותפס את השלטון בסינגפורה לפני שגורש, בין אם על ידי ממלכת סיאם או מג'פהיט, ואחר הקים את מלאקה.
אטימולוגיה.
מקור השם הוא במילה שבסנסקריט "פרמסוורה", שמשמעותה "אל עליון." פרמסווארה הוא גם מקור שמו של אחד האל שיווה. עם זאת, השם לא מוזכר במקורות מלאים, המתארים לפרטי פרטים את הממלכות מלאקה וסינגפורה. במקום זאת ניתן השם איסקנדר שאה לשליט האחרון של סינגפורה ומייסד מלאקה. איסקנדר הוא השם הפרסי של "אלכסנדר", על שמו של אלכסנדר הגדול ו"שאה" הוא התואר הפרסי למלך. על סמך הפרטים המשותפים לשני האישים, מניחים כי איסקנדר שאה ופרמסווארה הם אותו אדם.
חייו.
מוצאו.
קיימות מספר הערכות באשר למוצאו של פרמסווארה. תעודות מלאיה שנכתבו במהלך תור הזהב של מלאקה ונוסחו על ידי בית המשפט בג'והור ב-1612 הן אחד המקורות והבסיס למחקרים אודות סינגפורה, שליטיה ובהמשך הירידה בכוחה והיעלמותה. לפי אחת הרשומות, איסקנדר שאה היה צאצא של סאנג נילה אולטומה, המוזכר כמייסדה של סינגפורה. ההיסטוריונים חלוקים בדעתם על תיאור זה ולדיוקו. מקורות פורטוגזים אחרים כמו סומא אוריינטל, נכתבו זמן קצר לאחר הכיבוש הפורטוגזי של מלאקה והם מציעים תמונה שונה בנוגע למוצאו של פרמסווארה.
שני המקורות כוללים סיפור דומה בנוגע לנסיך מממלכת סריוויג'איה שהיה למלך האחרון של סינגפורה, ולאחר מכן נמלט לחוף המערבי של חצי האי המלאי, שם ייסד את מלאקה. בנקודה זו הסיפורים מתפצלים, וכל אחד מהם מציג זהות שונה של הנסיך. המקורות הפורטוגזים תיארו את הנסיך שברח והמלך האחרון של סינגפורה כפרמסווארה, בעוד בתעודות המלאיות הם הוצגו כשני אנשים שונים ונפרדים, שחיו במרווח של חמישה דורות זה מזה. סומא אוריינטל מציין כי הנסיך מסריוויג'איה תפס את השלטון בסינגפורה מידי שליט סיאמי שנקרא טמג'י בסביבות שנות ה-60 של המאה ה-14. מקורות פורטוגזים מאת טומה פירס וז'ואו דה בארוס שכנראה הסתמכו על מקור מג'אווה טוענים שפרמסווארה היה נסיך שניסה להפיל את שלטון ג'אווה בפלמבאנג בסביבות 1360. בגרסה זו, בני ג'אווה תקפו וגירשו אותו מפלמבאנג, ואחר הוא ברח לסינגפור. שם, עד מהרה פרמסווארה התנקש בחייו של מושל מקומי בשם סאנג אלי. הוא שלט במקום למשך חמש שנים בטרם גורש על ידי העם ממלכת פתאני , כנראה בשל העובדה שאשתו של המושל בו התנקש הייתה במקור מהממלכה. מרישומיו של פירס עוד עולה כי איסקנדר שאה היה בנו של פרמסווארה שהפך לשליט השני של מלאקה. חוקרים רבים סבורים כיום כי לא כך הדבר, וכי איסקנדר שאה ופרמסווארה הם אותו אדם, ואילו בנו נקרא מגאט איסקנדר שאה.
העדות הסינית היחידה מהמאה ה-14 מטמאסק (השם שקדם לסינגפורה) נכתבה על ידי ואנג דיואן, והיא מצביעה על כך שטמאסק נשלטה על ידי צ'יף מקומי (לפני פרמסווארה). עם זאת, הלשון בה נוקט ואנג מצביעה על כך שהצ'יף לא היה עצמאי אלא היה וסאל.
נפילת סינגפורה.
בהסתמך על התעודות המלאיות, איסקנדר שאה ירש את אביו, סרי מהרג'ה בשנת 1389. על אף השימוש בשם פרסי, התעודות מצביעות על כך שהתאסלם. רשומות במקור המלאי מתארכות את תחילת ההשפעה המוסלמית בסינגפורה לתקופת שלטונו של סרי רנא ויקרמא, בעת שרקם לראשונה יחסים עם הסולטנות המוסלמית בסומטרה סולטנות פיורלאק. עוד נטען שפרמסווארה היה נשוי לאישה מוסלמית, עבורה התאסלם.
התעודות המלאיות שעוסקות בחורבן סינגפורה ובריחת המלך האחרון שלה מתחילות בהאשמת איסקנדר שאה בניאוף עם אחת מפילגשותיו. כעונש, החליט המלך לחייב אותה לצעוד ברחוב בעירום. אביה של הפילגש, סאנג רג'ונה טאפה שהיה פקיד בבית המשפט של המלך, החליט לנקום בו ושלח למלך מג'פהיט מסר בו כתב כי אם יבחר לפלוש לסינגפורה, הוא יתמוך בו. בשנת 1398 שיגרה מג'פהיט צי מלחמה של 300 ספינות גדולות וכן מאות קטנות יותר, עליהן היו 200 אלף לוחמים. עם הגעתם, הם נלחמו במגנים מחוץ למצודה לפני שהאחרונים נסוגו אל תוך החומות. הכוח הפולש הטיל מצור על העיר וניסה שוב ושוב להבקיע את המצודה, שהוכחה כבלתי חדירה.