בשנת 1807 הסכים אביו קרלוס הרביעי, מלך ספרד עם נפוליאון לחלק את פורטוגל ביניהם, אולם משכבשה צרפת את צפון ספרד, נמלט קרלוס הרביעי לדרום על מנת לברוח לאמריקה הלטינית. בהגיעו לארנחואס אילצה אותו התקוממות עממית להתפטר ב-19 במרץ 1808 לטובת בנו פרננדו, שהוכתר מיד למלך ספרד. אולם, נפוליאון הזמין את שניהם לבאיון, ושם הודיעה אמו מריה לואיסה מפארמה שפרננדו הוא בנו של מנואל דה גודוי שהיה מאהבה. פרננדו נאלץ להתפטר לטובת קרלוס הרביעי, וקרלוס התפטר שוב לטובת ז'וזף בונפרטה.
בגלות.
במהלך 6 השנים הבאות, בעוד אחיו נותרו כלואים בשאטו דה ואלנסיי, שהה פרנסיסקו דה פאולה יחד עם הוריו בצרפת, ולאחר מכן עבר איתם לרומא. בעת הגלות ניסו הוריו להובילו לקריירה בכנסייה, והאפיפיור אף הציע למנותו כקרדינל, אולם פרנסיסקו דה פאולה לא חשק בחיי דת. בשל היותו לבדו בלי אחיו, שהה פרנסיסקו דה פאולה רבות עם קרלוטה בתו של דה גודוי, ואמו אף רצתה לחתן אותם יחד. בעקבות כך קרא לו אחיו פרננדו השביעי, מלך ספרד בחזרה לספרד, והתיר לו להמשיך בקריירה הצבאית שלו.
ב-22 בנובמבר 1816 עזב פרנסיסקו דה פאולה את רומא בדרכו לספרד, אולם בדרכו הסתבך בשערורייה עם פילגשו של אחד ממשרתיו, ובעקבות כך הודיע לו אחיו שיטייל ברחבי אירופה קודם חזרתו לספרד. במהלך שבע עשרה החודשים הבאים ביקר פרנסיסקו דה פאולה בפריז, בריסל, אמסטרדם, פרנקפורט, ברלין, ויימאר, לייפציג, דרזדן, פראג וווינה, ואף תכנן להתחתן עם נסיכת סקסוניה, או עם אחת מבנותיו התאומות של מלך בוואריה, אך ההצעות לא יצאו אל הפועל. כמו כן הוא רצה להתחתן עם אחייניתו, מריה לואיזה קרלוטה, נסיכת פארמה, שהייתה אז בת ארבע-עשרה, אך אחותו - אמה מריה לואיסה, דוכסית לוקה, התנגדה לכך, משום שאחיה בן העשרים ושתיים היה פזיז מדי עבור בתה הצעירה. במרץ 1818 הורה לו אחיו פרדיננד השביעי, מלך ספרד, בלחץ אשתו מריה איזבל, נסיכת פורטוגל, לחזור לספרד.
דוכס קדיס.
באפריל 1818 חזר פרנסיסקו דה פאולה לספרד, ועל אף שלא מונה למפקד הצבא הספרדי כפי שרצה, קיבל את התואר "דוכס קדיס" והטבות רבות. ב-15 באפריל 1819 התחתן פרנסיסקו דה פאולה על ידי שליח עם אחייניתו לואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, וב-9 ביוני אותה שנה נערך טקס הנישואים הרשמי במדריד. לואיזה קרלוטה תפסה עד מהרה עמדה חשובה בחצר המלוכה, ואף התחבבה על המלך. הזוג התגורר בעיקר במדריד, אולם גם שהה לעיתים בגראנחה, ארנחואס וסביליה, ונולדו להם 11 ילדים.
בשנת 1820 הוכרח פרננדו השביעי לאשר את החוקה הליברלית של 1812, אולם בשנת 1823 החזיר בסיוע הצבא הצרפתי את המונרכיה האבסולוטית. פרנסיסקו דה פאולה על אף שהיה נאמן לאחיו, נתפס בעיני העם כתומך בליברליזם.
מאבקים פוליטיים.
בשנת 1829 מתה אשתו השלישית של פרננדו השביעי, מלך ספרד - מריה יוזפה אמליה, נסיכת סקסוניה, ולואיזה קרלוטה שכנעה את פרננדו השביעי להתחתן עם אחותה מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות. בדצמבר אותה שנה התחתן פרננדו עם מריה כריסטינה, ובשנת 1830 נולדה בתם איזבלה. בשנת 1833 ביטל פרננדו את החוק הסאלי על מנת שבתו תוכל לרשת את הכתר לאחר מותו, וגירש את אחיו האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה ומשפחתו שהתנגדו לכך. זמן קצר לאחר מכן מת פרננדו השביעי, ובתו איזבלה השנייה, מלכת ספרד ירשה את השלטון, תוך שאמה מריה כריסטינה, נסיכת שתי הסיציליות משמשת כעוצרת בשמה.
בעקבות התנגדותו של האינפנטה קרלוס, רוזן מולינה למהלך, פרצה מלחמת אזרחים בממלכה. על אף שפרנסיסקו דה פאולה תמך באחייניתו ובליברלים, הוא התאכזב מכך שלא ניתן לו מקום בממשלה החדשה. בשנת 1837 סירבה מריה כריסטינה לתת לפרנסיסקו דה פאולה מקום בסנאט, ובעקבות כך ניסו פרנסיסקו דה פאולה ואשתו לחתור תחת מעמדה של מריה כריסטינה, ובתגובה לכך היא גירשה אותם מהממלכה.
גלות ושיבה.
בני הזוג התיישבו בצרפת בחצר לואי פיליפ, מלך הצרפתים, אולם בשנת 1840 הדיח בלדומרו אספרטרו, נסיך ורגארה את מריה כריסטינה מהעוצרות, ובני הזוג חזרו להתגורר בספרד. בלדומרו אספרטרו סירב להם להתיישב במדריד, ובשל כך התיישבו בני הזוג בבורגוס. בשנת 1842 ניסו פרנסיסקו דה פאולה ואשתו ללחוץ על בלדומרו אספרטרו לחתן את בניהם פרנסיסקו, דוכס קדיס והאינפנטה אנריקה, דוכס סביליה עם המלכה איזבלה והאינפנטה לואיסה פרננדה בהתאמה, אולם בלדומרו אספרטרו גירש אותם בעקבות כך לסרגוסה. בנובמבר אותה שנה נעשה ניסיון להדיח את בלדומרו אספרטרו מהעוצרות, ולמנות את פרנסיסקו דה פאולה במקומו, אולם כשהתגלתה התוכנית גירש בלדומרו אספרטרו את פרנסיסקו דה פאולה ומשפחתו מספרד, והם עברו להתגורר בבריטניה. בשנת 1843 הודח בלדומרו אספרטרו מהעוצרות, ולאחר לחץ מצד לאופולדו או'דונל ורמון מריה נרוואאס, הכירה הממשלה במלכה איזבלה כבגירה למרות היותה רק בת 13, ובעקבות כך שבו פרנסיסקו דה פאולה ומשפחתו למדריד.
בשנת 1844 מתה אשתו לואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות מחצבת, ופרנסיסקו דה פאולה ניסה להתחתן עם אחייניתו מריה קרולינה, נסיכת שתי הסיציליות, אך ללא הצלחה. לאחר מכן שב פרנסיסקו דה פאולה ולחץ על הנישואים הכפולים בין בניו למלכה ולאחותה, אך בשנת 1846 התחתן בנו פרנסיסקו, דוכס קדיס עם המלכה איזבלה, בעוד האינפנטה לואיסה פרננדה התחתנה עם אנטואן, דוכס מונפנסייה, ואילו בנו האינפנטה אנריקה, דוכס סביליה שנחשד במרד נאלץ לצאת לגלות.
אחרית חייו.
לאחר נישואי בנו עם המלכה התחזקו מאוד יחסיו עמה, ועל אף שהנישואים לא היו מאושרים, תמך פרנסיסקו דה פאולה במלכה. בשנת 1849 ניסה פרנסיסקו דה פאולה לייעץ למלכה להקים ממשלה חדשה עם הפרוגרסיבים, אולם בתגובה גורש על ידי הממשלה המתונה. בשנת 1850 חזר פרנסיסקו דה פאולה לספרד, ולאחר חזרתו הוא נתפס מקיים יחסי מין עם 2 נשים בכיסוי עיניים, מה שגרם לשערורייה גדולה.
ב-19 בדצמבר 1852 התחתן פרנסיסקו דה פאולה בנישואים מורגנטיים עם הרקדנית תרסה דה ארדונדו אי רמירז דה ארלנו, שהביאה עמה נדוניה גדולה, ונולד לו ממנה בן אחד. אף לאחר חתונתו הופיע פרנסיסקו דה פאולה באירועים הרבים של בית המלוכה, אך הוא הגיע תמיד ללא אשתו. בשנת 1864 מתה אשתו, וב-13 באוגוסט 1865 מת פרנסיסקו דה פאולה מסרטן המעי הגס, ונקבר באל אסקוריאל.
משפחתו.
ב-15 באפריל 1819 התחתן פרנסיסקו דה פאולה עם לואיזה קרלוטה, נסיכת שתי הסיציליות, ממנה נולדו לו 11 ילדים:
ב-19 בדצמבר 1852 התחתן פרנסיסקו דה פאולה בנישואים מורגנטיים עם הרקדנית תרסה דה ארדונדו אי רמירז דה ארלנו, ממנה נולד לו בן אחד:
Who (פקודה)
who (אנגלית: Who; "מי") היא פקודה במערכות ההפעלה יוניקס, המציגה את המשתמשים המחוברים למערכת ומציגה מידע סטטיסטי על זמני הכניסה.
שימוש.
סביבת Unix.
השימוש הסטנדרטי בפקודת codice_1, הוא כדלקמן:
Login Name TTY Idle When Where
root root ?:0 ????? Jun 20 18:23 :0
root root pts/1 Jun 24 18:37 :0
השימוש בפקודת codice_1, כדי להציג את גרסת מערכת ההפעלה המותקנת, יתבצע כדלקמן:
$ who --version
who (GNU coreutils) 8.21
Copyright (C) 2013 Free Software Foundation, Inc.
License GPLv3+: GNU GPL version 3 or later &lt;http://gnu.org/licenses/gpl.html&gt;.
This is free software: you are free to change and redistribute it.
There is NO WARRANTY, to the extent permitted by law.
Written by Joseph Arceneaux, David MacKenzie, and Michael Stone.
תפריט העזרה של פקודת codice_1:
who --help
בעת חיבור SSH ניתן לראות מאיזו כתובת התחברת למערכת ( למשל לצורך הגדרת DISPLAY )
who am i
ניתן לשלב ערכים נוספים כדי לקבל תוצאה מדויקת יותר:
קישורים חיצוניים.
רשימת פקודות יוניקס (באנגלית)
רשימת פקודות CMD (באנגלית)
יחסי ישראל–ליבריה
בין מדינת ישראל לרפובליקת ליבריה מתקיימים יחסים דיפלומטיים מלאים מאז שחודשו ב-1983. בעקבות מלחמת יום הכיפורים ניתקה ליבריה באופן חד-צדדי את יחסיה עם ישראל. כעשור מאוחר יותר התחדשו היחסים ומאוחר יותר נחתמו אמנות שיתוף פעולה בתחומי ביטחון כולל הסכם בנושא תעופה, כלכלה, טכנולוגיה ועוד. כיום יש יחסים דיפלומטיים מלאים. מנובמבר 2007 הודקו היחסים, וליבריה שוב נעזרת בישראל בענייני ביטחון וכלכלה.
הנציגות הדיפלומטית האמונה על ליבריה היא שגרירות ישראל באקרה, בירת גאנה.
היסטוריה.
כינון היחסים.
ליבריה הצביעה בעד תוכנית החלוקה של האומות המאוחדות ב-29 בנובמבר 1947.
יחסים בילטרליים בין שתי המדינות נכונו לראשונה ב-1954. ב-14 באוקטובר 1958 הגיש ארנסט ג'רום ינסי, שגריר ליבריה הראשון בישראל את כתב האמנתו לנשיא המדינה. באותה השנה מונה איש ההגנה אהוד אבריאל לשגריר ישראל בליבריה. באפריל 1959 נחתם חוזה ידידות ראשון בין שתי המדינות. ב-1958, כששרת החוץ גולדה מאיר נסעה לסדרת ביקורים באפריקה, הציע לה השגריר אבריאל להשתתף בחגיגות יום השנה הראשון לעצמאות גאנה, ובאותה ההזדמנות לבקר גם בליבריה ובשאר מדינות כדוגמת ניגריה, חוף השנהב וסנגל. מאיר נחתה בבירת ליבריה מונרוביה כאורחתו של הנשיא ויליאם טאבמן . במונרוביה היא נועדה עם בני העם המקומיים ועם שרי הממשלה הליברית. שיאו של ביקור זה לדבריה הטקס בו הוכתרה לצ'יף עליון של שבט גולה.