מקור השם העברי כנראה בשמו היווני (לברקי – Λαβράκι), שמקורו בשם הלטיני (Dicentrachus labrax). באנגלית הוא נקרא European Seabass, ובאיטלקית Spigola.
הוא מאופיין לרוב בצבע כחול מכסוף מבריק (מטאלי). זנבו עשוי סחוס קשה, וכשהוא נלכד, הוא מנסה להסתחרר על החכה על מנת להשתחרר.
דיג.
דייגים רבים בישראל יוצאים בעונת החורף לים כדי לדוג את הלברק. הלברק נתפס על ידי דייגים בקרבת החוף בעיקר בחורף בחודשים שבין ינואר למרץ.
ג'יימס קלאוול
ג'יימס קלאוול (באנגלית: James Clavell; 10 באוקטובר 1924 – 7 בספטמבר 1994) היה תסריטאי וסופר שכתב סדרת ספרים, שנקראה מאוחר יותר "הסאגה האסייתית", שהתפרסה על פני אזורים רבים בעולם ומאות שונות; הספר המוכר ביותר בסדרה הוא שוגון.
ביוגרפיה.
ג'יימס קלאוול נולד בסידני שבאוסטרליה ב-10 באוקטובר 1924. אביו שירת בצי המלכותי ולכן בילה את רוב ילדותו בחלקים שונים של האימפריה הבריטית. ב-1940 הצטרף לארטילריה הבריטית המלכותית ונשלח למלזיה להילחם נגד היפנים. הוא נפצע מאש מכונת ירייה ובסופו של דבר נשבה ונלקח למחנה שבויים יפני בג'אווה. זמן מה לאחר מכן הועבר לכלא צ'אנגי שנמצא ליד סינגפור. ניסיונותיו וחוויותיו שם הפכו מאוחר יותר לבסיס לספרו הראשון, מלך עכברוש, שפורסם ב-1962.
עד 1946 עלה קלאוול, ששוחרר בינתיים ממחנה השבויים, לדרגת קפטן, אך תאונת אופנוע סיימה את שירותו הצבאי. הוא החל ללמוד באוניברסיטת בירמינגהם, שם פגש את אפריל סטרייד, שחקנית, שנישאה לו ב-1951. דרכה, קלאוול גילה את תעשיית הסרטים. הוא עזב עם משפחתו לניו־יורק ב-1953, שם עבד בטלוויזיה, ולאחר מכן הם עברו להוליווד. בסופו של דבר זכה קלאוול להצלחה כתסריטאי עם The Fly ו-Watusi. הוא גם עיבד לתסריט את הסרט הקלאסי The Great Escape מספר של פול בריקהיל. הדבר עזר לבסס את מעמדו בהוליווד, ועד 1959 הוא הפיק וביים סרטים רבים.
ב-1963 הפך קלאוול לאזרח של ארצות הברית. בשנות השישים הוא חי בהונג קונג ושם כתב גם את טאי פאן שפורסם ב-1966.
הוא מת משבץ, לאחר סרטן, בשווייץ בשנת 1994.
עבודתו.
הקריירה הקולנועית.
קלאוול החל לכתוב להוליווד ב-1953, בזמן ששהה בה ובניו יורק. את התסריט של 'הזבוב' הוא כתב ב-1958 יחד עם ג'ורג' לנגילן. הסרט זכה לפופולריות רבה ואף לגרסה מחודשת בשנת 1986. הסרט מספר על מדען שחווה תאונה מחרידה בזמן שניסה את מכונת הטלפורטציה החדשה שלו; זבוב נכנס למכונה יחד איתו וכך הוא הפך למפלצת – חצי־זבוב וחצי־אדם.
את Watusi עיבד קלאוול מספר של ה. ריידר הגארד ב-1959, ומיד לאחר מכן פנה לכתוב ולביים את Five Gates to Hell – סרט דרמה מלחמתית שמתרחש במהלך מלחמת וייטנאם. Walk Like a Dragon הוא יצירה משותפת של קלאוול (שגם ביים) ודניאל מיינווארינג. הסרט היה מערבון רגיל למדי, אך ניכרו בו ידיו של קלאוול שהכניס מאפיינים ודמויות מהמזרח־הרחוק.
הבריחה הגדולה, הוא סרטו המוכר ביותר של קלאוול, אותו עיבד יחד עם וו. ר. בורנט מספר של פול בריקהיל. הסרט, שנחשב לסרט קאלט, מספר את סיפורם האמיתי של מספר אמנים אסירים שכבר ברחו בעבר ממחנה־שבויים וכעת כלואים בתוך מחנה אשר אמור להיות חסין מבריחות, בזמן מלחמת העולם השנייה. בחלקו הראשון של הסרט השבויים רק מנסים להסיח את דעת השומרים בשעה שהם חופרים את דרכם החוצה, בעוד החלק השני הופך הרפתקה בשעה שהאסירים משתמשים בכל כלי־תחבורה אפשרי כדי לצאת מאירופה הכבושה.
מיד לאחר "הבריחה הגדולה", ב-1964, השתתף בכתיבת התסריט של הסרט טייסת 633 המבוסס על ספר מאת פרדריק סמית'. הסרט, דרמה מלחמתית, מספר את סיפורה של טייסת 633 שמקבלת עליה את המשימה להפציץ מפעל דלק גרמני בנורווגיה ונתקלת בדרך בתלאות ובעיות רבות.
The Satan Bug היה הסרט הבא שבהפקתו השתתף קלאוול, ב-1965. גם את הסרט הזה עיבד קלאוול מספר ביחד עם אדם אחר. הפעם הספר היה The Satan Bug מאת איאן סטיוארט (שם העט של אליסטר מקלין), והעיבוד התבצע ביחד עם אדוארד אנהלט.
גם את לאדוני באהבה, יצירתו הקולנועית הבאה, הוא עיבד מספר של אדוארד בראית'וויט.
פילמוגרפיה.
טאי־פאן ומלך עכברוש, שניהם עובדו לקולנוע גם כן, אך קלאוול כלל לא השתתף בתהליך, ככותב או כבמאי.
ספריו.
הסאגה האסיאתית:
ספריו האחרים:
ג'יימס קלוול
איריס
איריס (ביוונית עתיקה: Ἶρις) הייתה אלת הקשת בענן במיתולוגיה היוונית. במקרים מסוימים הייתה האנשה של הקשת בענן, ושליחת האלים. תפקידה היה להעביר את פקודותיהם והוראותיהם של האלים אל בני האדם, ועל מנת למלא את תפקידה זה היא נעה במהירויות עצומות והגיעה אל האדמה, מעמקי הים ואף אל העולם התחתון. היא בייחוד נזכרת כשליחתה של הרה, מלכת האלים.
במיתולוגיה הרומית נקראת מקבילתה של איריס ארקה (מיתולוגיה) (הרומאים קראו לה ארקה או בשמה האחר של ארקה, אקרוס).
איריס הייתה בתם של הטיטאן תאומס ושל האוקיינידית אלקטרה, ואחותן של ההרפיות, בעלה היה האל זפירוס.
בנוסף הייתה לה אחות תאומה ששמה אקרה (שאין לה מקבילה במיתולוגיה רומית כמו אחותה בגלל שהייתה ידועה פחות) והיא בגדה באלים אולימפיים ותמכה בטיטאנים, הייתה שליחת הטיטאנים ובעוד שאחותה איריס תמכה באולימפיים, גורלה של אקרה היה שהיא נזרקה על ידי זאוס לטרטרוס עם הטיטאנים והיא התפוגגה (במיתולוגיה היוונית וברומית כל מי שנזרק לטרטרוס מתפוגג חוץ מהטיטאנים שעונשם הוא נצחי).
באמנות היא תוארה, על פי רוב, כאישה צעירה בעלת כנפי זהב, המחזיקה בידיה מטה שליחים וכד מים. ייצוגה האמנותי לא רב, והיא מופיעה בעיקר על כדים יוונים.
אסטרואיד איריס 7, שנתגלה ב-13 באוגוסט 1847, נקרא על שמה. אסטרואיד זה זכה בשמה בשל קרבתו הרבה לאסטרואיד יונו, שהוא עצמו קרוי על שמה של יונו, מקבילתה הרומאית של הרה.
משמה של האלה נגזר המונח "איריס" בלטינית, וממנה באנגלית ובשפות נוספות, שפרושו "קשת בענן". ממונח זה נגזרו מונחים נוספים: קשתית העין - החלק הצבעוני של העין, שמה של המתכת אירידיום ושמו של הפרח אירוס בעל מגוון הצבעים.
הרכבת פונקציות
במתמטיקה, ההרכבה של פונקציות היא פונקציה המתקבלת מהפעלת פונקציות בזו אחר זו.
ובאופן פורמלי: אם formula_1 פונקציה מ-formula_2 ל-formula_3 ו-formula_4 פונקציה מ-formula_3 ל-formula_6, אז ההרכבה formula_7 (בסדר זה, קרי: formula_4 מורכבת על formula_1) היא הפונקציה מ-formula_2 ל-formula_6 המוגדרת לפי formula_12. ההרכבה מוגדרת בתנאי שהתמונה של הפונקציה הראשונה (formula_1) מוכלת בתחום של הפונקציה השנייה (formula_4).
תכונות.
התכונה החשובה ביותר של הרכבת פונקציות היא האסוציאטיביות של הפעולה: אם אפשר להרכיב את formula_15 על formula_4 ואת formula_4 על formula_1, אז formula_19. בזכות תכונה זו, והעובדה שלמערכות של פונקציות יש תפקיד מרכזי כל-כך במתמטיקה, מרבית הפעולות במבנים אלגבריים, ובראשם החבורות, הם אסוציאטיביים. לדוגמה, אוסף כל הפונקציות מקבוצה formula_2 לעצמה הוא מונויד. פונקציה formula_21 שהיא פונקציה חד-חד-ערכית ועל היא הפיכה: קיימת formula_22 כך ש-formula_23 וגם formula_24 (דהיינו, ההרכבה formula_7 היא פונקציית הזהות על formula_2, ובנוסף ההרכבה formula_27 היא פונקציית הזהות על formula_3). למעשה, אם קיימת פונקציה formula_4 שכזו היא יחידה, ולכן מכונה "הפונקציה ההופכית של formula_1" ולרוב מסומנת ב-formula_31.
הרכבה של פונקציות ממשיות.
הרוב המכריע של הפונקציות המופיעות בחישובים מדעיים מתקבלות כהרכבות של פונקציות יסודיות; הרכבות כאלה נקראות פונקציות אלמנטריות. למשל, הפונקציה formula_32 היא ההרכבה formula_33 כאשר formula_34 ו- formula_35.
ניתן לדון גם בגבול של הרכבת פונקציות ממשיות: אם formula_1 ו-formula_4 פונקציות שעבורן formula_38 וכן גם קיים הגבול formula_39 (עבור formula_40 כלשהם), אז הגבול של הרכבת הפונקציות formula_7 כאשר formula_42 קיים ושווה ל-formula_43. אם מתקיים לפחות אחד משני התנאים הבאים, אז גם formula_44 מתקיים: formula_4 רציפה ב-formula_46 (כלומר formula_47) או שקיימת סביבה מנוקבת של formula_48 שבה formula_49. שני תנאים אלו מספיקים אך לא הכרחיים.
כלל השרשרת קובע את הנגזרת של הרכבת פונקציות, באופן התלוי בנגזרות של המרכיבים.
דאדלי דרסלי
גיל שוחט
גיל שוחַט (נולד ב-7 בספטמבר 1973) הוא מלחין, מנצח, פסנתרן ומרצה ישראלי למוזיקולוגיה.
לימודים והשכלה.
גיל שוחט הוא בנם של עיתונאית העיתון הארץ ציפי שוחט ומנהל מכללת מקס פיין, יהודה שוחט. גיל שוחט החל לנגן בפסנתר בגיל 5 והחל את לימודיו המוזיקליים בגיל 7. עד גיל 12 הלחין וביצע את יצירותיו לפסנתר. שוחט היה חלק ממקהלת "בת קול", המקהלה של הקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב. בגיל 17 כתב את יצירתו המקהלתית הראשונה לבקשת ענת מורג, מנצחת המקהלה. יצירה זו, "עבי שחקים", שנכתבה על טקסט של שלמה אבן גבירול זכתה מאוחר יותר להוצאה לאור יוקרתית מניו יורק. היצירה התזמורתית הראשונה שלו הוזמנה על ידי התזמורת הקאמרית הישראלית כאשר היה בן 18. שוחט הוא בוגר תיכון אהל-שם ברמת גן והקונסרבטוריון הישראלי למוזיקה תל אביב, ובעל תואר ראשון ושני מאת אוניברסיטת תל אביב. לאחר שסיים את לימודיו באקדמיה למוסיקה בתל אביב, המשיך ללימודי תואר שלישי באקדמיה הלאומית למוזיקה סנטה צ'צ'יליה ברומא ובאוניברסיטת קיימברידג' באנגליה.
מוריו לקומפוזיציה היו: פרופ' אנדרה היידו, איוואן ונדור, אציו קורגי, לוצ'אנו בריו ואלכסנדר גהר. מוריו העיקריים לפסנתר היו רחל פינשטיין, פרופ' אריה ורדי, סרג'יו פרטיקרולי ומריה קורצ'יו.