פיידן גדל בברוקלין, ניו יורק. בשנת 1928 הוא קבע בקפיצה לגובה תוצאה של 1.78 מטר. שיאו האישי בקפיצה לגובה עומד על תוצאה של 1.905 מטר.
במכביה הראשונה שנערכה בשנת 1932 זכה פיידן בשתי מדליות, זהב וארד. מדליית זהב בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.80 מטר, לפני הרולד גינצבורג מארצות הברית (1.75 מטר) ואהרן ולסלי מאנגליה (1.65 מטר). מדליית ארד בקרב 3 (ריצת 100 מטר, קפיצה לגובה והדיפת כדור ברזל), אחרי לב גוריון מצ'כוסלובקיה (1481.8 נקודות) וגרינמן מארץ ישראל (1375.2 נקודות).
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה פיידן במדליית כסף, בקפיצה במוט בתוצאה של 3.00 מטר, אחרי שיפר מצ'כוסלובקיה (3.10 מטר). לאחר המכביה בחר שלא לשוב עם המשלחת לארצות הברית, כמו חברו ביל שטיינר, אלא להישאר בישראל במטרה להשתקע ולהתחתן. הוא הצטרף לקבוצת מכבי חיפה.
באליפות האתלטיקה הראשונה של ארץ ישראל שנערכה באצטדיון ימק"א ירושלים בסוף נובמבר 1935 זכה פיידן ב-3 מדליות, אחת מכל סוג. מדליית זהב, בקפיצה במוט בתוצאה של 2.80 מטר, לפני אלחנן טרכטנברג (2.75 מטר) ויהודה בקר (2.65 מטר), שניהם ממכבי ראשון לציון. מדליית כסף, בקפיצה לגובה בתוצאה של 1.57 מטר, אחרי סם שטיינברג (1.62 מטר) ולפני עמיחי כספי (1.57 מטר), שניהם ממכבי תל אביב ומדליית ארד, בריצת 110 מטר משוכות, אחרי עמיחי כספי (18.7 שניות) ו אהרן פשיגודה ממכבי עתיד תל אביב (22.0 שניות).
התזמורת הסימפונית פיליפס
התזמורת הסימפונית פיליפס (בהולנדית: Philips Symfonie Orkest) נוסדה בשנת 1930 על ידי פריץ פיליפס שהיה גם מנהלה הראשון. מנצחה הקבוע ומנהלה המוזיקלי של התזמורת משנת 1987 הוא ז'ול ואן הסן.
התזמורת החלה את דרכה כקבוצה של נגנים חובבים ולאחר מכן הייתה לאחת התזמורות הנודעות בהולנד. התזמורת מונה יותר מתשעים חברים ובהם נגנים מקצועיים וחובבים המנגנים ברמה גבוהה מאזור איינדהובן רבתי.
חברת פיליפס היא הספונסרית של התזמורת ואף הקימה עבורה בשנת 2010 בניין מוזיקה באיינדהובן, הנושא את שמו של פריץ.
התזמורת מציעה לקהל חמש תוכניות בכל שנה ומופיעה באולמות כמו בניין המוזיקה מוזיקחבאו באיינדהובן ואולם הקונצרטחבאו שבאמסטרדם.
תזמורת פיליפס הופיעה בפסטיבלים שונים בהולנד וכמו כן ניגנה ב"רייקסמוזיאון" באמסטרדם. בין הסולנים שהופיעו עם התזמורת ליזה פרשטמן, רוזאנה פיליפנס, נינו גווטאדזה, בזוד עבדורחימוב ונעה וילדשוט.
כמו כן התזמורת מרבה לנגן יחד עם המקהלה הפילהרמונית פיליפס אשר הוקמה בשנת 1948 על ידי פריץ פיליפס, אשר הקים גם את התזמורת. התזמורת הסימפונית פיליפס מופיעה באופן קבוע מחוץ להולנד. היא יצאה לשני סיורים בסין, בתאילנד, באיטליה, בברזיל, ובמדינות הבלטיות.
בשנת 2017 הופיעה התזמורת בפעם הראשונה בישראל (כאורחת של התזמורת הסימפונית הישראלית ראשון לציון) והיא הופיעה בערים ראשון לציון, תל אביב ורחובות.
אלי דפס
אליהו (אלי) דפס (נולד ב-31 ביולי 1953) הוא מנהל ישראלי. כיהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על וכמנכ"ל שירותי בריאות כללית.
ביוגרפיה.
דפס בעל תואר ראשון במדע המדינה מאוניברסיטת בר-אילן, בוגר המכללה לביטחון לאומי ובעל תואר שני במדע המדינה וסוציולוגיה מאוניברסיטת חיפה.
בשנים 1973–1996 שירת בצה"ל, בין השאר שימש ראש מחלקת פרט וראש מחלקת חוגרים בחיל האוויר ובתפקידו האחרון שימש ראש מחלקת תכנון בחיל האוויר בדרגת אלוף-משנה.
לאחר שחרורו מונה למנהל מחוז ירושלים בקופת חולים כללית. ב-2005 מונה לסמנכ"ל וראש חטיבת הקהילה בשירותי בריאות כללית. ב-2007 מונה למנכ"ל שירותי בריאות כללית. במרץ 2017 הודיע על פרישתו.
ביוני 2017 החל לכהן כיושב ראש דירקטוריון חברת אל על. הוא התפטר מתפקידו באוגוסט 2020 על רקע רפואי.
נשוי לצילה ואב לשלושה.
ז'ול ואן הסן
ז'ול ואן הסן (בהולנדית: Jules van Hessen, נולד ב-28 באפריל 1959) הוא מנצח ומוזיקאי הולנדי המכהן מאז שנת 1987 כמנהל המוזיקלי ומנצחה הקבוע של התזמורת הסימפונית פיליפס. כמו כן הוא טייס חובב ונגן קלרינט.
ואן הסן סיים את לימודיו בקונסרבטוריון המלכותי בהאג בשנת 1984. עם מוריו נמנו, אדוארד דאונס, ליונל פריד, פטר אטווש וגנאדי רז'דסטוונסקי. הוא זכה בפרסים בתחרויות ניצוח בינלאומיות: פרס "פרח הכסף" בתחרות סן רמו, פרס שני ופרס התזמורת בתחרות מלקו בקופנהגן ובפרס הראשון בתחרות סטרווינסקי בווינה. עוד נבחר לנצח על קונצרטי הגאלה של הקורס הבינלאומי למנצחים בהולנד.
ואן הסן ניצח על תזמורות ועל הפקות אופרה באיטליה, בצרפת, בדנמרק, בבלגיה, באנגליה, בגרמניה, באוסטריה, בארצות הברית, בסין, במזרח התיכון ובמקסיקו. בין הסולנים שהופיעו איתו היו פרנק פטר צימרמן, דמיטרי חבורוסטובסקי, פפה רומרו, נלסון פרייר וגיורא פיידמן. ואן הסן מרבה להקליט.
הוא המנצח והמנהל האמנותי של תזמורת התיאטרון ההולנדי. ז'ול ואן הסן ניצח על רוב התזמורות ההולנדיות בהן הפילהרמוניות רוטרדם, האג, הרדיו ההולנדית ותזמורות חלדרס וצפון הולנד. הוא מרבה להופיע בקונצרטים מוסברים ברדיו ובטלוויזיה בהולנד.
עוד בתחום ההסברה המוזיקלית הוא פועל בדפוס קונצרטים שקרא לו "מאסטרו ז'ול חושף". הרעיון הבסיסי הוא שון הסן יחד עם התזמורת שלפניו מדגימים קטעים מתוך היצירה בלווית דברי רקע לפני השמעתה בשלמותה. דפוס זה התקבל בהצלחה בתזמורות שונות וחלק מהמופעים שודרו ב"פריים טיים" בטלוויזיה ההולנדית ובעקבות השידורים ואן הסן היה לידוען לאומי.
טד מק'גינלי
טד מק'גינלי (באנגלית: Ted McGinley; נולד ב-30 במאי 1958) הוא שחקן אמריקאי.
ביוגרפיה.
מק'גינלי נולד בקליפורניה. בתיכון היה גולש ועבד כמציל, כשלמד באוניברסיטת דרום קליפורניה היה קפטן נבחרת הכדורמים של האוניברסיטה והיה חבר באחוות סטודנטים, הוא החל את הקריירה שלו כדוגמן שפורסמה תמונתו במגזין GQ ולאחר מכן החל לשחק בסדרה "ימים מאושרים" כרוג'ר פיליפס, אחיינה של מריון.
ב-1984 שיחק בסרט "נקמת המרובעים" כאנטגוניסט המרכזי וכן הופיע בסדרות "שושלת" ו"ספינת האהבה".
מ-1989 ועד 1999 שיחק את תפקיד ג'פרסון דארסי בסדרה "נשואים פלוס". ב-1999 החל לשחק בסדרת הדרמה של אהרן סורקין "ספורט באוויר", לצדם של פיטר קראוזה ופליסיטי האפמן.
הוא גם גילם כתב טלוויזיה בסדרה "הבית הלבן" ושיחק בתפקיד הראשי בקומדיית המצבים "הופ ופיית". בשנת 2008 התמודד בעונה השביעית של תוכנית המציאות האמריקאית, רוקדים עם כוכבים, והיה למודח השני.
ב-2016 שיחק בסדרה הקומית "כאילו אין מחר" ברשת The CW. בשנת 2017 שיחק בקומדיית הנעורים "המנודים" בכיכובם של ויקטוריה ג'סטיס ופייטון ליסט. בשנת 2019 שיחק בסדרת הטלוויזיה "נקמתה של ניק".
בשנת 2021 שיחק לצדה של ויויקה איי פוקס במיני-סדרה "Keeping Up With The Joneses" של רשת הטלוויזיה לייפטיים.
פלביוס מיתרידטס
פלביוס מיתרידטס (בלטינית: Flavius Mithridates) ; (בערך: 1445- 1489) היה הומניסט יהודי איטלקי שהמיר דתו לנצרות ונחשב אחד הגורמים החשובים להתפתחותה של קבלה נוצרית. פעל בעיקר ברומא במחצית השנייה של המאה החמש עשרה. כנראה מוצאו מסיציליה. נודע בדרשותיו המרשימות והמגמתיות. לצד שליטתו בשפות האיטלקית והלטינית, היה בקי גם בעברית, בארמית וגם בערבית. אפשר ומיתרידטס נודע גם בכינוי אחר: גוליילמו ראימונדו ממונקאדא. יש חוקרים מודרניים הסבורים כי שמו העברי טרם המרתו, היה שמואל בן ניסים אבו אלפראג'.
בערך בשנת 1486 הוא חי בפראטה, ליד פרוג'ה, בביתו של ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה, אותו לימד ארמית. בהקשר זה הוא מפורסם כמי שתרגם עבור פיקו לה לה מירנדולה את ה"ביבליותקה קבליסטיקה" (Bibliotheca Cabalistica), קובץ גדול של ספרות קבלית. בימינו נחשב הקובץ הזה כחריג במסגרת הספרות הקבלית, ומכיל גם תוספות בלתי מייצגות. פלביוס תרגם את ספר הבהיר וכן את ספר הניקוד של יוסף ג'יקטיליה.
תרגומים לטיניים נוספים שלו כוללים את 'איגרת תחיית המתים' של הרמב"ם, נוסח קדום (בשם 'ספר הגאולה') של פירוש מורה נבוכים מאת אברהם אבולעפיה, פירושו של הרלב"ג לשיר השירים, פירושו של מנחם רקנאטי לסידור התפילה, תרגום לטיני מתוך תרגומו העברי של יהודה רומנו לחיבור בלוגיקה: 'מאמר הויית ההקשים' - פירוש על 'ספר ההיקש' מתוך האורגנון של אריסטו (נראה כי מיתרידטס לא ידע שהמדובר ביצירה לטינית כבר במקורה, שמחברה במאה ה13 הוא הכומר אגידיוס איש רומא שכינויו הוא Giles of Rome). פלביוס כתב גם את "De Tropis Hebraicis" - העוסקת בביטויי השפה העברית. ברומא היה בין המומחים המעטים היחידים שתירגמו מערבית, ופרדריקו דה מונטפלטרו, דוכס אורבינו ( נפטר 1482), הטיל עליו לתרגם עבורו את הקוראן.
כמה חוקרים שיערו, ללא בסיס מוכח, כי פלביוס מיתרידטס אינו אלא המקובל יוחנן אלימנו (בן יצחק), אף הוא בן התקופה שלימד את ג'ובאני פיקו דלה מירנדולה בסוף שנות ה-1480.
יולנד מורו
יולנד מורו (בהולנדית: Yolande Moreau; נולדה ב-27 בפברואר 1953) היא קומיקאית ושחקנית קולנוע ותיאטרון בלגית. זוכת 3 פרסי סזאר.
ביוגרפיה.
מורו נולדה בבריסל, בלגיה.
בשנת 1985 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרטה של הבמאית אגנס ורדה, בסרט "עוברת אורח".
בשנת 1992 שיחקה בקומדיה הצרפתית "החברות של אשתי" בבימויו של דידייה ואן קאווליר.
בשנת 1993 שיחקה בסרט "ז'רמינל" של הבמאי קלוד ברי, על פי רומן מאת אמיל זולא.
בשנת 2001 שיחקה בסרט "אמלי" של הבמאי ז'אן-פייר ז'נה. בשנת 2007 שיחקה בסרט הדרמה "מאהבת זקנה".
בשנת 2015 שיחקה בסרט "ילדות של מנהיג", דרמה היסטורית לצד ברניס בז'ו וסטייסי מרטין, המבוססת על סיפור קצר של ג'ון פאולס.