חברת "האחים חדד" נוסדה בשנת 1964 כחברה משפחתית המתמחה באומנות ייצור כלי כסף טהור ויודאיקה. העבודה עם כלי כסף הייתה מוּכרת בהיסטוריית המשפחה מאז הסב, שהיה רב העדה הטריפוליטאית בבני ברק, ועסק בצורפות לפרנסתו. את המפעל הקימו בניו, צבי וחיים חדד, וכיום ממשיכים את המסורת גם בני הדור השלישי של המשפחה, כשהמנהלים הפעילים של החברה כיום הם שי וניסני חדד.
בשנת 1997 חוותה החברה פריצה עסקית גדולה, כשהגדילה את מחזור המכירות מ-10 מיליון שקלים ל-30 מיליון תוך שנה אחת.
בשנת 2004 זכתה החברה במכרז לפתיחת חנות במתחם נתב"ג 2000. פתיחת החנות התאפשרה לאחר מאבק מול הנהלת רשות שדות התעופה, שדרשה בתחילה שכל החנויות יעבדו בשבת, אך חזרה בה לאחר מאבק מצד בעלי חנויות דתיים. תנודתיות רבה במחירי הכסף הובילה את החברה לסגור את החנות לאחר חמש שנים.
פעילות החברה.
החברה מתמחה בייצור כלי כסף טהור בעבודת-יד, כלי כסף הטבולים בכסף טהור מסדרת "מורשת" ופריטים המשולבים עם כסף טהור, עץ, קריסטל או זכוכית.
בבעלות החברה רשת "חדד כסף טהור", המונה 4 חנויות.
מוצרי החברה.
החברה מוכרת כלי כסף טהור כגון: פמוטים, קנדלברות, כוסות וגביעי קידוש, קופסאות בשמים להבדלה, חנוכיות, מזוזות, קערות ליל הסדר, דבשיות, מלחיות וכלי כסף משולבים דוגמת: עץ, קריסטל, זכוכית ועור.
וייד הייסליפ
וייד האמפטון הייסליפ (באנגלית: Wade Hampton Haislip; 9 ביולי 1889 – 23 בדצמבר 1971) היה גנרל בצבא ארצות הברית, אשר פיקד על כוחות במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
ראשית חייו.
הייסליפ נולד ב-9 ביולי 1889 בוודסטוק, וירג'יניה, ובשנת 1912 התגייס לצבא ארצות הברית. הייסליפ השתתף במשלחת האמריקנית למקסיקו, בסיוע למהפכה המקסיקנית, ולאחר מכן השתתף בחיל המשלוח האמריקני בצרפת, שם פעל כקצין מטה בקורפוס ה-5, והשתתף עמו בקרב סן-מייל ובמתקפת מז-ארגון.
לאחר המלחמה מילא הייסליפ תפקידי מטה והדרכה שונים, ואף נשלח לתקופה מסוימת ללמוד באקדמיה הצבאית סן-סיר בצרפת.
מלחמת העולם השנייה.
בשנת 1942 הוטל על הייסליפ להקים את הדיוויזיה ה-85 ולפקד עליה, ובשנת 1943 מונה למפקד הקורפוס ה-15. הייסליפ פיקד על הקורפוס במהלך המערכה בנורמנדי, ולאחר מכן לחם עם הקורפוס באלזס, ואף השתתף עמו במבצע נורדווינד, ולאחר מכן לחם עמו בקרבות בגרמניה עד סוף המלחמה. לאחר מכן מונה הייסליפ למפקד הארמייה השביעית, ופיקד עליה עד סוף מלחמת העולם השנייה באוגוסט 1945.
לאחר המלחמה.
לאחר המלחמה מילא הייסליפ תפקידים בכירים במטות המשולבים, ובשנת 1949 מונה לסגן ראש מטה צבא ארצות הברית. בשנת 1951 סיים הייסליפ את תפקידו ופרש מהצבא, אולם כיהן בתפקיד נגיד מוסד "בית החייל" בוושינגטון עד לשנת 1966.
ב-23 בדצמבר 1971 מת הייסליפ בביתו בוושינגטון די. סי., ונקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון, וירג'יניה.
1931 בקולנוע
פרסי האוסקר.
הערה: לפני 1933 הפרסים לא חולקו כל שנה, ולכן ניתנו שלושה פרסים לשחקן הטוב ביותר, ושני פרסים לשחקנית הטובה ביותר.
אבן אבראק
Google i/O
רכס ארמון הנציב
ז'אן-איב לה דריאן
ז'אן-איב לה דריאן (בצרפתית: Jean-Yves Le Drian; נולד ב-30 ביוני 1947) הוא פוליטיקאי צרפתי, בשנים 1974–2018 חבר המפלגה הסוציאליסטית. הוא כיהן כשר החוץ של צרפת תחת הנשיא עמנואל מקרון החל ממאי 2017 עד מאי 2022, במסגרת ממשלותיהם של אדואר פיליפ וז'אן קסטקס. לפני כן כיהן כשר ההגנה של צרפת משנת 2012 ועד 2017 תחת הנשיא פרנסואה הולנד. מצעירותו הוא היה פעיל פוליטי בתחום אזור הולדתו, חבל ברטאן.
בשנת 2018 עזב לה דריאן רשמית את המפלגה הסוציאליסטית והקים לפי שעה תנועה משל עצמו בשם "הפרוגרסיבים הברטונים".
ביוגרפיה.
ז'אן-איב לה דריאן נולד ב-30 ביוני 1947 בלוריאן להורים ממעמד הפועלים. הוא סיים את לימודיו באוניברסיטת רן , שם היה פעיל באגודת הסטודנטים של צרפת.
בחודש מאי 1974 הצטרף למפלגה הסוציאליסטית הצרפתית (PS). הוא שימש כסגן ראש עיריית לוריאן בשנת 1977 ולאחר מכן, בגיל 30, נבחר לחבר האספה הלאומית של צרפת המייצג את מחוז מורביאן שנמצא בברטאן. הוא כיהן באספה עד שנת 1993 ולאחר מכן שוב בין השנים 1997 עד יוני 2007.
הוא כיהן כשר המחוזות מעבר לים בממשלתה של אדית קרסון בשנים 1991–1992.
הוא היה מועמדו של ראש ממשלת צרפת ז'אן-מארק ארו לתפקיד שר ההגנה. הוא מונה לתפקיד זה ב-16 במאי 2012. כשר ההגנה, הוא הוביל את צבא צרפת לנסיגה מאפגניסטן במהלך מלחמת אפגניסטן. כמו כן במהלך כהונתו יצא הצבא הצרפתי למבצע סרוואל במאלי, שנועד לשחרר את צפון מאלי ממורדים אסלאמיסטים. לה דריאן אמר בריאיון לשבועון צרפתי כי "קיים סיכון אמיתי של לוחמת סייבר על תשתיות אזרחיות במדינה כגון מערכות החשמל והמים". הוא אמר לרשת France 24 בעת ששהה במאלי כי "צרפת תשיב את הביטחון למאלי".
מרסל טיסראן
מרסל ז'אני אמיל טיסראן (בצרפתית: Marcel Jany Emile Tisserand; נולד ב-10 בינואר 1993) הוא כדורגלן קונגולזי המשחק בעמדת הבלם ולעיתים בעמדת המגן הימני באל אטיפאק ובנבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
קריירת מועדונים.
את הופעת הבכורה שלו במדי מונקו ערך ב-10 באוגוסט 2013 נגד בורדו. ב-20 בינואר 2014 הושאל לחצי שנה ללאנס מהליגה השנייה בצרפת וביולי הושאל לטולוז, שבה שיחק גם בקבוצת המילואים וגם בקבוצה הבוגרת במשך שנתיים.
ב-31 באוגוסט 2016 טיסראן חתם על חוזה לארבע שנים בקבוצה מהבונדסליגה, אינגולשטאדט 04, ששילמה עבורו 5.5 מיליון אירו. בעונתו הראשונה במועדון, 2016/17, ירד טיסראן עם אינגולשטאט לבונדסליגה השנייה.
בקיץ 2017 הושאל טיסראן לעונה אחת לוולפסבורג מהבונדסליגה, כחלק מעסקת המעבר של כריסטיאן טראש שעשה את הדרך ההפוכה לאינגולשטאט.
נבחרת הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו.
טיסראן נולד בצרפת להורים קונגולזים, הוא יצג את נבחרת קונגו מתחת לגיל 19 בשנת 2012 ואפילו שימש כקפטן הנבחרת מתחת לגיל 20 בטורניר טולון. טיסראן ערך את הבכורה שלו בנבחרת הבוגרת במשחק הידידות נגד רומניה בחודש מאי 2016.
יצחק בראשי
הרב יצחק בראשי (2 בדצמבר 1923 – 27 בנובמבר 1994, כ"ד בכסלו ה'תרפ"ד – כ"ד בכסלו ה'תשנ"ה) היה רב שכונת "מחנה יעקב" בנתניה, ממייסדי כפר אוריה המחודש והמרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן, ומנסח התפילה מי שברך לחיילי צה"ל.
ביוגרפיה.
נולד בכפר בראשי שבכורדיסטן העיראקית בשנת 1923 לנחום ולאסתר בראשי. בשנת 1929, בהיותו כבן 6, עלתה משפחתו לישראל והשתכנה ברובע היהודי שבעיר העתיקה ירושלים. בשנת 1934 עברה המשפחה להתגורר בשכונת "זיכרון יוסף" שמחוץ לחומה, בה התגוררו יוצאי כורדיסטן.
בילדותו למד בבית ספר מקומי וסיים אותו בהצטיינות, ומשם המשיך לישיבת פורת יוסף, ואחריה לישיבת מרכז הרב. עם סיום לימודיו בישיבה הוסמך לרבנות בידי הראשון לציון הרב בן-ציון מאיר חי עוזיאל, ונישא לרחל, יחד נולדו להם תשעה ילדים.
נמנה עם מייסדי כפר אוריה המחודש ששכן בפרוזדור ירושלים, שם שימש כשוחט ורב הכפר עד לנטישתו על ידי המתיישבים במלחמת העצמאות. במלחמה זו התגייס לצה"ל, ושימש כקשר ואלחוטאי בחטיבת הראל תחת פיקודו של יצחק רבין.
בשנת 1948, לאחר נטישת המתיישבים את כפר אוריה, עבר יחד עם משפחות נוספות מהכפר אל בסיס צבאי בריטי נטוש בנתניה, שהפך עם הזמן לשכונת "מחנה יעקב". גם שם שימש כרב השכונה, וסיפק למתיישבים את כל צורכי הדת.
בשנת 1959 שב להתגורר בירושלים בשכונת "זיכרון יוסף", שם המשיך בפעילותו, ובמקביל עבד לפרנסתו במשרדי מס הכנסה. בשנת 1969 זכה במקום השלישי בחידון התנ"ך הארצי, ובמקום הראשון בחידון התנ"ך הירושלמי.
בשנת 1973 ייסד עם הרב יצחק עמדי את המרכז הרוחני ליהודי כורדיסטן, שם שימש עד יומו האחרון כגזבר וחבר ההנהלה.
במשך חייו נשא את עול הציבור על כתפיו, ובין פעילותו הענפה למען יוצאי כורדיסטן בישראל, היה סובב ברחבי הארץ ודורש בבתי ספר, בתי כנסת ואף במועדוני קשישים. כמו כן, למד תקופה ארוכה עם הרב מרדכי אליהו.
הלך לעולמו ביום הולדתו ה-71, 27 בנובמבר 1994 (כ"ד בכסלו ה'תשנ"ה). שמו הונצח בקריאת רחוב על שמו בשכונת נחלאות שבירושלים.
בשנת ה-20 לפטירתו הוציא נכדו, הרב שמואל בראשי, את ספרו "באר יצחק" הכולל דרשות על התורה ומועדי השנה, ערוך ומלוקט מדרשות שדרש במשך שנות חייו.
טלעת פאשה
מהמט טלעת (בטורקית עות'מאנית: محمد طلعت, בטורקית: Mehmet Talât; 1 בספטמבר 1874 – 15 במרץ 1921), הידוע כטלעת פאשה (בטורקית עות'מאנית: محمد پاشا, בטורקית: Talât Paşa), היה אחד ממנהיגי מהפכת הטורקים הצעירים. שימש כשר הפנים ושר האוצר העות'מאני בזמן מלחמת העולם הראשונה, אחד מחברי הטריומווירט העות'מאני ("שלושת הפאשות"), אשר שלט על האימפריה העות'מאנית במלחמת העולם הראשונה. האחראי העיקרי לרצח העם הארמני, החתום על שני הצווים העיקריים שהובילו לגירוש הארמנים למחנות ריכוז ולרציחתם (גירוש האינטלקטואלים הארמנים מאיסטנבול ב-24 באפריל 1915 ו"חוק הטרנספר" (תחכיר) ב-30 במאי אותה שנה) ומי שפיקח וזירז אישית את הוצאתם לפועל. ב-4 בפברואר 1917 מונה לתפקיד "הווזיר הגדול" (ראש ממשלת האימפריה העות'מאנית).
שנים ראשונות ועלייה לשלטון.
נולד בקרדז'אלי (כיום בבולגריה). הוא לא סיים את לימודיו ועבד כפקיד טלגרף באדירנה וכמורה לטורקית בבית הספר היהודי אליאנס בעיר. ב-1893 הואשם בפיתוי בתו של מנהל בית הספר ונידון לשנתיים מאסר, אותן לא ריצה, אך הוגלה לסלוניקי ועד 1908 עבד שם כדוור. במקביל היה חבר במועצת האיחוד והקידמה הלאומנית, ממנה צמחה תנועת הטורקים הצעירים, שפגישותיה החשאיות התקיימו בחסות היהודי עמנואל קרסו.