בתור חובבן, ניצח גאנה את אליפות איטליה עד גיל 19 בנגד השעון, כשהוא בן 17, ב-2014. באותה עונה גם ניצח במרוץ החד יומי הצרפתי "Chrono des Nations", בגרסתו עד גיל 19. באותה שנה התחרה באליפות העולם בנגד השעון שנערכה בפונפרדה, וסיים רביעי, 1:05 דקות מלנארד קאמנה שזכה במדליית הזהב.
ב-2016 ניצח את פריז - רובה עד גיל 23 וזכה באותה עונה במדליית כסף באליפות אירופה בנגד השעון עד גיל 23, 30 שניות מקאמנה המנצח. במקצה הכביש באליפות סיים שישי.
יו. איי. אי. אמירטס (2017–2018).
ב-2017 הצטרף גאנה ליו. איי. אי. אמירטס. ב-2018 סיים שני בוואלטה אה סאן חואן, 19 שניות מאוסקר סביליה המנצח, לאחר שסיים שני בקטע נגד השעון במרוץ שהיה הקטע השלישי. בהמשך העונה סיים שני באליפות איטליה בנגד השעון, 2 שניות מג'אני מוסקון המנצח.
קבוצת סקיי (2019–2020).
ב-2019 הצטרף לקבוצת סקיי. הוא פתח את העונה עם ניצחון בקטע נגד השעון הפותח בטור דה לה פרובאנס, 9 שניות מסבסטיאן לנגוולד ו-10 שניות מרמי קבנייה. בהמשך העונה ניצח באליפות איטליה בנגד השעון, מאיות בודדות מאלברטו בטיול ו-26 שניות מאלסנדרו דה מרקי. באליפות אירופה בנגד השעון שנערכה באלקמאר סיים גאנה שישי, 23 שניות מרמקו אוונפול המנצח. לאחר מכן התחרה בבינקבנק טור וניצח את קטע השישי במרוץ, שהיה נגד השעון, 5 שניות מאדוארדו אפיני ו-8 שניות מיוס ואן אמדן, למחרת נטש את המרוץ במהלך הקטע השביעי. באליפות העולם בנגד השעון זכה גאנה במדליית הארד, 1:55 דקות מרוהאן דניס, זוכה מדליית הזהב. במרוץ Chrono des Nations סיים גאנה שני, 11 שניות מואן אמדן המנצח.
2020: אלוף עולם בנגד השעון וניצחון בארבעה קטעים בג'ירו.
ב-2020 סיים גאנה שוב במקום השני בוואלטה אה סאן חואן, לאחר שסיים שני בקטע נגד השעון במרוץ שהיה הקטע השלישי, 32 שניות אחרי אוונפול המנצח, בדירוג הכללי סיים גאנה 33 שניות אחריו. בהמשך העונה ניצח את אליפות איטליה בנגד השעון שנה שנייה ברציפות, הפעם הקדים את אלסנדרו דה מרקי ב-50 שניות ואת אדוארדו אפיני ב-1:31. בטירנו - אדריאטיקו, ניצח גאנה את קטע נגד השעון המסכם והאחרון של המרוץ שהיה הקטע השמיני, מקדים את ויקטור קמפנרטס ב-18 שניות ואת רוהאן דניס ב-26 שניות. גאנה המשיך בכושר הטוב גם באליפות העולם שהתקיימה באימולה, שבמדיתנו איטליה, הוא הפך לאיטלקי הראשון אי פעם לנצח את מקצה העלית גברים בנגד השעון, לאחר שהקדים את ווט ואן ארט ב-26 שניות ואת שטפן קינג ב-29 שניות. לאחר מכן ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור כאשר נבחר לג'ירו ד'איטליה, המרוץ נפתח עם נגד השעון של 15 קילומטרים ממונראלה לפארלמו, בו לבש לראשונה גאנה את חולצת הקשת וניצח את הקטע, 22 שניות לפני ז'ואאו אלמיידה ומיקל ביירג. לקטע השני זינק גאנה כמוביל המרוץ ולבש את החולצה הורודה, בקטע ניצח דייגו אוליסי בעוד גאנה מסיים בפלוטון ושומר על הובלתו במרוץ. בקטע ה-3, שהיה הררי והסתיים בעלייה לאתנה, גאנה סיים במקום ה-97, 19:47 דקות אחרי ג'ונתן קלבר קאייסדו המנצח ויצא לחלוטין מתמונת הדירוג הכללי, דבר שהיה חסר חשיבות בהינתן העובדה שגאנה היה פועל של גריינט תומאס, מוביל הקבוצה, שהתרסק פעמיים במהלך הקטע ופרש לפני תחילת הקטע הרביעי. פרישתו של תומאס נתנה יותר חופש תחרותי לשאר רוכבי אינאוס גרנדיירס, בקטע ה-5 היה גאנה בקבוצת הבריחה ביחד בן קבוצתו סאלבטורה פוצ'יו, במהלך העלייה האחרונה, ה"וליקו די מונטסקורו", יצא גאנה לבריחת סולו שהסתיימה רק על קו הסיום, עם הניצחון השני שלו בקטע, לאחר שהקדים את הפלוטון שהובל בידי פטריק קונראד במקום השני ואלמיידה במקום השלישי ב-38 שניות. גאנה המשיך לניצחון שלישי ורביעי בג'ירו בקטע 14 והקטע האחרון במרוץ, 21. שני הקטעים היו קטעי נגד השעון וגאנה ניצח את שלושת קטעי נגד השעון שהיו במרוץ, בקטע ה-14 הקדים גאנה את בן קבוצתו רוהאן דניס ב-26 שניות ואת ברנדון מקנולטי ב-1:10 דקות, בקטע ה-21 הקדים את ויקטור קמפנרטס ואת דניס ב-32 שניות. גאנה סיים, ביחד עם ארנו דמאר, כרוכב שניצח הכי הרבה קטעים במרוץ, ארבעה. מלבד הניצחונות של גאנה, אינאוס גרנדיירס ניצחו גם עוד שלושה קטעים עם טאו גייגן הארט וג'ונתן נארבייז, באחד מהגרנד טורס המוצלחים בתולדותיה, גייגן הארט בסופו של דבר גם ניצח את הדירוג הכללי.
קהילת יהודי טושין
הקהילה היהודית של טושין הייתה קהילה קטנה שהתקיימה בעיירה טושין במחוז לודז' שבפולין. הקהילה בעיירה התפרנסה בעיקר ממסחר ומתעשייה. האוכלוסייה היהודית של העיירה מנתה כמה אלפים ורוב רובה נספה בשואה.
היסטוריה.
לא ידוע מתי הוקמה בדיוק העיירה טושין, אך האזכור הראשון של העיירה בכתב מופיע בתחילת המאה ה-13. על פי האגדה, העיירה קיבלה את שמה ממעשה שאירע למלך ולדיסלב השני יגיילו, המלך הראשון של האיחוד הפולני-ליטאי ומייסד השושלת היגלונית. המלך ואנשיו הגיעו לאזור כדי לערוך מסע ציד והתארחו בפונדק מקומי. במהלך שהותם בפונדק, אבד בן המלך, ויצאו משרתיו בחיפושים בניסיון למצוא אותו. בסופו של דבר, מצא אותו אחד ממשרתי המלך וקרא: "!Tu syn" (טו סין, "כאן הבן" בפולנית). על שם כך נקראה העיירה "טוסין", שעם הזמן התפתח לשם הנוכחי של הכפר: "טושין".
ב-1655 העיירה נבזזה ונשרפה כליל על ידי הצבא השוודי, במסגרת המבול השוודי , פלישה של כוחותיה של ממלכת שוודיה אל ממלכת פולין-ליטא, זאת במסגרת המלחמה הצפונית השנייה שנערכה בין הממלכות השונות של סקנדינביה ומזרח אירופה באמצע מאה ה-17.
תיעוד ראשון של אוכלוסייה יהודית בעיירה מופיע רק מאמצע המאה ה-17. לאחר הריסת העיירה במהלך הפלישה השוודית, מתועדת התיישבות ראשונה של יהודים בעיירה בשנת 1660 כחלק מבנייתה מחדש. התיישבות זו תרמה לשיקום הכלכלי של העיירה בעקבות המלחמה ההרסנית עם שוודיה. מאוחר יותר, במהלך חלוקת פולין בסוף המאה ה-18, היהודים בעיירה חוו אלימות והיו עדים לאירועים של שריפת רכושם בשנים 1768 ו-1788. כמו כן, הם סבלו מאפליה חוקית וניסיונות להגביל את מגוריהם ופרנסתם באותה תקופה. בעקבות כך, הנוכחות היהודית בעיירה הצטמצמה ולא הצליחה להתאושש עד אמצע המאה ה-19.
החיים היהודיים בטושין לפני השואה.
טושין הייתה ונותרה עיירה קטנה, וגם כיום מספר תושביה עומד על כ-7,280 תושבים בלבד. לאורך המאה ה-19, יהודים היוו כשליש מאוכלוסיית טושין, והם המשיכו להוות חלק משמעותי מאוכלוסיית העיירה עד השואה. היהודים בטושין עסקו במקצועות שונים, ביניהם: מסחר זעיר, חייטות וייצור טקסטילים, פרוונות וייצור ושיווק יי"ש ובירה. בנוגע לתעשיית האלכוהול, היהודים בטושין השיגו רישיון מהשלטונות לייצרו ולמוכרו, אך במהלך השנים המקומיים לחצו על השלטונות לשלול רישיונות אלו מהיהודים, לחצים שנגמרו בהצלחה ורישיונות הכנת האלכוהול נשללו מיהודי העיירה על ידי הממשל הפולני. למרות זאת, יהודים בטושין המשיכו לעסוק בייצור ומכירת אלכוהול ללא רישיון מסוד בין שאר עיסוקם.
בשנות ה-30, היו חיים יהודיים מגוונים בטושין, על אף גודלה הקטן. בעיירה פעלו סניפים של מפלגות דתיות כמו אגודת ישראל, אך גם חילוניות וציוניות, כמו בית"ר, מכבי ועוד. בעיירה היה גם בית כנסת, בית מדרש ובית ספר יהודי. על פי עדותו של ניצול השואה יליד טושין, חיים פוקס, בשנות ה-30 בית הכנסת היה פעיל בעיקר בשבתות בבוקר, אך היה סגור במהלך השבוע.
חינוך יהודי בטושין נעשה בהתחלה בבתים פרטיים של מלמדים, אך לאחר זמן נפתח בית ספר יהודי בעיירה. בתחילת המאה ה-20, יזמו היהודים המקומיים פתיחה של בית ספר של "בית יעקב" בעיירה, אך בשל רמת הלימודים והרמה הכללית הנמוכה בבית הספר, השלטונות הפולניים הורו על סגירתו בשנת 1923. עם זאת, כמה שנים לאחר מכן הצליחו בני העיירה לפתוח את בית הספר מחדש והוא פעל עד מלחמת העולם השנייה. חלק מהיהודים בעיירה אף שלחו את ילדיהם ללמוד בבית הספר הכללי בעיירה. יהודים שלמדו בבית הספר הכללי בטושין בתור ילדים תיארו כיצד סבלו מאנטישמיות במסגרת בית הספר. חבריהם הפולנים לכיתה התנכלו להם קשות בשל יהדותם והמורים התעלמו מהתופעה ולא פעלו כדי למנוע אותה.
היהודים היו מעורבים גם בפוליטיקה המקומית של העיירה. במועצת העירייה של טושין, המושבים חולקו באופן פרופורציונלי על פי הקבוצות האתניות שהתגוררו בעיירה: מתוך 18 המקומות במועצת העירייה, אחת עשרה מושבים יועדו לפולנים, שישה ליהודים והיה אף מושב אחד שיועד למיעוט הגרמני שהתגורר שם.
בתקופת השואה.
על פי התיעוד והעדויות, גרמניה כבשה את העיירה ב-15 בדצמבר 1939. אחד הניצולים תיאר שבבואם לעיירה הם "נכנסו רכובים על אופנועים וחילקו ממתקים לילדים." אך היחס הזה השתנה מהר. טושין ישבה בדיוק על הגבול בין החלק של פולין שיועד לסיפוח לגרמניה הנאצית - הוורתגאו - ובין החלק המרכזי של המדינה, בו הוקם הגנרל גוברנמן, אזור כיבוש בלתי-מסופח שנוהל כאזור אדמיניסטרטיבי נפרד. המטרה הראשונית של הרייך השלישי הייתה לטהר את השטח המסופח מיהודים, ובסופו של דבר גם מפולנים. לכן הוחלט שכל תושבי טושין, שנפלה לבסוף בתוך האזור המסופח, יגורשו לפיוטרקוב-טריבונלסקי הסמוכה, שהייתה עיר בתוך אזור הגנרל גוברנמן שהוקם בה גטו כיצד לרכז בו את יהודי האזור. כך בלילה אחד הובלו היהודים של טושין, חלק על עגלות וחלק ברגל, אל גטו פיוטרקוב טריבונלסקי. השורדים מתקופה זו בגטו הועברו, בשנת 1942, אל מחנה ההשמדה טרבלינקה, שם מצאו את מותם. המעטים שלא נשלחו לטרבלינקה אז, נשלחו לבוכנוולד בשנת 1944.
לאחר השואה, נותרו בטושין רק כ-350 יהודים. לא ידוע כיום על יהודים החיים בעיירה, ואין בה קהילה יהודית פעילה.