כמו תמיד, היו גם ויכוחים ומחלוקות בנוגע לחלק מהשירים. ישראל, שפתחה את התחרות, שלחה את להקת פינג פונג עם השיר "שמייח". הלהקה הניפה את דגלי ישראל וסוריה בקריאה לשלום בין שתי האומות. רועי ארד וגיא אסיף, שני גברים מהלהקה אף התנשקו למספר שניות בפזמון. על פי התכנון הראשוני, בפזמון החוזר כל המלווים הישראלים באולם היו אמורים להצטרף ללהקה ולצעוק "שמייח", אולם הלהקה החליטה לשנות נוסח השיר לאנגלית. הלהקה עוררה פרובוקציה כשחברי הלהקה פרסמו כי בכוונתם לעלות לבמה עם דגלי סוריה כדי להעביר מסר של שלום. בנוסף, לדעת רבים, השיר שעסק בבחורה שחשה רגשי אהבה עזים לגבר סורי היה קינקי וילדותי למדי. רשות השידור אסרה עליהם לעלות עם דגלי סוריה, אך אלה איימו לחזור לארץ בלא להופיע. בשלב מסוים ביקשה רשות השידור הישראלית ממארגני התחרות לבטל את השתתפותה של ישראל בטענה שחברי פינג פונג מיצגים את עצמם ולא את ישראל, אך זה היה מאוחר מדי מבחינה מעשית. בסופו של דבר, בניגוד מוחלט לדרישת רשות השידור, בחרו חברי הלהקה לעלות לבמה עם דגלי סוריה, מה שעורר כעס גדול בישראל.
לעומתם, רוסיה, שהייתה נחושה במיוחד לנצח השנה, מחתה על ניצחון דנמרק ודרשה לפסול את השיר, אחרי ששומשו בו אפקטים מיוחדים שעיבו את קולם של האחים אולסן והעניקו להם מין קול אלקטרוני בחלק קטן מהשיר. הבקשה נדחתה על ידי איגוד השידור האירופאי. בהולנד, רשות השידור ההולנדית החליטה לקטוע את חציה השני של התחרות בגלל שריפות ענק שפרצו מוקדם יותר באותו היום, לטובת חדשות ועדכונים. כתוצאה מכך, הולנד לא הצביעה תחת שיטת הטלווטינג אלא תחת חבר שופטים מיוחד.
התחרות שודרה גם בקנדה, אוסטרליה, יפן, ארצות הברית, ולראשונה גם באינטרנט.
ישראל באירוויזיון 2000.
ישראל שלחה את להקת פינג פונג לייצג אותה בתחרות.
הלהקה גרמה פרובוקציה כאשר חברי הלהקה פרסמו כי בכוונתם לעלות לבמה עם דגלי סוריה על מנת להעביר מסר של שלום בין שתי האומות. למרות איומי רשות השידור, בחרו חברי הלהקה לעלות לבמה עם דגלי סוריה, וצעד זה עורר תרעומת בקרב רשות השידור ואף זכה לגינוי מצד ועדת החינוך, התרבות והספורט בכנסת.
השיר סיים במקום ה-22 מתוך 24 משתתפות עם 7 נקודות בלבד (6 מצרפת ו-1 ממקדוניה).
מוטלה (בלארוס)
מוֹטֶלֶה (בבלארוסית: Моталь, מוטאל; ביידיש: מאָטעלע; ברוסית: Мотоль, מוטול) היא עיירה במחוז ברסט בבלארוס, השוכנת על נהר יַסֶלְדָה, באזור ביצות פריפייט, כ-30 ק"מ ממערב לעיר פינסק.
היסטוריה.
עד לנפילת האימפריה הרוסית בשנת 1917 נכללה העיירה בתחום המושב, והשתייכה למחוז קוברין ("Kobryn") שבפלך גרודנו ("Grodno").
בין מלחמות העולם השתייכה העיירה לפולין, ונכללה באזור דרוהיצ'ין ("Drahichyn") שבחבל (ווייוודה) פולסיה ("Polesie").
בשנת 1937 נמנו במוטלה 4,297 תושבים, מהם 1,534 יהודים (ריינהרץ, 1987). מעיירה זו מוכר גם מוצאה של משפחת הענפה, משפחת רבנים, חזנים ולאחר קום המדינה נתפרסמה גם בארץ. רבים מיהודי העיירה עברו להתגורר בפינסק, זאת בשל היותה של העיירה נידחת וענייה.
בעת השואה, בשנת 1942, נרצחו יהודי מוטלה, ובזה בא הקץ על קיומה של מוטלה כעיירה יהודית.
חיים ויצמן על העיירה.
בספרו האוטוביוגרפי "מסה ומעש" מתאר ויצמן את העיירה:
לקריאה נוספת.
- יש גרסה אלקטרונית זמינה של תרגום הספר לאנגלית - ראו קישורים חיצוניים להלן -
פרננדו אלונסו
פרננדו אלונסו דיאס (בספרדית: Fernando Alonso Díaz; נולד ב-29 ביולי 1981 באוביידו, שבספרד) הוא נהג מרוצי מכוניות ספרדי, שזכה פעמיים בתואר אליפות העולם בפורמולה 1 בשנים 2005 (הוכתר גם כאלוף העולם הצעיר ביותר אי פעם בסבב) ו-2006. בין הישגיו החשובים בקריירה אפשר למנות את זכייתו במרוץ 24 השעות של לה מאן בשנים 2018 ו-2019, זכייה במרוץ 24 השעות של דייטונה ב-2019, וזכייה באליפות העולם במרוצי סיבולת של ה-FIA בעונת 2018–2019.
שלוש פעמים היה סגן אלוף העולם בפורמולה 1 (בשנים 2010, 2012 ו-2013), ובשנת 2007 סיים במקום השלישי במרחק נקודה אחת מהאליפות. בפורמולה 1 התחרה עבור קבוצות מינארדי, רנו (איתה הוא היה פעמיים אלוף העולם), מקלארן ופרארי. באוגוסט 2018 הודיע אלונסו על פרישתו מהפורמולה 1. בעונת 2021 שב להתחרות באליפות בקבוצת רנו, ששינתה את שמה לאלפין.
אלונסו מדורג שישי לפי כמות הניצחונות בהיסטוריה של הפורמולה 1 עם 32 ניצחונות, והרביעי לפי כמות הפודיומים שהשיג במשך הקריירה שלו עם 97. בבדצמבר 2017 נכנס להיכל התהילה של הפורמולה 1, וב-2019 נכנס שוב להיכל התהילה כאלוף העולם במרוצי סיבולת. בכך הפך אלונסו להיות הנהג הראשון שמופיע פעמיים בהיכל התהילה ברשימת האלופים של שתי קטגוריות שונות.
בשנת 2017 השתתף במירוץ אינדיאנפוליס 500. בשנת 2018, במקביל לעונה האחרונה שלו בפורמולה 1, ניצח את מרוץ 24 השעות של לה מאן בפעם הראשונה שהשתתף בו. בינואר 2020 השתתף בראלי דקר כחלק מקבוצת "Toyota Gazoo Racing".
ראשית הקריירה.
אלונסו החל לנהוג בקארטינג בגיל 3, לאחר שאביו בנה מכונית לאחותו הגדולה שלא התעניינה בה. אביו גם לקח על עצמו את תפקיד המכונאי והמנטור. בשנת 1988, בגיל 7, זכה אלונסו באליפות לילדים של אסטוריאס עם ניצחונות בכול שמונת המרוצים. שנה שלאחר מכן זכה שוב בתואר ובנוסף זכה גם באליפות גליסיה.
ב-1991 השתתף באליפות ספרד לילדים בקארטינג וסיים במקום השני אף על פי שלא השתתף בכל המרוצים. ב-1993 וב-1994 זכה באליפות ספרד לנוער וכך קיבל מלגה להשתתף ב-1995 באליפות העולם לנוער בקארטינג, ובסופה הגיע למקום השלישי. בשנת 1996 זכה באליפות ספרד ובאליפות העולם לנוער. ב-1997 לקח שוב את אליפות ספרד לה הוסיף גם אליפות באיטליה ואירופה בקטגוריה A. בשנת 1998 הגיע שוב למקום הראשון באליפות ספרד, השלישי ברצף.
ב-1999 הפך אדריאן קמפוס, נהג פורמולה 1 לשעבר בקבוצת מינארדי, למנהלו האישי של אלונסו. קמפוס רשם את אלונסו כמחליף של מרק ג'נה באליפות האירופאית שהתקיימה בחסות חברת ניסאן ובה הוא השיג תשעה פול פוזישן, חמש הקפות מהירות ושישה ניצחונות, שזיכו אותו באליפות של אותה שנה.
בשנת 2000 עבר אלונסו להתחרות בסבב הפורמולה 3000 בקבוצת "אסטרומגה". אלונסו השיג פול פוזישן וניצחון בבלגיה וסיים שני בהונגריה, וסיים את עונתו הראשונה במקום הרביעי באליפות.
פורמולה 1.
מינראדי (2001).
מנהל קבוצת פרארי ג'אן טוד הגיע איתו להבנה כי יהיה הנהג השלישי של הקבוצה וכך לעבוד וללמוד ליד אלן פרוסט. פלביו בריאטורי, מנהל קבוצת רנו באותם הימים, החתים אותו בקבוצת בנטון-רנו ונתן אותו בהשאלה לקבוצת מינארדי. אלונסו היה נהג מבחן בקבוצת מינארדי בשנת 2000.
בשנת 2001, כשהוא בן 20, שימש נהג ראשי בקבוצה. הקבוצה לא הייתה תחרותית ואלונסו סיים את העונה במקום ה-23, ללא נקודות. הישגו הטוב ביותר היה המקום העשירי בגרמניה.
רנו (2002–2006).
בשנת 2002 שימש כנהג שלישי בקבוצת רנו. במהלך השנה ביצע נהיגת מבחן עבור קבוצת יגואר.
בעונת 2003 קודם להיות נהג מן המניין בקבוצת רנו. הוא זכה במקום השביעי במרוץ הראשון בעונה באוסטרליה. במירוץ השני במלזיה הוא השיג את הפול פוזישן והשיג את הפודיום הראשון בפורמולה 1 כאשר הוא רק בן 21. הוא זכה בניצחונו הראשון באליפות בהונגריה, וסיים את העונה במקום השישי באליפות. בגרנד פרי ברזיל היה מעורב באחת התאונות הקשות ביותר שלו בקריירה כאשר התנגש בקיר לאחר שגלגל שהשתחרר מהמכונית של מארק ובר פגע בו. כתוצאה מהתאונה הופסק המירוץ. הדירוג של ההקפה הקודמת לתאונה שימש כדירוג סופי, ואלונסו סיים שלישי.
ב-2004 לא הצליח אלונסו לנצח באף מרוץ. באותה שנה השיג ארבעה פודיומים ופעם אחת את עמדת הזינוק הבכירה (בצרפת). סיים את העונה במקום הרביעי עם 59 נקודות.
את 2005 פתח אלונסו בסערה ולמרות מאבק עיקש מצידו של קימי רייקונן מקבוצת מקלארן זכה באליפות עם שבעה ניצחונות תוך כדי שהוא מפגין נהיגה וירטאוזית. אלונסו הפך לאלוף הפורמולה 1 הצעיר ביותר אי פעם (שיא שנשבר מאז על ידי לואיס המילטון וסבסטיאן פטל). במרוץ ביפן הצליח לעקוף את מיכאל שומאכר מהחלק החיצוני של הפניה, עקיפה שמיד זכתה לתואר "עקיפת העונה". את כישרונו כנהג ניתן היה לבחון מול התוצאות הבינוניות שעמיתיו לקבוצה, יארנו טרולי ולא ג'יאנקארלו פיזיקלה, הצליחו להשיג באותה שנה עם אותה מכונית.
גם בעונת 2006 זכה אלונסו באליפות. הוא ניצח שבע פעמים, והגדיל לעשות כשהיה לספרדי הראשון שמנצח במרוץ הספרדי בברצלונה. בתחילת העונה הודיע אלונסו שזו עונתו האחרונה במדי רנו והוא עתיד לעבור לקבוצת מקלארן.
2007: מקלארן.
בעונת 2007 עבר אלונסו לנהוג בקבוצת מקלארן, שם שיתף פעולה עם לואיס המילטון, שהיה בעונתו הראשונה בסבב. היחסים בין אלונסו והמילטון התדרדרו במהרה לאחר שמעמדו של אלונסו, שהגיע למקלארן כאלוף העולם והיה אמור להיות הנהג הבכיר בקבוצה, נפגע בעקבות יכולת מצוינת של המילטון. אלונסו אף טען שהמילטון מקבל יחס מועדף מראשי הקבוצה. במהלך העונה הצליח אלונסו לנצח בארבעה מרוצים ולזנק פעמיים מעמדת הזינוק הבכירה, אך לבסוף נכנע הן להמילטון והן לקימי רייקונן. הוא סיים במקום השלישי עם 109 נקודות, נקודה פחות מהאלוף רייקונן, ובשוויון נקודות וניצחונות עם המילטון - שוויון שהוכרע רק הודות לכך שהמילטון הצליח לסיים חמש פעמים במקום השני, ואילו אלונסו ארבע. למרות זאת, אלונסו הפגין נהיגה בוגרת יותר מהמילטון, שלא עמד בלחץ וביצע טעויות במרוצים המכריעים. בתום העונה עזב אלונסו את מקלארן וחזר לרנו.
2008-2009: החזרה לרנו.