עם האמנים וההרכבים נמנים דויד ברוזה, שלמה בר, שי טוחנר, אהוד נתן, גבע אלון, "קטיפה שחורה", "הפונדקאים", "עשב כחול לבן", עדה ודיאן, "אמרלד", "אייריש קרים", "כחול", "הכנענים", "תנועת המרי הלהקה", "דרכים כפריות" ("Country Roads"), יונתן מילר, ג'וליאן שגרן, טד קופר, סירל פורמן סופר, דייוויד דקלבאום, רון דקלבאום, יעל דקלבאום, דנה הלוי, "חמש תלתן", "ירוק עד", "עשב בר", אבנר שטראוס, אלי מרכוס, פול טראנק, יוסי פיין, מאיה איזקוביץ, אורי רונן והפולק סטונרס וג'יין בורדו.
בלאקנד דת' מטאל
בלאקנד דת' מטאל (Blackened Death Metal) הוא תת-ז'אנר של מטאל קיצוני בתוך סגנון הדת' מטאל והבלאק מטאל, המהווה שילוב של דת' מטאל ובלאק מטאל. הבלאקנד דת' מטאל מתאפיין בקרבה מוזיקלית רבה יותר לדת' מטאל מאשר לבלאק מטאל, אך מושפע רבות מתרבות הבלאק מטאל, המאופיינת באיפור ולבוש קיצוני של חברי הלהקה, שטניזם, שירים בנושאים אפלים (מוות, אובדן, צער) ועוד.
להקות בלאקלנד דת' מטאל פועלות לפעמים מחוץ לתחומי הבלאק מטאל והדת' מטאל. לדוגמה, ללהקת דיסטרויר 666, הנחשבת ללהקת בלאקנד דת' ומטאל מלחמתי, יש מאפייני ת'ראש מטאל רבים (חלק מעבודתם לעיתים נחשבת כ"בלאקנד ת'ראש מטאל").
היסטוריה.
גם בלאק מטאל וגם דת' מטאל התפתחו מאותו יבול של להקות אקסטרים מטאל (מטאל קיצוני) מוקדמות כמו Possessed, Kreator, סודום, ונום, Celtic Frost ובאת'ורי. להקות אלו, בין היתר, הובילו לאלמנטים משותפים בין ז'אנרים קיימים. להקות דת' מטאל מוקדמות בעלות אלמנטים מסוימים במשותף עם בלאק מטאל כוללות את ספולטורה המוקדמת, מורביד אנג'ל ודייסייד. ג'ון מקאנטי, גיטריסט וזמר להקת הדת'-דום מטאל Incantation, ציין כי הוא ולהקתו שואבים השפעה גם מבלאק מטאל. להקת הבלאק מטאל המכוננת Darkthrone החלה לנגן דת' מטאל לפני שהתפתחה לסגנון שבו בעיקר היו ידועים.
תתי-סגנונות.
בלאק-דת' מלודי.
בלאק-דת' מלודי (Melodic Black-Death), הידוע גם בשם בלאקנד דת' מטאל מלודי (Blackened Melodic Death Metal), הוא תת-ז'אנר של של בלאקנד דת' מטאל ומטאל קיצוני המתאר את הסגנון שנוצר כאשר להקות דת' מטאל מלודיות החלו לקבל השראה מבלאק מטאל ומהרומנטיקה האירופית. עם זאת, בניגוד לרוב הבלאק מטאל האחר, הגישה הזו לז'אנר תשלב תחושה מוגברת של מלודיה ונרטיב.
להקות בולטות בתחום: Dissection, Sacramentum ו-Naglfar.
מטאל מלחמתי.
מטאל מלחמתי (War Metal), הידוע גם בשם בלאק מטאל מלחמתי (War Black Metal) או בלאק מטאל חייתי (Bestial Black Metal) הוא תת-ז'אנר אגרסיבי, קקופוני וכאוטי של בלאקנד דת' מטאל. השפעות חשובות, אף על פי שלא שייכות לז'אנר המטאל המלחמתי, כוללות את סודום, Possessed ואוטופסי.
להקות בולטות בתחום: בלספמי, Archgoat ו-Bestial Warlust.
הרוזן ברנאדוט
וילהלם האוף
וילהלם האוף (בגרמנית: Wilhelm Hauff; 29 בנובמבר 1802, שטוטגרט - 18 בנובמבר 1827, שם) היה סופר גרמני מתקופת הבידרמאייר (זרם ספרותי פוסט-רומנטי של תחילת המאה התשע עשרה, שקדם למהפכת אביב העמים). התפרסם בעיקר בזכות סיפורי הילדים שלו.
חייו.
אביו של וילהלם האוף, אוגוסט פרידריך האוף, היה מזכיר ממשלתי בשטוטגרט, בירת וירטמברג. לאחר שנפטר ב-1809, עברה אמו עם ארבעת ילדיה לגור אצל אביה קארל פרידריך אלזאסר בטיבינגן.
האוף למד בגימנסיה בטיבינגן ומ-1817 גם בבית ספר של המנזר בבלאובוירן. מ-1820 עד 1824 למד האוף תאולוגיה במנזר האוונגלי בטיבינגן, שם קיבל את התואר דוקטור לפילוסופיה.
מ-1824 עד 1826 עבד האוף כמורה פרטי בשטוטגרט אצל ארנסט אויגן פון היגל (גנרל ושר בממלכת וירטמברג), ולאחר מכן נסע לצרפת ולצפון גרמניה. ב-1827 היה לעורך העיתון ""Morgenblatt für gebildete Stände" (מילולית - עיתון בוקר למעמדות המשכילים), שהוציא לאור יוהאן פרידריך קוטה, מו"ל נודע. ב-1827 התחתן האוף עם בת דודתו לואיזה האוף, ולזוג נולד ילד באותה השנה. כשבוע לאחר מכן נפטר האוף ממחלת הטיפוס, שבה נדבק במסעו בטירול. הוא נקבר בשטוטגרט.
בחייו הקצרים הספיק האוף לכתוב מעשיות, שהוסרטו פעמים רבות, ובכך זכה לתהילה. לזכרו מוענק פרס וילהלם האוף לקידום ספרות הילדים והנוער.
בין היתר כתב האוף את הנובלה "היהודי זיס", שהתבססה על חייו של בנקאי יהודי מווירטמברג בשם יוזף זיסקינד אופנהיימר. על בסיס יצירה זו, בפרשנות מהופכת, הוסרט בגרמניה הנאצית אחד הסרטים האנטישמיים ביותר אי פעם, "היהודי זיס".
יוסי כץ
יוסי כץ (נולד ב-19 באוגוסט 1949) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת העבודה.
ביוגרפיה.
כץ נולד בחיפה. לפני היבחרו לכנסת, שימש כץ, עורך דין במקצועו, כחבר מועצת קריית טבעון וכיועץ המשפטי של ההסתדרות במרחב חיפה.
כץ כיהן כיושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בכנסת ה-13, כיושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה בכנסת ה-14 וכיושב ראש ועדת הכנסת בכנסת ה-15.
כן עמד, במהלך הכנסת ה-15, בראש ועדה מיוחדת לעניין החקיקה הנלווית לאי-חידוש ההכרזה על מצב חירום ובראש הוועדה המיוחדת שגיבשה את חוק דחיית שירות לתלמידי ישיבות שתורתם אומנותם ("חוק טל").
בשנת 2000 החליטה הממשלה למנות את כץ לשגריר בגרמניה, על אף התנגדותה של ועדת המינויים לכך. ההחלטה ספגה ביקורת קשה, ולבסוף לא מונה כץ לשגריר. בפריימריז שנערכו לקראת הבחירות לכנסת השש עשרה, ניסה כץ להתמודד על מקום ברשימת המפלגה דרך הרשימה הארצית, ולא דרך המקום המשוריין למחוז חיפה, כפי שעשה עד אז. כץ לא הצליח להתברג ברשימה, ולא נבחר לכנסת ה-16.
לאחר פרישתו מהכנסת, חזר לעבוד כעורך דין והשתלב כיועץ בכיר במשרד עורכי הדין "ליפא מאיר ושות'". בתפקיד זה הִרְבָּה כץ לעסוק בדיני עבודה ופנסיה. בשנת 2009 פרש ממשרד ליפא מאיר, ופתח משרד עצמאי.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף כץ למפלגת גיל. הוא הוצב במקום השלישי ברשימתה לכנסת, אך הרשימה לא עברה את אחוז החסימה. עקב כך, פרש מהחיים הפוליטיים.
בשנת 2014 שמו עלה כמועמד לשופט בבית הדין הארצי לעבודה, אולם הוא לא זכה בתפקיד.
דידי הררי
דוד ("דידי") הררי (נולד ב-26 ביוני 1956) הוא קומיקאי, מנחה טלוויזיה ושדרן רדיו ישראלי.
ביוגרפיה.
הררי נולד במושב ערוגות, להורים יוצאי מרוקו. ב-1959 כשהיה בן שלוש, עברה משפחתו לקריית גת, ואחר כך לבאר שבע. ב-1968 כשהיה בן 12 עברה משפחתו לדימונה. באותה תקופה הגיעה לדימונה קהילת "העבריים מדימונה" והררי חבר אליהם. העבריים מדימונה חשפו אותו לראשונה לעולם המוזיקה, בעיקר למוזיקה שחורה והוא ניגן בגיטרה בס כחלק מהרכב "הגורים" - הרכב של נערים במתכונת "חמישיית ג'קסון", שהופיע יחד עם להקת "שליחי הנשמה" של העבריים מדימונה. הוא אף טיפח תסרוקת אפרו גדולה כדי להזדהות עימם. הררי טוען כי דימונה השפיעה על אישיותו.
בשנת 1975 התגייס לצה"ל, והתנדב לצנחנים. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר.
בתחילת שנות ה-80, הררי וחברתו באותה עת ג'יל, אותה הכיר לאחר שירותו הצבאי, עברו להתגורר בתל אביב.
הוריו של הררי לחצו עליו לרכוש מקצוע והוא החל ללמוד טכנאות שיניים. באותה תקופה התפרנס מעבודות מזדמנות כמו מורה לדרמה (בבית הספר רימון בכרמיאל), מתקין אנטנות, חובש במגן דוד אדום ועוד.
ב-1996 כתב את שיר האליפות של מכבי תל אביב, "צהוב עולה זה מכבי", שהלחינו זאב נחמה ותמיר קליסקי וביצע איציק זוהר.
ב-2002 יצא לאור ספרו "300 בדיחות חמות" הכולל בדיחות שאסף וליקט.
בפברואר 2003 במסגרת תוכניתו "דידי לוקאלי" ראיין דידי את אילן רמון שהיה אז על מעבורת החלל "קולומביה".
ב-2013 כתב שיר אליפות נוסף למכבי תל אביב, "צהוב עולה", שהלחין זאב נחמה וביצעה להקת אתניX.
ב-2015 לקראת הבחירות לכנסת העשרים הצטרף לצוות הבחירות של הליכוד כיועץ לקמפיין.
במסגרת עבודתו ברדיו הופק משחק קופסה בשם "תחנת שידור משחק הרדיו של דידי הררי" בהוצאת "ידע משחקים".
ברדיו.
ב-1982 פגש הררי במועדון הקולוסיאום בתל אביב את אהרון קפלן, דרכו הגשים את חלומו והפך ל-DJ במועדון. ב-1987 הביא שדר הרדיו הפופולרי, יקיר אביב את הררי לתוכניתו "שלושים בצל", ששודרה ברשת ג' וכללה מוזיקה פופולרית והומור ושם הגיש הררי פינה קומית. יחד עם חבריו ה-DJ, אמיר כהן ואהרן קפלן, הקים הררי את הלהקה ההומוריסטית "פנצ'ר", שזכתה לאהדה רבה בקרב הציבור. ב-1987 הלהקה הוציאה את אלבומה הראשון. באותה תקופה הררי פנה למשרדי פרסום בכוונה להפוך לרעיונאי, והתגלה כבעל כישרון בתחום. בין השאר כתב את הסלוגנים: "הגעת לגיל שאפשר להתחיל", "אין דבר, מחר נקנה עוד אבוקדו", "קיווי עסיסי עם ויטמין סי".
באותה תקופה שרשת ג' שידרה את "שלושים בצל", גלי צה"ל, תחנת הרדיו המתחרה, שידרה את התוכנית "מה יש" בהנחייתם של ארז טל ואברי גלעד, ונפתחה תחרות בין השתיים.
הררי עבר קורס קריינות וביולי 1990 החל להגיש את תוכניתו הראשונה "עושים גלים" ברשת ג', לאחר מכן הגיש את "חולה רדיו". בתוכניות אלה אירח קומיקאים מתחילים דוגמת אקי אבני, ישראל קטורזה וכו' שגילמו דמויות קומיות שונות, ושוב התחרה מול אברי גלעד, ששידר את "העולם שמח" בגלי צה"ל.