חטיבת התאורה של סילבניה בסאלם ודנברס, מ.א., ייצרה ושיווקה מנורת לילה EL (מימין), בשם המסחרי "Panelescent" בערך באותה תקופה בה נכנסו לוחות המכשירים של קרייזלר לייצור. מנורות אלה הוכחו כאמינות ביותר, כאשר כמה מדגימות ידועות כי עדיין פועלות לאחר כמעט 50 שנה של פעולה רציפה. מאוחר יותר בשנות ה-60, החטיבה למערכות אלקטרוניות של סילבניה ב Needham, MA פיתחה וייצרה מספר מכשירים עבור הנחתת של אפולו ומודול הפיקוד באמצעות לוחות תצוגה אלקטרולומינטיים המיוצרים על ידי חטיבת הצינורות האלקטרונים של סילבניה באמפוריום, פנסילווניה. רייתאון, Sudbury, MA, ייצרה את מחשב ההדרכה של אפולו, שהשתמש בלוח תצוגה אלקטרולומינטי של סילבניה כחלק מממשק המקלדת לתצוגה (DSKY).
פנס אחורי.
לוחות אלקטרולומינטיים על בסיס זרחן משמשים לעיתים קרובות כפנסים אחוריים לתצוגות גביש נוזלי. הם מספקים בקלות תאורה עדינה ואפילו אחידה לכל התצוגה תוך צריכת חשמל מועטה יחסית. זה הופך אותם לנוחים למכשירים המופעלים על ידי סוללות כמו זימונים, שעוני יד ותרמוסטטים מבוקרים על ידי מחשב, וזוהרם הירוק-ציאן העדין נפוץ בעולם הטכנולוגי. הם דורשים מתח גבוה יחסית (בין 60 ל-600 וולט). עבור מכשירים המופעלים על ידי סוללה, מתח זה צריך להיווצר על ידי מעגל ממיר בתוך המכשיר. ממיר זה משמיע לעיתים קרובות יללה נשמעת או צליל צפירה בזמן שתאורה אחורית מופעלת. עבור התקנים המופעלים על מתח קו, ייתכן והוא יסופק ישירות מקו החשמל. פנסי לילה אלקטרולומינטיים פועלים בצורה זו. הבהירות ליחידה עולה עם הגדלת המתח והתדר.
אלקטרוליומינציה דקה של סרט זרחן דק הוסחרה לראשונה במהלך שנות השמונים על ידי שארפ ביפן, פינלוקס בפינלנד, ומפלנר מערכות בארצות הברית. במכשירים אלה, מושגת פליטת אור בהירה וחיים ארוכים בשכבה דקה של אבץ גופרתי מאולח במנגן הפולט אור צהוב. תצוגות בטכנולוגיה זו יוצרו ליישומים רפואיים ולרכבים שבהם קשיחות וזוויות צפייה רחבות היו מכריעות, ותצוגות גביש נוזלי לא היו מפותחות היטב. בשנת 1992, Timex הציגה את תצוגת ה- Indiglo EL שלה בכמה שעונים.
לאחרונה פותחו חומרים אלקטרולומינטיים בצורת שכבה דקה בצבע כחול, אדום וירוק המציעים את הפוטנציאל לחיים ארוכים ותצוגות אלקטרולומינטיות בצבע מלא.
בשני המקרים, יש לסגור את חומר ה-EL בין שתי אלקטרודות ולפחות אלקטרודה אחת חייבת להיות שקופה כדי לאפשר בריחה של האור המיוצר. זכוכית המצופה תחמוצת פח אינדיום משמשת בדרך כלל כאלקטרודה הקדמית (השקופה) ואילו האלקטרודה האחורית מצופה מתכת רפלקטיבית. בנוסף, חומרים מוליכים שקופים אחרים, כגון ציפוי צינורות פחמן או PEDOT יכולים לשמש כאלקטרודה הקדמית.
יישומי התצוגה הם בעיקר פסיביים (כלומר, מתח מונע מקצה התצוגה או מטרנזיסטור בתצוגה). בדומה למגמות LCD, היו גם מסכים של Active Matrix EL (AMEL), שם מוספים מעגלים להארכת מתחים בכל פיקסל. אופיו המוצק של TFEL מאפשר תצוגה מאוד קשיחה וברזולוציה גבוהה אפילו על מצעי סיליקון. תצוגה של AMEL של 1280x1024 בגובה של יותר מ־1000 קווים לאינץ' (lpi) הודגמה על ידי כמה חברות כולל פלנר מערכות.
לטכנולוגיות אלקטרולומינטיות צריכת חשמל נמוכה בהשוואה לטכנולוגיות תאורה מתחרות, כמו מנורות ניאון או פלואורסצנט. זה, יחד עם דקות החומר, הפכו את טכנולוגיית EL לבעלת ערך לתעשיית הפרסום. יישומי פרסום רלוונטיים כוללים שלטי חוצות אלקטרולומינטיים ושלטים. יצרני EL מסוגלים לשלוט במדויק באילו אזורים בגיליון אלקטרולומנטי מאירים ומתי. זה נתן למפרסמים את היכולת ליצור פרסום דינמי יותר שעדיין תואם למרחבי הפרסום המסורתיים.
סרט EL הוא מה שמכונה רדיאטור למברטי: שלא כמו במנורות ניאון, מנורות ליבון או נוריות LED, בהירות פני השטח נראית זהה מכל זוויות הראייה; אור אלקטרולומינטי אינו כיווני ולכן קשה להשוות עם מקורות אור (תרמיים) הנמדדים בלומן או לוקס. האור הנפלט מהשטח הוא הומוגני לחלוטין ותופס היטב את העין. סרט EL מייצר אור בתדר יחיד (מונוכרומטי) שיש לו רוחב פס צר מאוד, הוא אחיד לחלוטין ונראה ממרחק רב.
באופן עקרוני ניתן ליצור מנורות EL בכל צבע. עם זאת, הצבע הירקרק הנפוץ תואם בקרוב את רגישות השיא של הראייה האנושית, ומייצר את תפוקת האור הגדולה ביותר לצריכת החשמל הנמוכה ביותר. שלא כמו מנורות ניאון ופלואורסצנט, מנורות EL אינן התקני התנגדות שלילית ולכן אין צורך במעגלים נוספים כדי לווסת את כמות הזרם הזורם דרכם. טכנולוגיה חדשה המשמשת כעת מבוססת על זרחן רב-ספקטרלי הפולט אור מ־600 ל־400 ננומטר, תלוי בתדר ההפעלה; זה בדומה לאפקט הצבע המשתנה הנראה בגיליון EL של אקווה אך בקנה מידה גדול יותר.
תאורה אלקטרולומינטית משמשת כיום לזיהוי לצורך בטיחות הציבור, הכוללת תווים אלפאנומריים על גג הרכבים לצורך ראות ברורה מנקודת מבט אווירית.
תאורה אלקטרולומינטית, ובמיוחד חוט אלקטרולומינטי (חוט EL), עשתה גם את דרכה לבגדים שכן מעצבים רבים הביאו טכנולוגיה זו לתעשיית הבידור וחיי הלילה.
מהנדסים פיתחו "עור" אלקטרולומינטי שיכול להימתח יותר משש פעמים מגודלו המקורי תוך שהוא עדיין פולט אור. קבל יתר פולט אור היפר-אלסטי (HLEC) יכול לסבול יותר מפעמיים את המתח של תצוגות מתיחות שנבדקו בעבר. הוא מורכב משכבות של אלקטרודות הידרוג'ל שקופות, המרבדות גיליון אלסטומר מבודד. האלסטומר משנה את הזוהר והקיבול כאשר הוא נמתח, מגולגל ומעוות בצורה אחרת. בנוסף ליכולתו לפלוט אור תחת מתח של יותר מ־480% מגודלו המקורי, הוכח כי ה-HLEC מסוגל להשתלב במערכת רובוטית רכה. שלושה לוחות HLEC שש-שכבות נקשרו זה לזה ליצירת רובוט רך זוחל, כאשר ארבע השכבות העליונות מרכיבות את העור המואר, והשניים התחתונים הם המפעילים הפנאומטיים. הגילוי עשוי להוביל להתקדמות משמעותית בתחום שירותי הבריאות, התחבורה, התקשורת האלקטרונית ותחומים אחרים.
ניקולאי מיקלוחו-מקלאי
ניקולאי ניקולאייביץ׳ מִיקְלוּחוֹ-מַקְלַאי (ברוסית: Никола́й Никола́евич Миклу́хо-Макла́й; (17 ביולי 1846 – 14 באפריל 1888) היה אתנוגרף, אנתרופולוג, ביולוג ונוסע רוסי שחקר את האוכלוסייה הילידית של דרום-מזרח אסיה, אוסטרליה ואוקיאניה, כולל הפפואנים בחוף הצפון-מזרחי של גינאה החדשה, אשר ידוע בספרות הרוסית כ"חוף מקלאי". חיבר כ-160 עבודות מדעיות שפורסמו לרוב בגרמנית ובאנגלית.
ידוע כמגן העמים הילידיים בדרום-מזרח אסיה ובאוקיאניה, שהתנגד באופן פעיל לסחר בעבדים. כמדען, הוא דבק בעקביות בעקרון אחדות המין האנושי, ודחה תיאוריות פופולריות בזמנו שלפיהן גזעים שחורים, כולל אבוריג'ינים אוסטרליים ופפואנים, הן מין מעבר מקוף לאדם. במקביל, הוא ראה בחוף הצפון-מזרחי של גינאה החדשה "שמורה אתנוגרפית" וטען לבעלות עליה. זה דחף אותו להרפתקנות פוליטיות ולקריאה להתיישבות רוסית בחוף מקלאי והקמת "איחוד פפואני", מדינה עצמאית שהוא שאף לעמוד בראשה. לאחר שממשלת רוסיה דחתה את הפרויקט, הוא הציע לבריטניה ולאימפריה הגרמנית להקים שם מדינת חסות. בפנייתו לאוטו פון ביסמרק, מיקלוחו-מקלאי קרא לגרמניה להיות ערבה לכך שהמקומיים לא ייפגעו. בשנת 1884 חוף מקלאי הפך למושבה גרמנית.
יום הולדתו של מיקולוחו-מקלאי נחוג ברוסיה באופן לא רשמי ברוסיה כחג המקצועי של האתנוגרפים.
ראשית חייו.
מיקלוחו-מקלאי נולד בשנת 1846 באתר זמנים לעובדים באוייזד (נפת) בורוביצ'י בפלך נובגורוד (כיום נפת אוקולובסקי במחוז נובגורוד) ברוסיה, כבן למהנדס אזרחי שעבר במיזם בניית מסילת הרכבת מוסקבה-סנקט פטרבורג. האב ניקולאי איליץ' מיקלוחה היה ממוצא אוקראיני ,נולד בסטראודוב, בפלך צ'ריניגוב והיה צאצא לקצין קוזקי מזפורוז'יה שהצטיין במלחמה הרוסית-עות'מאנית (1792-1787) בימי יקטרינה הגדולה. עם אבותיו נמנה גם האוטאמן מזפורוז'יה אוחרים מיקלוחה ששימש כאב טיפוס לטאראס בולבה, גיבור יצירתו בעלת אותו שם של ניקולאי גוגול.הסבים של מיקלוחו-מקלאי מצד האב היו ידידים של גוגול.
האם של ניקולאי הבן, יקטרינה סימונובנה לבית בקר, היה בעלת שורשים פולנים-גרמנים. שלושת האחים שלה השתתפו במרד הפולני בינואר 1863. אחרי 1873 משפחת מיקלוחו מקלאי רכשה אחוזה בספר ביישוב מאלין ,100 ק"מ צפונית-מערבית מקייב במחוז ז'יטומיר של ימינו, באחבל פולסיה.
ניקולאי למד יחד עם אחיו סרגיי בגימנסיה שבעיר הבירה סנקט פטרבורג. ניקולאי היה תלמיד חלש והחמיץ שיעורים רבים. כתוצאה מכך הוא בילה שנתיים בכיתה ד׳ בגימנסיה. למרות ציוניו הגרועים הוא עלה לכיתה ה׳. בהתעוררות הסוציו-פוליטית בשנת 1861, הקשורה לביטול הצמיתות ברוסיה, נטלו חלק גם תלמידי הגימנסיה. ב-14 באוקטובר, כתוצאה מפיזור הפגנות סטודנטים מחוץ לבניין אוניברסיטת סנקט פטרבורג, נעצרו 35 אנשים, בהם האחים סרגיי וניקולאי מיקלוחה, שהיו אז בני 16 ו-15 בהתאמה. הם נכלאו במבצר פטרופבלובסקיה, שם לא הותרו ביקורים ומשלוחים. עם זאת, כבר ב-18 באוקטובר הם שוחררו בנימוק שהם נעצרו בטעות.
ב-24 בספטמבר 1863 ניצל מיקלוחה את ההזדמנות להיכנס לאוניברסיטת סנקט פטרבורג כשומע חופשי, והגיש בקשה להתקבל לפקולטה לפיזיקה ומתמטיקה. כשומע חופשי הוא למד את מדעי הטבע. ב־3 בפברואר 1864 הגיש בקשה להשתתף בקורס פיזיולוגיה, אך בעקבות הפגנות סטודנטים בשנת 1864 נאסר על השומע החופשי מיקלוחה לבקר באוניברסיטה, ובדו״ח של המפקח אוזרקצי נאמר שכבר לפני כן הפר מיקלוחה שוב ושוב את הכללים ואת אמנת האוניברסיטה.