בנובמבר 2017 התקיימה בקיטו פסגת העסקים באוסטרליה-אקוודור לקידום המומחיות והיכולת של אוסטרליה לתמוך במגזר הכרייה הגדל באקוודור. הפסגה התמקדה ביכולת האוסטרלית בחיפושי כרייה ובשלבי בנייה מוקדמים, במיוחד פיתוח מיומנויות, קידוחים וניהול משאבים אחראי כולל מים, סביבה ויחסי קהילה.
Austrade שואפת למשוך השקעות זרות ישירות לאוסטרליה. בנוסף היא גם מזהה הזדמנויות בשוק ומקדמת את היכולות של יצואנים וספקי חינוך אוסטרלים.
ממשלת אקוודור נקטה לאחרונה בצעדים לשיפור הממשל והכנסת שקיפות רבה יותר. היא הבטיחה מימון ממלווים רב-צדדיים כדי לחזק את כלכלתה.
תוצאות חיפושים מבטיחות, מקורות אנרגיה ומים זמינים בשפע והודעות מהממשלה על המשך פיתוח תחום הכרייה הפכו את אקוודור ליעד אטרקטיבי יותר ויותר עבור חברות אוסטרליות.
אקוודור פיתחה מדיניות ציבורית חדשה בתחום הכרייה כדי למשוך השקעות גדולות יותר לתחום הכרייה הלא מפותח שלה ולנצל את הגאולוגיה הטובה שלה. בנוסף קיימות הזדמנויות בתחומים קשורים, כגון שירותי חינוך.
אודר סנורסון
אודר סנורסון (באיסלנדית: Oddr Snorrason, נהגה לפעמים גם כאוד סנורסון- Odd Snorrason) היה נזיר בנדיקטיני איסלנדי שפעל באיסלנד במאה ה-12. את רוב חייו בילה במנזר ת'ינגיירקלאוסטור (Þingeyrarklaustur), מנזר זה נוסד בשנת 1133 והיה למנזר הראשון באיסלנד.
עבודתו.
אודר סנורסון נודע לרוב בשל עבודתו: "הסאגה של אולאף טריגפסון" (Óláfs saga Tryggvasonar), אשר ניצבת בחשיבותה לצד ה"היימסקרינגלה" (Heimskringla) או "מחזור העולם" בעברית של סנורי סטורלסון. יצירתה המקורית של הסאגה של אולאף טריגפסון אשר במקור נכתבה בלטינית אבדה כמעט כולה, אך שתי גרסאות מאוחרות יותר שתורגמו לנורדית עתיקה נשמרו כמעט במלואן ועוד גרסה אחת שתורגמה לאיסלנדית נשמרה חלקית. בכותבה, אודר עשה שימוש ביצירותיהם של זימונד פרוט'י (Sæmundr fróði) וארי ת'ורגליסון (Ari Þorgilsson)-אנשי דת וכמורה נוצריים. כך גם השתמש סנורי סטורלסון ביצירתו של סנורסון בעבודתו על מחזור העולם כשכתב את החלק "Óláfs saga Tryggvasonar en mesta".
זאבול
זאבול (בפרסית/דארי/פשטו: زابل) הוא אחד מתוך 34 מחוזות אפגניסטן. בשנת 1963 נוצר המחוז כפיצול של המחוז השכן קנדהאר וגבולותיו לא השתנו מאז. גודלו של המחוז 17,343 קילומטר רבוע. רוב אוכלוסייתו של מחוז זאבול המונה 289,300 איש אינה חיה באזורים עירוניים אלא בשטחים הכפריים. למחוז גבול בינלאומי עם הרפובליקה האסלאמית של פקיסטן מדרום-מזרח. המחוז ממוקם על אזור היסטורי, גאוגרפי ותרבותי בשם זאבולסתאן (בפרסית: زابلستان).
נתונים כלליים.
גאוגרפיה.
מחוז זאבול ממוקם בדרום אפגניסטן; זאבול גובל בפקיסטן ובקנדהאר בדרום ובמערב, במחוז אורוזגאן בצפון-מערב, במחוז ע'זני ובמחוז פכתיכא במזרח. הטופוגרפיה מאופיינת על ידי שטח הררי וצחיח בצפון ובמזרח ושטח מישורי ומדברי מדרום ובמערב. מקורות המים המרכזיים במחוז הם הנהרות ארגנדאב וטרנק הזורמים לאורכו מעבר רכס ההרים הינדו-כוש מצפון-מזרח.
אוכלוסייה.
האוכלוסייה של המחוז המונה למעלה מ-300 אלף איש מורכבת בעיקר מהעם הפשטוני, המפוזר ברחבי כ-2,500 כפרים מרוחקים על גבי המחוז כולו. קבוצות השבטים העיקריות כוללות את טוקי והוטכ (שבטו של מוחמד עומאר), כמו גם את שבטי גילזאי, נורזאי ודוראני (שבטם של שליטי האימפריה הדוראנית). המקצועות העיקריים בזאבול הם חקלאות וגידול בעלי חיים. ישנם 600 פרויקטים ותשתיות למען סיוע ופיתוח מחוזי המתוכננים באזור עם מעל 30 מיליון דולר אמריקני בעלויות מתוכננות.
טליבאן.
למרות הטענות הרשמיות של המשלה האפגנית בקאבול כי התמיכה בטליבאן חלשה או נאלצת בכפייה באזור המחוז, ישנה תמיכה חזקה, בייחוד מצד היישובים הכפריים ברחבי המחוז. מראיון של רדיו אירופה החופשית עם תושב קלאת, בירת המחוז המונה 45,000 איש נאמר בפי התושב כי: פאיז מוחמד אחמדזאי, פעיל אזרחי בקלאת, טען כי המחוז נשכח על ידי הממשלה, שלטענתו מיקדה את מאמציה הצבאיים וההתפתחותיים במחוזות שכנים גדולים ואסטרטגיים יותר כמו קנדהאר, אורוזגן והלמנד. לדברו: זאבול חשובה מבחינה אסטרטגית לטליבאן שכן היא עוברת בדרך קישור בין מחוזות גדולים כגון ע'זני, קנדהאר ואחרים, אך גם משום שהיא משמשת אסטרטגית לתנועת כוחות אל תוך מרכז המדינה ואל הבירה קאבול.
מחוז זאבול נחשב ל"מעוז הטליבאן" בדרום אפגניסטן. במחוז ישנה נוכחות חלשה של ממשלת אפגניסטן, המוגבלת לעיר הבירה, בעוד שרוב האוכלוסייה מתגוררת כאמור בכפרים הרבים המפוזרים. מלבד מורדי הטליבאן המקומיים, על פי הדיווחים לוחמי ארגוני מורדים ובדלנים שונים פעילים בכמה נפות במחוז. שמונה נפות מתוך המחוז מסווגות כחלוקות בין כוחות הממשלה לגופים שונים, מחוז הבירה קלאת נמצא תחת שליטה יציבה של הממשלה האפגנית, וישנן שתי נפות הנמצאות תחת שליטה מלאה של הטליבאן. 117 תקריות הקשורות למורדים דווחו בתקופת ינואר 2018 – פברואר 2019 (ממוצע של 2 תקריות בשבוע).
דוגמאות לתקריות כוללות פשיטות ליליות ותקיפות אוויריות. מורדי הטליבאן ביצעו פעילויות הקשורות לטרור כמו ירי ופיגועי התאבדות בכמה נפות ברחבי המחוז. יתר על כן, דווח כי אירועים ביטחוניים הקשורים לסכסוך כגון קבוצות חמושות בלתי חוקיות שתוקפות עמדות של המשטרה ומפוצצות מטעני חבלה התרחשו לאורך כמה קטעי כביש מהירים במחוז. התקפות אוויריות של כוחות ארצות הברית התרחשו גם כן והרגו את מנהיגי ומפקדי הטליבאן, בהם נהרג בשנת 2015 המושל המחוזי מטעם הטליבאן. תועדו 293 נפגעים אזרחיים (57 הרוגים ו-236 פצועים) בשנת 2018, המייצגים 79 קורבנות אזרחיים לכל 100,000 תושבים. זו ירידה של 12% בהשוואה לשנת 2017. הגורמים העיקריים לנפגעים אזרחיים היו פיגועים באזורים מיושבים, ואחריהם הטלת מטעני חבלה ומוקשים. בתקופה שבין 1 בינואר 2018 – 28 בפברואר 2019 נעקרו 902 אנשים מהמחוז.
חלוקה מנהלית.
מחוזות אפגניסטן מחולקות ליחידות שלטוניות בשם "נפות", להלן הנפות של מחוז זאבול ואוכלוסייתן.
איגואנודוניים
ליבת קרח
ליבת קרח היא דגימת ליבה שמסירים בדרך כלל משכבת קרח או מקרחון הרים גבוה. הקרח נוצר מהצטברות שכבות שלג במשך השנים, ולכן השכבות התחתונות ישנות יותר מהעליונות. ליבת קרח מכילה קרח שנוצר לאורך טווח שנים ממושך. ליבות נקדחות במקדחי יד לשם הוצאת ליבה רדודה או במקדחות מכניות-חשמליות, לעומק של למעלה משלושה קילומטרים, ומכילות קרח שגילו עד 800,000 שנה.
ניתן להשתמש בתכונות הפיזיקליות של הקרח ושל החומר הכלוא בו לשחזור האקלים בטווח הגילים של הליבה. הפרופורציות של איזוטופי חמצן ומימן שונים מספקות מידע על טמפרטורות בימי קדם, וניתן לנתח את האוויר הכלוא בבועות זעירות כדי לקבוע את רמת הגזים האטמוספיריים, כמו פחמן דו-חמצני. מכיוון שזרימת החום בשכבת קרח גדולה היא איטית מאוד, טמפרטורת חור הקידוח היא אינדיקטור נוסף לטמפרטורה בעבר. ניתן לשלב נתונים אלה כדי למצוא את מודל האקלים שמשקף בצורה המדויקת ביותר את הנתונים הזמינים.
זיהומים בליבות קרח עשויים להיות תלויים במיקום. אזורי חוף כוללים בדרך כלל יותר חומר ממוצא ימי, כגון יונים במלח ים. ליבות קרח בגרינלנד מכילות שכבות של לס המתאימות לתקופות קרות ויבשות בעבר, כאשר מדבריות קרים נסחפו ברוח. אלמנטים רדיואקטיביים, שמקורם טבעי או שנוצרו בניסויים גרעיניים, יכולים לשמש לתארוך שכבות קרח. כמה אירועים וולקניים חזקים שלחו חומרים ברחבי העולם, והשאירו חתימה בליבות קרח רבות ושונות, בהן ניתן להשתמש כדי לסנכרן את מאזני הזמן שלהן.
ליבות קרח נחקרו מאז תחילת המאה ה-20, וכמה ליבות שנקדחו בהשראת השנה הגאופיזית הבינלאומית (1957–1958) הגיעו לעומקים של למעלה מ-400 מ', שיא שנשבר בשנות השישים בקידוח לעומק 2,164 מ' בתחנת בירד באנטארקטיקה. פרויקטים של קידוחי קרח סובייטים באנטארקטיקה כוללים עשורים של עבודה בתחנת ווסטוק, כשהליבה העמוקה ביותר הגיעה לעומק של 3,769 מ'. לאורך השנים נקדחו ליבות עמוקות רבות אחרות באנטארקטיקה, בהן פרויקט מדף הקרח המערבי באנטארקטיקה, וליבות המנוהלות על ידי הסקר האנטארקטי הבריטי והמשלחת המדעית הבין-אנטארקטית (International Trans-Antarctic Scientific Expedition - ITASE) . בשנות השבעים החל בגרינלנד רצף פרויקטים שיתופיים, והראשון שבו היה פרויקט מדף הקרח בגרינלנד (East Greenland Ice-Core Project); היו מספר פרויקטים של מעקב, כאשר האחרון, פרויקט ליבת הקרח של מזרח גרינלנד, נועד להשלים קידוח ליבה עמוק במזרח גרינלנד בשנת 2020 אך השלמתו נדחתה.
מבנה יריעות קרח וליבות.