בתקופת המנדט הבריטי חידש פרופ' זאב וילנאי את המנהג, בהקפת שערי העיר העתיקה בערב תשעה באב. על פי עדותו, הגיע מספר המשתתפים לעיתים עד לאלף איש. המנהג חודש על ידו שוב לאחר מלחמת ששת הימים. כיום מקיימת תנועת נשים בירוק צעדה סביב החומות בליל תשעה באב
סיבוב השערים בימינו.
פעילים של תנועות המקדש ארגנו פעמים רבות סיבובי שערים סביב הר הבית מאז נכבש במלחמת ששת הימים. החל משנת תשמ"ח למשך כעשרים שנה, ארגן מכון המקדש בראשות הרב ישראל אריאל סיבוב על חלק משערי ההר בכל תשעה באב. בשנת תש"ס (2000) התקיימו סיבובי שערים רבים על ידי ארגון "משמר המקדש" שארגן שמירה מסודרת בפתח הר הבית ונתן הדרכה הלכתית לעולים. החל מחודש ניסן תשס"א למשך כארבע שנים, ארגן משמר המקדש בכל חודש בשבת שלפני ראש חודש ("שבת מברכין") שבתות אירוח בעיר העתיקה במסגרתם היו עולים להר הבית ולומדים על המקדש - "שבתות הר הבית".
באותן שבתות, היו המשתתפים מתפללים ליד שערים של ההר, ועורכים סיבוב שערי ההר בשבת בצהריים. באותן התפילות השתתפו פעמים רבות חניכי בני עקיבא סניף בין החומות, אשר אמצו את תפילת קבלת השבת שם ומקיימים אותה מדי שבת מאז ועד היום בסמוך לשערי הכותנה והברזל.
החל מראש חודש כסלו תשס"ב (2001) אנשי עמותת אל הר המור ארגנו את סיבוב השערים מדי ערב ראש חודש. שאיפת המארגנים הייתה לבטא באמצעות סיבוב שערי הר הבית את הרצון לבניית בית המקדש ולהעלות את הנושא לסדר היום הציבורי. לדבריהם, "זו דרכנו לחיזוק הקשר התודעתי והנפשי של הציבור היהודי להר הבית, מקום המקדש". בדרך כלל כולל סיבוב השערים אמירת פרקי תהילים ותפילת ערבית של ראש חודש.
את האירוע מאבטחים, בדרך כלל, עשרות שוטרים בגלל הרגישות הביטחונית במעבר ברובע המוסלמי. לעיתים נדירות, המשטרה מבטלת את האירוע עקב התראות או התנגשות של חודש הרמדאן עם תאריך סיבוב השערים.
בשנים האחרונות מתקיים סיבוב שערים מדי ליל שישי, שמשתתפיו הם בעיקר בחורי ישיבות ואברכים חרדים. מטרת הסיבוב היא ליצור השפעה ציבורית בנושא הרב הבית ובית המקדש בחברה החרדית, אף לאלו שאינם נוהגים להיכנס להר הבית. גם סיבובים אלה כוללים אמירת פרקי תהילים וצפילת ערבית, לצד אמירת דברי תורה. אותה קבוצה מקיימת גם תפילת שחרית בימי שישי עם הנץ החמה בשער הכותנה, ולאחריה סיבוב שערים נוסף. בסבב הזה יש סדר תפילות מיוחד עם פיוטים מיוחדים לאמירה בשערי הר הבית.
לעיתים תכופות נתקלים מסובבי השערים העצמאיים ביחס מפלה מצד המשטרה שמונעת באופן קבוע כניסה לרחבת שער השלשלת ושער המשגיח (המג'לס), וכן חסימות לפרקים של שער הכותנה, הצאן (ע'וואנמה), החשוך, הסליחה (באב א'ל חוטה) והשבטים. למרות פסיקתו של השופט שמואל הרברסט האוסרת פגיעה בחופש הדת של יהודים הבאים להתפלל בשערי הר הבית.
תחנת רכבת הראשונים
אי התעלומות (סרט)
הסרט אי התעלומות (Mysterious Island) או בשמו המלא: "Jules Verne's Mysterious Island" הופק בשנת 1959. הוא מבוסס על ספרו של ז'ול ורן אי התעלומות ומתאר את הסתגלותם של בני תרבות לחיים באי בודד בדרום האוקיינוס השקט. הם מגיעים לאי לאחר שהם עולים על כדור פורח השייך למפקדי העיר ריצ'מונד בווירג'יניה, בירת הקונפדרציה בעת מלחמת האזרחים האמריקנית. הכדור הפורח אמור להיות אמצעי תעבורה בין מפקדי הבירה של הקונפדרציה לבין המפקדה הצבאית בראשות הגנרל לי, שהייתה מחוץ לבירה. ביום סוער במיוחד, שבויי מלחמה מהאיחוד נמלטים מהכלא הצבאי, בו הם נמצאים, עולים בכדור הפורח, העומד הכן במרכז העיר, ויוצאים ליעד לא ידוע. הם נוחתים באי בודד באוקיינוס השקט. אל המתיישבים, מצטרפות בסרט שתי ניצולות אונייה ויחד הם מצליחים לשרוד באי שלוש שנים. הקבוצה עוברת הרפתקאות, בין השאר מפגשים עם חיות מתורבתות, אשר זכו לטיפוח מיוחד והפכו לבעלות ממדי ענק. בעיתוי המתאים מופיעה עזרה מאלמוני. המציל מתגלה בתור קפטן נמו אשר יחד עם הצוללת נאוטילוס הגיע לאי אחרי ששלושת ניצולי אוניית המלחמה האמריקאית ב-20,000 מיל מתחת למים ברחו מהצוללת. קפטן נמו מסייע לניצולים להיחלץ מהאי (שלא כמו בספר, שם אונייה מחלצת אותם).
היוזמה להפקה.
חברת סרטי קולומביה החליטה על הפקת הסרט אחרי שהיא מצאה כי הספר של ז'ול ורן, אי התעלומות, זוכה לשעור השאלה גבוה בספריות הציבוריות. כן נוכחה בהצלחתו של הסרט משפחת רובינסון השווייצרית (Swiss Family Robinson (1960)) שהופק על ידי וולט דיסני, המתאר אף הוא הסתגלות של ילידי תרבות המערב להישרדות באי בודד, אליו הם נקלעים שלא ברצונם וללא הכנה מוקדמת.
אתר ההפקה.
הסרט צולם במקומות אלה:
עלילת הסרט.
הסרט מתחיל במהומה בעיר הבירה של הקונפדרציה ריצ'מונד: העיר מופגזת מתותחי צבא האיחוד הסוגר על העיר ובמקביל מזג אוויר סוער במיוחד עובר על העיר. השבויים מהצפון (בתסריט המקורי, ממתינים להוצאה להורג) מטמינים מלכודת לסוהריהם מהקונפדרציה, נוטלים מהם את מדיהם ועולים על הכדור הפורח, המוכן להמראה. ביניהם נמצא גם חייל מצבא הדרום הוא הימאי פּנקרוף מהספר. הם עושים ביניהם הסכם ג'נטלמני המבטיח את האינטרסים של הצדדים. הכדור הפורח, מנווט על ידי פנקרוף. הקבוצה נוחתת באי בודד ומתחילה במאבק ההישרדות.
הקבוצה כוללת חמישה איש, המופיעים בהגיעם לאי בהקשרים הבאים:
הניצולות.
הצוות מסייר באי, עולה על ההר הגבוה ומגלה הר געש פעיל. הם מוצאים עדר עזים פראי, העובר לשליטתם. מהפיסגה הם רואים כיצד סירה נסחפת לחוף. הם יורדים לקראתה ומוצאים בסירה שתי ניצולות מאונייה טובעת: ליידי פיירציילד האנגלייה והאחיינית הצעירה שלה (שתלבש מיני נוסח שנות השישים). הן מבקשות מהקפטן כי יסדיר את הפלגתן מהאי מהר ככל האפשר.
למחרת הקבוצה מסיירת לאורך החוף ומבחינה כי במרום הצוק לחוף הים יש מערה, אליה מוביל סולם חבלים. הם נכנסים למערה ומוצאים כי היא הייתה מיושבת ומוצאים בה את השלד של "איירטון הפושע", שבספר הוא ננטש על אי בודד שכן. העיתונאי מביא את סיפורו של התלוי, כפי שמופיע בספר המקורי ומקווה כי יבוא היום ויוכל לפרסם את הסיפור המעניין בעיתונו. המערה מכונה בשם "בית הגרניט", נמצאת מתאימה למגורים והצוות עובר לגור בה. כמו בספר, הם בונים מעלית לבית וזוכים למצוא בים תיבה צפה מאלמוני ובה כל הציוד הדרוש להם. תוספת אחת הם מוצאים בה: אביזרי איפור לנשים. האדם שהכין את הציוד יודע על נוכחות נשים בצוות. על אחד הרובים שהיו בתיבה הם מוצאים חריטה של השם "נאוטילוס". המבוגרים שבחבורה מספרים להם את סיפורה של הצוללת, כפי שסופר על ידי הניצול הצרפתי ומובא בספרו של ז'ול ורן 20,000 מיל מתחת למים. שתי הנשים מבשלות, חולבות את העזים ומיצרות גבינות. הן עושות תספורת להן ולגברים ומטפחות את הופעתן. האחיינית, הלנה פיירצילד, מפתחת רומן עם הצעיר שבחבורה, הרברט בראון והם מצפים כי הקפטן יחתן אותם. הנשים נתקלות בתרנגול ענק, אשר ישמש להם לסעודה חגיגית. זוג הנאהבים מגיעים לפתח כוורת דבורים. הם נכנסים לכוורת ומגלים תאי שעווה בגודל של בני אדם, חלקם מלאים דבש ואחדים עדיין ריקים. כאשר דבורה ענקית חוזרת לקן הם מתחבאים בתוך אחד מתאי הדבש (שניהם בתא דבש אחד). הדבורה חותמת את התא בשעווה והם יוצאים בדרך אחורית ומגיעים לאגם תת-ימי ובו "נאוטילוס".
המושיע.
כמו בספר, שודדי ים מגיעים לאי. הם יורים בתותחים על בית הגרניט. באופן פתאומי הירי נפסק, לאחר שנשמע פיצוץ מהאונייה, היא טובעת לאיטה במים, יחד עם שודדיה. מהים מגיח אמודאי ומציג את עצמו בפני החבורה בתור קפטן נמו. הוא כבר מוכר להם מסיפורו של העיתונאי. הם תוקפים אותו על הפגיעות של הצוללת באוניות נוסעים אזרחיות ברחבי האוקיינוס. בתגובה, הוא מטיף להם מוסר על מעשי השליטים. קפטן נמו מזמין אותם לצוללת. הוא מספר להם שאת החיות שהם פגשו: הסרטן, התרנגול והדבורה, הוא זה שטיפח אותן לממדים הגדולים במטרה שיהיה לאנושות יותר מזון מהן. לדעתו בעזרת טיפוח זה אפשר לשפר את זמינות המזון לאנושות. הוא מודיע להם כי אמורה להתחולל התפרצות הר געש שתסכן אותם. הוא מציע לסתום את החור שנפער באוניית שודדי הים, להזרים אוויר לבטן האונייה ואז היא שוב תצוף על פני המים והצוות כולו יוכל להפליג מהאי. הר הגעש מתחיל להתפרץ, ארבעה מהם לובשים בגדי צוללנים שקפטן נמו נותן להם. הם מושכים צינור אוויר מהצוללת, אבן ענקית וכלי עבודה. השאר מצטרפים אליהם מעל המים ונוסעים ברפסודה שבנו. כולם הולכים לעבר אוניית השודדים שטבעה. הצוללנים סותמים את החור שנפער בתחתית האונייה. קפטן נמו מפעיל את מנועי הצוללת ובטן האונייה מתמלא אוויר. האונייה צפה. הניצולים עולים עליה ומפליגים חזרה למשכן בני אדם מתורבתים. קפטן נמו מנסה להחלץ מהנאוטילוס, אך התפרצות הר הגעש אינה מאפשרת לו להינצל.
היבטים מדעיים.
בספריו של ז'ול ורן הוא מסביר היבטים מדעיים, אשר מאפשרים לו לקדם את העלילה וגם ללמד את הקוראים פרקים במדע. בסרט זה החליטו המפיקים להמציא היבטים מדעיים שאינם כלולים בספר המקורי.
שירים על מעללי גבורה
שירים על מעללי גבורה (בצרפתית: Chansons de geste) הן שירות אפיות שנתחברו בצרפתית עתיקה, ונועדו לדקלום בליווי כלי נגינה כגון וייל (Vielle) על ידי מנסטרלים נודדים. הם נתחברו ברוח האידיאלים של הכנסייה והאבירות הפיאודלית, ומאוחר יותר שימשו את הסיפורת הענפה של המחזור הקרולינגי.
את השאנסונים דה גסטה, בצרפתית עתיקה שירי מעשי הגבורה, הם שירים אפיים המופיעים בפתחה של הספרות הצרפתית. התאריך המוקדם ביותר הידוע הן הדוגמאות של שירה מן המאות המאוחרות המאה ה-11 והמאה ה-12, מוקדם בכ 100 שנים לפני הופעתה של השירה הלירית של הטרובדורים.