חיל האוויר השני של ארצות הברית (באנגלית: Second Air Force) הוא יחידה של חיל האוויר של ארצות הברית שתפקידה להכשיר ולאמן חיילים וקצינים שאינם חלק מצוות אוויר.
היסטוריה ומשימה.
החיל הוקם ב-1941 כיחידה להגנה אווירית ומילא תפקיד זה במהלך מלחמת העולם השנייה והמלחמה הקרה. ב-1975 פורק החיל וסמכויותיו הועברו לחיל האוויר השמיני ולחיל האוויר ה-15. בולי 1993 הוקם החיל מחדש כגוף להכשרה טכנית ואימונים צבאיים בסיסיים עבור חיילים וקצינים שאינם בצוות אוויר (לאנשי צוות אוויר ההכשרות מועברות במסגרת חיל האוויר ה-19 של ארצות הברית).
משימת הפיקוד היא לאמן ולפתח כוח אדם לזרוע האוויר. ההכשרות כוללות הכשרות טכניות, אימונים צבאיים בסיסיים, אימוני רפואה ולימוד מרחוק.
האימון הצבאי הבסיסי מתקיים בבסיס חיל האוויר לקלנד בטקסס. הכשרה טכנית מתקיימת בשורה של מתקנים. ההכשרות כוללות אחזקת כלי טיס, הנדסה אזרחית, שירותי רפואה, מערכות מיחשוב, כוחות אבטחה, פיקוח טיסה, משאבי אנוש, מודיעין, כיבוי אש, תפעול טילים ועוד.
מהאווטאר באבאג'י
סורת אל-בלד
סורת אל-בלד (בערבית: سورة البلد) היא הסורה ה-90 בקוראן והיא מורכבת מ-20 פסוקים.
שם הסורה.
משמעות שמעה של הסורה היא "העיר", והכוונה היא לעיר מכה. שם הסורה לקוחה מהפסוק הראשון בסורה.
נושא הסורה.
על פי חלק מפרשני הקוראן, הנושא העיקרי של סורת אל-בלד הוא מקומו של האדם בעולם, ומקומו של העולם ביחס לאדם. כמו כן, גורסים פרשני הקוראן כי הסורה נועדה להמליץ לאדם ללכת בשביל שלכאורה נסלל עבורו על ידי האל, ולהתרחק מהדרכים אשר לכאורה מעוררות את זעמו של האל.
לפי המסורת האסלאמית, הסורה נפתחת בשבועה בעיר מכה, כדי להפגין את קדושתה של העיר.
נוסף על כך, הסורה מציגה לכאורה חלק מהחסדים שאללה ברא עבור בני האדם.
סניקס
יוני בן-יהודה (נולד ב-1981), ידוע בשם הבמה סניקס (באנגלית: Sneakas) הוא ראפר ישראלי-אמריקאי.
ביוגרפיה.
יוני בן-יהודה נולד בתל אביב בשנת 1981. בגיל 11 ירד למנהטן.
בשנת 2000 השתתף באלבום האוסף של חברת מאד מאן, "מיקרופון למקסימום", בשיר "סגנון חופשי" עם כלא 6. ב-2001 השתתף באלבום השני, "מיקרופון למקסימום 2" בשיר "מכים שנית", גם הוא עם כלא 6.
בשנת 2002 התארח באלבום הבכורה של סאבלימינל והצל, "האור והצל", בשיר "נון סטופ". שנה לאחר מכן, ב-2003, יצא לסיבוב הופעות של שנה במזרח התיכון במאות מועדונים ופסטיבלים.
בשנת 2007 הוציא את המיני אלבום "Rap Kicks and Politics" שמכר למעלה מעשרת אלפים עותקים ברחבי העולם. במרץ 2008 יצא לאור אלבום הבכורה שלו, "In It for the Change" בחברת "בייבי סטפס", שכלל גם את השירים מתוך המיני-אלבום. באלבום השתתפו אמנים שונים, בהם סאבלימינל, שי 360, רון נשר, רועי אדרי והראפר האמריקאי קול ג'י ראפ. האלבום יצא בחברת הבת של סוני מיוזיק אנטרטיינמנט, רד מיוזיק , וזכה לשבחים ממבקרי המוזיקה.
בשנת 2012 התארח במיקסטייפ של הראפר האמריקאי בישופ לאמונט , "The Layover", בשיר "That’s What She Said". באותה השנה הוציא את הסינגל "Gimme the Loot", מתוך מיקסטייפ הבכורה שלו, בהשתתפות הראפר האמריקאי בולדי ג'יימס . בדצמבר יצא המיקסטייפ, בשם "There's a Rap for That".
לוקה פאוליני
לוקה פאוליני (באיטלקית: Luca Paolini; נולד ב-17 בינואר 1977) הוא רוכב אופני כביש איטלקי לשעבר. פאוליני נחשב לרוכב מגוון ואת עיקר הישגיו השיג במרוצים חד יומיים, כשניצח את אומלופ הט ניוסבלד ב-2013, גנט - וולגם ב-2015, חץ ברבנט ב-2004 וג'ירו דל פיימונטה ב-2002. הוא ניצח קטע אחד בוואלטה אספנייה (2006) וקטע אחד בג'ירו ד'איטליה (2013) שלאחריו לבש את החולצה הורודה של מוביל המרוץ למשך ארבעה ימים.
ביוגרפיה.
נולד במילאנו. כבר כחובבן התבלט כשזכה במדליית כסף באליפות העולם עד גיל 23 שנערכה בורונה.
מאפי קוויק-סטפ (2000–2002).
בשנת 2000 הפך פאוליני למקצוען לאחר שהצטרף למאפי קוויק-סטפ האיטלקית. בשנת 2001 ערך את הופעת הבכורה שלו בגרנד טור, כשנבחר לוואלטה אספנייה, והתבלט בקטעים 3 ו-4 כשסיים חמישי ושביעי בהתאמה. הוא סיים את הוואלטה במקום ה-106. לקראת סוף העונה סיים רביעי בג'ירו דל פיימונטה. באותה עונה השיג פאוליני את הניצחון הראשון שלו בקריירה, כשניצח את גרנד פרי לוגאנו. ב-2002 השיג פאוליני את הניצחון הגדול הראשון בקריירה שלו, כשניצח את ג'ירו דל פיימונטה לאחר ספרינט רב משתתפים.
קוויק-סטפ דאוויטאמון (2003–2005).
ב-2003 הצטרף לקבוצה החדשה שנוצרה אחרי סגירתה של מאפי, קוויק-סטפ דאוויטאמון. הוא ערך עונה בולטת, שהתחילה עם מקום שישי בוואלטה אה אנדלוסיה ומקום תשיעי בטירנו - אדריאטיקו. הוא התחרה במונומנט מילאנו - סן רמו ויזם במעלה הפוג'ו די סן רמו התקפה מתואמת עם בן קבוצתו, פאולו בטיני, שיצרה קבוצת בריחה משולשת שכללה גם את מירקו צ'לסטינו. קבוצת הבריחה שרדה עד הסיום כשפאוליני עובד עבור בטיני ומסייע לו לנצח במרוץ, כשפאוליני עצמו מסיים שלישי. לאחר מכן סיים שלישי גם בחץ ברבנט, 9 שניות ממיכאל בוחרד המנצח. בהמשך העונה ערך את הופעת הבכורה שלו בטור דה פראנס, ושימש כספרינטר של קבוצתו והתבלט בחלקים המישוריים של המרוץ, לאחר שבקטע 1 סיים שמיני, בקטעים 3 ו-5 סיים שישי, ובקטעים 16 ו-20 סיים רביעי. הוא סיים את הטור במקום ה-69 וחמישי בקטגוריית הנקודות, עם 156 כאלו. לאחר הטור עבר פאוליני להתמקד במרוצים חד יומיים, ואף ניצח את גראן פרמיו ברונו בגלי לאחר שניצח בספרינט מתוך דבוקה של ארבעה רוכבים. מלבד זאת סיים שמיני בפריז–טור, שני בקופה סבטיני, ושביעי בפריז–בריסל. באליפות העולם, סיים פאוליני שמיני, 12 שניות מהמנצח איגור אסטרלואה.
ב-2004 התוצאה הבכירה הראשונה שלו הייתה מקום חמישי בטרופאו לאיגווייה. הניצחון הראשון שלו בעונה הגיע בחץ ברבנט, לאחר שניצח בספרינט מתוך דבוקה של חמישה רוכבים. באולימפיאדת אתונה, סיים פאוליני במקום ה-39, כשבן נבחרתו פאולו בטיני מנצח את המרוץ. לאחר מכן הוא נבחר לוואלטה אספנייה, התוצאה הטובה ביותר שלו הייתה מקום חמישי בקטע ה-7, אך הוא נטש את המרוץ לפני תחילת קטע 19. לאחר הוואלטה התחרה באליפות העולם שנערכה בורונה, פאוליני היה חלק מקבוצה קדמית שכללה עוד 14 רוכבים, ובספרינט הסיום נכנע לאריק צאבל ואוסקר פריירה המנצח, וזכה במדליית הארד. ב-2005 הניצחון הראשון של פאוליני הגיע בקטע השלישי בטור דה וואלני, לאחר מכן הוא סיים שני ב-HEW Cyclassics, כשבן קבוצתו פיליפו פוצאטו מנצח, הוא המשיך להתמקד במרוצים חד יומיים כשסיים שמיני בג'י.פי. קווסט פראנס. יומיים לאחר מכן זינק ל, ניצח שני קטעים (3 ו-6) ואת קטגוריית הנקודות במרוץ.
ליקוויגאס (2006–2007).
ב-2006 עבר פאוליני לליקוויגאס האיטלקית. הוא שיחזר את הישגו מ-2003 כשסיים בפעם השנייה במקום השלישי במונומנט מילאנו - סן רמו אחרי פיליפו פוצאטו המנצח ואלסנדרו פטאקי בספרינט רב משתתפים. שבוע לאחר מכן סיים שביעי ב-E3 פרייס פלנדרן, 1:42 דקות מתום בונן המנצח. בהמשך העונה נבחר לטור דה פראנס ושימש כספרינטר של קבוצתו, אך התקשה להתמודד עם ספרינטרים אחרים, כמו רובי מקיואן, תור הוסהובד ועוד. בקטע ה-1 וה-20 סיים במקום החמישי, שהיוו את התוצאות הטובות ביותר שלו במרוץ. גם בקטע ה-2 וה-3 בלט עם מקום שישי, ובקטעים 6, 8 ו-9 סיים שמיני. הוא סיים במקום ה-99 את המרוץ, כשאת קטגוריית הנקודות סיים שוב חמישי, הפעם עם 174 נקודות. לאחר הטור ניצח את GP Città di Camaiore, מרוץ חד יומי באיטליה. באוגוסט נבחר גם לוואלטה אספניה, וניצח את הקטע ה-12 במרוץ לאחר שהיה חלק מקבוצת הבריחה של השלב, והמשיך סולו. הוא נטש את הוואלטה לפני הקטע ה-16.
ב-2007 ניצח פאוליני את הקטע הראשון של שלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד וסיים עשירי כללי את המרוץ. חמישה ימים לאחר מכן הוא התחרה במונומנט רונדה ון פלנדרן וסיים שלישי את המרוץ, 5 שניות אחרי אלסנדרו באלאן המנצח וליף הוסטה. פאוליני בעצם ניצח מהדבוקה השנייה את הספרינט על המקום השלישי, כשהוא מקדים את קרסטן קרון וולדימיר גוסב. בהמשך העונה תוצאותיו הבולטות היו מקום רביעי בקופה ברנוקי ומקום שלישי בג'ירו די רומאנה, מרוצים חד יומיים באיטליה.
אקווה &amp; סאפונה (2008–2010).
לאחר שנתיים בליקוויגאס עבר פאוליני לאקווה &amp; סאפונה, גם היא איטלקית. הניצחון הראשון שלו בעונה היה בטרופאו לאיגווייה. לאחר מכן הוא שיחזר את הישגו מהעונה הקודמת כשסיים עשירי בשלושת הימים של דה פאנה-קוקסייד, לאחר מכן סיים שישי בגנט - וולגם בספרינט רב משתתפים, כשאוסקר פריירה מנצח. בהמשך העונה סיים חמישי באליפות איטליה וב-GP Industria &amp; Artigianato - Carnaghese. לקראת סוף העונה התרכז פאוליני במרוצים חד יומיים, והישגיו הבולטים היו ניצחון בטרופאו פלאקי ושני בג'ירו דל פיימונטה.
ב-2009 סיים פאוליני תשיעי במילאנו - סן רמו וניצח את הקטע האחרון ב-Settimana Ciclistica Lombarda By Berganasca. לקראת סוף העונה ניצח את קופה ברנוקי, סיים רביעי בג'ירו דל פיימונטה ובג'ירו די לומברדיה, כשהוא מוביל דבוקה של 10 רוכבים. את 2010 פתח עם מקום שישי בטרופאו לאיגווייה ולאחר מכן מקום רביעי באומלופ הט ניוסבלד, 18 שניות לאחר חואן אנטוניו פלשה שניצח לאחר בריחת יחיד, כשפאוליני שלישי מהפלוטון. בהמשך העונה המשיך לבלוט בקלאסיקות עם מקום עשירי במילאנו - סן רמו, מקום שישי בדווארס דור פלנדרן ועשירי בגנט - וולגם. לאחר מכן סיים שלישי בשלושת הימים של ברוז'-דה פאנה, 1:07 דקות מדייוויד מילר המנצח, לאחר שבקטע הראשון סיים פאוליני שני.
קטושה (2011–2015).