ציוריה של למפר, בסגנון נאוקלאסי, מוצגים בגלריות רבות.
אוטה למפר הופיעה במספר סרטי קולנוע וקולה מונצח על פסקול סרטים רבים מספור.
ב-2007 הייתה שופטת בגרסה הגרמנית של "רוקדים עם כוכבים".
אוטה למפר נשואה ואם לארבעה. היא מתגוררת בפריז ובניו יורק ומופיעה בכל העולם. כן כתבה ספר וכמה מאמרים בכתבי עת.
Bisection method
עזרא דנין
עזרא דנין (2 באוגוסט 1903 – 31 במאי 1984) היה איש הש"י - שירות הידיעות של ארגון "ההגנה" בתקופת היישוב ויועץ לענייני ערבים במשרד החוץ בתקופת המדינה.
ביוגרפיה.
עזרא דנין נולד ביפו בתשעה באב תרס"ג. אביו יחזקאל דנין (סוכובולסקי) היה מאנשי העלייה הראשונה, ואמו, רחל, הייתה בת למשפחה מ"היישוב הישן" - בתו של יהושע ילין האשכנזי ואשתו שרח, שמוצאה מעיראק. בתקופת ילדותו ביפו בא במגע רב עם ערבים, שהיו אז רוב מוחלט של תושבי העיר. אז, וגם בשנים הבאות, רכש ידע רב בשפה, בהווי ובתרבות הערביים. יחזקאל ורחל דנין היו ממייסדי אחוזת בית והקימו את ביתם בה ב-1910. בעת מלחמת העולם הראשונה עקרה משפחתו לרחובות. לאחר לימודיו התיכוניים, בבית הספר למסחר, למד דנין חקלאות במקווה ישראל. בשנים שלאחר מכן עסק בחקלאות במקומות שונים בארץ: רעננה, בנימינה ועוד, ולבסוף, לאחר נישואיו, קבע את ביתו בחדרה, אשר בסמוך אליה רכש פרדס.
בצעירותו לא עסק כמעט דנין בפעילות ביטחונית. באמצע שנות השלושים, עוד טרם הצטרף לארגון ביטחוני כלשהו, נוכח דנין לדעת כי קשריו העמוקים עם הערבים, ומידע שהפיק עקב כך, תורמים משמעותית לביטחון היישוב. עוד טרם ייסוד הש"י בשנת 1940 עמד עזרא דנין בראש שירות הידיעות האזורי של ההגנה במרכז הארץ ("גליל תיכון"). מאז ייסוד הש"י ועד למלחמת העצמאות עמד דנין בראש המחלקה הערבית של הש"י. היה ממקימי המחלקה הסורית של הפלמ"ח, שכללה מסתערבים שחדרו לסוריה וללבנון, שהיו בשלטון וישי בשנת 1941, לשם איסוף מודיעין לקראת הפלישה הבריטית שהתבצעה ביולי 1941.
ב-17 בנובמבר 1947, ערב ההצבעה על תוכנית החלוקה, נתלווה דנין אל גולדה מאיר (אז מאירסון) לפגישתה עם מלך ירדן עבדאללה הראשון בנהריים, בה נכח גם אליהו ששון (מומחה לענייני ערבים ולימים שר בממשלת ישראל). דנין כתב את פרוטוקול הישיבה. המלך הביע עמדה אוהדת להקמת מדינה יהודית בארץ ישראל, אמר כי הוא חפץ כי המדינה הערבית שתוקם על פי הצעת החלוקה תצורף לממלכתו והבטיח לכרות ברית עם המדינה היהודית. הפגישה השנייה נערכה בארמונו של המלך בעמאן ב-12 במאי 1948, בניסיון לשכנעו שלא להצטרף למלחמה, כשנתברר כי הוא עומד לשלוח את הלגיון הערבי למלחמה. דנין נתלווה לגולדה כמתורגמן וכמומחה לענייני ערבים. גולדה מאיר באה לפגישה מחופשת לאשה ערביה ודנין התחזה לבעלה. בפגישה לא הכחיש המלך את הבטחתו בפגישה הקודמת, אך אמר כי הדבר יצא מכלל שליטתו וכי עתה הוא אחד מחמישה שליטים ערביים המעורבים בעניין ארץ ישראל. המלך הציע כי ארץ ישראל תהיה בשליטת ממלכת ירדן והיהודים יזכו לאוטונומיה ולייצוג בפרלמנט. מאיר ודנין אמרו למלך כי הוא ינוצח במלחמה וגולדה נפרדה ממנו במילים: "נפגש לאחר המלחמה".
לאחר קום המדינה היה דנין יועץ לענייני ערבים והמזרח התיכון במשרד החוץ. דנין היה תושב חדרה והוענק לו התואר יקיר העיר חדרה.
עזרא דנין נפטר בשנת 1984.
הבוטנאי פרופ' אבינעם דנין הוא אחיינו מצד אחיו, חירם.
עמדתו בנוגע למצוקת יהודי ארצות ערב במהלך מלחמת העצמאות.
שאלת גורלם של יהודים שנותרו במדינות ערב הפכה סוגיה דחופה עם התרחבות המאבק הצבאי. יחד עם זאת, הממשלה הגיעה למסקנה שלמרות האירועים החריגים הם אינם מצויים ב"סכנת השמדה", ולכן הוחלט להסתפק במעקב אחר ההתפתחויות בכל מדינה. האחריות לטיפול בעניינם פוצלה בין מחלקת המזרח התיכון במשרד החוץ ובין המחלקה ליהודי ארצות ערב בהסתדרות הציונית. חילוקי דעות בין שני הגופים הובילו לבסוף להפסקת שיתוף הפעולה. בניגוד לדעתו של אליהו ששון, שטען כי החלטות שיתקבלו בשלב זה ישליכו בעתיד על יחסי ישראל וארצות ערב, טען דנין שלמשרד החוץ אין כל נגיעה בעניין וכי "שיקול עדתי" היה מעורב בבחירת אנשי המחלקה שטיפלה ביהודי ערב בההסתדרות הציונית. כך כתב:
קופסא שחורה
Secant method
הולה הופ
הוּלָה הוּפ (חישוק הולה) הוא צעצוע דמוי-חישוק אשר נועד לסיבוב מסביב למותניים.
מטרת המשחק היא להחזיק את החישוק מעל פני הקרקע למשך מספר סיבובים גדול ככל שניתן.
חישוק הפלסטיק בו משתמשים במשחק פותח על ידי ארתור מלין האמריקאי בהשראת חישוק במבוק אוסטרלי אשר שימש את האבוריג'ינים. במרץ 1958 הושק הצעצוע; אשתו של ארתור מלין, סוזי מלין, שהייתה סוכנת המכירות של המוצר, עברה מעיר לעיר והדגימה את אופן השימוש בחישוק.
בתוך זמן קצר זכה החישוק להצלחה בקרב מבוגרים וילדים כאחד, ותוך ארבעה חודשים נמכרו 25 מיליון חישוקים. ברית המועצות והרפובליקה העממית של סין החרימו את החישוקים בטענה שהם מוצרים קפיטליסטיים. אף אישים מפורסמים (כגון מלכת ירדן) השתמשו בחישוק. בנובמבר 1958 הגיע הצעצוע לישראל. ההתלהבות העזה מהחישוק פגה במהירות במהלך 1959.
החישוק משמש עד היום כעזר בשיעורי התעמלות, אך לא באופן השימוש המקורי שלו. לדוגמה, הוא משמש לסימון מעגלים על הרצפה (במשחק ים יבשה) או כדלגית לגיל הרך.
ההולה הופ והליך המצאתו היוו חלק מרכזי בסרטם של האחים כהן "הקפיצה הגדולה".
בתחילת שנות ה-2000 חזר החישוק לאופנה בתחום ה"הופ דאנס" - שילוב של ספורט, קרקס וריקוד שבהם משתמשים בחישוקי הולה הופ מקצועיים.
ישנם סוגים שונים של חישוקים המיועדים לתרגילים שונים ודרגות שונות של קושי.
כיום ישנם מדריכים וקהילה בישראל אשר מוקדשת להופ דאנס.
תל ברוך
שכונת תל ברוך היא שכונה שנוסדה ב-1947, השוכנת בעברו הצפוני של נחל הירקון, בצפון-מזרח העיר תל אביב.
השכונה.
השכונה נחלקת לשני חלקים:
שני חלקי השכונה נחשבים יוקרתיים, ומשלבים שטחים נרחבים של גנים ציבוריים וחורשות, נוסף לטיפוח הנופי הקיים והמורגש. עם תושבי השכונה נמנים ראש עיריית תל אביב רון חולדאי ויו"ר מפלגת העבודה לשעבר, אבי גבאי.
ארכאולוגיה.
בשכונת אפקה הגובלת בשכונת תל ברוך קיים אתר ארכאולוגי בשם מערות אפקה. באתר נערכו במשך השנים כמה חפירות ארכאולוגיות. בחפירות שערך יעקב קפלן בשנים 1951–1952 נחשפו שבע מערות קבורה חצובות בסלע כורכר מהמאה הראשונה לספירה ועד למאה הרביעית ובור מלא בעצמות בעלי חיים. באחת המערות התגלו קמעות שומרוניים, ועל כן הסיק קפלן כי הנקברים במערות היו שומרונים. בחפירה שנערכה בשנת 1989 ממזרח לבית הקברות נחשפה מערת קבורה נוספת מהמחצית השנייה של המאה השנייה ומהמאה השלישית. בחודשים יוני–יולי 2015 נערכה חפירת בדיקה לקראת בנייתה של שכונה חדשה נמצאו מבנים ומכלול של מערכת השקיה, המתוארך ברובו לתקופות הרומית המאוחרת והביזנטית.
חוף תל ברוך.
חוף תל ברוך נקרא על שם השכונה, אך למעשה הוא מרוחק ממנה כשלושה ק"מ, ובינו ובין השכונה חוצצות שכונות נוספות שנבנו מאוחר יותר. החוף נקרא כך משום שבשנות ה-50 היה שמו של הכביש שהוביל לחוף זה "כביש תל-ברוך" (כיום שדרות קק"ל), והחוף קיבל את שמו קודם להקמת השכונות האחרות. בשנת 1964 החלה הקמתו של שובר גלים בחוף במטרה ליצור רצועת חוף חולית רחבה. תוך כמה שנים נלכד חול בין שובר הגלים לחוף ונוצרה במקום לשונית חול (טומבולו, שרטום), אך מצפון ומדרום לשובר הצטמצם שטח החוף.
אזור חוף תל ברוך נחרט בתודעה הישראלית כמוקד של זנות, וכיום עומד במרכזו של מאבק סביבתי נגד כוונות הפיתוח והבינוי ברכס של עיריית תל אביב-יפו (תוכנית תא/3700) ובעד הפיכתו לשמורת טבע עירוני. במקום גם פעלה במשך כמה שנים מסעדה גדולה שהוקמה ללא רישיון. בפסגת רכס הכורכר שמצפון לחוף תל ברוך נמצא תל רקית, שבו נמצאו שרידים של מחנות פרהיסטוריים משלהי התקופה הפלאוליתית העליונה וכן מהתרבות הכבארית של תחילת התקופה האפיפלאוליתית.
במשך עשרות שנים השליך צה"ל תחמושת רבה שפג תוקפה לים, בעומק של יותר משלושים מטר, מול חוף תל ברוך. חלק מהתחמושת נפלט מדי פעם אל החוף.
השכונה הסמוכה לחוף היא שכונת הגוש הגדול. בין חוף תל ברוך לתחנת הכוח רדינג נבנתה טיילת כחלק מטיילת תל אביב.
בפברואר 2021 הודיעה עיריית תל אביב שהיא מתכננת להרוס חלקים מחלקו העליון של מצוק החוף ולמגן את בסיסו בגדר גבוהה עשויה מסלעים. לטענת העירייה, פעולות אלו נחוצות כדי למנוע את התמוטטות המצוק וכדי להגן על השוהים בחוף.
תל ברוך בספרות.
"טקסטיל", ספרה של אורלי קסטל-בלום שיצא לאור בשנת 2006, עוסק במשפחת גרובר המתגוררת בתל ברוך צפון. בין השאר מקיים הספר דיון סאטירי בשאלה מדוע נקראה השכונה בשם "תל ברוך צפון" ולא "קריית שאול דרום".
נבחרת ג'מייקה בכדורגל
נבחרת ג'מייקה בכדורגל, הידועה בכינוייה "נערי הרגאיי", היא נבחרת הכדורגל הלאומית של ג'מייקה.
לאחר שנים רבות ב-CONCACAF הצליחה הנבחרת הג'מייקאנית לעלות למונדיאל 1998 אך הודחה כבר בסיבוב הראשון לאחר הפסדים לקרואטיה וארגנטינה וניצחון על יפן. מרבית השחקנים הג'מייקנים הטובים ביותר באים מאנגליה והם משחקים בנבחרת מתוקף היותם ילידי ג'מייקה או שהתאזרחו.
הישג השיא של ג'מייקה בגביע הזהב של CONCACAF הוא המקום השני בשנת 2015 ובשנת 2017.
ג'מייקה זכתה בגביע הקריבי בשנים 1991, 1998 ו-2005 וסיימה שנייה פעמיים.
בשנת 2015 התמודדה ג'מייקה כנבחרת אורחת בקופה אמריקה, אך הפסידה בכל משחקיה.
ימ&quot;ס