נציג הבדלנים הצ'צ'נים בלונדון, אחמד זקאייב, בראיון לתחנת הרדיו הד מוסקבה, אמר: "... אם בסאייב יחוסל, זה לא ישפיע על המצב בצ'צ'ניה ובצפון הקווקז בכלל. הזכות לסיים ולהתחיל מלחמות נשארה תמיד אצל רוסיה, ועכשיו שום דבר לא השתנה. לא מותו של בסאייב ולא מותם של מסחאדוב, דודאייב, סעדולאייב וצ'צ'נים אחרים ורוסים שמתים לשווא בטבח חסר טעם זה יכולים לפתור את הבעיה הזו."
נשיא הרפובליקה הצ'צ'נית עלי אלחנוב הגיב על הריגת בסאייב באומרו: "אני מאמין שהיום יכול להיחשב למועד הסופי ההגיוני של המאבק הקשה ביותר נגד קבוצות חמושות בלתי חוקיות, שבוצע על ידי השירותים החשאיים, הכוחות הפדרליים ורשויות החוק.
ראש ממשלת רוסיה לשעבר ומנהל שירות הביטחון סרגיי סטפשין הגיב ש"בשבילי בסאייב, אפשר לומר, היה אויב מר. מה שהוא עשה בבודניובסק היה מכה חזקה למדינה. הריגת בסאייב הוא נקודת מפנה מהותית במאבק בטרור בכלל".
ראש ועדת הביטחון של הדומה הממלכתית ולדימיר ואסילייב אמר ש"הריגת בסאייב היא דוגמה חיה לעובדה שיש להעניש את הטרור בשיטות העומדות לרשות המדינה."
יושב ראש מועצת הפדרציה סרגיי מירונוב הצהיר כי "אני מברך את השירותים החשאיים שלנו על ההצלחה הזו. בסאייב נתפס כמעין דגל על ידי מחבלים וקבוצות טרור שונות, ורוצח הילדים הזה ספג עונש ראוי והוגן."
דוברת האיחוד האירופי כריסטינה גלאך: "האיחוד האירופי מברך על הריגתו של מנהיג הקיצונים הצ'צ'נים שמיל בסאייב. שמיל בסאייב אחראי לפשעים איומים. כעת אנו מצפים לראות התקדמות בהתפתחותה השלווה של צ'צ'ניה."
יו"ר הארגון לביטחון ולשיתוף פעולה באירופה קרל דה גוך: "בסאייב היה הטרוריסט הגרוע ביותר. הוא אחראי לפיגועי הטרור המדממים ביותר, בפרט, לתפיסת בית ספר בבסלן בשנת 2004, שהרג מאות ילדים. הריגתו הפכה למעשה הוגן וטוב".
נשיא ארצות הברית ג'ורג' ווקר בוש הגיב כי "אם הוא באמת מי שלקח אחריות על לקיחת והריגת בני ערובה בבסלן, אז מגיע לו."
בתרבות הפופולרית.
המבצע להריגת שאמיל בסאייב היה הבסיס לסרט העלילתי "פקודת חיסול" בהפקת מוספילם ובכיכובו של איגור פטרנקו.
גאבור סטהלו
גאבור סְטֶהְלוֹ (בהונגרית: Sztehló Gábor, נולד בשם Szenczy Gábor Győző Jenő Béla; בודפשט, 25 בספטמבר 1909 – אינטרלאקן, שווייץ, 28 במאי 1974) היה כומר לותרני הונגרי שהציל אלפיים איש בשואה, חסיד אומות העולם והיה החולם והיוצר של גאודיופוליס – עיר השמחה.
ביוגרפיה.
סטהלו היה בנם של ד"ר טמאש לאסלו אלדאר סנצי, עורך דין, שופט, לותרני ושל מרתה, מריה, יוזפה האגנמאכר קלוויניסטית. הוא נולד בבודפשט, ברחוב אורלאי 10 ובהסכמה בין הוריו דתו הפכה לותרנית כשל אביו.
הוא סיים את הגימנסיה הלותרנית בשופרון, ולאחר שסיים שם גם את לימודי התאולוגיה הלותרנית בשנת 1931, קיבל מלגת השתלמות בפינלנד. הוא הוסמך ככומר בשנת 1932 ושירת בקהילת הטוון בין השנים 1933–1935. תוך שנה בנה כנסייה עם "הגבאי" שלו (פרסביטר), אדן לגאני. בין השנים 1935–1942 הוא היה כומר בנאג'טרצ'ה. על פי המודל של פינלנד הקים את ארגון בתי הספר העממיים, שנוסד בשנת 1938. באותה השנה שינה את שם משפחתו לסטהלו.
ממארס 1944 החל, בשליחות הבישוף שאנדור ראפאי, בהצלה מאורגנת של ילדים יהודים תחת הכיבוש הגרמני של הונגריה. הבית הראשון נפתח ב-5 באוקטובר 1944 בווילה ברחוב ברץ 16, ברובע 1, שהעמיד לרשותו דודו של גאבור סטהלו, אוטו האגנמאכר. עד חג המולד 1944 הוא ארגן העברה, טיפול והזנת ילדים ב-32 בתים בתמיכת הצלב האדום השווייצרי לרבות בווילה המשפחתית של מנהל הרכבת אקוש ניי. על מעשיו אלה הוא זכה בתואר חסיד אומות העולם בשנת 1972. אחד מאלף הילדים שניצלו היה ג'ורג' אולה היהודי-הונגרי שהפך מדען ולימים זכה בפרס נובל לכימיה. בנוסף לילדים גם 400 עובדי הבתים זכו למחסה ולהגנה. בהצלת הילדים סייעו בידו גם האחיות/נזירות של בית האמהות פבה (Fébé Anyaház).
באביב 1945 הוא ארגן את "בית הילדים פּאקס" באזור שהציעו לו מטעם חברת מנפרד וייס. לאחר הלאמת בית הילדים בשנת 1950 היה עוזר הכומר של העדה בפרברי בודפשט. בשנת 1956 עברה משפחתו לשווייץ, אך הוא לא הלך איתם מכיוון שרצה להמשיך בעבודתו הרוחנית.
בביקורו בשווייץ בשנת 1961 לקה בהתקף לב לכן בייעוץ רפואי נשאר בשווייץ והמשיך שם בפעילותו הרוחנית. תוקף דרכונו פג, הוא לא יכול היה לחזור להונגריה אפילו כמבקר. כדי לזכות באזרחות שווייצית היה עליו להמתין עשר שנים. הוא ייחל לסיום עשר השנים כדי לחזור סוף סוף להונגריה. הודשיים הפרידו אותו מהגשמת חלומו. אפרו שהוחזר להונגריה נטמן בבית העלמין פרקשרטי .
קריירת הבונים החופשיים.
בשנת 1946 הוקם מחדש תא של הבונים החופשיים בהונגריה וסטהלו הצטרף. בשנת 1949 נבחר לסגן המפקח השני. ב-9 ביוני 1949 נשא הרצאה באכסניה שכותרתה הייתה "רעיונות הבשורה וההתקדמות החברתית". בשנת 1950 פעילות הבונים החופשיים נאסרה בהונגריה. לאחר 1962 הוא הצטרף מחדש לבונים החופשיים בשווייץ וביקר בחוגי הבונים החופשיים באינטרלאקן. מדי פעם השתתף בכינוסי הבונים החופשיים בלוצרן, ובסנט גאלן.
גאודיופוליס – עיר השמחה.
בספטמבר 1945, חמישה חודשים לפני הכרזת הרפובליקה של הונגריה, הקימו כמעט שמונה מאות ילדי פליטים את רפובליקת הילדים גאודיופוליס שפירושה עיר השמחה. הילדים ארגנו חגיגות, הקימו ספרייה ומקהלה. גאודיופוליס לא נתמכה לא על ידי המדינה ההונגרית ולא הכנסייה. הם קיבלו עזרה רק מהוועד הבינלאומי של הצלב האדום ומאז זו תעלומה כיצד המוסד הוחזק בחיים עד שנת 1950, אז סגר אותו המשטר של מתיאש ראקושי.
Spectre of the Gun
Spectre of the Gun הוא הפרק השישי בעונתה השלישית של סדרת המדע הבדיוני האמריקאית "". הפרק נכתב על ידי המפיק לשעבר ג'ין ל' קון (תחת הפסאודונים לי קרונין) ובוים על ידי וינסנט מקוויטי. הפרק שודר לראשונה ב-25 באוקטובר 1968.
בפרק מואשם צוות ה"אנטרפרייז" בהסגת גבול לחלל המלקוטיאני, וכעונש נשלחים קפטן קירק ואנשי צוותו למות בשחזור של קרב האקדחים במכלאת.
תקציר העלילה.
ה"אנטרפרייז" מתבקשת ליצור קשר עם המלקוטיאנים, גזע חייזרי מתבודד. כשהם מתקרבים לכוכב הלכת של המלקוטיאנים, הם נתקלים במצוף חלל המזהיר אותם להתרחק, אך קפטן קירק מורה לספינה להישאר במסלול. כשהם במסלול כבידתי סביב הכוכב, קירק, הקצין הראשון ספוק, המהנדס הראשי סקוטי, קצין הרפואה הראשי ד"ר מק'קוי והנווט צ'כוב משתגרים אל פני השטח.
את פניהם מקבל מלקוטיאן שמודיע להם שהם נידונו למוות בגין הסגת גבול. צוות הנחיתה מוצא את עצמו בסביבה המזכירה עיירה במערב הפרוע, אם כי בניינים רבים הם רק אשליות. בנוסף, הם מגלים שאקדחי הפייזר שלהם הוחלפו באקדחי תופי, והם אינם יכולים ליצור קשר עם ה"אנטרפרייז".
כשהם חוקרים את העיר, הם מוצאים עיתון מ-26 באוקטובר 1881, תאריך קרב האקדחים באו. קיי. קוראל. תושבי העיר מאמינים כי צוות המשימה הם הקאובויס: קירק בתפקיד אייק קלנטון, סקוטי בתפקיד בילי קלנטון, בונז בתפקיד טום מקלאורי, ספוק כפרנק מקלאורי, וצ'כוב בתפקיד בילי קלייבורן. יתר על כן, האחים ארפ, אנשי החוק וירג'יל, וויאט, מורגן ארפ, ודוק הולידיי נערכים להילחם בהם בזמן שנקבע.
בידיעה כי בהיסטוריה האמיתית רוב הקאובויז נהרגו בקרב היריות, צוות ה"אנטרפרייז" מנסה לשנות את גורלו במספר דרכים, אך הם נכשלים בכך, מה שגורם להם להאמין שלא ניתן לשנות את ההיסטוריה. עם זאת, כאשר אחת מתושבי העיר, סילביה, מתקרבת לצ'כוב, מורגן ארפ מפריע והורג את צ'כוב. ספוק מעיר כי בילי קלייבורן האמיתי שרד, מה שמרמז שאפשר לשנות את אירועי היום בדרכים אחרות. לשם כך, ספוק יוצר רימון יד מאולתר ובו גז מרדים כדי להכניע את האחים ארפ לפני הקרב, והוא מופתע כשהגז לא מצליח לעבוד.
זמן הקרב מגיע וצוות הנחיתה מוצא את עצמו לפתע במכלאת , כשהארפים מתקרבים. ספוק מבין מכישלונו של רימון הגז כי האירועים אינם אמיתיים, וכי כל עוד הם משוכנעים בכך, לא יהיה ניתן לפגוע בהם. ספוק מבצע מיזוג מוחות עם שאר הצוות כדי להחדיר להם את האמונה שבה הוא מחזיק לפיה לא ניתן לפגוע בהם, וכך מאפשר להם להתעלם מאשליית היריות של הארפים.
קירק בוחר שלא לירות במורגן ארפ כנקמה על מות צ'כוב, ומשליך את נשקו. לאחר מכן הם מוצאים את עצמם, יחד עם צ'כוב החי עדיין, על גשר ה"אנטרפרייז", במועד שלפני הופעת המצוף המלקוטיאני. המלקוטיאנים יוצרים קשר, ומבקשים להבין מדוע סירב קירק להרוג. לבסוף הם מברכים את "האנטרפרייז" ומזמינים אותם לכוכבם.
ביקורות.
זק הנדלן מ"מועדון ה-AV" העניק לפרק דירוג '+B', ביקר את הכתיבה הרופפת, אך שיבח את העימות הסופי המרשים שלו ואת "האווירה המוזרה והלא אחידה שלשם שינוי עובדת לטובת התוכנית". בשנת 2012, "מועדון ה-AV" דירג פרק זה כאחד מעשרת הפרקים "שחייבים לראות" בסדרה המקורית.
בשנת 2012 דירג ה-"Christian Science Monitor" את הפרק כתשיעי הטוב ביותר ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
קית' אר. איי. דקנדידו מבית ביקר את הפרק על אי הדיוקים ההיסטוריים שלו, אך שיבח אותו ברמה הפילוסופית, וציין כי קירק וחבורתו לעולם לא נלחמים כשמתגרים בהם, לא הורגים לשם נקמה ומתעלמים מההתרעה הראשונית לטובת ביצוע משימתם לחיפוש חיים חדשים.
בשנת 2016 ה"הוליווד ריפורטר" דירג את הפרק במקום ה-20 הטוב ביותר בסדרה המקורית, וציין את קרב היריות בסגנון המערבון.
בשנת 2017, האתר "Den of Geek" דירג את הפרק במקום העשירי ברשימת "הפרקים הגרועים הטובים ביותר" ב"מסע בין כוכבים: הסדרה המקורית".
Wilted