ברטולד ייצג את גרמניה המערבית, ולאחר מכן את גרמניה בשלושה מונדיאלים ובטורניר יורו.
קריירת מועדונים.
ברטולד שיחק בקבוצות הנוער של איינטרכט פרנקפורט, ועלה לקבוצה הבוגרת בשנת 1982. ברטולד שיחק חמש עונות בפרנקפורט, צבר 111 הופעות והבקיע 17 שערים בבונדסליגה. בשנת 1987 עבר ברטולד לשחק בסרייה א' האיטלקית, תחילה שיחק שנתיים בהלאס ורונה, שם צבר 52 הופעות והבקיע שני שערים, ולאחר מכן עבר לרומא, שם שיחק שנתיים, צבר 62 הופעות, הבקיע שלושה שערים, וזכה בגביע האיטלקי בשנת 1991, אך הפסיד באותה שנה בגמר גביע אופ"א לאינטר מילאנו במפגש כפול, בו פתח בשני המשחקים.
בקיץ 1991 חזר ברטולד אל הבונדסליגה, וחתם בבאיירן מינכן. ברטולד שיחק שנתיים בקבוצה, צבר 30 הופעות בבונדסליגה והבקיע שער אחד, אך לא הגיע להישגים משמעותיים בשתי העונות בקבוצה, ובשנת 1993 חתם בשטוטגרט, בה שמר על יציבות יחסית ושיחק שבע עונות. עם שטוטגרט זכה ברטולד בגביע הגרמני בשנת 1997, שזיכה את הקבוצה בכרטיס לגביע אירופה למחזיקות גביע בעונת 1998. שטוטגרט הגיעה בטורניר זה עד לגמר, בו הפסידה 1-0 לצ'לסי, כשברטולד פותח בהרכב. סך הכל, צבר ברטולד 191 הופעות והבקיע ארבעה שערים בבונדסליגה בשבע שנותיו בשטוטגרט.
בשנת 2001 חתם ברטולד באדאנאספור מליגת העל הטורקית בכדורגל בה מיעט לשחק, ופרש ממשחק פעיל באותה שנה.
קריירה בינלאומית.
לברטולד הייתה קריירה עשירה במדים הלאומיים. תחילה שיחק בגרמניה המערבית, והשתתף במונדיאל 1986 בו הפסידה הנבחרת במשחק הגמר לנבחרת ארגנטינה. אחר כך ייצג את גרמניה המערבית ביורו 1988 בו הודחה הנבחרת בחצי הגמר, ובמונדיאל 1990 היה חלק משמעותי מהנבחרת שזכתה בתואר, לאחר שגמלה לארגנטינה במשחק הגמר על ההפסד בגמר המונדיאל הקודם. ברטולד לא שיחק ביורו 1992, אך חזר לנבחרת במונדיאל 1994, בו הודחה ברבע הגמר על ידי נבחרת בולגריה, ומעט אחריו פרש מהנבחרת. סך הכל צבר ברטולד 62 הופעות במדי גרמניה המערבית וגרמניה, וכבש שער אחד.
לאחר הפרישה.
ברטולד החל לעסוק לאחר פרישתו בתקשורת ופרשנות ספורט.
תארים.
עם רומא:
עם שטוטגרט:
עם נבחרת גרמניה המערבית:
קתדרלת ונק
קתדרלת ונק (בפרסית: کلیسای وانک) היא כנסייה ארמנית-נוצרית בעיר אספהאן באיראן שנבנתה בתחילת המאה ה-17. היא אחת הכנסיות הארמניות הראשונות שהוקמו בעיר, והיא משלבת מוטיבים אדריכלים ארמנים ופרסים. משמעות המילה "ונק" בארמנית היא מנזר.
היסטוריה.
בניית הכנסייה החלה בשנת 1606 והושלמה עם שינויים גדולים בין השנים 1664-1655 בפיקוחו של הארכיבישוף דויד. היא נבנתה על ידי קהילה ארמנית שהתיישבה בעיר ביוזמתו של עבאס שאה הראשון לאחר המלחמה בעות'מאנים שהביאה לגירושם של אלפי ארמנים ממקומות יישוביהם.
תיאור המבנה.
הכיפה המרכזית של הקתדרלה צבועה בצבעי כחול וזהב ומתארת את הסיפור המקראי של בריאת העולם וגירושו של אדם מגן העדן. הקתדרלה מורכבת מכיפה, כמו מסגד פרסי, אבל עם התוספת המשמעותית של האפסיס החצי מתומן המאפיין כנסיות. המראה החיצוני של הקתדרלה הבנויה ברובה מלבנים בצבע אחיד עומד בניגוד למראה הצבעוני והמקושט בפנים הקתדרלה.
התקרה מעל הכניסה צבועה במוטיבים פרחוניים עדינים בסגנון מיניאטורי הפרסי. בקתדרלה שני חלקים של ציורי קיר על הקירות הפנימיים: החלק העליון מתאר אירועים מחייו של ישו, ואילו החלק התחתון מתאר עינויים שנגרמו לקדושים ארמנים על ידי העות'מאנים.
החצר מכילה מגדל פעמונים בודד. קברות ממוקמים לאורך הקיר החיצוני עם כתובות בארמנית. בפינה אחת של החצר שטח מוגבה ובו יד זיכרון לרצח העם הארמני בזמן מלחמת העולם הראשונה. מעבר לחצר ומול הקתדרלה ישנם ספרייה ומוזיאון.
פרנצ'סקה אניס
פרנצ'סקה אניס (באנגלית: Francesca Annis; נולדה ב-14 במאי 1945) היא שחקנית אנגלייה. היא ידועה מתפקידיה בסרטים כמו "חולית" (1984) ומסדרות טלוויזיה כגון "אהבה חסרת פשרות" (1998), "רעיות ובנות" (1999), "קרנפורד" (2007) והמיני-סדרה "Deceit".
ביוגרפיה.
אניס נולדה ב-1945 בשכונת קנזינגטון שבלונדון לאב אנגלי, לסטר ויליאם אנתוני אניס (1914–2001), ולאם ברזילאית-צרפתייה, מרקיטה (מארה) פורסל (1913–2009). הוריה היו שחקנים, ואמה הייתה גם זמרת. מארה הגיעה ממשפחה אמידה בברזיל, וכשפרנצ'סקה הייתה בת שנה עברה משפחת אניס לברזיל, וחיו שם במשך שש שנים. כשהייתה בת 7 המשפחה חזרה לאנגליה. היא מתארת את הוריה בתקופת מגוריהם בברזיל ש"הם מנהלים מועדון לילה בחוף קופקבנה", ואמה מארה "מבצעת שירי בלוז".
פרצ'סקה התחנכה בבית ספר במנזר, ובגיל צעיר למדה לרקוד "בלט", בסגנון רוסי ב-"Corona Stage Academy". פריצת הדרך בקריירה שלה הייתה בגיל 16 כשקיבלה תפקיד בסרט הקולנוע "קלאופטרה" בכיכובם של ריצ'רד ברטון ואליזבת טיילור.
קריירה.
הופעת הבכורה של אניס בקולנוע הייתה ב-1959, כשהייתה בשנות העשרה שלה, בסרט "The Cat Gang". תפקידה החשוב הראשון היה כמשרתת אישית של אליזבת טיילור בסרט "קלאופטרה" (1963). הפריצה הגדולה שלה הייתה ב-1965 כששיחקה בתפקיד ראשי במחזמר "The Passion Flower Hotel". ב-1967 שיחקה בתפקיד אסטלה בעיבוד הטלוויזיוני של הרומן "תקוות גדולות" מאת דיקנס. עוד בטלוויזיה הנחתה תוכניות טלוויזיה לילדים. ב-1971 זכתה לתשומת לב כשהופיעה בסרטו של רומן פולנסקי "מקבת'" בתפקיד ליידי מקבת' המתהלכת בעירום כסהרורית.
אניס המשיכה להופיע בתפקידים ראשיים בטלוויזיה בשנות השבעים, השמונים והתשעים. היא גילמה את לילי לנגטרי בסדרת הדרמה "אדוארד השביעי" (1975) ושיחקה באותו תפקיד בסדרה הנושאת את שמה "לילי" (1978) על תפקיד זה זכתה בפרס באפט"א לטלוויזיה לשחקנית הטובה ביותר. עוד כיכבה ב"מאדאם בובארי" (1975);גילמה את קיטי או'שיאה ב-"Parnell and the Englishwoman" (מ-1991); שיחקה במיני-סדרה "אהבה חסרת פשרות" (1998) ובסדרת ההמשך משנת 2000. אניס כיכבה לצדם של מייקל גמבון וג'ודי דנץ' בסדרת הדרמה התקופתית "קרנפורד" (2007), בתפקיד ליידי לאדלו (אישה אריסטוקרטית המתנגדת למתן השכלה לבני המעמדות הנמוכים).
בין סרטי הקולנוע בהם השתתפה אניס היו "המצור על יבשת קרול" (1983) והסרט "חולית" (1984). היא הופיעה בתפקיד טאפנס לצדו של ג'יימס ווריק בתפקיד טומי בסדרת סרטי "Agatha Christie's Partners in Crime" לפי ספרים של אגאתה כריסטי (1983–1984), כמו גם בסרט "The Secret Adversary" מ-1983. היא גילמה את דמותה של ג'קלין קנדי-אונאסיס בסרט "אונאסיס" (1988). בסרט "תחת ירח דובדבן", שביים הזמר פרינס, גילמה אניס את גברת ולינגטון.
אניס הופיעה גם על במות התיאטרון בתפקידים ראשיים יחד עם הלהקה השייקספירית המלכותית - כלוצ'יאנה בגרסה המוזיקלית של טרוור נאן ל"קומדיה של טעויות" ב-1976, ובתפקיד יוליה ב"רומיאו ויוליה" לצדו של איאן מקלן ב-1977. בתיאטרון הלאומי שיחקה ב-1981 בתפקיד נטליה פטרובנה בהפקה של פיטר גיל למחזה "חודש בכפר" מאת איוון טורגנייב. מספטמבר 2005 ועד ינואר 2006 כיכבה אניס בתפקיד רות' במחזה "כתובת על קברו של ג'ורג' דילון" יחד עם ג'וזף פיינס. באפריל 2009 חזרה לבמה כדי להופיע בתפקיד גברת קונוויי בהפקה המחודשת של רופרט גולד למחזה "Time and the Conways" מאת ג'יי בי פריסטלי.
חיים אישיים.
לאניס הייתה מערכת יחסים עם הצלם פטריק וייסמן החל משנת 1974. לבני הזוג נולדו שלושה ילדים, שרלוט, טארן ואנדראס. ב-1995 התחילה אניס במערכת יחסים עם שותפה לסרט "המלט", רייף פיינס, וב-1997 סיימה את הקשר שלה עם וייסמן, שהיה שותפה לחיים מזה 23 שנים. באותה תקופה פיינס התגרש מאלכס קינגסטון שהייתה אשתו במשך 4 שנים.
ב-7 בפברואר 2006, אחרי 11 שנים יחד, הודיעו אניס ופיינס שהם נפרדים.
ארכף אפור-פנים
ארכף אפור-פנים (שם מדעי: Rhynchocyon udzungwensis) הוא מין ממשפחת הארכפיים המצוי רק בהרי אודזונגווה שבטנזניה ומצוי בסכנת הכחדה.
מין זה התגלה רק ב-2008 בטנזניה והוא בעל גוף שחור, עורף אדמוני וראש אפור בעל אף ארוך ומחודד ובטן בהירה יחסית. הוא גדול יחסית לארכף ומגיע לאורך של 56 ס"מ ולמשקל 740 גרם.
הארכף חי ביערות הרריים בשמורות בטנזניה לאורך 300 קילומטרים רבועים. הוא נפוץ בעיקר בפארק הלאומי הרי אודזונגווה. הוא מצוי בעיקר בין העלים של היער ולעיתים גם ביערות חזרן. הוא לא נפוץ במיוחד - ככל הנראה ישנם כ-80 ארכפים בוגרים בשמורה.
הארכפים נטרפים על ידי חתולים, נחשים ועופות דורסים, אך בעיקר נפגעים מפעילות אנושית כמו ציד או הרס יערות הגשם בתחומי מחייתם.
מצב שימורם הנוכחי הוא "פגיע".
ארכף עגול-אוזן אטנדקה
ארכף עגול-אוזן אטנדקה (שם מדעי: Macroscelides micus) הוא מין ממשפחת הארכפיים המצוי רק באזור נידח במערב נמיביה הקרוי אטנדקה.
ארכפים אלה קטנים ביותר ומגיעים לאורך 19 ס"מ ולמשקל 28 גרם. הם דומים לארכפים הנמיבים, אך קטנים יותר ולמעשה הם הקטנים ביותר במשפחתם. הם בעלי פרווה ורודה ואוזניים עגולות והם פעילי לילה החיים במדבריות וערבות בדרום נמיביה. כמו רוב קרוביהם הם משתמשים באפם הארוך והכפוף מעט כדי לצוד חרקים שונים.
הארכפים הם מונוגומיים וחיים יחדיו לכל חייהם - דבר נדיר מאוד אצל יונקים. הם משתדלים להישאר בין השיחים כדי לא להיטרף על ידי עופות דורסים וטורפים נוספים, ובעת הצורך רצים בנתיבים עקלתוניים כדי לבלבל את הטורפים.
ארכף עגול-אוזן נמיבי
ארכף עגול-אוזן נמיבי (שם מדעי: Macroscelides flavicaudatus) הוא מין ממשפחת הארכפיים החי בערבות ואזורים צחיחים במרכזה ודרומה של נמיביה.