מוריס טבע את המונח "היסטוריונים חדשים" כדי לתאר את עצמו, ואת ההיסטוריונים אבי שליים, שמחה פלפן ואילן פפה.
התייחסותו של מוריס לספרו.
במבוא לספר הציג מוריס את מטרתו:
בריאיון לקובי בן שמחון אמר מוריס:
בריאיון לארי שביט התייחס מוריס לגילויים שבספריו:
התקבלות הספר.
פרסום ספרו של מוריס הביא לביקורת ניכרת כלפיו בעיתונות התקופה.
ההיסטוריון יוסי בן-ארצי טען כי
מרדכי בר-און עמד על גישתו החלוצית של הספר:
אניטה שפירא ציינה כי
אבי שליים, פרופסור ליחסים בינלאומיים באוניברסיטת אוקספורד, והיסטוריון חדש בעצמו, כותב שמחקרו של מוריס על התהוות בעיית הפליטים הפלסטינים ב-1948 היה: "זהיר, קר-רוח ואובייקטיבי ככל שהיה יכול להיות," וש"לידתה של בעיית הפליטים הפלסטינית" "מצטיין במקוריות, למדנות ותרומתו חשובה להבנת לבו של הסכסוך הישראלי-פלסטיני". רבים ממבקריו של מוריס נצמדים לעקרון של "היסטוריה ישנה", הרעיון שישראל נולדה טהורה, דוד שנלחם בגוליית הערבי, כותב שליים. הוא טוען שהרעיונות הללו הם מוטעים בתכלית, ולא נוצרו בידי היסטוריונים אלא בידי המשתתפים במלחמת העצמאות, שכותבים על האירועים בהם לקחו חלק בלי היתרון של גישה לארכיונים ישראלים, שנפתחו לראשונה בראשית שנות השמונים.
מהצד האחר מתחו על מוריס ביקורת נורמן פינקלשטיין
ונור מסאלחה.
הם טוענים שמסקנותיו של מוריס הן פרו-ישראליות:
הן פינקלשטיין והן מצאלחה סבורים שהייתה מדיניות של טרנספר.
בתגובה לפינקלשטיין ומצאלחה ענה מוריס ש"ראיתי מספיק חומר, צבאי ואזרחי, על מנת שתהיה לי תמונה מדויקת של מה שקרה". פינקלשטיין ומסאלחה הגיעו למסקנותיהם בשל הטיה פרו-פלסטינית. ובאשר להבדל בין ההתקפה הצבאית לגירוש הם צריכים לקבל את מה שהוא מכנה כהגדרה "הצרה והמחמירה יותר" של גירושים. מוריס סבור שלא הייתה מדיניות של טרנספר.
המשך מחקריו של מוריס.
מוריס המשיך לעסוק בנושא זה, ובשנת 2004 יצאה לאור באנגלית מהדורה מתוקנת ומורחבת, בשם The Birth of the Palestinian Refugee Problem Revisited. בספר זה מוריס ענה למבקריו והוסיף חומרים מארכיונים שונים, בעיקר בישראל, שנפתחו בשנות התשעים (ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון וארכיון ההגנה). הוא כותב שתוכנם של המסמכים החדשים מגדיל במידה משמעותית את האחריות הן של הישראלים והן של הפלסטינים לבעיית הפליטים, ומגלה עוד מקרי גירוש ומעשי אכזריות בצד הישראלי, ועוד פקודות מצד הרשויות הערביות שהורו לפלסטינים לנטוש את בתיהם, או לפחות לשלוח אל מחוץ לכפר או לעיר את הנשים והילדים. מוריס כותב בפתח הספר שמסקנותיו בוודאי לא ירצו את התועמלנים הישראלים או את התועמלנים הפלסטינים, וגם לא את ה"היסטוריונים של שחור ולבן".
נושא הספר נכלל גם בשני ספרים נוספים שכתב מוריס מאוחר יותר: "קורבנות: תולדות הסכסוך הציוני-הערבי 2001-1881", שיצא לאור בשנת 2001, ו"1948 - תולדות המלחמה הערבית-ישראלית הראשונה", שיצא לאור בשנת 2010.
בת עדן אדומה
אבטומוביליסט סנקט פטרבורג
מועדון הכדורעף אַבְטוֹמוֹבִּילִיסְט סנקט פטרבורג (ברוסית: Волейбольный Клуб «Автомобилист» Санкт-Петербург) היא קבוצת כדורעף רוסית מהעיר סנקט פטרבורג. היא זכתה פעמיים זכתה באליפות ליגת העל הסובייטית בכדורעף, פעמיים באליפות ליגת העל הרוסית בכדורעף, פעם אחת בגביע המחזיקות האירופי ופעם אחת בגביע CEV.
היסטוריה.
הקבוצה הוקמה בשנת 1935 ועד 1970 נקראה בשם "ספרטק לנינגרד", אז שינתה שמה ל"אבטומוביליסט".
מאז 2018 מתמודדת בליגת המשנה הרוסית בכדורעף. בשנת 2017 הוקמה קבוצת הכדורעף זניט סנקט פטרבורג ואבטומוביליסט הפכה לקבוצת המילואים שלה.
מוצא אתני
אלוהים שלי
שיטרית
יוהאן זרקו
יוהאן זרקו (בצרפתית: Johann Zarco, נולד ב-16 ביולי 1990) הוא רוכב מרוצי אופנועים צרפתי המתחרה באליפות ה-MotoGP עבור קבוצת דוקאטי אנטיביה . זכה פעמיים באליפות ה-Moto2 (2015, 2016).
קריירה.
זרקו נולד בקאן. בשנת 2004 החל להתחרות באליפות המינימוטו. שנה לאחר מכן סיים במקום השני באליפות אירופה בקטגוריה. בשנת 2006 סיים במקום השני באליפות אירופה הפתוחה. במקביל התחרה באליפות איטליה קטגוריית 125 סמ"ק, בה סיים במקום ה-12.
בשנת 2007 לקח חלק בתחרויות גביע הרוקי'ס של רד בול. הוא ניצח בארבעה מרוצים וזכה בתואר. בעקבות כך התקבל לאקדמיה של רד בול. בשנת 2008 מיעט להתחרות וערך הופעות בודדות באליפות איטליה.
125 סמ"ק.
את הבכורה במרוצי גרנד פרי ערך בגרנד פרי קטר בפתיחת עונת 2009. המרוץ קוצר בעקבות הגשם העז שירד על המסלול וזרקו שסיים במקום ה-15 קיבל רק מחצית הנקודה. במהלך העונה צבר נקודות בשבעה מרוצים נוספים, את העונה סיים במקום ה-20 בדירוג הנהגים הכולל. בשמונת המרוצים הראשונים של עונת 2010 צבר נקודות. בגרנד פרי של צ'כיה, המרוץ התשיעי של העונה, קבע לראשונה את זמן ההקפה המהירה, אך לבסוף סיים את המרוץ במקום ה-19, מחוץ לטווח הנקודות. למרות שלא הצליח לסיים את שלושת המרוצים האחרונים של העונה, דורג בסיומה במקום ה-11.
בעונתו השלישית בקטגוריה עבר להתחרות עבור קבוצת AJO. בגרנד פרי של ספרד, המרוץ השני בעונה, סיים במקום השלישי ועלה לראשונה על הפודיום. עד לסיום העונה השיג עשרה פודיומים נוספים, כולל ניצחון בכורה בגרנד פרי היפני. את העונה סיים במקום השני.
Moto2.
לקראת עונת 2012 עבר להתחרות בקטגוריית ה-Moto2 ורכב עבור קובצת JIR. את עונת הבכורה בקטגוריה סיים כרוקי העונה. בעונתו השנייה עבר לרכב על אופנועי סוטר (Suter) ואת העונה סיים במקום התשיעי, שיפור של מקום לעומת העונה הקודמת. בעונת 2014 הצטרף לקבוצת קטרהאם שהוקמה באותה השנה. מגמת השיפור נמשכה ואת העונה סיים במקום השישי. הוא המשיך לעבור בין קבוצות ובעונת 2015 הצטרף לקבוצת AJO, עבורה התחרה בקטגוריית ה-125 סמ"ק. 14 פודיומים, מתוכם 8 ניצחונות הקנו לו את תואר האליפות בפער של כ-120 נקודות מאלכס רינס שסיים במקום השני. הוא שב וזכה בתואר בעונת 2016 והיה לראשון בקטגוריה שזוכה באליפות שנתיים ברציפות.
MotoGP.
אחרי צמד הזכיות באליפות עבר להתחרות בקטגוריה הבכירה והצטרף לקבוצת טק 3 ימאהה. במרוץ פתיחת העונה הפתיע רבים, כשלקח את ההובלה מיד בתחילת המרוץ. הוא הספיק לקבוע את זמן ההקפה המהירה והוביל בפער של 2 שניות לפני שהתרסק במהלך ההקפה השישית ונאלץ לפרוש מהמרוץ. בגרנד פרי הצרפתי סיים במקום השני והשיג את הפודיום הראשון עבורו בקטגוריה. את עונת הבכורה סיים במקום השישי, מיקום בו דורג גם בסיום עונת 2018. במהלך העונה חתם על חוזה לשנתיים בקבוצת KTM, החל מעונת 2019
זרקו התקשה להגיע להישגים עם KTM ובמהלך חודש אוגוסט שוחרר מהקבוצה, כשנותרוווווו עוד שישה מרוצים לסיום העונה. בשלושת המרוצים האחרונים של העונה רכב כמחליף בקבוצת הלווין של הונדה. לקראת עונת 2020 חתם בקבוצת דוקאטי אנטיביה.
מי יאהב אותי עכשיו?
מי יאהב אותי עכשיו? (באנגלית: ) סרט דוקומנטרי ישראלי-בריטי משנת 2016 אותו הפיקו וביימו ברק הימן ותומר היימן, בתמיכת קרן גשר לקולנוע רב תרבותי. הסרט מתמקד בסער מעוז, הומו ישראלי נשא HIV החי בלונדון.
סער חוזר הביתה, לראשונה מאז נזרק על ידי משפחתו הדתית 20 שנה קודם לכן משום שיצא מהארון. הסרט מציג את הקשיים שלו מול משפחתו שמסרבת לקבל אותו אל מול החיים החדשים שבנה לעצמו כחבר במקהלה של גברים הומואים בלונדון.
הסרט הוצג לראשונה ב-2016 בפסטיבל הסרטים הבינלאומי של ברלין ה-66, שם זכה בפרס הקהל הפנורמי עבור הסרט התיעודי הטוב ביותר.
אוריינטד
אוריינטד (באנגלית: Oriented) הוא סרט תיעודי ישראלי בבימויו של ג'ייק וויצנפלד. הסרט עוקב אחר חייהם של שלושה פלסטינים הומוסקסואליים המתגוררים בתל אביב-יפו במשך 15 חודשים. זהו סרטו התיעודי הראשון של ויצנפלד. הסרט הוצג לראשונה בפסטיבל הסרטים Sheffield Doc / Fest שבשפילד ביוני 2015.
תגובות.
בביקורת עבור המגזין "Moment", כתבה עמרה מקלפלין שהסרט הוא "מהפכה בין-תרבותית החוצה גאוגרפיה, לאום, דת, נטייה מינית והגירה".
רגעים (סרט)
רגעים (באנגלית: Moments; בצרפתית: Moments de la vie d'une femme) הוא סרט דרמה צרפתי-ישראלי משנת 1979, שנכתב ובוים על ידי מיכל בת-אדם, שאף מככבת בו. הסרט היה נציג ישראל לפרס אוסקר לסרט הזר הטוב ביותר בטקס פרסי אוסקר ה-52, אך בסופו של דבר לא התקבל כמועמד בקטגוריה. הסרט התחרה בתחרות "Un Certain Regard" במסגרת פסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1979.
תקציר העלילה.
יולה (מיכל בת-אדם), סופרת ישראלית, נוסעת ברכבת מתל אביב לירושלים כדי לכתוב. במהלך הנסיעה היא פוגשת באן (בריז'יט קטיון), תיירת צרפתייה הנמצאת בהליכי גירושים. שתי הנשים הצעירות מבלות זו עם זו ברחובות ירושלים העתיקה במשך חמישה ימים סוערים, עד אשר הן נאלצות להיפרד בעקבות הגעתו של אבי (אסי דיין), בן-זוגה של יולה. השתיים נפגשות שוב כעבור חמש שנים, במהלכן שמרו על קשר באמצעות מכתבים, ומנסות לחיות מחדש את הנס של פגישתן הראשונה.
צנזורה.
הסרט הוקרן בגרסתו השלמה בבכורה עולמית בפסטיבל הקולנוע בקאן בשנת 1979. לקראת מועד עלייתו לאקרנים בישראל, דרשה המועצה לביקורת סרטים ומחזות לצנזר מהסרט כ-30 שניות, בשל "תוכן פרובוקטיבי" - סצנת מין של שלושה במיטה אחת. מיכל בת-אדם וחברת ההפקה פנו לבג"ץ אך הפסידו, והסרט עלה לאקרנים מצונזר.
בשנת 2013, במסגרת הפסטיבל הבינלאומי לסרטי נשים רחובות, הוקרן הסרט לראשונה בישראל בגרסתו הלא מצונזרת.
מתקפת הטרור בלונדון (יוני 2017)