העלילה עוסקת בגברת פריזל, מורה בבית ספר יסודי, הלטאה שלה ותלמידיה היוצאים לטיולי-שדה באוטובוס תלמידים קסום (האוטובוס מואנש, בעל פנים וקיים קשר בינו לבין גברת פריזל). האוטובוס לוקח אותם להרפתקאות לימודיות בחלל, מתחת לאדמה, אל תוך גוף האדם ועוד.
בשנים 1994-1997, עובדו סיפורי אוטובוס הקסמים לתוכנית טלוויזיה ששודרה בערוץ PBS האמריקאי. לסדרה ארבע עונות בנות 13 פרקים כל אחת. הסדרה דובבה לעברית ושודרה בשנים 1996-1999 בערוץ הילדים, ולאחר מכן בשידורים חוזרים גם בערוץ לוגי.
מאחר שספרי אוטובוס הקסמים מציגים עובדות מדעיות בצורה לפעמים דמיונית (לדוגמה: אוטובוס שהופך לחללית, או ילד שמתכווץ לגודל קטנטן), בסוף כל ספר יש עמוד שמפרט בצורה הומוריסטית אילו חלקים בספר הם עובדות מדעיות אמיתיות, ואילו סיפורים דמיוניים. בסדרה הטלוויזיונית, ממלאת תפקיד זה סצנה בסוף כל פרק, שבה המפיק מקבל שיחת טלפון מילדים שמביאים לתשומת לבו דברים מסוימים בתוכנית שלא יכולים לקרות במציאות.
צוות המדבבים בהפקת הדיבוב העברי.
העונה הראשונה בוימה על ידי ענת ניב (1996). העונה השנייה (1997) והעונה השלישית (1999) בוימו על ידי מורן לכיש.
מדבבים נוספים: עמי מנדלמן, יהויכין פרידלנדר, עדי וייס, ענת קדם שאבי, טל צדקוני, מורן לכיש ואורלי קטן.
סדרת המשך.
לאחר הסדרה הקודמת העלתה רשת נטפליקס סדרה מחודשת בשם "אוטובוס הקסמים נוסע שוב" בשנת 2017. הדיבוב העברי הופק בווידאופילם אינטרנשיונל.
הסדרה עוסקת בפיונה - אחותה של גברת פריזל שמחליפה אותה כמורה החדשה באוטובוס הקסמים. במהלך הסדרה היא יוצאת עם התלמידים לטיולי שדה קסומים חדשים.
מוחמד חאתמי
תכנית הגרעין של איראן
סמל אלברטה
סמל פרובינציית אלברטה, אחת מפרובינציות קנדה, הוענק לפרובינציה על פי צו מלכותי של מלך בריטניה אדוארד השביעי מה-30 במאי 1907.
על פי צו מלכותי של המלכה אליזבת השנייה מה-30 ביולי 1980 הוענקו לפרובינציה שני התומכים בשלט האצולה משני צדדיו, הכתר בראשו, והמוטו שתחתיו.
סמל האבירים מתאר את פני השטח המגוונים של אלברטה - הרי הרוקי, הגבעות של המדינה, וערבות העשב. הסמל מופיע במרכזו של דגל אלברטה.
משמעות הסמלים.
על שלט האצולה מופיע בשליש העליון של השלט צלב ג'ורג' הקדוש, בשליש האמצעי - הרים מושלגים על רקע שמים כחולים שתחתיהם גבעות ירוקות וערבות עשב, ובשליש התחתון שדות חיטה.
מעל שלט האצולה מופיעה קסדה עם מעטה בצבעי כסף ואדום, ועטרה באותם צבעים שעליה יושב בונה קנדי ועליו כתר מלכותי. הלבן והאדום הם הצבעים הלאומיים של קנדה, והבונה היא החיה המסמלת רשמית את קנדה.
בשלט האצולה תומכים אריה זהב מצדו השמאלי ואנטילופה לבנה מצדו הימני - האנטילופה מייצגת את אוצרות הטבע של אלברטה. יש לציין כי אין אלה החיות המסמלות רשמית את אלברטה (החיה המסמלת את אלברטה באופן רשמי היא כבש גדול-קרניים).
מתחת לשני התומכים מצויה חלקה של ורדי בר - הפרח המסמל רשמית את אלברטה, ותחתיהם מוטו הפרובינציה: Fortis et Liber - "חזקה וחופשייה", ביטוי שמופיע בהמנון קנדה.
נלי בליי
אליזבת ג'יין קוקרן (באנגלית: Elizabeth Jane Cochrane; 5 במאי 1864 - 27 בינואר 1922), נודעה בשם העט נלי בליי (באנגלית: Nellie Bly) וכן בכינוי "פינק" ("ורודה", על שם צבע הבגדים שאמה הלבישה אותה בילדותה), הייתה עיתונאית אמריקאית ילידת פנסילבניה. חלוצה בתחום העיתונאות החוקרת וממציאת הטכניקה של כתבת תחקיר בזהות שאולה.
קריירה.
טור סקסיסטי בעיתון "פיטסבורג דיספאץ'" שטען שמקומן של הנשים הוא במטבח, עורר אותה לכתוב תגובה ארסית לעורך העיתון. איכות המכתב הביאה את עורך העיתון לבקש ממנה להצטרף לעיתון ככתבת. העורך גם נתן לה את שם העט שלה על-פי שיר מאת סטיבן פוסטר, היות שבאותה תקופה לא היה נהוג שאישה הכותבת בעיתון תחשוף את שמה האמיתי ברבים.
בליי מיקדה את תשומת לבה באפליית נשים, המציאה את העיתונות החוקרת, והתמחתה בביצוע תחקירים בזהות שאולה. היא התחזתה לפועלת ופרסמה כתבות תחקיר על תנאי העבודה הקשים של נשים במפעלים בסוף המאה ה-19. כתבותיה הרגיזו בעלי עסקים רבים, שאיימו על העיתון בהפסקת הפרסום בו אם ימשיך לפרסם את כתבותיה של בליי. לאחר כמה כתבות תחקיר "הוגלתה" בליי לטורים בנושאי אופנה.
עקב כך עזבה בליי את הדיספאץ' ועברה לניו יורק, שם חיפשה עבודה במשך מספר חודשים. בליי ביקשה לעבוד בעיתונו של ג'וזף פוליצר, "ניו יורק וורלד". פוליצר שכר את שרותיה, ומשימתה הראשונה הייתה לכתוב כתבה על מחסה לחולות נפש באי בלקוול מול ניו יורק. היא התחזתה לחולת נפש, אושפזה במוסד, וחשפה את התנאים הקשים שבהם טופלו החולות במקום. בעקבות הכתבה נסגר המוסד ובליי זכתה בפרסום רב.
ב-1888 הציעה נלי בליי במערכת הוורלד לערוך מסע מסביב לעולם באופן דומה למתואר בספרו של ז'ול ורן "מסביב לעולם בשמונים יום". בליי נבחרה למשימה, וב-14 בנובמבר 1889 יצאה בספינה מניו יורק למסע סביב לעולם. 6 שעות מאוחר יותר יצאה לדרך ההפוכה Elizabeth Bisland, כתבת של העיתון המתחרה, קוסמופוליטן, שקיבלה משימה להתחרות בבליי ולהגיע לפניה.
קורות מסעה של בליי פורסמו בכל יום בעיתון והביאו לגל גואה של התעניינות, שהתחזק כשהחלו הימורים לגבי איזה כתבת תגיע ראשונה והזמן שייקח לה להקיף את העולם. העיתון ארגן תחרות תחזיות עם פרס של טיול לאירופה. כשהגיעה בליי לצרפת קיבלה הזמנה לארוחה מז'ול ורן ורעייתו וגם התארחה אצלם כמה ימים. לאחר 72 יום, שש שעות ו-11 דקות שבה בליי לניו יורק וזכתה לקבלת פנים נלהבת, שכללה זיקוקין די-נור ומצעד. המסע והשיא העולמי שהשיגה בזמנו בהקפת העולם הקנו לה שם בינלאומי. היא גם הייתה האישה הראשונה שהקיפה את העולם ללא גבר מלווה. המתחרה שלה הגיעה כעבור כמה ימים. הרפתקאותיה וכתיבתה על נושאים פמיניסטיים הפכו אותה לדמות מוערכת על ידי נשים רבות.
בשנת 1890 יצא לאור ספרה של בליי "מסביב לעולם בשבעים ושניים ימים" בו תואר מסעה מסביב לעולם.
בשנת 1895 נישאה בליי למיליונר רוברט סימן, שהיה מבוגר ממנה ב-40 שנה ופרשה מעיתונאות. לאחר מותו ב-1904 החלה בליי לנהל את העסק שלו בתעשיית הברזל, וביצעה שינויים רדיקליים למען שיפור תנאי העבודה של העובדים. בורותה בבנקאות ובהנהלת חשבונות גרמו לפשיטת רגל של החברה.
לאחר מכן חזרה בליי לעיתונאות וסיקרה נושאים כמו ועידת הסופרג'יסטיות ב-1913 ודיווחים מהחזית המזרחית במלחמת העולם הראשונה.
ב-27 בינואר 1922, בגיל 57, מתה קוקרן מדלקת ריאות ונקברה בניו יורק.
צלב גאורגיוס הקדוש
צלב גאורגיוס הקדוש (באנגלית: St. George's cross) הוא צלב אדום על רקע לבן.
גאורגיוס הקדוש הוא הפטרון של אנגליה וגאורגיה וכיום משמש כדגלם הלאומי. במקורו הוא שימש כדגל הרפובליקה של ג'נובה וכיום הוא דגלם וסמלם של מספר ערים כגון מונטריאול, ברצלונה, אלמריה, מילאנו, ג'נובה, פדובה ופרייבורג. למושבת הכתר גרנזי ניתן רשות להניף את דגל ג'ורג' הקדוש כדגל הלאומי בין השנים 1936–1985.
צלב ג'ורג' הקדוש באנגליה.
צלב ג'ורג' הקדוש היה במקור דגלה של ג'נובה אשר אומץ בשנת 1190 על ידי אנגליה והעיר לונדון כדגל אשר הונף על ספינות אנגליות אשר שטו במימי הים התיכון וזאת על מנת ליהנות ממטרית ההגנה של הצי הג'נובי האדיר. הרפובליקה הימית של גנובה הייתה כוח עולה ויחד עם יריבתה ונציה הפכה להיות אחד ממוקדי הכוח בעולם. המלך האנגלי העלה מס שנתי ל"דוג'ה" הג'נובי בעבור הזכות להשתמש בדגל ג'נובה. נעשה בו שימוש לראשונה במהלך הקרבות של הצלבנים שהגיעו מבריטניה כנגד המוסלמים, במאות ה-11, ה-12 וה-13 בייחוד על ידי אבירי מסדר הטמפלרים. בשנת 1277 הפך הדגל לדגל הרשמי של אנגליה וויילס.
לאחר איחוד הכתרים בין אנגליה וסקוטלנד בשנת 1606, הופיע הדגל הבריטי המשולב, אשר הציג את צלב ג'ורג' הקדוש יחד עם צלב אנדרו הקדוש, דגלה של סקוטלנד. בתחילה שימש הדגל כנס ימי בריטי כללי, ולאחר מכן הוגבל לשימוש ספינותיו של המלך. דגל צלב ג'ורג' הקדוש נותר דגלה של אנגליה ווילס עד חוקי האיחוד של 1707, אז נקבע דגל האיחוד לדגל הרשמי לכל המטרות בממלכת בריטניה הגדולה.
למרות האמור לעיל, דגל ג'ורג' הקדוש הוסיף לשמש כסמל הרלדי ברחבי אנגליה וויילס עד המאה ה-19 לייצוג אנגליה וכביטוי לגאווה האנגלית. בשנת 1959 אומץ דגל נפרד לוויילס, ואילו דגל ג'ורג' הקדוש נותר מייצג את אנגליה בלבד. בימינו נעשה שימוש בדגל ג'ורג' הקדוש לייצוג אנגליה בעיקר בתחרויות כדורגל ורוגבי בינלאומיות, וכן הוא מונף כל כלי שיט של הצי המלכותי הבריטי, כסימן להמצאות אדמירל על הסיפון. ספינות צי אחרות ואזרחיות אינן רשאיות להניף את הדגל, פרט לספינות אשר עזרו בפינוי חיילים מדנקרק במהלך מבצע דינמו במלחמת העולם השנייה.
אין להתבלבל בין צלב ג'ורג' הקדוש, בו קצוות הצלב מגיעים לקצוות הדגל, לבין דגלים וסמלים אחרים, כמו דגל הצלב האדום ודגל שווייץ, בהם אין הצלב מגיע לקצוות.
צלב ג'ורג' הקדוש בגאורגיה.