תאי פורקינייה הם תאי עצב בעלי דנדריטים מסועפים במיוחד, והם משחררים את המוליך העצבי האינהיבטורי GABA. הפלט של תאים אלה הוא זה שמועבר מקליפת המוח הקטן לגרעינים העמוקים, ומשם לחלקים אחרים במוח. תאי פורקינייה מופעלים הן על ידי אקסונים המגיעים מחוץ למוח הקטן, מגרעין במוח המוארך בשם Inferior olivary nucleus (סיבים אלה מכונים "הסיבים המטפסים") והן על ידי האקסונים של תאי העצב הגרנולריים בתוך המוח הקטן, אשר מכונים "הסיבים המקבילים". במקביל, פעילותם של תאי פורקינייה מווסתת על ידי מספר אוכלוסיות שונות של תאי עצב אינהיביטוריים.
התאים הגרנולריים מהווים רוב ניכר מתוך תאי העצב בצרבלום, ולמעשה מתוך תאי העצב במוח כולו. תאים אלה מופעלים על ידי קלט שמגיע מחוץ למוח הקטן, דרך אקסונים המכונים Mossy fibers. האקסונים הללו מגיעים מאזורים שונים במוח (קליפת המוח, חוט השדרה, גרעיני שיווי המשקל ועוד), ובנוסף לתאים הגרנולריים בקליפת הצרבלום הם גם מעצבבים באופן ישיר את הגרעינים העמוקים. אף על פי שה-Mossy fibers הם הקלט היחיד שמגיע לתאים הגרנולריים, מספר התאים הגרנולריים עולה בשני סדרי גודל לפחות על כמות ה-Mossy fibers שמעצבבים אותם. תצורה זו, שהיא יוצאת דופן יחסית למעגלים עצביים אחרים במוח, היוותה בסיס להיפותזה שלפיה תפקידם של התאים הגרנולריים הוא ליצור מהקלט הגולמי שהם מקבלים צירופים מורכבים יותר, ובכך לאפשר הבחנות הרבה יותר מדויקות בין תבניות קלט שונות שמגיעות למוח הקטן. לאחר העיבוד שנעשה בתאים הגרנולריים, המידע מועבר הלאה לתאי פורקינייה, וזאת בצורה של סינפסות אקסיטטוריות עם המוליך העצבי גלוטמט.
פגיעות במוח הקטן.
גו דון הולמס (Holms) חקר פגיעות במוח הקטן בקרב חיילים שסבלו מפגיעות כדורים באזור זה, בזמן מלחמת העולם הראשונה. הם סבלו מפגיעה בתפקוד המוטורי של הצד הפגוע, אשר באה לידי ביטוי בחוסר יכולת להתנגד להפעלת כוח, לכוון את התנועה למטרה הרצויה ומרעד בזמן ביצוע תנועות.
קיימים גם מקרים נדירים של אדם ללא מוח קטן כלל. פגיעה במוח הקטן יכולה להוביל לתנועה קופצנית, לא יציבה ובלתי מתואמת.
הפגיעה במוח הקטן מצריכה הפעלה של חשיבה מרובה ליצירת תנועה בצד הפגוע. בהתאם לכך, נראה שהמוח הקטן חוסך מאמץ משאר מרכיבי מערכת העצבים, כך שבזכותו הם יכולים להתרכז בפעילויות מורכבות ומעניינות יותר.
לאנשים עם דיסלקסיה יש יותר קשיים הקשורים לתפקוד של המוח הקטן לגבי תנועת איברים ושיווי משקל.
להבדיל מקוראים תקינים, שהמוח הקטן מופעל אצלם במהלך למידת רצף מוטורי ובפעילות מוטורית אוטומטית, דיסלקטיים משתמשים יותר באונה המצחית. משום שאינם מסוגלים להסתמך על הפעילות האוטומטית של המוח הקטן נראה שהם משתמשים באסטרטגיות מודעות יותר לצורך פעילויות אלו.
הסימפטומים של הפרעת קשב מקושרים בין היתר גם לפגיעה במוח הקטן וליחסים שלו עם האונה המצחית וגרעיני הבסיס.
גינטר פון קלוגה
פזר קשב
השיבה מהודו (סרט)
השיבה מהודו הוא סרט קולנוע ישראלי בבימויו של מנחם גולן, אשר יצא לאקרנים בשנת 2002. הסרט מבוסס על ספרו רב-המכר של א.ב. יהושע "השיבה מהודו" אך עם שינויים מהספר המקורי.
פרטי עלילה.
העלילה עוקבת אחר ד"ר בן רובין (אקי אבני), רופא צעיר, אשר נשלח להודו על ידי מנהל בית החולים בו הוא עובד, למשימת הצלת חולה בהודו. מנהל בית החולים, אייב לאזר (אסי דיין), ואשתו, דורי (ריקי גל), יוצאים למסע על מנת להציל את בתם, עינת (אורלי פרל), החולה במחלה קשה, ולהשיבה לישראל. לאורך המסע, במהלכו מנסה בן לרפא את עינת, מתפתח קשר אינטימי בינו לבין דורי, אשת הבוס שלו, המבוגרת ממנו בעשרות שנים. לאחר שהם מקיימים מערכת יחסים אינטימית של אהבה ומין, דוחה דורי את בן בעקביות במטרה לשמור על אחדות משפחתה. במהלך המסע ועם שובם לישראל, ואף לאחר מותו של אייב, מנסה בן לכבוש את ליבה של דורי ולזכות באהבתה, בעודו מנהל רומן כביכול עם מיכאלה (דנה פרנס), חברתה של עינת.
סביב יציאת הסרט.
הסרט זכה להצלחה בינונית בלבד, ולביקורות קולנוע קוטלות ושוללות. א.ב. יהושע, אשר כתב את הספר עליו מבוסס הסרט, טען רבות בכלי התקשורת לאחר יציאתו, כי הסרט כולו לא דומה כלל לכתביו, וכי מנחם גולן, שיהושע מפקפק בכישוריו הקולנועיים, החמיץ לגמרי את עלילת הספר ומשמעותו. בין השניים נוצר ריב מתוקשר על הקשר בין הספר לסרט ועל איכותו הכללית. גם סצנת הסקס בין אקי אבני לריקי גל זכתה לסיקור תקשורתי נרחב ועוררה מחלוקת בקרב הצופים. הסרט היה מועמד לשני פרסי אופיר בלבד ולא זכה בהם, אך זכה בפרס מיוחד מטעם שופטי פסטיבל הקולנוע של יוסטון, טקסס. הסרט הופץ במדינות שונות בעולם, בהן רוסיה, ברזיל, תאילנד, מקסיקו וארצות הברית, השתתף בפסטיבלים לקולנוע ישראלי בפריז, בלוס אנג'לס ובניו יורק והשתתף בפסטיבל קאן.
ב-2006 שודר הסרט על ידי מפיצתו, זכיינית ערוץ 2 "קשת", בשלושה חלקים, בני כ-45 דקות כל חלק.
השיבה מהודו
השיבה מהודו הוא הרומן המלא החמישי של הסופר א.ב. יהושע. הספר התפרסם בשנת 1994 בהוצאת ספריית הפועלים הקיבוץ המאוחד והיה לרב מכר ולאחד הספרים הפופולריים של הסופר.
סרט המבוסס על הספר, בבימויו של מנחם גולן יצא בשנת 2002, אך יהושע התנגד בדיעבד לעיבוד הקולנועי.
עלילת הספר.
הספר מספר על רופא צעיר, מתמחה בכירורגיה בבית חולים תל אביבי גדול שמזכיר מאוד בתיאורו את בית החולים איכילוב אם כי מעולם לא מצוין שמו המפורש. הרופא הצעיר, בנג'י רובין שמו, בן יחיד להורים בריטיים, נמצא על סף תום ההתמחות בכירורגיה ומתחיל להבין כי סיכויו לקבל תקן מנתח במחלקה של פרופסור חישין, המנטור שלו, קלושים. יריבו דוקטור ורדי הוא מנתח טוב ממנו והוא צפוי לקבל את התקן היחיד. בנג'י הוא בחור מבריק, צנוע וקצת מסתגף, בוגר התיכון שליד האוניברסיטה בירושלים.
רגע לפני תום ההתמחות נקראת בפניו הזדמנות פז, ללוות את המנהל האדמיניסרטיבי של בית החולים, עקיבא לזר, למסע להודו להצלת ביתו שלקתה ככל הנראה בצהבת, ושוכבת בין חיים למוות בעיירה נידחת בשם בוד גאיה. בנג'י אינו נלהב למשימה, אבל פרופ' חישין, ידיד אישי של משפחת לזר, משבח את בנג'י כשותף אידיאלי למסע שנדרש – לדבריו, לבנג'י יש שיטת מישוש מיוחדת האופיינית לפנימאים, והוא אדם אמין וצנוע.
בנג'י מגיע לבית משפחת לזר ומגלה עוד פרטים על עינת, הבת שחלתה בהודו, מבחורה צעירה וקירחת, שחזרה מהודו להביא את הבשורה להורים. בבית התל אביבי המרווח מארחים אותו בני הזוג לזר, עקיבא ודורית, המכונה בפי בעלה דורי. בנג'י לאט לאט מבין שגם דורי מתכוונת להצטרף למסע שעדיין לא החליט אם בכלל להצטרף אליו. בני הזוג לזר כופים בעדינות על בנג'י להתחיל בהכנות למסע והוא נשאב למערבולת בסופה אין לו ברירה אלא לתת את הסכמתו למסע.
הזוג ובנג'י יוצאים למסע ארוך, דרך איטליה וניו דלהי, אל מעמקי הודו, אל נהר הגנגנס שם צופה בנג'י באפר גופות מפוזר בנהר ושם מתחילה לנבוט שנאתו לדורי, שנראית לו כמו אישה מפונקת שלא מסוגלת לזוז בלי בעלה. זאת על בסיס משפט שאמר לו בעלה: זו אישה שאינה מסוגלת להישאר לבדה.
בסופו של מסע תלאות מגיעה החבורה למנזר בו נמצאת עינת, מטופלת על ידי נזירות. בנג'י מתחיל לטפל בה ובשלב מסוים מגיע עד לכלכותה הרחוקה, במטוס ישן, כדי להביא תוצאות של בדיקות ולבדוק האם נעשתה פגיעה בכבד של עינת. הוא מגיע למסקנה שכן ומחליט לאחר התעלפות של עינת בשדה התעופה, לערוך לה עירוי שדה, על מנת לקבל פלזמה טריה, כשהיא מקבלת דם בטרנספוזיה ישירה מאמה, בזמן שבנג'י משגיח על השתיים. ההליך מצליח, כך נדמה, ועינת מתחילה להחלים. לזר חוזר בדחיפות לבית החולים ואילו בנג'י מתלווה עוד מספר ימים לאם ולבתה ומגלה לחרדתו שהוא מאוהב באם.
לאחר החזרה ארצה, מגלה בנג'י שלמרות קשריו הטובים עם לזר, התקן אכן לא ניתן לו. ניסיון להשתלב במחלקה של פרופ' לוין, מנהל המחלקה הפנימית, נכשל לאחר שזה טוען שבנג'י טעה קשות באותו עירוי דם שנעשה בהודו וסיכן את האם והבת לשווא, בשביל הצגה. הוא הופך בעל כורחו להיות מרדים בבית החולים ומתוודה על אהבתו לדורי, שמסכימה לשכב איתו פעם אחת בלבד בבית אמה שהושכר בינתיים לבנג'י.
בחתונה בדרום פוגש בנג'י את מיכאלה. אישה צעירה עם עיניים גדולות, מעין בחורה רוחנית ששבה מהודו ומעריכה מאוד את המסורת ההודית ותורות המזרח ומגלה שהיא לא אחרת מאשר הבחורה שליוותה את עינת למנזר בבוד גאיה ובאה למסור את הבשורה הקשה להורים בישראל. על מנת להגן על דורי מפניו, כיוון שהוא מודע לאהבתה העזה לבעלה, אותו הוא מעריך מאוד בעצמו, הוא מחליט לנסות להתחתן עם מיכאלה. הוא מאמין שהחתונה תגן על דורי ועל לזר.
החתונה נערכת במהרה ולזר מפתיע ומציע לבנג'י להצטרף לתוכנית חילופי רופאים בלונדון ולצאת כשליחו של בית החולים. בנג'י, בן להורים בריטיים שהאנגלית שגורה בפיו, שמח על ההצעה ומקבל אותה מיד. גם מיכאלה שמחה, כיוון שלונדון, לתפיסתה, קרובה להודו, היות שיש בה קהילה הודית גדולה, וכך תוכל להתקרב להודו שוב. במהרה אנו לומדים שמיכאלה בהריון כבר מפגישתם הראשונה והתינוקות צפויה להיוולד בהודו. זו נולדת בלידה ביתית, על ידי בנג'י, למורת רוחו, ונקראת שיווה, על שם האל שיווה, האל ההודי הבונה וההורס, ושיבה על שם שיבה אפשרית להודו. שמה נכתב באנגלית תוך החלטה שבהמשך תחליט כיצד לאייתו בעברית.