כתוצאה מהצלחת היחידה, שהמוטו שלה הוא "המעז מנצח" (Who dares wins), היא גדלה מאוד בהיקפה (אף על פי ששיטת הפעולה המשיכה להיות פעילות של צוותים קטנים הפועלים בזמן קצר), ותוך כדי המלחמה הקימו גם צבאות אחרים של כוחות הברית יחידות דומות. היחידה הפכה למודל לחיקוי ליחידות מיוחדות ברחבי העולם SASR האוסטרלית, NZSAS הניו זילנדית ויחידת ה־SAS הרודזית שנסגרה. בישראל הוקמה סיירת מטכ"ל, שמייסדה, אברהם ארנן, הושפע עמוקות מהספר "מפקד הרפאים". ארנן אימץ את המוטו של ה־SAS כמוטו של היחידה "המעז מנצח". בנוסף לסיירת מטכ"ל, הוקמה גם יחידת שלדג על בסיס הרעיון המבצעי של ה־SAS, כמו כן היוותה היחידה מודל לחיקוי בעבור כוח דלתא האמריקאית, שמייסדה, קולונל צ'ארלי "המסתער" בקווית', למד ממנה רבות בעת שהתאמן עם ה־SAS.
ויוה לאס וגאס
ויוה לאס וגאס (באנגלית: Viva Las Vegas) הוא סרט מוזיקלי אמריקאי משנת 1964 בבימויו של ג'ורג' סידני, עם אלביס פרסלי ואן מרגרט בתפקידים הראשיים.
עלילת הסרט היא על שני נהגי מרוץ מכוניות המתחרים על ליבה של בחורה וגם על זכייה בתחרות גרנד פרי בלאס וגאס.
הסרט משובץ בקטעי ריקוד ושירה של אן מרגרט ואלביס פרסלי. השיר המפורסם ביותר הוא "ויוה לאס וגאס" שמנוגן בתחילת הסרט על רקע האורות הנוצצים של לאס וגאס וכן בתחרות כישרונות במלון בו מנצח לאקי.
אלביס פרסלי ואן מרגרט היו מועמדים לפרס הביצוע הטוב ביותר בסרט מוזיקלי בתחרות Laurel Awards, (1965).
תקציר העלילה.
לאקי ג'קסון (אלביס פרסלי) הוא נהג מרוצים שמגיע ללאס וגאס במכונית מזארטי כדי להשתתף בתחרות הגרנד פרי השנתית בעיר. במוסך הוא פוגש את הרוזן אלמו מנציני (צזארה נבונה), נהג מרוצים איטלקי עשיר שנוהג בפרארי. למקום מזדמנת בחורה צעירה ונאה (אן מרגרט) שמוצאת חן בעיניהם אך היא עוזבת במהירות ושניהם מתחילים לחפש אחריה בכל מועדוני ההופעות בלאס וגאס.
כדי להצליח בתחרות, על לאקי להחליף את המנוע במנוע חזק יותר. המכונאי שלו, שורטי (ניקי בלייר), מאתר לו מנוע כזה באחד המוסכים.
לאחר שלא מצאו את הבחורה הם שוכרים חדר במלון ומגלים שהבחורה עובדת שם כמדריכת שחייה. אלביס מתחלי לשיר לה אך היא עולה על המקפצה ולבסוף משליכה אותו לבריכה. כל הכסף שהיה בכיסו נשטף ונעלם כדי להמשיך ולחסוך כסף למנוע הוא עובד בתור מלצר במלון. הם קובעים להיפגש באולם הספורט של אוניברסיטת נבדה ושם מתחילים לשיר ולרקוד עם שאר הסטודנטים.
עם הזמן מתהדקת הידידות בין שניהם, הם יוצאים לטיולים בסביבה והיא מכירה לו את אביה (ויליאם דמרסט). ראסטי רוצה שלאקי יפרוש ממרוצי מכוניות לאחר שרכבו התרסק פעם אחת. הוא מסרב והם רבים והיא בוחרת לכן במנציני. לאקי מנסה לחבל ביחסיהם אך נכשל.
במלון נערכת תחרות כישרונות בין העובדים. לאקי זוכה במקום הראשון בשיר "ויוה לאס וגאס" וזוכה במימון לירח דבש, ראסטי זוכה בשולחן ביליארד.
לבסוף מצליח שורטי המכונאי לשכנע את מר מרטין לתת הלוואה לרכישת המנוע. לאקי, שורטי, ראסי ואביה, עובדים מסביב לשעון כדי להתקין את המנוע החדש.
בתחרות מתהפך רכבו של מנציני ולאקי זוכה במקום הראשון וגם בליבה של ראסטי והם מתחתנים בכנסייה בלאס וגאס.
Wet (אלבום)
Wet (בעברית: רטוב) הוא אלבומה ה-21 של הזמרת ברברה סטרייסנד אשר יצא באוקטובר 1979. האלבום הוא אלבום קונספט בו כל שירי האלבום מתייחסים או מבטאים פרשניות שונות של מים. "Wet" היא גם המילה הראשונה והאחרונה שמושרת באלבום.
הצלחה.
האלבום זכה להצלחה בעולם, הרבה בזכות הסינגל הראשון ממנו "", דואט עם דונה סאמר אשר זכה להצלחה מסחררת והפך לאחד מהשירים המצליחים בקריירה של סטרייסנד. בין היתר הגיע למקום הראשון בארצות הברית ואף הגיע שם למעמד פלטינה.
הסינגל השני מהאלבום היה השיר "Kiss Me In The Rain"' שזכה להצלחה מזערית לעומת הסינגל הראשון.
גרסאות כיסוי.
בנוסף ישנם באלבום גם שתי גרסאות כיסוי: אחת לשיר "Come Rain or Come Shine" של הזמר בובי דארין והגרסת כיסוי השנייה הייתה לשיר "Splish Splash" של הזמר בובי קימבל.
The Main Event
The Main Event (בעברית: כפפה לאוהבים) הוא פסקול לסרט "כפפה לאוהבים" אשר בוצע במקור על ידי ברברה סטרייסנד ובו גם מכבבת סטרסיינד עצמה. הפסקול יצא ביוני 1979 על ידי חברת קולומביה רקורדס ושחורר על גבי תקליט, קסטה וקלטת וב-1993 הוא הופץ מחדש על גבי דיסק.
רקע.
מתוך הפסקול יצא לאור הסינגל "The Main Event/Fight", אשר זכה להצלחה רבה בארצות הברית כאשר הגיע למקום ה-3 במדינה (מצעד שירי הפופ של בילבורד) ואף הגיע למקום ה-5 בקנדה. האלבום הוא אלבום בז'אנר הדיסקו. האלבום הגיע למעמד אלבום זהב בארצות הברית.
בלה שבשטין
בלה שבשטין (במקור שטרן, בהונגרית: Sebestyén Béla; בודפשט, 23 בינואר 1885 – בודפשט, 19 בדצמבר 1959) היה שחקן כדורגל הונגרי-יהודי של נבחרת הונגריה בכדורגל, חלוץ. הוא היה חבר בקבוצה ההונגרית באולימפיאדת סטוקהולם בשנת 1912. הוא היה אחד מחמשת האחים שבשטין. אחיהם של גזה שבשטין, ינה, דז'ה ומיהאי.
ביוגרפיה.
הוא נולד למשפחה יהודית כבנם של ז'יגמונד שטרן וגיזלה וירת. הוא שיחק במ.ט.ק. בודפשט בתפקיד חלוץ.
במועדון ובנבחרת.
בין 1906 ל־1912 הוא שיחק בנבחרת הונגריה 24 פעמים וכבש שער אחד. הוא היה חבר בנבחרת הלאומית שהשתתפה באולימפיאדת סטוקהולם בשנת 1912.
סטטיסטיקה.
משחקים בנבחרת.
שבשטין שיחק 24 משחקים במדי נבחרת הונגריה:
קבורת נספי האונייה סלבדור בישראל
קבורת נספי האונייה סלבדור בישראל נערכה ב-31 באוגוסט 1964. הנספים היו בין 238 מעפילים מאוניית המעפילים סלבדור, שטבעו לאחר שהאונייה אבדה בדצמבר 1940 בים השיש. הם נקברו בטורקיה ושרידי 199 מהם הובאו לישראל.
רקע.
האונייה סלבדור, מפרשית בת 100 טון, נרכשה במסגרת מפעל ההעפלה הפרטי של ד"ר ברוך קונפינו. היא הייתה כשירה לשיט אך בקושי. היא יצאה ב-3 בדצמבר 1940 מנמל וארנה שבבולגריה. בשל מצוקתם של יהודי בולגריה בשל הרדיפות האנטישמיות נגדם ורצונם לצאת את המדינה ובשל רצונה של ממשלת בולגריה להביא ליציאת יהודים ממנה, הפליגה האונייה ועליה 352 מעפילים במקום 250 בלבד שהיו מיועדים לעלות עליה. מקצת הנוסעים הועלו עליה בכוח על ידי המשטרה. האונייה נגררה מוארנה על ידי אונייה אחרת לקרבת הבוספורוס ובהמשך נגררה לנמל איסטנבול. כעבור ימים אחדים נגררה אל מחוץ לנמל אל ים השיש, ולמחרת, 12 בדצמבר, טבעה בסערה. 114 מיושביה ניצלו והגיעו לחוף העיירה סיליברי, אך 238 טבעו. 66 מהנספים היו ילדים. גופות 199 מהנספים נמצאו ונקברו בסיליברי. האסון עורר תדהמה וזעם גדולים בקרב יהודי בולגריה.
העלאת ארונות הנספים לישראל.
במשך שנים ביקשו קרובי קרבנות האסון ועולי בולגריה בישראל להביא אליה את עצמות הקרבנות ממקום קבורתם בטורקיה. ב-1960 יצאה לראשונה משלחת מטעמם לטורקיה במטרה להסדיר את העלאת הנספים לישראל. כעבור שנה הקימה הממשלה ועדה משותפת לה ולסוכנות היהודית לטיפול בנושא. הוועדה הפעילה מטה פעולה בריכוז מזכיר הסוכנות בו נציגים של משרדי החוץ והביטחון, חברת צים והתאחדות עולי בולגריה. לאחר שנתקבלה הסכמת השלטונות הטורקיים ארגן המטה את מבצע העברת הנספים לישראל.
הידיעה על מקום קבורתם המדויק של נספי הסלבדור בסיליברי אבדה עם הזמן עד כי נדמה היה שלא יהיה אפשר למוצאו. הוא אותר מחדש רק לאחר מאמצים מיוחדים ואיתור עדי ראייה לקבורה. הקברים נפתחו על ידי אנשי הקהילה היהודית בטורקיה ובמימונה, ושרידי 199 הקורבנות הוכנסו ל-40 ארונות. חברת צים שלחה לאיסטנבול על חשבונה את האונייה צים אשדוד על מנת להעביר את הארונות לישראל. ב-26 באוגוסט 1964, לאחר טקס זיכרון שנערך בבית הכנסת נווה שלום בעיר בנוכחות רבים מיהודי איסטנבול, הועלו הארונות על סיפונה. תפילה נערכה גם בבית הקברות היהודי בעיר על ידי קצין הרבנות הצבאית, בנוכחות אנשי הקהילה, דיפלומטים ישראלים ואנשי המשלחת הישראלית להעלאת הקרבנות לארץ.
הטקסים בישראל.
על פי החלטה מוקדמת הגיעה ב-30 באוגוסט 1964, יום הזיכרון השנתי להעפלה, האונייה צים אשדוד לקרבת נמל יפו. הארונות הועברו ממנה אל החוף על גבי דוברה שלוותה על ידי ספינות של חיל הים.
העצרת לזכר נספי ההעפלה.
בשעות הערב ב-30 באוגוסט התקיימה בנמל יפו עצרת לזכר נספי מפעל ההעפלה, שהיוותה את האירוע המרכזי של יום ההעפלה. בעצרת השתתפו הנשיא זלמן שזר ורעייתו, שרים וחברי כנסת וקהל של אלפי אנשים. על גבי שובר הגלים של הנמל הוצבו מפרשים סמליים מוארים של חמש אוניות המעפילים שטבעו בדרכן לארץ ישראל - סטרומה, פאטריה, לילי, מפקורה וסלבדור. שתי רפסודות שצפו בנמל שימשו כבמה לטקס. על אחת מהן ישבו נשיא המדינה ואשתו והנואמים בטקס. על האחרת ניצבו זמרי מקהלת צדיקוב.
בעצרת נשא דברים מנכ"ל משרד הביטחון אשר בן נתן, שהיה גם יושב ראש ועדת הביצוע של שנת ההעפלה. אחריו נאמה שרת החוץ גולדה מאיר. המקהלה שרה את השיר "בחשאי ספינה גוששת". קריין קרא תפילת יזכור לזכר 2,000 המעפילים שנספו בים בדרכם לארץ, בטקסט מיוחד שחיבר המשורר אהרן מגד.
בים הודלקו חמישה אורות ירוקים ולפידים הודלקו לאורך שובר הגלים. חמישה ילדים מקהילת עולי בולגריה ושלושה מניצולי סלבדור בסירת חיל הים הניחו על פני מי הנמל חמישה זרים לזכר אוניות המעפילים שטבעו.
בתום העצרת יצא קהל המשתתפים ברגל אל אצטדיון בלומפילד בתל אביב-יפו לעצרת זיכרון לנספי סלבדור. ארונות הנספים הוסעו שמה על גבי משאיות צבאיות בליווי אופנועים.
העצרת לזכר נספי האונייה.