ישראל מנהלת מגעים עם חמאס לעסקה שתכלול גם את החזרת ישראלים נעדרים אחרים ברצועת עזה, ובהם אברה מנגיסטו, הישאם שעבאן א־סייד וג'ומעה אבראהים אבו ענימה. חמאס משתמש בגופות החיילים כקלף מיקוח.
מוסטפא חליל
ליגת הכדורגל של קוריאה הדרומית
ליגת הכדורגל הקוריאנית, או ליגת K 1 (בקוריאנית: K 리그 1) היא ליגת הכדורגל הבכירה בדרום קוריאה ונחשבת לאחת הליגות החזקות באסיה.
פורמט.
בתחרות משתתפים 16 מועדונים מקצועיים. האליפות מתקיימת בשני שלבים. בשלב הראשון כל המועדונים משחקים בשני סבבים, להכרעת שש הקבוצות החזקות ביותר. בשלב השני הקבוצות משחקות זו נגד זו:
הנוהל המתואר לעיל נכנס לתוקף בשנת 2007.
שינויי מיקום.
במערך ליגות הכדורגל של דרום קוריאה מתחת לליגת הבכירה, המכונה ליגה 1, נמצאת הליגה הלאומית: ליגה חובבנית-חצי-מקצוענית עם 15 קבוצות וליגת K-3 החובבנית (עם 17 מועדונים) שנמצאת ברמה השלישית. אין כל כללי ספורט מוגדרים בבירור למעבר מליגה K לליגה הלאומית ולהפך. המעברים הם נדירים ביותר, מכיוון שכדי להעפיל לליגה K, על קבוצת הליגה הלאומית לעמוד בדרישות המחמירות הנוגעות לתשתיות וביטחון פיננסי.
היסטוריה.
הליגה המקצוענית ברפובליקה של קוריאה הופיעה בשנת 1983 תחת השם "הסופר ליג הקוריאנית", שכללה חמישה מועדוני מייסדים: "הללויה" (בקוריאנית: 할렐루야), "יוקון אלפנטס" (קוריאנית: 유공 코끼리), "פוהנג סטילוורקס" (포항 제철 돌핀스), "דייוו רויאלס" (대우 로얄즈), "קוקמין בנק" (국민 은행). קבוצת "הללויה" הפכה לאלופה הראשונה בעונת הבכורה, כשהקדימה את קבוצת דייוו רויאלס בנקודה.
בשנת 1986 שינתה הליגה את שמה ל"הליגה המקצוענית בכדורגל", ובעונת 1987 החלה לקיים מפגשים כפולים של בית-חוץ.
בשנת 1998, נערכה רפורמה נוספת בליגה המקצוענית שקיבלה את שמה הנוכחי - ליגת K. אחרי עונת 2011 נסגרה ליגת ה-"K-ליג צ'מפיונשיפ" ו"גביע הליגה הקוריאני", ובמקום זאת נוצרה ליגה שנייה אחת שהתפצלה ל-2 ליגות עד 2013. הליגה הראשונה נקראה "K-ליג קלאסיק" והליגה השנייה נקראה "K-ליג צ'אלנג'" מאז הקמתה, הליגה התרחבה מ-5 ל-22 מועדונים בהדרגה. מתוך המועדונים המקימים של הליגה נשארו רק יוקון אלפנטס (כיום קרויה "ג'ג'ו יונייטד"), פוהנג סטילוורקס (כיום קרויה "פוהנג סטילרס"), ודייוו רויאלס (כיום קרויה "בוסאן איי-פרק"), כאשר קוקמין בנק נשרה לליגות הנמוכות בסוף 1984, והללויה בסוף 1985, ומעולם לא חזרו לליגה הבכירה.
ב-22 בינואר 2018 שונה השם הרשמי של הליגה לליגת K 1.
גרינבאום
גרינבאום (או בגרסה היידית גרינבוים) הוא שם משפחה יהודי ממקור גרמני, שפירושו "עץ ירוק".
רייבן (זמרת)
שרה סירמן (, נולדה ב-26 באפריל 1996), ידועה בשם הבמה שלה רייבן, היא זמרת ונגנית נבל סלובנית.
קריירה.
שרה סירמן נולדה לפני 23 שנים בסלובניה למשפחה של מגדלי בזים, במהלך ילדותה של שרה הגיעה המשפחה לגור בעיר ליובליאנה בירת סלובניה. שרה עוסקת במוזיקה מאז ילדותה, היא התחילה ללמוד בגיל ארבע בבית ספר מוזיקלי בליובליאנה והמשיכה בלימודים אלה עד לרמת התיכון. ב-2018 סיימה את התואר הראשון שלה במוזיקה עם התמחות באופרה ושירה קלאסית.
במהלך לימודיה שרה החלה להופיע ולעבוד בתעשיית המוזיקה של סלובניה, היא אימצה לעצמה שם במה, רייבן, שמשקף את הזיקה שלה לציפורים, אותן היא נוהגת לשלב בקליפים ובעטיפות האלבומים והסינגלים שלה. ב-2014 הוציאה סירמן את הסינגל הראשון שלה בשם "Jadra" ובספטמבר 2015 הוציאה שיר בשם "Bezim". ב-2016 הלכה רייבן והתחרתה בקדם הסלובני לאירוויזיון, EMA 2016, עם השיר Crno Bel, היא סיימה במקום השני. ב-2017 התחרתה בקדם הסלובני פעם נוספת, הפעם עם השיר "Zazarim", היא סיימה את הקדם במקום השלישי. ב-2019 התחרתה בקדם הסלובני לאירוויזיון בפעם השלישית והאחרונה לעת עתה עם השיר "Kaos" והגיעה למקום השני. בין לבין היא הנחתה את הקדם הסלובני לשנת 2018.
בסוף 2019 הוציאה רייבן את השיר "Ti", היא הופיעה עם השיר בקדם האירוויזיון הסלובני לשנת 2020 בהופעת הבכורה שלו.
אזרחות עירונית
אזרחות עירונית היא מושג ודרך פעולה אשר מגדירים חברות של אזרחים בקהילה פוליטית עירונית. אזרחות זו מקנה לזכאים לה זכויות מתוקף היותם אזרחי העיר, וגם את היכולת להשתתף בחיים הפוליטיים העירוניים. הקריטריון היחיד לקבלתה של האזרחות הוא מגורים בגבולות העיר.
מאחר שהאזרחות השכיחה בעולם היא אזרחות לאומית, טומן רעיון האזרחות העירונית בחובו יצירת מתח בין המדינה לעיר סביב מגוון נושאים, כגון הזכאות לאזרחות, בידי מי הריבונות בעיר וכיצד היא מתבטאת, מהי חלוקת העבודה והסמכויות בין המדינה והעיר לגבי אזרחי העיר, וכיצד יש לפעול כאשר יש סתירה בין המדיניות העירונית למדיניות הלאומית (לדוגמה: כאשר העיר רואה בתושב כאזרח שלה אך המדינה רואה בו כאזרח זר שהפר את מדיניות ההגירה שלה).
את המתח אשר אזרחות עירונית יכולה ליצור בין המדינה לעיר ניתן למקם גם על ציר הלוקליזם-הגלובליזם, כאשר תומכי הלוקליזם דוגלים בהעברת סמכויות מהמדינה לשלטון המקומי. עם זאת, אי אפשר לנתק את המגמה להתמקד בשלטון מקומי על פני שלטון מרכזי מתהליכים גלובליים אשר מתרחשים בערים רבות בעולם – ביניהם עיור, גלובליזציה, והתפתחותה של התרבות האורבנית.
זכאות.
אזרחות עירונית מתבססת על קריטריון המגורים בגבולות העיר ("jus domicili"). כלומר, אדם ייחשב לאזרח העיר מתוקף מגוריו בה, ויוכל לוותר על אזרחות זו אם כבר אינו מתגורר בה. לכן אזרחות עירונית היא נזילה ודינאמית באופיה ומתבססת על מכנה משותף תרבותי רחב הקיים בעצם החיים בעיר. זאת בניגוד לקריטריונים הרווחים לאזרחות במדינת לאום, אשר המנגנונים לקבלתה מורכבים יותר ומתחלקים בדרך כלל לארבע אפשרויות:
טבלה 1: השוואה של סממנים בולטים של אזרחות עירונית לעומת אזרחות מדינית
יחסי עיר – מדינה.
ריבונות היא הזכות החוקית והבלעדית של מדינה (ממשלה או סמכות פוליטית) להפעיל סמכות על טריטוריה. כלומר, הריבונות היא ההיתר של מדינה להפעיל כוח כדי להגן על עצמה מפני גורמים עוינים לה מפנים ומחוץ, לאכוף את חוקיה בתוך גבולותיה ועל אזרחיה גם מחוץ לגבולות המדינה (במידה מסוימת).
ערים, בניגוד למדינות, אינן ריבוניות. כלומר אין להן שליטה על הכניסה לגבולותיהן, ולכן כאשר הותר לאדם להיכנס לשטח המדינה, הוא יכול לנוע מעיר לעיר בחופשיות. לאזרחות העירונית אין מעמד חוקי והיא אינה מקנה כל תעודה או מסמך בעל תוקף סטטוטורי (כמו דרכון, לדוגמה), אלא אם המדינה מחליטה על כך (לצורכי מיסוי, למשל).
עם זאת, בערים שונות בעולם התחילו להעניק תעודת תושב עירונית אשר מהווה מסמך חוקי לכל עניין ודבר בתחום השיפוט המוניציפלי (לדוגמה NYCID – תעודת הזהות של העיר ניו יורק). מעמד זה חשוב למשל ליישום של מדיניות הכלה עירונית (inclusion) בערי-מקלט (sanctuary cities) במקרים של מהגרים אשר נחשבים לא חוקיים ברמת המדינה, אך עדיין נחשבים כאזרחים לגיטימיים ברמת העיר.
חלוקת העבודה המסורתית בין המדינה לעיר הפרידה באופן גורף בין המדינה שתפקידה לעסוק בביטחון לאומי, ביטחון חברתי, אכיפת החוקים, שמירה על משאבים, ובין העיר שתפקידה לספק שירותים.
התהליכים המובילים לחיזוק מעמדן של ערים.
עיור – לאורך ההיסטוריה התקיימה תנועה קבועה של מעבר אנשים מן הכפר לעיר, אולם ניתן לציין את המהפכה התעשייתית שהחלה באמצע המאה ה-18 כנקודת זמן משמעותית בה התרחש תהליך עיור מואץ ברחבי אירופה. תהליך העיור מתאר מעבר אוכלוסייה מיישובים כפריים ליישובים עירוניים ואת התפתחותן של ערים מבחינת גודל שטח השיפוט שלהן וכמות האוכלוסייה החיה בהן. בנוסף לכך מבטאים תהליכי העיור מהלך עמוק יותר בו חברה מאמצת ערכים ודפוסי התנהגות המזוהים עם עירוניות.
רוב העולם נמצא בעיצומו של תהליך עיור מואץ שנמשך משנות ה-90 וביתר שאת משנות ה-2000. יותר ממחצית מאוכלוסיית העולם מתגוררת בערים, והתחזיות צופות שעד שנת 2050 תצמח אוכלוסיית העולם ב-50%, כשיותר מ-80% מתוכם יתגוררו בערים (אם כי אין הסכמה גורפת על השיעור המדויק). האזורים העירוניים גדלים בקצב מהיר ופעילות כלכלית גולשת אל מחוץ למרכזי הערים ויוצרת אזורים מטרופוליניים רחבים המתפרסים על פני שטח גדול. בה בעת, מתעצמים מרכזי הערים הגדולות מבחינה כלכלית ופוליטית והופכים לכוח מניע בכלכלה הגלובלית. שינויים גאו-פוליטיים וכלכליים, ובראשם תפיסה כלכלית התומכת בשוק חופשי ובתהליכי גלובליזציה מתרחשים בכל רחבי העולם ומייחדים לערים תפקיד כפול בו הן פועלת בו זמנית גם ברמה הלוקלית (כלומר למקום הספציפי יש ערך ויתרונות) וגם ברמה הגלובלית וכך יוצרות רשת קהילות מסביב לעולם.
גלוקליזציה – מפגש בין ערכים של אוניברסליזם ופרטיקולריזם במערכות חברתיות, פוליטיות וכלכליות. תהליך בו פועלים שני כוחות מנוגדים לכאורה שמזינים ומאזנים זה את זה: הגלובליזציה מעצבת ומשפיעה על העיר ומחברת אותה לרשת עולמית של ערים נוספות, והלוקליזציה המדגישה את מרכזיותה של המקומיות והאופי הייחודי לכל עיר. על ידי כך ממלאות הערים את החסך שנוצר בעידן הגלובליזציה שעמעמה את הייחודיות הלאומית.
אתגרים חוצי גבולות – בראשית המאה ה-21 מתמודד העולם עם אתגרים גדולים בעלי אופי אוניברסלי ובראשם טרור, גלי הגירה ופליטים ומגיפות. גם משבר האקלים נחשב לאתגר אם כי נכון לראשית המאה ה-21 השלכות המשבר מצומצמות יחסית ואינן מורגשות ברמת הפרט.