ב-13 באוגוסט 1852 מינה הנשיא פילמור את הול כשופט בבית המשפט הפדרלי במחוז הצפוני של ניו יורק, מושב שהתפנה בעקבות התפטרותו של השופט אלפרד קונקלינג. ב-31 באוגוסט אישר הסנאט של ארצות הברית את המינוי ובאותו יום הוא נכנס לתפקידו. הול כיהן בתפקיד שיפוטי זה עד למותו.
צבעים (אלבום)
צבעים הוא אלבום הבכורה של המוזיקאי הישראלי גיל ויין. האלבום יצא לאור ב-22 באוקטובר 2019 על ידי חברת התקליטים הליקון. כל השירים מתוך האלבום יצאו קודם לכן כסינגלים.
רקע והפקה.
בשנת 2017, לאחר פעילות תחת שם הבמה "די ג'יי אונלי", במהלכה יצר, בין היתר, את הלהיטים "עד המדבר" ו"מסיבה בחיפה", החליט וינגרטן לשנות את שמו המקצועי ל"גיל ויין". על ההחלטה אמר ויין בראיון למאקו:
בסמוך לכך, הוציא את הסינגל הראשון מתוך האלבום ותחת שם זה, "אל תשאלי", שבוצע על ידי יוצא העונה הרביעית של תוכנית המציאות The Voice ישראל בניה ברבי. השיר היה ללהיט בכך שהיה לשיר הפריצה של וינגרטן וברבי, הגיע למקום הראשון במצעד השבועי של חברת מדיה פורסט, ואף למקום ה-2 במצעד ההשמעות ברדיו השנתי של החברה וה-11 במצעדים השנתיים של גלגלצ וכאן גימל בהתאמה. הסינגל הרביעי מתוך האלבום, "צבעים", בביצוע רון בוחניק, היה ללהיט אף הוא, הגיע לצמרת המצעדים השבועיים והשנתיים של תחנות הרדיו והיה לשיר הישראלי העשירי המושמע ביותר לפי נתוני ספוטיפיי ישראל.
ביקורת.
דודי פטימר ממעריב אונליין העניק לאלבום ביקורת חיובית, תוך ששיבח את ההפקה המוזיקלית באלבום וכן את בחירת המבצעים, ואמר: "בשורה התחתונה, זה אלבום אקלקטי בסגנונותיו, קל לעיכול, שמגיש למאזין את המיינסטרים בכפית זהב, תוך שימוש ברגש ונשמה".
הנשף (סרט, 2020)
הנשף הוא סרט קומדיה מוזיקלי אמריקאי בבימויו של ראיין מרפי שעובד למסך על ידי צ'אד בגיולין ובוב מרטין, על פי מחזמר ברודוויי שלהם ושל מתיו סקלאר בשם זהה. בסרט מככבים ג'ו אלן פלמן, מריל סטריפ, ג'יימס קורדן, ניקול קידמן, קיגן-מייקל קיי, אנדרו ראנלס, אריאנה דבוז וקרי וושינגטון.
הסרט עלה לשידור ב-11 בדצמבר 2020 בנטפליקס.
תקציר העלילה.
די די אלן (מריל סטריפ), שחקנית זוכת שני פרסי טוני, מככבת יחד עם בארי גליקמן (ג'יימס קורדן) במחזמר על הגברת הראשונה אלינור רוזוולט שנכשל בסופו של דבר. כל אחד מהם מקבל "ביקורות על סיום הקריירה שלו", ובוחר להחיות את פרנסתם על ידי מציאת מטרה לצדקה לקדם. לשניהם מצטרפים נערת המקהלה הוותיקה מברודוויי, אנג'י דיקינסון (ניקול קידמן) והשחקן חסר המזל טרנט אוליבר (אנדרו ראנלס). הם מגלים את הסיפור של אמה נולאן (ג'ו אלן פלמן), תלמידת תיכון לסבית שנאסר עליה להביא את חברתה אליסה (אריאנה דבוז) לנשף. רביעיית כוכבי ברודוויי הולכת לעיירה אדג'ווטר, אינדיאנה כדי לעזור במסע של הנערות הלסביות לקבלה.
הפקה.
הסרט מבוסס על אותה עלילה כמו המחזמר "הנשף", ומשתמש במוזיקה של מתיו סקלאר, מילים מאת צ'אד בגיולין, ותסריט של בוב מרטין ובגואלין, המבוסס על קונספט מקורי מאת ג'ק וירטל.
רשת CNN מציינת שהסרט הוא "נושא בתמיכתו של מרפי להכללה רבה יותר בהוליווד", כדי "ליצור ייצוג שווה לנשים ומיעוטים מאחורי המצלמה". מרפי הכריז על עיבוד המחזמר לסרט במהלך מופע צדקה של המחזמר בתיאטרון לונגאקר בניו יורק באפריל 2019.
ב־25 ביוני 2019 פורסם כי מריל סטריפ, ג'יימס קורדן, אנדרו ראנלס וניקול קידמן לוהקו כארבעת השחקנים, יחד עם קיגן-מייקל קיי כמנהל בית הספר ואקוופינה כפרסומאית גברת שלדון (החלפה מגדרית של הדמות שלדון ספרשטיין מההפקה הבימתית). אריאנה גרנדה לוהקה בתחילה לתפקיד אליסה גרין, מעודדת פופולרית אך בארון ובת זוגה של אמה, אך בעיות בתזמון ההפקה אילצו את גרנדה לצאת מהפרויקט. קרי וושינגטון לוהקה באוקטובר, כאשר אריאנה דבוז הצטרפה בנובמבר, והחליפה את גרנדה בתפקיד אליסה. ג'ו אלן פלמן לוהקה גם לאמה לאחר חיפוש ארצי לנערה לתפקיד. הפרויקט הוא הסרט הראשון בהסכם בסך של 300 מיליון דולר של מרפי עם נטפליקס, והחמישי בסך הכל. ב־25 בינואר 2020, אקוופינה עזבה את הפרויקט עקב בעיות תזמון וקווין צ'מברלין לוהק מחדש כשלדון ספרשטיין, תפקיד אותו ביצע בברודוויי. ב־25 ביוני 2020 נחשף כי טרייסי אולמן ומרי קיי פלייס תשתתפנה בסרט.
הצילומים החלו ב־11 בדצמבר 2019 בלוס אנג'לס. ב־12 במרץ 2020 הופסקה ההפקה עקב מגפת הקורונה. לפני כן השחקנים הראשיים סיימו את הצילומים, ונותרו יומיים בלבד של צילומים שתוכננו להתחדש באמצע אפריל, אך בסופו של דבר עוכבו לקיץ. הצילום התחדש ב־23 ביולי 2020 ובכך ההפקה הפכה לאחת ההפקות הראשונות בהוליווד שחודשו לאחר פרוץ מגפת הקורונה.
הפצה.
הסרט עלה לשידור ב-11 בדצמבר 2020 בנטפליקס.
ינה פלודי
ינה פלודי (במקור ואטרסדורף, (בהונגרית: Faludi Jenő; דווצ'ר, 22 בנובמבר 1873 - בודפשט, 17 באוקטובר 1933) היה במאי תיאטרון הונגרי-יהודי בנו של גאבור פלודי, אחיו התאום של שאנדור פלודי וגיסו של הכלכלן ומהנדס ינה ואז'וני שהיה נשיא חברת רכבות הונגריה (מ.א.ב).
ביוגרפיה.
פלודי נולד במשפחה יהודית כבנם של גאבור פלודי (1846–1932), מנהל ובמאי תיאטרון, ויוזפה לוי (1846–1894). את לימודיו סיים בבודפשט ולאחר שסיים את לימודיו בגימנסיה נרשם לאוניברסיטת בודפשט ללימודי משפטים והפך דוקטור למשפטים בשנת 1897 ולעורך דין בשנת 1900. בשנת 1902 נבחר כעורך הדין של התאחדות השחקנים הארצית ובמשך 15 שנים השתתף באופן אינטנסיבי בעבודת ההתאחדות. הוא הפסיק את העיסוק המשפטי שלו בשנת 1911 והתיישב במועצת המנהלים של תיאטרון הקומדיה של בודפשט, שם עבד כמנהל אמנותי תחת הניהול של אביו, גאבור פלודי, עד 1921. בפרוץ מלחמת העולם הראשונה (1914) התגייס לצבא בדרגת סגן מילואים, שירת במלחמה במשך 33 חודשים והיה מפקד בית הספר למתנדבים בבודפשט. בשנת 1917 השתלט אביו על "התיאטרון העירוני" (Városi Színház). אז ינה פלודי השתחרר משירותו הצבאי כדי לארגן את סגל השחקנים החדש של התיאטרון. בשנת 1924 הפך למנהל האמנותי של חמישה תיאטראות שהתאחדו, ובשנת 1925, לאחר כישלון האיחוד, הפך למנהל האמנותי של "התיאטרון ההונגרי" (Magyar Színház) עד שנת 1929. כמנהל תיאטרון התאפיין בחיפוש אחר אפשרויות אמנותיות חדשות, עם מטרה מוגדרת ואנרגיה בלתי נדלית.
הוא הובא למנוחת עולמים בבית הקברות היהודי ברחוב קוזמה בבודפשט.
אשתו הייתה אילקה שטרן (1879–1974), איתה התחתן ב־7 במאי 1902 בבודפשט.
מישל פלטניק
מישל פלטניק (נולד ב-26 בפברואר 1970, צרפת) הוא אמן צרפתי-ישראלי, אשר פועל בתל אביב מאז 1998.
פלטניק הוא אמן חזותי. עבודותיו הוצגו ברחבי העולם. הוא ידוע בזכות ציוריו החיים והשימוש במדיומים מרובים כולל צילום, וידאו, מיצג וציור. בעבודותיו הוא חוקר את הגדרות וגבולות המדיום, עסוק במבנים היררכיים וכיצד האדם פועל בתוכם, נגדם או בהשפעתם. תהליך עבודתו מורכב מבניית סטים קולנועיים, בעלי מערך של "חוקים", שותל בתוכם דמויות ובודק כיצד הן פועלות. באמצעות התבוננות וחזרה על טקסים וסמלי כוח, עוקב פלטניק אחר מנגנוני הכניעה והתניה לסמכות.
ביוגרפיה וקריירה.
פלטניק נולד בשנת 1970 בצרפת ב לז'אק פלטניק ולפרנסואז סטול פלטניק. אביו, ניצול שואה, היה בן שש כשצרפת נכבשה. הוא שהה במהלך המלחמה בעבודה בחווה, אצל משפחת חקלאים צרפתית (עובדה שלימים תשפיע על הבחירה בכיוון האמנותי של מישל - ראו להלן). כשהתבגר, הפך האב להיות טייס קרב בצבא הצרפתי, ובמהלך שירותו הוענקו לו 7 מדליות והוקרות על גילויי אומץ וגבורה. אימו הייתה סופרת ופעילה שנים רבות בארגון ויצו בצרפת.
בין השנים 1989 ל־1994 למד, השלים וסיים את לימודיו לתארים ראשון ושני בהנדסת חשמל בבית הספר הגבוה להנדסת אלקטרוניקה ואלקטרוטכניקה - ESIEE בצרפת .
קריירה כמהנדס חשמל ואלקטרוניקה, ומסעות בעולם.
לאחר סיום לימודיו, עבד פלטניק כמהנדס אלקטרוניקה בחברות היי-טק. על שמו רשומים מספר פטנטים בתחום הפצה רחבה של מדיות אורקוליות, ובתחום של שיפור ביצועים במנוע חשמלי. כמו כן שימש כעורך בוועדות תקינה בינלאומיות.
לאחר מכן בילה פלטניק תקופה ארוכה במסעות. תחילה סייר לאורך רוב יבשת אסיה. מסע זה הוביל אותו להיפגש עם שבטים שכמעט ולא נחשפו למערב. בהמשך נסע פלטניק לתור את יבשת אמריקה. הוא ביקר במדינות כגון ארגנטינה, ומקסיקו, וחצה את ברזיל לאורכה עד לגיאנה הצרפתית.
מסעות אלו, והמפגשים עם ילידים ממקומות שונים בעולם, הביאואותו להכרה במגוון הרב תרבותי, בשכבות הרבות שהעולם עשוי מהן. אלו, יחד עם עולם ההנדסה, עיצבו את תפיסתו החזותית ואת השקפת עולמו, שבאה לביטוי אחר כך בעבודותיו.
הקריירה כאמן.
תחילת דרכו באמנות והשנים המעצבות.
בגיל 28 עלה פלטניק לישראל והמשיך את עבודתו בהייטק. על אף החיים היציבים והקריירה בהייטק, שינה פלטניק מסלול מקצועי, ופנה לאמנות.