במיצג הקרוי "קיבה", בנתה סעאדה מערך של צינורות מים באופן שדומה לצורת הצינורות המוצבים במקומות טהרה ברחבות של מסגדים. בתוך מרחב הגלריה היא הופיעה כשהיא לובשת שמלה העשויה מקיבה של פרה. על פי הגלריה של אוניברסיטת ביר זית, מופע זה נערך כמחאה על הידיעה על רצח שתי אחיות על ידי אחיהן, בעקבות האשמות על הפקרות מינית. בנתיחה שלאחר המוות התגלה כי קרום הבתולין של הבנות עדיין היה שלם.
Vacuum, 2007.
העבודה היא עבודת וידאו דו-ערוצית בת 17 דקות בה נראית האמנית כאשר היא שואבת בשואב אבק את גבעות פלסטין. העבודה צולמה במדבר בין יריחו לים המלח, כאשר נעשה שימוש בכבל חשמל באורך 400 מטר. מהעבודה מהדהד המיתוס של סיזיפוס, המשקף את המאבק הבלתי נגמר בהישרדות היום-יומית בחיים בפלסטין.
טיפה (2003).
המיצב הוצג בתערוכה ארט פוקוס 4 במוזיאון אסירי המחתרות, ירושלים, באוצרותה של סוזן לנדאו ויגאל צלמונה.
סעאדה התקינה על קירות אחד מתאי בית הכלא לשעבר שורת ברזים, המעלים על הדעת מערכות של ברזי שתייה או היטהרות בחצרות של בתי-ספר או בכניסות למסגדים. הברזים הוצבו מעל ראשי הצופים, כאשר הם מטפטפים בקצב אחיד. ההצבה של הברזים בגובה הוציאה אותם מכלל שימוש והפכה אותם לסמל. קצב טפטוף המים מזכיר קצב של לב, או קצב של ירי, ומעלים את מושג המים שמשמעותו גם חיים, לתשומת הלב באופן פוליטי ואף סופני, מפני שהמים אינם זורמים בשצף, אלא מטפטפים כאילו עוד מעט עומד הזרם להיפסק.
This Is Me (דמי לובאטו)
בראון פוירסון
בּרוּן פּוׂאַרְסוׂן (צרפתית: Brune Poirson נולדה ב-1 בספטמבר 1982) היא פוליטיקאית צרפתייה, כיהנה כמזכירת המדינה משרד למעבר אקולוגי וסולידריות (Secrétaire d'État auprès de la ministre de la Transition écologique et solidaire) בין השנים 2017 ל-2020.
פוירסון הובילה את החקיקה למניעת פסולת וכלכלה מעגלית בצרפת. החוק הצרפתי הוא המתקדם ביותר בתחום.
ראשית חייה והשכלה.
בראון פוירסון נולדה בוושינגטון די. סי., אמה עסקה בשימור ציורים (רסטורציה) ואביה יועץ מחשוב; היא גדלה בעירה במחוז ווקלוז. פוירסון למדה ב-Sciences Po Aix והמשיכה את לימודים האקדמיים בבית הספר לכלכלה של לונדון ובבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי, באוניברסיטת הרווארד.
קריירה מקצועית.
פוירסון החלה את הקריירה שלה בלונדון, שם הייתה עוזרת של חבר פרלמנט ממפלגת הלייבור.
בלונדון היא פגשה את סטיאן פיטרודה, ששימש כיועץ בדרגת שר בממשלתו של מאנמוהאן סינג בהודו בנושא תשתיות מידע וחדשנות ציבורית. פוירסון הצטרפה אליו בניו דלהי בשנת 2009. בהמשך, היא החלה לעבוד בסוכנות הפיתוח הצרפתית, שם ריכזה פרויקטים לפיתוח עירוני בר-קיימא ולשימור המגוון הביולוגי.
בשנת 2012 פוירסון ובן זוגה הקימו את קבוצת העבודה לפיתוח עירוני בר-קיימא CITIX, בהשתתפות פוליטיקאים צרפתים ואחרים. בשנת 2014, פוירסון גויסה על ידי חברת התחבורה הצרפתית, Veolia, כמנהלת פיתוח בר-קיימא ואחריות תאגידית של אחת מחברות הבת שלה, Veolia Water India, בניו דלהי. בתפקיד זה היא עבדה על פרויקטים של פיתוח תשתיות מי שתייה בשכונות העוני של ערי הענק בהודו, במיוחד בקרנאטקה ובנאגפור. עד 2016, עבדה בחממה לטכנולוגיות ירוקות בבוסטון, ארצות הברית. באותה השנה הקימה פוירסון את צוות החשיבה People for Global Transformation, שעסק בקיימות, שינוי חברתי וטכנולוגי. היא המשיכה את לימודיה בבית הספר לממשל על שם ג'ון פ. קנדי, באוניברסיטת הרווארד, והשתתפה בקמפיין של עמנואל מקרון במקביל ללימודיה.
קריירה פוליטית.
חברה באספה הלאומית.
פוירסון חזרה לצרפת בשנת 2016 והצטרפה לתנועתו של עמנואל מקרון, הרפובליקה בתנועה!. היא נבחרה לאספה הלאומית ב־18 ביוני 2017, כשהיא מייצגת את מחוז הבחירה השלישי של ווקלוז, נגד מועמד מפלגת האיחוד הלאומי.
חברת ממשלה.
ב־21 ביוני 2017 פוירסון מונתה למזכירת המדינה במשרד למעבר אקולוגי וסולידריות, תחת השר ניקולאס חולוט ופינתה את מושבה כחברה האספה הלאומית לאדרין מורנס.
כמזכירת המדינה היא מקדמת את תפיסת הכלכלה המעגלית ואת חוק אפס פסולת. החוק עבר בינואר 2020 ומחייב יצרנים, יבואנים ומפיצים, כולל חברות מקוונות, לתרום מוצרים שלא נמכרו למעט מזון ומוצרים המהווים סיכון בריאותי או בטיחותי. פוירסון פועלת שכל הפלסטיק, בצרפת, יהיה ניתן למחזור עד 2025 ולהוביל הפחתה של 50% בשימוש בבקבוקי הפלסטיק חד-פעמיים בעשור הקרוב. כמו כן, מסעדות מזון מהיר יצטרכו להפסיק להשתמש במכלי פלסטיק עד 2023. חוק אפס פסולת אוסר על שריפת מוצרים שלא נמכרו בעיקר בתעשיית האופנה.
בשיתוף עם פרנסואה הנרי פינו, מנכ"ל קרינג, הובילה פוירסון מהלך עולמי להגברת הקיימות בתחום האופנה. באוגוסט 2019, לקראת פגישת ה-G7, נשיא צרפת, עמנואל מקרון, הזמין לארמון האליזה נציגים של 32 חברות האופנה והטקסטיל שהשיקו את הסכם האופנה במטרה להציב יעדים מעשיים להפחתת ההשפעה הסביבתית של תעשיית האופנה. בסוף ינואר 2020, עבר בפרלמנט בצרפת חוק למניעת פסולת וכלכלה מעגלית שפוירסון קדמה במשך שנתיים. מטרת החוק לחסל את השימוש בכלים חד פעמיים עד 2040, להרחיב את המידע לצרכנים על היתכנות למחזור המוצר, צמצם יצירת הפסול והרחבת השימוש החוזר, הפחתת הצריכה ומחויבות של היצרנים לדאוג לחלקי חילוף למוצרים למשך חמש שנים.
ז'אן קסטקס, ראש ממשלת צרפת לא האריך את כהונתה כשרה בממשלתו.
2020 במוזיקה
בערך זה מצוינים אירועים שהתרחשו במהלך 2020 ונוגעים לעולם המוזיקה.
שאולאי
האיש הבלתי נראה (סרט, 2020)
קאסם א-ריימי
קאסם א-ריימי (בערבית: قاسم الريمي; 5 ביוני 1978 – 25 בינואר 2020) היה ראש ארגון הטרור אל-קאעידה בחצי האי ערב. א-ריימי הוא אחד מ-23 האנשים שברחו מהכלא בתימן ב-3 בפברואר 2006, יחד עם חברים נוספים של ארגון אל-קאעידה. לאחר מכן, שמו נקשר לפיגוע בשנת 2007 בו נהרגו שמונה תיירים ספרדים. בשנת 2009, ממשלת תימן האשימה אותו באחריות להפעלת מחנה אימונים של אל-קעאדה במחוז אביאן. לאחר שירותו כמפקד צבאי בארגון, מונה למפקד לאחר מותו של נאסר אל-ווחיישי.
הוא הותקף על ידי ארצות הברית במתקפה אווירית ב-25 בינואר 2020, ונחשב מאז כמת.
קאסם א-רימי
קאסם אל רימי
קאסם אל ריימי
שאולאי (מחוז משנה)
Knock Three Times
"Knock Three Times" (בעברית: "הקישי שלוש פעמים") הוא שיר פופולרי שהקרדיט על התקליט ניתן ללהקת שחר. הזמרים בשיר הם טוני אורלנדו, טוני ויין ולינדה נובמבר, לפני הקמת הלהקה "שחר", יחד עם תלמה הופקינס וג'ויס וינסנט וילסון. השיר יצא כסינגל, שהיה להיט והגיע לראש מצעד בילבורד הוט 100 בינואר 1971, ונמכר בשישה מיליון עותקים. השיר הושמע בתחנות הרדיו של Adult Contemporary, והגיע למקום השני במצעד "Easy Listening" של הבילבורד. עוד הגיע השיר למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי.
כותבי השיר, ל. ראסל בראון ואירווין לוין, חשבו על שיר בסגנון "Up on the Roof", ורצו לכתוב שיר על חיים בדירה בבית משותף. בשיר, הזמר התאהב באישה שגרה בדירה שמתחתיו, והוא אינו יודע איך היא מרגישה כלפיו. הוא מבקש ממנה להגיב, בשלוש הקשות בתקרה (לתשובה חיובית), או בשתי הקשות על הצינור (לתשובה שלילית). בפזמון נשמעים אפקטים קוליים של שתי האפשרויות.
מייקל אנתוני אורלנדו קסאביטיס עבד באותה עת כזמר/מפקי בחברת תקליטים יריבה. הוא שמע את המנגינה בהקלטה של אמן אחר, והבין מיד שהשיר יכול להיות להיט בהפקתו. קסאביטיס הקליט את השיר בשם כיסוי של להקה "שחר", בתקווה שחברת התקליטים המקורית לא תגלה זאת. עם היציאה לאור זכה השיר להצלחה רבה.
השיר "Knock Three Times" מושמע במספר סרטי קולנוע בהם בסרט "אז ועכשיו".
ב-1971 הקליט הזמר בילי "קראש" קרדוק גרסת כיסוי של השיר, שהגיע למקום השלישי במצעד שירי הקאנטרי.
הגרסה של מאני דה לאון מהפיליפינים אזלה מהשוק עם יציאתה לאור בחברת התקליטים אלפא רקורדס.
צבי סובולובסקי
צבי סובולובסקי (באנגלית: Zvi Sobolofsky) הוא ראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן של ישיבה יוניברסיטי בניו יורק.
הרב סובולובסקי למד בישיבת כרם ביבנה ובישיבה יוניברסיטי. לאחר שסיים את לימודיו לתואר ראשון בשנת 1987, מונה להיות התלמיד הנושא נאום הפרידה של תוכנית ישיבה ע"ש מייזר. לאחר מכן, הוא למד בישיבת רבינו יצחק אלחנן (RIETS), וקיבל סמיכה לרבנות בשנת 1990; בנוסף, סיים את לימודיו בבית הספר לחינוך יהודי ומינהל ע"ש עזריאלי בשנת 1996.
באביב 2002 התמנה לראש ישיבה והתחיל ללמד תלמוד בישיבה יוניברסיטי ובישיבת רבינו יצחק אלחנן המסונפת אליה בסתיו של אותה שנה. שיעורו זכה לפופולריות רבה תוך זמן קצר, וכיום הוא אחד השיעורים הפופולריים בישיבה. יש המבקשים להסביר את הפופולריות הזו ביכולתו למזג את סגנונות ההוראה של שני מוריו, הרב מרדכי וויליג והרב צבי שכטר. הרב וויליג ידוע בהתמקדותו בהבנה מעשית, והרב שכטר ידוע ביכולתו להציג נושאים בתלמוד בהקשר רחב יותר. הרב סובולובסקי ממזג בין שני הסגנונות הללו ליצירת צירוף ייחודי שתלמידים רבים רואים בו כמתגמל ביותר. בנוסף לתפקידו כראש ישיבה בישיבת רבינו יצחק אלחנן, משמש הרב סובולובסקי גם כמנהיג הרוחני של הקהילה אור התורה בברגנפילד, ניו ג'רזי , שם הוא מתגורר. בית הכנסת שלו משך יהודים אורתודוקסים רבים לקהילה. הרב סובולובסקי מרצה גם בתוכנית בית המדרש במחוז ברגן (באנגלית: Bergen County Beis Medrash) שמשכנה הוא בקהילת בני ישורון בטינק, ניו ג'רזי .