ב-2007 סבל מהשמנת יתר ומשקלו נאמד ב-190 ק"ג, ב-2015, לאחר שחלה במחלת הסרטן, משקלו ירד. את התמודדותו עם מחלת הסרטן תיעד בסרט דוקומנטרי בשם "מיסטר T". למרות מחלתו, הוא המשיך בעבודה ככל שהיה יכול ואף עזר בניהול ההתמודדות הפוליטית של גדי ירקוני, שגם הוא בן קיבוץ נירים.
בשן הנחה תוכנית שבועית בשם "בשורות טובות" ברדיו דרום וכן הגיש את פינת הבישול בתוכנית "גומרים הולכים" ברדיו תל אביב.
נפטר ממחלתו ב-28 באוגוסט 2021, כשבועיים בטרם מלאו לו 57.
חיים אישיים.
בשן היה גרוש פעמיים ואב לארבעה. הוא התגורר בבאר שבע.
אליס נסיכת בטנברג
מחוז בתומי
מחוז בתומי או אובלסט בתומי (בגאורגית: ბათუმის ოლქი, בַּתוּמיס אוֹלכּה, ברוסית: Батумская область, בתומסקאיה אובלסט) הוא אובלסט במלכות המשנה של הקווקז, שהורכב ממועצה אזורית בתומי ומועצה אזורית ארטווין בשנת 1883, והיה שייך, עד לשנת 1903 לפלך כותאיסי. בראש המחוז עמד מושל צבאי.
שטח המחוז היה 6,109 ורסטה ריבועית (кв. верста ). ואוכלוסייתו מנתה כ-142,000 איש.
מחוז בתומי הוקם מחדש ב-1903.
אובלסט בתומי
האולכה של בתומי
אלי פטהי אוקיאר
אלי פטהי אוקיאר (טורקית Ali Fethi Okyar; 29 באפריל 1880 – 7 במאי 1943) היה איש צבא, מדינאי ודיפלומט טורקי, כיהן כראש ממשלת טורקיה השני.
אוקיאר שנולד בפרילפ אשר במקדוניה העות'מאנית היה בוגר האקדמיה הצבאית באיסטנבול ושירת בצבא העות'מאני. ב-1909 כיהן כנספח הצבאי בפריז.
הוא השתתף בפעולות צבאיות באלבניה, במלחמת טורקיה-איטליה ב-1911 ובמלחמת הבלקן הראשונה. ב-1913 היה בין עובדי הסגל הדיפלומטי הטורקי בבולגריה. לאחר מלחמת העולם הראשונה היה בין גולי מלטה ושב לטורקיה ב-30 במאי 1921.
אוקיאר הצטרף ל, וכיהן כיושב ראש האספה הלאומית הגדולה של טורקיה בין 14 באוגוסט 1923 ל-27 באוקטובר 1923. לאחר הכרזת העצמאות של טורקיה שימש כראש ממשלתה השני, למשך זמן קצר מ-22 בנובמבר 1924 ועד 3 במרץ 1925. לאחר מכן מונה לשגריר טורקיה בפריז.
ב-1930 פנה מוסטפא כמאל אל אוקיאר בבקשה להקים מפלגת אופוזיציה למפלגת העם הרפובליקאית, וזאת במטרה לבסס מערכת שלטון רב-מפלגתי במדינה. התנאי היחיד שהציב מוסטפא כמאל לאוקיאר היה שעקרון הפרדת הדת והמדינה חייב להישמר. אוקיאר הקים את המפלגה הרפובליקנית החופשית (Serbest Cumhuriyet Fırkası) ב-12 באוגוסט 1930, אך בתוך שלושה חודשים בלבד התגברו בה קולות המתנגדים לרפורמות אטאטורק, ואוקיאר שחשש לגורלה פיזר את המפלגה ביוזמתו שלו ב-17 בנובמבר 1930.
ב-1934 מונה אוקיאר לשגריר טורקיה בלונדון וב-4 בינואר 1939 נבחר שוב כחבר האספה הלאומית הטורקית. הוא כיהן כשר המשפטים עד 12 במרץ 1941, וכשנתיים לאחר מכן הוא מת באיסטנבול.
סימן מסחרי
שוק אפור
קיפוד
זהרא
פאטמה זהרא
ג'וליאן שווינגר
ג'וליאן סימור שווינגר (באנגלית: Julian Seymour Schwinger; 12 בפברואר 1918 - 6 ביולי 1994) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי. חתן פרס נובל בפיזיקה לשנת 1965 (ביחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה).
קורות חיים.
שווינגר נולד בניו יורק ולמד בקולג' עירוני. סיים אוניברסיטת קולומביה בשנת 1936 ועשה את הדוקטורט בהנחיית איזידור אייזק רבי. עבד באוניברסיטת קליפורניה בברקלי ביחד עם רוברט אופנהיימר. בזמן מלחמת העולם השנייה עבד במכון הטכנולוגי של מסצ'וסטס על פיתוח מכ"ם.
עבר למחקרים בתחום מכניקת הקוונטים. בשנים 1945–1974 לימד באוניברסיטת הרווארד. באותה תקופה הציע שיטת רנורמליזציה למחקרים בתחום האטום.
בשנת 1965 קיבל פרס נובל על עבודה בסיסית באלקטרודינמיקה קוונטית בעלת מסקנות פורצות דרך לפיזיקה של חלקיקים אלמנטריים יחד עם ריצ'רד פיינמן ושינאיצ'ירו טומונאגה.
היה מנחה למספר דוקטורנטים, ביניהם 4 חתני פרס נובל.
בשנת 1972 עבר לאוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. החל משנת 1989 עבד בתחום היתוך קר.
לאון לדרמן
לאון מקס לדרמן (באנגלית: Leon Max Lederman; 15 ביולי 1922 - 3 באוקטובר 2018) היה פיזיקאי אמריקאי-יהודי. חתן פרס נובל לפיזיקה בשנת 1988 יחד עם מלווין שוורץ וג'ק שטיינברגר.
קורות חיים.
נולד בניו יורק להורים יהודים שהיגרו מאוקראינה (מקייב ומאודסה). קיבל את התואר הראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק, ואת הדוקטורט מאוניברסיטת קולומביה בשנת 1951. לימד באוניברסיטה זו עד לשנת 1979. בשנת 1977 ניסוי "E277", שנערך בפרמילאב בהובלתו, הוכיח את קיומו של החלקיק קווארק תחתון. בשנת 1979 התמנה למנהל פרמילאב בשיקגו - כיום נושא תואר "מנהל כבוד" של מוסד זה.
בשנת 1982 לדרמן קיבל פרס וולף לפיזיקה.
בשנת 1988 הוא קיבל פרס נובל בפיזיקה על "שיטת אלומת הנייטרינו ועל הדגמת מבנה הדובלט של הלפטונים על ידי גילוי הנייטרינו המיואוני".
החל משנת 1989 לימד באוניברסיטת שיקגו ובאוניברסיטה הטכנית של אילינוי.
לדרמן נאלץ למכור את המדליה המוענקת לזוכי פרס נובל כדי לממן את טיפולו הרפואי בדמנציה בה לקה. .
היה פעיל במספר תנועות ציבוריות, ונשיא החברה האמריקאית לפיזיקה (American Physical Society).
נפטר ברקסברג ב-3 באוקטובר 2018.
וילה האמרשמידט
וילה האמרשמידט (בגרמנית: Villa Hammerschmidt) הייתה בית המגורים הרשמי של נשיא גרמניה בין השנים 1951–1994 בבון בעת שזו הייתה בירת גרמניה המערבית. בשנת 1994, עם העברת בירת גרמניה (לאחר איחוד גרמניה המזרחית וגרמניה המערבית) לברלין העביר נשיא גרמניה דאז, ריכרד פון וייצזקר את מעונו הרשמי מהווילה לארמון בלוו שברובע טירגארטן בברלין. מאז שנת 1994 מהווה הווילה מקום מגורים משני של הנשיא, והוא משתמש בה בעת ביקוריו בבון.
הווילה נמצאת במרכז הרובע הממשלתי של בון, על גדת נהר הריין (הזורם צפונית לווילה) ולמול מוזיאון קניג (הנמצא דרומית לווילה). הווילה נמצאת בסמוך לארמון שאומבורג, מקום המושב המשני הרשמי של קנצלר גרמניה.
היסטוריה.
הווילה נבנתה בשנת 1860 בסגנון נאו-קלאסי עבור התעשיין העשיר אוגוסט דייקהוף. בשנת 1868 נרכש המבנה על ידי לאופולד קניג ועבורו שופץ המבנה ועוצב מחדש על ידי האדריכל אוטו פנר. בשנת 1928 הווילה חולקה למספר דירות מגורים, ובשנת 1945 עם תום מלחמת העולם השנייה תפס הצבא הבריטי את הווילה כדירת שרד. מאז שנת 1950 מהווה הווילה בית מגורים רשמי של ממשלת גרמניה.
דירת נשיא גרמניה נמצאת בקומה השנייה של המבנה. בקומה הראשונה נמצאים חדרי האירוח הרשמיים.
התזמורת פילהרמונית של וינה
ולדימיר נאבוקוב
הבנות נחמה
הבנות נחמה הן להקה ישראלית שבה חברות קרולינה, דנה עדיני ויעל דקלבאום. שלוש חברות הלהקה מנגנות בגיטרה ושרות. לדבריהן, שם הלהקה נובע מתוך האלמנט המנחם והמרגיע של המוזיקה שלה.
היסטוריה.
ההרכב החל את דרכו בהופעה במועדון "ג'ה-פן" התל אביבי במסגרת "ערב יצירה נשית". באותה עת היו חברות הלהקה אלמוניות למדי בתחום המוזיקה. עם השנים פיתחה כל אחת מהן דרך מוזיקלית עצמאית דרך עבודות סולו או במסגרת להקות, והוציאו יצירות פרי ידיהן. קרולינה התפרסמה משיתוף הפעולה עם להקת "סוליקו", בשיר "לא ציפיתי", דנה עדיני נחשפה בדואט "רבות הדרכים" עם דניאל סלומון וממשחקה בטלנובלה "השיר שלנו" ודקלבאום בדואט "לא יודע מה עובר לך בראש" עם שלמה ארצי.
בו בזמן המשיכו השלוש בהופעות חיות אקוסטיות בהרכב המשותף "הבנות נחמה" גם מחוץ לישראל, תוך שהן צוברות קהל. בתחילת דרכן ביצעה כל זמרת את יצירותיה שלה, אולם עם הזמן הלחינו וכתבו שלוש חברות הלהקה גם יחד שירים במופע, חלקם באנגלית.
בחודש מאי 2006 הופיעה הלהקה בפסטיבל השירים של ישראל עם שירן "להיות" ("So Far"). בחודש יולי 2007 יצא השיר כסינגל לתחנות הרדיו ובמהירה הפך ללהיט. ב-3 באוגוסט באותה שנה יצא לאור אלבומה הראשון של הלהקה, הנושא את שמה. האלבום הופק על ידי יונתן לוי מלהקת איזבו, בחברת "לייבלה" ובהפצת הליקון. באוקטובר יצא הסינגל השני, "הכל כשורה" ובינואר 2008 יצא הסינגל השלישי, "מאה אחוז אור". כחודש לאחר צאתו הגיע האלבום למעמד אלבום זהב. עד כה נמכרו ממנו למעלה מ-35,000 עותקים.
השיר "להיות" ("So Far") זכה בפרס הישג השנה לשיר על שם משה וילנסקי מטעם אקו"ם לשנת תשס"ז. מנימוקי השופטים:
ז'נדארמנמארקט
הז'נדארמנמארקט (בגרמנית: Gendarmenmarkt - "שוק הז'אנדרמים" או "שוק השוטרים") היא כיכר במרכז ברלין, הנחשבת על פי רוב לכיכר היפה של העיר, וסביבה ניצבים בית הקונצרטים, הקתדרלה הצרפתית והקתדרלה הגרמנית. במרכז הכיכר ניצב פסלו של המשורר הלאומי הגרמני פרידריך שילר. הכיכר הוקמה על ידי גאורג כריסטיאן אונגר בסוף המאה ה-17 ונועדה לשמש כיכר שוק. שמה של הכיכר מקורו בגדוד ז'נדארמים שהיה מוצב בקרבתה מ-1736 ועד שנת 1773.
במהלך מלחמת העולם השנייה ניזוקו מבני הכיכר בצורה קשה ביותר. לאחר המלחמה שוקמו המבנים וכיום לא ניתן לראות את נזקי המלחמה.
בכיכר נערך מדי שנה אחד משוקי חג המולד המרכזיים של העיר ברלין.
היסטוריה.
הכיכר תוכננה בשנת 1688 על ידי יוהאן ארנולד נרינג בהוראות הנסיך פרידריך השלישי (לימים פרידריך הראשון, מלך פרוסיה). סביב הכיכר התיישבו בעיקר מתיישבים הוגנוטים אשר ברחו מצרפת והורשו להתיישב בפרוסיה בעקבות האדיקט של פוטסדאם משנת 1685 אשר הבטיח לבני כל הדתות חופש פולחן.
המלך פרידריך הראשון הרשה להוגנוטים וללותרנים לבנות בכיכר כנסיות, ושתיהן נבנו משני צידי הכיכר.
בעקבות תוכניותיו של האדריכל קארל פון גונטרד לשיפור מראה הכיכר נבנו כיפות על גבי שתי הקתדרלות בשנים 1780–1785.