מתחילת המהפכה התעשייתית ועד שנות ה-80 של המאה העשרים בלטה העיר בתעשיית הטקסטיל ומכרות הפחם, שיאה של העיר היה בסוף שנות השבעים, אך בהמשך בעקבות סגירת המפעלים וקריסת התעשייה בעיר עזבו רבים מתושבי בולטון את העיר אל ערים אחרות בבריטניה.
לעיר קבוצת כדורגל בולטון וונדררס אשר משתתפת בפוטבול ליג צ'מפיונשיפ באנגליה.
ויקיפדיה האפריקאנס
ויקיפדיה האפריקאנס היא הגרסה באפריקאנס של אנציקלופדיית האינטרנט "ויקיפדיה", המנוהלת ומתופעלת בידי קרן ויקימדיה. המיזם החל לפעול ב-16 בנובמבר 2001, והוא מיזם ויקיפדיה ה-11 שנוצר.
נכון ל- ב ישנם בו ערכים ו- משתמשים פעילים.
ביקורים ועריכות.
בתקופה שבין 1 ביולי 2009 ל-30 בספטמבר 2013 הביקורים בוויקיפדיה האפריקאנס ממדינות שונות התחלקו כך:
הכלה (סרט, 2017)
הכלה (ברוסית: Невеста) הוא סרט אימה רוסי בבימויו של סביאטוסלב פודגאייבסקי. הקרנת הבכורה של הסרט ברוסיה נערכה ב-19 בינואר 2017.
תקציר עלילת הסרט.
אחרי החתונה, אנסטסיה משכנעת את בעלה לקחת אותה אל קרובי משפחתו הגרים בבית קטן, בפרברי העיר. אבל עד מהרה היא מתחילה להתחרט על בקשתה. משפחתו של בעלה מבקשת לבצע טקס מסתורי הנערך ביום הנישואין כחלק מהמסורת שלהם והיא מתחילה לחלום סיוטים וחלומות רעים וחשה תחושות מוזרות ובלתי מוסברות. בניסיון להבין מה קורה היא מגיעה לכדי גילוי נורא — קופסה עם תמונות של אנשים מתים.
ביקורת.
מבקר הקולנוע, יבגני אוחוב שיבח מאוד את הסרט ותיארו כ""[סרט] מאוד מוכשר שפועל היטב בז'אנר האימה הגותית ומצליח להפחיד "טוב מאוד"". הוא העניק לסרט 8 נקודות מתוך 10.
נטליה גריגורייבה טענה להפך ולדעתה הסרט היה צפוי ולא הצליח להפחיד, לדבריה "הסרט נראה מגוחך לא מקורי ולא צפוי."
מקסים סוחאגוזוב ציין כי הסרט צולם "באיכות הגבוהה ביותר במונחים של צורה טכנית כסרט אימה רוסי מהעידן החדש", אבל מציין כי לסרט "יש כמה חורים בעלילה" . מיכאל טרופימנקוב גם העיר על הצד העלילתי החלש והוא כתב כי זהו "עוד ניסיון הרואי של סרט אימה רוסי שהולך לאיבוד בתוך העלילה של עצמו".
שיווק.
4 דקות של טיזר הועלו לאינטרנט ב-10 באוקטובר 2016. לצורך קידום הסרט יוצרי הסרט הוציאו סכום של 50 מיליון רובל.
באוקטובר 2017 נודע שמתוכנן רימייק אמריקאי לסרט, עם צ'אד הייס, קארי הייס כמפיקים לצד יוצר הסרט המקורי ולדימיר סברצב.
בפברואר 2018 נודע שחברת Lionsgate שכרה את התסריטאית שרה קונדראדט לכתוב את התסריט לרימייק אמריקאי שייקרא באותו שם (The Bride באנגלית).
פרסים.
הסרט זכה בפרס "טיפה" לסרטי אימה בקטגוריית סרט האימה הרוסי הטוב ביותר על פי הצבעת הקהל.
סגולית בוהקת
פלסטינה
צ'אד (אות)
מדינה בדרך
מדינה בדרך היא תוכנית רדיו אשר משודרת בתחנת הרדיו גלגלצ מאז 1993. התוכנית משודרת בימים א'-ה' בין השעות 10:00-7:00, ומורכבת בעיקר ממוזיקה ודיווחי תנועה.
החל מינואר 2016 מגישים אותה הדר מרקס (בימים א'-ד') ועומר גפן (ביום ה').
על פי סקר TGI מיולי 2021, "מדינה בדרך" היא תוכנית הרדיו המואזנת ביותר בישראל עם למעלה ממיליון מאזינים מדי בוקר.
בשנת 2020 זכתה התוכנית בפרס מפקד גלי צה"ל למצוינות בתחום המוזיקה והתרבות.
היסטוריה.
"מדינה בדרך" היא התוכנית הוותיקה ביותר בגלגלצ, ומשודרת מיום הקמת התחנה בשנת 1993. בין השדרנים שהגישו אותה לאורך השנים ניתן למצוא את אמיר אשר, יואב גלזנר, אודיה בוגאי, הדס אהרן, ערן אליקים, עומר גפן והדר מרקס. מאז תחילת שידוריה, התוכנית כללה מוזיקה לצד דיווחי תנועה. בשנות ה-90 ועד אמצע שנות ה-2000 התקבלו דיווחי התנועה בין היתר באמצעות מסוק ובו צוות מדווח - בנוסף לדיווחי המאזינים. כיום נעשה שימוש גם באפליקציית "Waze" ובאמצעים דיגיטליים אחרים.
מבנה התוכנית.
התוכנית נפתחת מדי יום בשעה 07:00, ומציעה מוזיקה עברית ובינלאומית בעלת אופי קצבי ומשפחתי – על מנת שקהל היעד העיקרי שלה, הנהגים שעומדים בפקקי הבוקר, יצלחו בנעימים את הדרך לעבודה. מדי רבע שעה משודרים דיווחי התנועה העדכניים ביותר, אותם מגיש בני כבודי – עורך התנועה הראשי של גלגלצ, ביחד עם מרקס. השניים גם משוחחים על ענייני היום - חדשות, רכילות וכל דבר העולה על דעתם, בשנת 2020 בעקבות התפשטות מגפת הקורונה, התכנית עברה לשדר בשעות 09:00-12:00. חודשיים לאחר מכן התכנית חזרה לשעותיה הרגילות.
פינות.
מעבר למוזיקה ודיווחי התנועה, היו בתוכנית גם פינות שבועיות. תוכן הפינות משתנה מעת לעת וכיום הפינה היחידה שנותרה היא:
הפינות שהיו בעבר הן:
אמנים אורחים.
מדי יום שני מגיע לתוכנית אמן להגשה זוגית עם הדר מרקס. במהלך האירוח האמנים מגישים את דיווחי התנועה, משחקים משחקי רדיו ומבצעים את אחד השירים שלהם – עם שינוי חלק מהמילים, כך שיתייחסו לנושאים בהם עוסקת התוכנית. למשל, מירי מסיקה ביצעה את "זוכר את לה גוארדיה" (על בסיס שירה "נובמבר"), עידן רייכל הופיע עם "מהמחלפים" (על פי לחן של "ממעמקים"), רוני דלומי ביצעה את "איש של בוקר" (בלחן "איש של לילה") ועוד.
שידורים מיוחדים.
במהלך השנתיים בהן משודרת התוכנית בפורמט הנוכחי, יצאה "מדינה בדרך" לשידורי חוץ ממקומות שונים – כמו הר חרמון וחוף הקשתות באשדוד, הספארי ברמת גן ועוד. בנוסף, התוכנית ליוותה בשידור חי מתגייס בדרך לבקו"ם עם משפחתו וכן ליוותה את הנהגים מהפקקים בכביש החוף (בתוכנית מיוחדת בשם "מדינה מהדרך").
עריכה מוזיקלית.
המרכיב המרכזי בתוכנית הוא מוזיקה, כשהאופי המוזיקלי הוא משפחתי וקצבי. בעריכה משולבים להיטים עכשוויים לצד להיטים מכל הזמנים. קיים שילוב בין מוזיקה עברית למוזיקה בינלאומית, כשהדגש הוא על להיטים ישראלים.
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו
יחסי איחוד האמירויות הערביות–מקסיקו (בערבית: العلاقات الإماراتية المكسيكية, בספרדית: Relaciones Emiratos Árabes Unidos-México) הם היחסים הדו-צדדיים בין איחוד האמירויות הערביות ובין המדינות המקסיקניות המאוחדות.
היחסים בין שתי המדינות כוננו ב-12 בספטמבר 1972.
היסטוריה.
ב-12 בספטמבר 1972, כוננו היחסים בין איחוד האמירויות הערביות לבין מקסיקו. במשך שלושה עשורים, מקסיקו הייתה מיוצגת באיחוד האמירויות הערביות באמצעות שגרירותה בביירות, ומאידך איחוד האמירויות הערביות הייתה מיוצגת במקסיקו באמצעות שגרירותה בוושינגטון די. סי.. בשנת 2008, מקסיקו פתחה קונסוליה כללית בדובאי כדי לקדם את החסר ואת שיתוף הפעולה התרבותי בין שתי המדינות. בשנת 2010, פתחה איחוד האמירויות הערביות שגרירות במקסיקו סיטי, ובתמורה בשנת 2012 מקסיקו פתחה שגרירות באבו דאבי וסגרה את הקונסוליה שלה בדובאי.
מאז הקימו שתי המדינות נציגויות דיפלומטיות, איחוד האמירויות הערביות ומקסיקו הגדילו את שיתוף הפעולה הבינלאומי, הכולל אירועי תרבות משותפים, מסחר וביקורים של דרגים גבוהים בשתי המדינות. שרי החוץ של שתי המדינות ביקרו זה את זה מספר פעמים וחתמו על מספר הסכמים דו-צדדיים, וביניהם שיתוף פעולה משופר במשק האנרגיה. בשנת 2012 חתמו שתי המדינות על הסכם למניעת כפל מס ההכנסה, וכיום הן במגעים להסרת דרישות הוויזה למחזיקי דרכונים דיפלומטים ופקידים רשמיים של שתי המדינות. נכון לשנת 2012, למעלה מכ-3,000 אזרחים מקסיקנים חיים ועובדים באיחוד האמירויות הערביות, בעיקר בתחום האנרגיה, ויותר מכ-50,000 תיירים מקסיקנים מבקרים באיחוד האמירויות הערביות מדי שנה.
בחודש אפריל 2014, ראש ממשלת איחוד האמירויות הערביות מוחמד בן ראשד אאל מכתום ערך ביקור רשמי במקסיקו. בינואר 2016, נשיא מקסיקו אנריקה פניה נייטו ערך ביקור רשמי באיחוד האמירויות הערביות. במהלך ביקורו של הנשיא נייטו באיחוד האמירויות הערביות נחתמו כ-13 הסכמים ותזכירים. הסכמים אלה כללו: שיתוף פעולה בתחום האנרגיה, הגנה על השקעות, תעשיית נפט, איכות סביבה ושינויי האקלים, השכלה גבוהה, שיתוף פעולה תרבותי ואמנותי, תיירות ושיתוף פעולה בין חברת הנפט הלאומית של מקסיקו לבין חברת הנפט הלאומית של אבו דאבי.
יחסי מסחר.
בין השנים 2005 ועד 2013, הסחר בין מקסיקו לבין איחוד האמירויות הערביות גדל ביותר מכ-40%. בשנת 2015, הסחר הדו-צדדי בין שתי המדינות עמד על כ-510.9 דולר.
הייצוא העיקרי של מקסיקו לאיחוד האמירויות הערביות כולל: זהב, כלי רכב ומקררים, בעוד הייצוא העיקרי של איחוד האמירויות הערביות למקסיקו כולל: סגסוגת אלומיניום וציוד כרייה.
החברה המקסיקנית הבינלאומית Cemex, פועלת באיחוד האמירויות הערביות.
יחסים דיפלומטים.
איחוד האמירויות הערביות מחזיקה בשגרירות במקסיקו סיטי. מאידך, מקסיקו מחזיקה בשגרירות באבו דאבי.
אליזבת גילברט
אליזבת' מ'. גילברט (באנגלית: Elizabeth M. Gilbert, נולדה ב-18 ביולי 1969) היא סופרת אמריקאית. ידועה בעיקר בשל ספרה "לאכול, להתפלל, לאהוב" אשר הפך לרב מכר ואף עובד לסרט בכיכובה של ג'וליה רוברטס.
ביוגרפיה.
שנותיה המוקדמות.
גילברט נולדה בווטברי. אביה, ג'ון, היה מהנדס כימי ואמה הייתה עקרת בית. ב-1991 הגיעה גילברט למעמד תואר ראשון במדעי המדינה באוניברסיטת ניו יורק. לאחר התואר היא עבדה כברמנית, טבחית ואף עבדה במגזין. על חוויותיה כטבחית כתבה מאוחר יותר אחד מספריה.
קריירה.
בשנת 1993 פרסם המגזין אסקווייר את סיפורה הקצר של גילברט, "הצליינים". גילברט היא הסופרת הראשונה מאז נורמן מיילר שסיפור שלה התפרסם במגזין בתור סופרת מתחילה ולא מוכרת. הפרסום הזה הוביל לעבודות יציבות יותר וגילברט עבדה במגזינים שונים כמו Travel + Leisure, GQ, והניו יורק טיימס.