דנבי נולד, כנראה, בבריסטול בדרום-מערב אנגליה, בנו הצעיר של הצייר פרנסיס דנבי (1793-1861). היה לו אח גדול, ג'יימס פרנסיס דנבי (1816-75) שהפך גם הוא לצייר נוף. תומאס נסע עם אביו לאירופה בשנת 1829, והתגורר תקופה מסוימת בפריז, שם הצליח להתפרנס מהעתקת תמונות בלובר בפריז. בכך הפך למעריץ ו"סטודנט "רציני של קלוד לורן, שאת השפעותיו ביקש לחקות.
כשחזר לאנגליה בערך באותה תקופה עם אביו, הוא הציג לראשונה במוסד הבריטי בשנת 1841, ולאחר מכן לעיתים קרובות באקדמיה המלכותית משנת 1843. הוא היה חבר של פול פלקונר פול, איתו חלק בית בהמפסטד בשנת 1843, והושפע ממנו לא מעט ביחסו הרומנטית אל הטבע. משנת 1855 ועד מותו, דנבי התגורר בהמפסטד או בצפון לונדון.
נושאי נופיו נלקחו בדרך כלל מהנוף הוולשי, ובמיוחד המחוז הישן מרינת'. תמונותיו לרוב לא היו קומפוזיציות אידיאליות (שלא כמו בעבודתו של אביו), אך הן היו סצינות ברוח רומנטית אמיתית. "הוא תמיד ניסה", נאמר בהספד עליו בעיתון "טיימס", "להפוך את תחושת ליבו הפנימית לנוף יפה ולא לנוף הריאלי כפי שנתפס ברשתית העין."
הוא נבחר כחבר באקדמיה המלכותית (ARA), אך לאחר שלא הצליח שם, התמסר בשנותיו האחרונות בעיקר לציור בצבעי מים. הוא הפך לחבר באקדמיה המלכותית בשנת 1860, עמית ב"אגודת הציירים בצבעי מים" בשנת 1867. עד מותו תרם תרומות של עבודות לתערוכות האגודה.
דנבי נפטר ב־25 במרץ 1886. הוא היה נשוי פעמיים ונולדו לו שתי בנות ובן מנישואין שניים.
עבודותיו שנותרו, כ-200 צבעי מים ומספר שווה של ציורי שמן, נמכרו בכריסטיס בלונדון ב-17–18 ביוני 1886.
מלחמה בלי שם
מלחמה בלי שם היא מיני סדרת דוקו בת שלושה פרקים, ששודרה בתאגיד השידור הישראלי כאן 11 מ-18 באפריל ועד 2 במאי 2020. הסדרה, שנוצרה על ידי ישראל רוזנר ומתי פרידמן, מתארת את התקופה בה צה"ל שהה ברצועת הביטחון שבדרום לבנון, החל ממלחמת לבנון ב-1982 ועד לנסיגה מלבנון בשנת 2000. היא משלבת ראיונות עם אישים בכירים בצה"ל ובכוחות הביטחון בתקופת הלחימה, ביניהם שאול מופז, אהוד ברק, אורי אור, משה קפלינסקי, משה צ'יקו תמיר ועוד, יחד עם קטעי ארכיון וקטעים נדירים שטרם נחשפו.
הסדרה קרויה בשם "מלחמה בלי שם" מכיוון שעל אף כמות הנפגעים (ב-15 השנים שבהן שהה ברצועת הביטחון, בין 1985 ל-2000 צה"ל איבד 559 חיילים; כמעט פי חמישה מאשר במלחמת לבנון השנייה), ישראל לא הכירה ב־18 שנות השהייה הצה"לית בלבנון כמלחמה בפני עצמה. בשנת 2020 החליט שר הביטחון וראש הממשלה החלופי, בני גנץ, לקבל את המלצת הרמטכ"ל אביב כוכבי ולהכיר בתקופה זו כאחת ממערכות ישראל.
פרקי הסדרה.
הפרק הראשון: בגיבוי צה"ל (1982–1990).
הפרק הראשון נפתח באסון צור הראשון בנובמבר 1982, בו התפוצץ בניין הממשל הצבאי הישראלי בצור, מיד בתום מלחמת לבנון הראשונה. הסדרה סוקרת את האסון ואת המחדלים שהתגלו בחקירתו, ומה שנראה כניסיון טיוח של מה שרבים טוענים היה פיגוע התאבדות ולא דליפת גז כפי שטענה ועדת הבדיקה שמונתה בראשות אלוף במיל' מאיר זורע. לאחר מכן מתוארת כניסת צה"ל ללבנון והכרעת המחבלים הפלסטינים בתוך כמה שבועות. בריאיון עם אקדמאית אמריקאית ממוצא לבנוני-שיעי שהייתה ילדה בזמן הפלישה, היא טוענת כי ישראל החמיצה הזדמנות ליצור ברית עם השיעים, ששמחו בגירוש אנשי אש"ף על ידי ישראל מדרום לבנון, ובכך תרמה להקמת חזבאללה, כשלוחה איראנית. מפקדים לשעבר בצה"ל המרואיינים בסדרה מספרים כי בלי להתכוון הם מצאו את עצמם במלחמה חדשה, וקשה הרבה יותר.
בפרק מתייחסים גם ל"אסון הספארי" בו נהרגו 12 חיילי צה"ל ו-14 נוספים נפצעו ב-10 במרץ 1985 לאחר שמכונית תופת התפוצצה בסמוך לשיירת כלי רכב של צה"ל ליד העיירה הלבנונית מרג' עיון. לאחר אירוע זה נסוגה ישראל ביוני 1985 מרוב שטח לבנון, למעט רצועת ביטחון צרה לאורך הגבול ובה מספר מוצבים. צה"ל ביקש להסתמך על צבא דרום לבנון (צד"ל) ורק לגבות אותו, אך בפרק מרואיינים מספר אנשי מפתח מצד"ל וקצינים בכירים שמודים שצד"ל מעולם לא הפך לצבא מקצועי ולא עמד בציפיות, וצה"ל נאלץ להרחיב אט אט את פעילותו כדי למנוע הישגים וכיבוש מוצבים על ידי החזבאללה. מרואיינים בו החיילים שהגנו בהצלחה על מוצב שומריה מתקיפה קרקעית נרחבת באפריל 1987, מתקפה שהסתיימה בכישלון חזבאללה ומות 40 מלוחמיה. בעקבות כישלון זה עבר החזבאללה מעימות ישיר מול צה"ל לטקטיקות גרילה.
שארל-מארי קונדה
שארל-מארי קונדה (בצרפתית: Charles-Marie Condé; 25 בפברואר 1876 – 13 באוקטובר 1945) היה גנרל צרפתי במלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
קריירה מוקדמת.
קונדה נולד בסן אומר ב-25 בפברואר 1876, ובשנת 1913 התגייס לצבא צרפת ולחם בשורותיו במהלך מלחמת העולם הראשונה. לאחר המלחמה הוא נותר בצבא, ומילא בו תפקידי פיקוד ומטה. ב-2 ביוני 1928 הועלה קונדה לדרגת ז'נרל דה בריגדה, ומה-20 במאי 1928 עד ה-16 בספטמבר 1931, הוא היה מפקד הארטילריה הטקטית של אזור מץ. ב-1 בנובמבר 1931 הוא הועלה לדרגת גנרל דה דיוויזיה, וב-16 בספטמבר 1931 מונה למפקד הארטילריה של האזור הצבאי השביעי. ב-6 במאי 1932 הוא מונה למפקד הדיוויזיה ה-1, וב-6 במרץ 1935, הוא הועלה לדרגת ז'נרל דה קורפוס ומונה למפקד האזור הצבאי ה-20. ב-17 בנובמבר 1936 הוא הועלה לדרגת ז'נרל ד'ארמה ומונה לחבר במועצת המלחמה העליונה, ובנוסף הוא מונה למפקח הכללי של חיל התותחים.
מלחמת העולם השנייה ואחריתו.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה, ב-2 בספטמבר 1939 הוא מונה למפקד הארמייה הצרפתית השלישית, ופיקד עליה במהלך הפלישה הגרמנית לצרפת. בין ה-17 ל-20 ביוני 1940, הוא פיקד גם על קבוצת הארמיות השנייה.
הוא היה שבוי מלחמה בין ה-20 ביוני 1940 ל-11 במאי 1945. לאחר שחרורו הוא חזר לצרפת, אולם מת זמן קצר לאחר מכן ב-13 באוקטובר 1945.
שארל מארי קונדה
העברית החדשה (שיר)
העברית החדשה הוא פזמון, שכתב והלחין עמרי גליקמן, סולן להקת התקווה 6 וביצעה הלהקה. השיר יצא לאור בשנת 2019.
רקע.
השיר יצא במאי 2019 כסינגל מתוך אלבומם השביעי של הלהקה, "מפה לשם". הוא עובד והופק מוזיקלית על ידי פילוני.
השיר עוסק בחדירת מושגים בחדירת מילים מן השפה האנגלית ושפות אחרות אל השפה העברית, כאשר לעיתים יש להן אלטרנטיבה בשפה העברית ולעיתים, במילים הקשורות לטכנולוגיה אין להם חלופה. באופן אירוני, מילות הפזמון החוזר בשיר הן
עומרי גליקמן סיפר על כתיבתו: "השיר הזה נולד כשפתאום שמתי לב שחצי מהמילים שאני משתמש בהן בכלל לא בעברית. אנחנו כל הזמן משלבים מילים באנגלית שנשמעות לנו כבר חלק מהעברית, וזה מרגיש לנו כל כך טבעי. עלה לי רעיון לרכז את כל המילים האלה ולכתוב שיר. ככה אנחנו מדברים, זו העברית החדשה. אני חושב שאנחנו מאבדים מילים בעברית, וזה משהו שאנחנו צריכים לשמר, לפחות לנסות. בסופו של דבר זו השפה שלנו ואנחנו צריכים לחזור טיפה לעברית האמיתית, לשמר אותה. בתור ישראלי בנשמה, חובב השפה העברית ומי שכותב בשפה הזאת - לפעמים חסרות לי מילים".
מילים מלועזית שהוזכרו בשיר.
בשיר מוזכרות מילים משפות זרות בעיקר מאנגלית, שחדרו לשפה העברית, לדוגמה ג'ט לג (בעברית:יעפת), אימייל (דואר אלקטרוני), האשטאג (תג הקבצה), רילוקיישן (עיתוק), הנגהובר (חמרמורת), סטרס (דחק), ופלשבק (הבזק לעבר).
סילבן גולדמן
סילבן ניית'ן גולדמן (באנגלית: Sylvan Nathan Goldman; 15 בנובמבר 1898 – 25 בנובמבר 1984) היה איש עסקים אמריקאי וממציא עגלת הקניות. בעיצובו, שהוצג בשנת 1937, אלה היו זוג סלי תיל גדולים המחוברים באמצעות זרועות מתכת עם ארבעה גלגלים.
חיים מוקדמים.
סילבן ניית'ן גולדמן נולד למשפחה יהודית, בנם של הורטנז (דרייפוס טרם נישואיה) ומייקל גולדמן, בעיר ארדמור שבאומת צ'יקאסאו, שבמדינת אוקלהומה. אמו היגרה מצרפת ואביו מלטביה. היה לו אח אחד גדול, אלפרד. אביו עבד בחנות למוצרים שונים בבעלות משפחתה של אשתו, אחת מהן שכנה בשטח האינדיאני בו נולד סילבן. סילבן גדל באמונה היהודית וחגג בר מצווה. בהמשך למד את המסחר הקמעונאי מאביו ודודיה של אמו.
גולדמן שירת במלחמת העולם הראשונה כרוכש מזון בצרפת. אחיו שירת בצבא ארצות הברית אך השתחרר מסיבות בריאותיות. גולדמן למד עד כיתה ח'.
קריירה.
לאחר המלחמה, בשנת 1919, סילבן ואחיו אלפרד פתחו את החנות "פירות ותוצרת של האחים גולדמן בסיטונאות" ("Goldman Brothers Wholesale Fruits and Produce") בברקנרידג', שבטקסס. בתחילה הם הצליחו מאוד בשל תנופת הנפט דאז בטקסס, אך מצבם התדרדר במהירות לאחר התפוצצות בועת הנפט. לאחר מכן האחים עברו לקליפורניה ושם עבדו אצל סיטונאים במרכול. בתחילה תכננו לפתוח עסק מזון משלהם בסיטונאות בקליפורניה, אך במקום זאת חזרו לאוקלהומה, אל דודיהם שרצו להקים רשת חנויות קמעונאית משלהם. הדודים הציעו להעמיד את כל הכסף וגם להעניק לאחים אשראי של 75% במיזם. הם קיבלו את ההצעה הנדיבה וחמושים בהבנה של הקונספט החדש של חנות שהם ראו בקליפורניה, "הסופרמרקט" - בו כל סוגי המזון השונים היו זמינים למכירה בחנות יחידה והלקוחות שירתו את עצמם - הם חזרו לאוקלהומה והקימו את הסופרמרקט הראשון במדינה, "חברת מכולת סאן" ("Sun Grocery Company"). הם פתחו את החנות הראשונה שלהם ב-3 באפריל 1920, ברחוב 1403, 55 מזרח בטולסה, אוקלהומה, כשסילבן משמש כנשיא ואלפרד כסגן נשיא. תוך שנה הם הפעילו עשרים ואחת סניפים בכל רחבי המדינה. בתוך שלוש שנים כבר היו להם חמישים וחמש חנויות.