בנוסף לבימוי לקהל המבוגרים הרבה צרפתי לביים מופעי ילדים, בעיקר לחנוכה. הוא היה הבמאי הראשון של פסטיבל שירי הילדים המסורתי בחנוכה, ומאוחר יותר ביים את מופעי הפסטיגל וכן את מותק של פסטיבל, עד לשנת 2011 ובשנת 2017 צפוי לחזור. בתחום זה שיתף פעולה במשך תקופה ארוכה עם הכוריאוגרפית יהודית שוויצר. כן ביים את המופע "לבד ביחיד ולבד לבד" - מופע שירים על פי שירי מרים ילן שטקליס, בכיכובם של ג'וזי כץ ושמוליק קראוס, "מה קרה בארץ מי" - הצגת ילדים עם חוה אלברשטיין ואברהם מור, מאת לאה נאור (מוזיקה: מתי כספי וקובי אושרת).
ביים את הצגות הילדים "במדינת הגמדים", "שלגייה והצייד" (2013), "101 כלבים דלמטים" בכיכובה של דנה אינטרנשיונל (2014), "שלושת המוסקטרים" בכיכובו של צביקה הדר, "אליסה" (על פי "אליסה בארץ הפלאות"), בכיכובה של חני נחמיאס ו"נסיך האגדות", על פי הנס כריסטיאן אנדרסן (לחנים: חזי שקד).
אירוויזיון.
צרפתי היה במאי של שירים רבים שייצגו את מדינת ישראל באירוויזיון, ביניהם: "הלילה" של שלישיית "הכל עובר חביבי", "בן אדם" של ירדנה ארזי ו-"זה רק ספורט" של דפנה דקל. בנוסף ביים מספר משדרי קדם-אירוויזיון בערוץ הראשון ואף נבחר לביים את המופע של אירוויזיון 1999, שהתקיים בירושלים.
טלוויזיה.
צרפתי היה מיוצרי תוכנית האירוח הראשונה בערוץ 1, "שעה טובה", והמשיך לעבוד מאחורי הקלעים גם בתוכנית "סיבה למסיבה". במאי תוכנית הילדים "קרוסלה". בנוסף ביים תוכניות ספיישל לטלוויזיה, כמו "אישה אחת ששרה" בכיכובה של חוה אלברשטיין, טקסים לאומיים-ייצוגיים כגון "פרסי התיאטרון" ו"פרסי הקולנוע" וכן ביים את מופע "פעמוני היובל" שנערך לכבוד חגיגות 50 שנה למדינת ישראל.
בשנת 1971 ביים ספיישל מיוחד בשם "האישה הקדחת וכל השאר" בכיכובם של עודד קוטלר ומרים גבריאלי.
בשנת 1987 ביים לירדנה ארזי את הספיישל הטלוויזיוני "נשמה צוענית" כחלק מקידום המכירות של האלבום.
צרפתי היה במאי השחקנים בתוכנית המציאות "האודישן הגדול". מספר חודשים לאחר מכן נבחר לשמש כשופט בתוכנית "כוכב נולד" בעונתה השנייה, והמשיך לשפוט בה במשך תשע העונות הבאות. כשופט בתוכנית נודע כקפדן, הנוטה להחמיר עם המתמודדים. עוד שימש כבמאי הריקודים בתוכנית "נולד לרקוד" וכמנהל אמנותי בסדרת המופעים "במקום הראשון" ששודרה בערוץ 2 בהנחיית חני נחמיאס. כמו כן, ביים והשתתף בתוכנית "שכל העולם ישמע" - תוכנית ספיישלים שעסקה במפגשים מפתיעים בין אנשים שונים.
ב-2020 החל לשמש שופט בגרסה הישראלית של התוכנית "הזמר במסכה".
מחוות ופרסים.
השיר "קפה אצל ברטה" שכתב אהוד מנור ומספר על ביקור אצל קוראת בכף היד נכתב על פי סיפור שסיפר צרפתי למנור על ביקורו אצל מגדת עתידות. את השיר ביצע יגאל בשן.
הסדרה "שולץ" ששודרה ב-yes בשנת 2008 עסקה בבמאי בידור פיקטיבי בשם אברם שולץ, שלו סכסוך ארוך שנים כביכול עם צרפתי על מעמד הבמאי המוביל בעולם הבידור הישראלי. בסיום העונה התארח צרפתי עצמו לפגישת "פיוס" בין השניים.
בשנת 2011 ערך ערוץ 2 מופע מחווה מיוחד "עושים כבוד לצדי צרפתי".
זוכה פרס מפעל חיים של אמ"י (איגוד אמני ישראל).
פעמיים זכה בפרס מילוא של התיאטרון הקאמרי על ההצגות "קזבלן" ו"סיפור הפרברים".
בשנת 2015 ערך אולם "צוותא" בתל אביב מופע מחווה בשם "נשים מצדיעות לצדי צרפתי".
בשנת 2016 זכה בפרס רוזנבלום לאמנויות הבמה על מפעל חיים.
בשנת 2021 ערך תיאטרון הבימה ערב הצדעה לכבוד יום הולדתו ה-80 של צדי צרפתי אשר תרם לתיאטרון הישראלי במשך יותר מ-60 שנה. הערב צולם על בימת תיאטרון הבימה ושודר בערוץ 12. כמה מהידוענים שלקחו חלק: ירדנה ארזי, חוה אלברשטיין, חנה לסלאו, גילה אלמגור, דנה אינטרנשיונל ועוד.
בשנת 2021 הוא קיבל את תואר הכבוד יקיר העיר תל אביב-יפו.
חיים אישיים.
צרפתי היה אחד המרואיינים בסדרה הדוקומנטרית "המהפכה הגאה" ובה סיפר על חייו וקשייו כהומוסקסואל בשנים שקדמו ליציאתה של הקהילה הגאה מהארון וקבלת זכויות שהפכו את ההומוסקסואליות לחוקית.
טרון (סרט)
טרון (באנגלית: TRON) הוא סרט מדע בדיוני של חברת וולט דיסני משנת 1982, בכיכובם של ג'ף ברידג'ס בתפקיד קווין פלין (והתוכנה קלו) וברוס בוקסלייטנר בתפקיד אלן בראדלי (והתוכנה טרון). הסרט מתהדר בעיצובים ויזואליים ייחודיים לשנה בה יצא, והוא בין הראשונים שנעשה בו שימוש נרחב בגרפיקת CGI על ידי אולפני הסרטה.
הסרט הוא אב הטיפוס של כל סרטי "מטריקס" ודומיו.
בשנת 1997 קיבל האנימטור קן פרלין פרס אוסקר בקטגוריית ההישג הטכני על המצאתה של שיטת מיפוי פרוצדורלית בשם "Perlin Noise", שהומצאה במיוחד עבור הסרט "טרון" ומאז שימשה בעשרות סרטים ומשחקי מחשב.
תקציר העלילה.
קווין פלין הוא מתכנת משחקי וידאו צעיר ומוכשר העובד בחברת התוכנה ENCOM. הוא מפתח מספר משחקי וידאו בשעותיו הפנויות ושומר אותם על המחשב המרכזי של החברה במטרה לפתוח יום אחד חברת משחקים משלו, אך המשחקים נגנבים על ידי עובד אחר בחברה, אד דילינג'ר (דייוויד וורנר), אשר מונע מפלין גישה לשרת ומציג אותם כאילו הם שלו וזוכה לקידום. בעקבות זאת פלין מתפטר (או מפוטר, זה לא ברור). דילינג'ר יוצר תוכנת מחשב (Master Control Program או MCP) בעלת בינה מלאכותית אשר מפתחת מודעות עצמית ומשתלטת על עולם המחשב ועל התוכנות שבו.
שלוש שנים אחר כך, פלין מנסה שוב ושוב לפרוץ למחשב הראשי כדי למצוא הוכחות שהמשחקים הם פרי פיתוחו אך ללא הצלחה. הוא מתגנב לתוך החברה בעזרת ידידיו הוותיקים כדי לנסות למצוא הוכחות אך נשאב לתוך עולם המחשב על ידי התוכנה הראשית (ה-MCP) וגם סארק (עוזרו של ה-MCP). שם הוא נאלץ להתחרות בסדרת משחקים כמו מרוץ אופנועים וירטואלי נגד תוכנות אחרות (בדומה לגלדיאטורים). הוא מתחבר לתוכנה אבטחה בשם טרון (שהיוצר שלה הוא ידידו אלן בראדלי) וביחד הם יוצאים כדי להשמיד את התוכנה הראשית.
השפעת הסרט.
הסרט היה הסרט הראשון באורך מלא שעשה שימוש בטכנולוגיית CGI ליצירת דמויות ועצמים ממוחשבים. בקופות הסרט לא עמד בצפיות של דיסני למרות שמכר הרבה כרטיסים ואף קיבל ביקורות טובות, הוא נחשב לסרט חשוב בהתפתחות הגרפיקה הממוחשבת הקולנועית ולסרט קאלט בקרב קהילות האקרים וגיקים למיניהם.
האמנית היטו שטיירל לוקחת השראה מהסרט בעבודה Factory of the Sun (מפעל השמש) מ-2015.
אחת הסיבות לכישלון הסרט נעוצה בעובדה שהוא יצא ב-1982, בתקופה שלרוב האנשים לא היה הרבה ידע במושגים שונים שמופיעים בסרט כגון RAM ווירוס מחשב. רק בתחילת שנות ה-90 הסרט חזר לתודעה הציבורית. בשנת 2004 יצא משחק המחשב "טרון 2.0" כמשחק המשך לסרט. הרבה סרטים (כדוגמת "מטריקס") שאבו ממנו אלמנטים עלילתיים על מציאות מדומה.
סרט המשך.
בכנס קומיק-קון שנערך בסן דייגו ב-24 ביולי 2008 שוחרר קדימון לסרט המשך ל"טרון", בשם "".
חוסה לואיס רודריגס ספאטרו
חוסה לואיס רודריגס ספאטרו (בספרדית: José Luis Rodríguez Zapatero, ; נולד ב-4 באוגוסט 1960 בעיר ואיאדוליד) הוא פוליטיקאי ספרדי שהיה ראש ממשלת ספרד מטעם מפלגת הפועלים הסוציאליסטית הספרדית (PSOE) בשנים 2004–2011.
כמה מפעולותיו הבולטות כראש ממשלה היו הוצאת כוחות הצבא הספרדי מעיראק, הכרה בנישואים חד-מיניים, הרפורמה באוטונומיה של קטלוניה ופתיחה במשא ומתן עם ארגון הטרור הבסקי אט"א שמטרתו להביא אוטונומיה לחבל הבסקים.
ביוגרפיה.
ילדות, נעורים ותחילת הקריירה הפוליטית.
ספאטרו נולד בוואיאדוליד למשפחה מיוחסת שנקטה קו שמאלני. לדבריו, משפחתו ממוצא יהודי, כנראה מצאצאי האנוסים. אביו, חואן רודריגס גרסיה-לוסאנו, הוא עורך דין. סבו, חואן רודריגס לוסאנו, היה קפטן רפובליקני אשר נהרג בידי קבוצת לאומנים במלחמת האזרחים הספרדית.
ספאטרו גדל בלאון השייכת כעת לקהילה האוטונומית קסטיליה ולאון, שם למד בבית ספר יסודי דתי ולאחר מכן בבית ספר תיכון פרטי.
בשנת 1979 הוא הצטרף למפלגה הסוציאליסטית וב-1982 הוסמך למשפטים מטעם אוניברסיטת לאון, שם גם לימד משפט חוקתי. בשנת 1986 נבחר לקונגרס הנבחרים (הבית התחתון של הפרלמנט הספרדי) מטעם פרובינציית לאון, ובכך היה לחבר הפרלמנט הצעיר ביותר בבית התחתון. ב-1988 הוא מונה לתפקיד מזכ"ל המפלגה בלאון, אחרי מחלוקות קשות במפלגה.
ב-27 בינואר 1990 נישא לסונסלס אספינוסה דיאס, בתו של קצין הצבא רפאל אספינוסה ארמנדיראס, ונולדו לו שתי בנות. משפחתו שומרת בקנאות על פרטיותה וממעטת להופיע בתקשורת.
ב-1991 רקטור אוניברסיטת לאון החליט לבטל את חוזהו של ספאטרו, לאחר שהיועצים המשפטיים של הפקולטה קבעו כי קיים ניגוד עניינים בין משרתו של ספאטרו באוניברסיטה לבין פעילותו הפוליטית. זאת על אף שהיועצים המשפטיים של קונגרס הנבחרים לא מצאו ניגוד עניינים כזה.
ב-1994 הוא נבחר שוב לתפקיד מזכ"ל המפלגה ברוב של 68 אחוזים. בבחירות הכלליות בשנת 1996 הוא שמר על מושבו בבית התחתון, ושנה לאחר מכן נבחר שוב כמזכ"ל המפלגה.
הכניסה לפוליטיקה הלאומית.
בבחירות הכלליות בשנת 2000 המפלגה הסוציאליסטית הפסידה בפעם השנייה ברציפות למפלגתו של חוסה מריה אסנאר, מפלגת העם (PP), שגרפה את רוב המושבים. ספאטרו שוב שמר על מקומו, אך מפלגתו קיבלה רק 126 מושבים, 16 מושבים פחות מאשר בשנת 1996.
בוועידה ה-35 של המפלגה, חודשים אחדים אחרי הבחירות, הודיע ספטארו כי ירוץ לתפקיד ראש המפלגה, לאחר שראש המפלגה חואקין אלומניה התפטר בעקבות ההפסד בבחירות. למרות הביקורת נגדו עקב חוסר ניסיונו הפוליטי, הוא ניצח ברוב דחוק של 414 קולות לעומת 409 קולות למועמד היריב חוסה בונו (אשר מאוחר יותר כיהן כשר ההגנה בממשלתו של ספאטרו).