בשעה 02:30 ב-25 בספטמבר חצו כוחות בריגדת הפרשים הרביעית את גשר אל-מג'מע ונעו לאורך מסילת הרכבת, במטרה להגיע לסמח' לפני עלות השחר. בסביבות השעה 04:30 התגלה הכוח ואש נפתחה עליהם מכיוון סמח'. משנתגלו, החלו שתי פלוגות מתוך רגימנט הפרשים ה-11 בדהרה קדימה אל הכפר מכיוון דרום מזרח, תחת אש חיפוי מפלוגת מכונות היריה. במקביל נעה פלוגה מהרגימנט ה-12 ונכנסה לכפר ממערב. פלוגה נוספת מהרגימנט ה-11 כבשה את הגבעה הנמצאת ממזרח לכפר (ככל הנראה הגבעה עליה יושב תל קציר) כדי לשלוט על מסילת הרכבת לדרעא.
הייתה זו הסתערות הפרשים היחידה במלחמת העולם הראשונה אשר התרחשה בחשכה.
משהגיעו הפרשים מהרגימנט ה-11 לכפר ירדו מסוסיהם ונעו ברגל לכיוון מבני תחנת הרכבת. המבנה המרכזי בן שתי הקומות בתחנה היה בנוי מאבן (לעומת בתי הבוץ במרבית הכפר) וסיפק מחסה טוב לכוחות המגינים. מחלונות המבנה נורתה אש אוטומטית על האוסטרלים ונזרקו רימוני יד. דווח על מספר דגלים לבנים שהונפו מכיוון הכוחות העות'מאנים אולם כשהתקרבו הפרשים האוסטרלים נפתחה עליהם אש. מרבית ההרוגים האוסטרלים בקרב נפגעו מאש זו. לבסוף הצליחו התוקפים להיכנס למבנה התחנה ואז החל קרב פנים אל-פנים קשה ואכזרי שכלל שימוש בחרבות וכידונים. קרבות נוספים התנהלו עם המגינים שהיו פרוסים בין הקטרים וקרונות הרכבת בתחנה.
לקראת השעה 06:30 בבוקר, לאחר יותר משעה של קרב פנים אל-פנים אינטנסיבי בתחנת הרכבת, הצליחו הכוחות האוסטרלים להשתלט על האזור. 98 חיילים עות'מאנים וגרמנים נהרגו בקרב, 33 נפצעו ו-331 נלקחו בשבי. כמו כן נתפסו בתחנה תותח 77 מ"מ, מספר מכונות ירייה, שני קטרים, כ-20 קרונות, ומצבור כלי נשק ותחמושת. 17 חיילים מהכוחות האוסטרלים נהרגו (מרביתם מהרגימנט ה-11), 60 נפצעו ואחד נעדר. 77 סוסים נהרגו בקרב.
לאחר הקרב.
עם סיום הקרב המשיכה פלוגה אחת מהרגימנט ה-12 צפונה לכיוון טבריה, שם השתתפה עוד באותו היום בכיבוש העיר יחד עם כוחות מחטיבת הפרשים הקלים השלישית אשר הגיעו לעיר ממערב. הקרבות בסמח' ובטבריה היו הקרבות האחרונים במסגרת מערכת מגידו, במהלכה נכבש חלקה הצפוני של ארץ ישראל על ידי הבריטים.
בבוקר ה-27 בספטמבר נעה חטיבת הפרשים הקלים הרביעית לטבריה, שם קיבלה מנות אוכל ליומיים והחלה בתנועה צפונה לכיוון דמשק. החטיבה השתתפה באותו היום בקרב גשר בנות יעקב, ומשם המשיכה צפון-מזרחה, דרך הגולן וקוניטרה. ב-1 באוקטובר השתתפה החטיבה בכיבוש דמשק, אשר סימל את סיום המערכה על סיני וארץ ישראל.
הנצחה.
ב-2019 נחנכה במתחם תחנת הרכבת אנדרטה לזכר הקרב הכוללת לוחות זכרון עם תיאור הקרב ושמות החללים האוסטרלים וכן פסל של לוחם אוסטרלי-אבורוג'יני כורע לצד סוסו.
משרד החוץ של בריטניה
בית המשפט האירופי לזכויות אדם
ווייסלב טנקוסיץ'
ווייסלב טנקוסיץ' (בסרבית: Војислав Танкосић; 20 בספטמבר 1880 - 2 בנובמבר 1915) היה איש צבא סרבי. יד ימינו ואיש סודו של דרגוטין דימטרייביץ'. טנקוסיץ' היה ממפקדי ארגון הטרור "היד השחורה", ונודע בשל חלקו בתכנון רצח פרנץ פרדיננד. נהרג במהלך מלחמת העולם הראשונה.
ביוגרפיה.
טנקוסיץ' נולד ב-20 בספטמבר 1880 בעיר רוקאלדה שבנסיכות סרביה. הוא למד בבתי ספר צבאיים ולאחר מכן התגייס לצבא סרביה. הוא התיידד עם דרגוטין דימטרייביץ' והשתתף בהפיכה בסרביה ב-1903, ולאחריה הוציא להורג את שני אחיה של המלכה דראגה מאסין. הוא סופח ל"ארגון המהפכה הסרבי" - יחידה מיוחדת אשר נועדה לבצע פעולות גרילה בתחומי האימפריה העות'מאנית לצורך שחרור קוסובו ומקדוניה מידי העות'מאנים. הוא ביצע שלל פעולות בעורף העות'מאני ואף בתוך נסיכות בולגריה, ונודע בשליטתו המעולה באנשיו. על פי המסופר כאשר פעם הם חצו עמו גשר, הוא ביקש מהם ללא כל סיבה לקפוץ מהגשר, והם קפצו ללא היסוס.
עם פרוץ משבר בוסניה ב-1908, רצה טנקוסיץ' להרחיב את פעילויות הגרילה גם נגד האימפריה האוסטרו-הונגרית. הוא הקים בתי ספר מיוחדים בסרביה אשר בהם הוכשרו מתנדבים למטרה זו. הוא גם החל לאסוף מודיעין בבוסניה והרצגובינה. עם זאת, ב-1909 הסתיים המשבר, ופעילותו של טנקוסיץ' התבררה כמיותרת. עם זאת, טנקוסיץ' לא ויתר על איחוד בוסניה והרצגובינה עם סרביה, והיה ידע בדעותיו הפאן-סלאביות. יחד עם דימטרייביץ' וקצינים קיצוניים נוספים, הקים טנקוסיץ' את ארגון הטרור "היד השחורה" (או בשמו הרשמי: "איחוד או מוות"), אשר תמך בביצוע התנקשויות בבכירים ברחבי אוסטרו-הונגריה כדי להביא לאיחוד המיוחל.
כאשר נסללה הדרך למלחמת הבלקן הראשונה ב-1912, החל טנקוסיץ' בהכשרת מתנדבים לפעילות גרילה בתחומי האימפריה העות'מאנית. הוא ברר את המתנדבים בקפדנות, ובין היתר דחה את גברילו פרינציפ בשל ממדי גופו הקטנים. עוד לפני פרוץ המלחמה הוא נשלח לאלבניה, שם יצר קשר עם המנהיג האלבני עיסא בולטיני ויחד עמו יצר מרד אלבני באזור מיטרוביצה בין יוני-יולי של אותה שנה. יומיים לפני פרוץ המלחמה החל טנקוסיץ' בפעילות ללא אישור מהממונים עליו, אולם כעבור שלושה ימים בלבד חבר לצבא הסרבי הסדיר.
ב-1914 טנקוסיץ' היה ממתכנני רצח פרנץ פרדיננד, ואף צייד בעצמו את חוליית הרוצחים. במסגרת האולטימטום של יולי, דרשו האוסטרו-הונגרים את הסגרתו של טנקוסיץ'. בשל כך, הוא נכלא באופן זמני, אולם שוחרר עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה והפלישה האוסטרו-הונגרית לסרביה. טנקוסיץ' פיקד על פלוגת מתנדבים ולחם עמה כנגד האוסטרו-הונגרים. ב-2 בנובמבר 1915, במהלך נסיגה, נהרג טנקוסיץ' ליד הכפר טרסטניק.
חייליו קברו אותו בחשאי בבית הקברות המקומי. עם זאת, האוסטרים הצליחו למצוא את הקבר והוציאו ממנו את הגופה. כתבים אוסטרים צילמו אותה, ופרסמו אותה בעיתונות תחת הכותרת "סופו של טנקוסיץ'". לימים הצליחו חייליו לשעבר להניח את ידיהם על שרידי הגופה, והעבירו אותם לאמו. היא קברה אותם בבית העלמין החדש בבלגרד ב-1922. הקבר נמצא כעת בחלקה IV, בשורה השלישית, קבר מס' 6.
שישי בבוקר (ערוץ 10)
שישי בבוקר הייתה תוכנית בוקר בערוץ 10 בימי שישי אשר שודרה בימי שישי. שידור התוכנית הופסק לאחר שהוחלפה בתוכנית בוקר אור.
תוכן.
התוכנית שודרה בשידור חי ביום שישי בשעות 09:00-06:20 במסגרת "חדשות 10" ובהפקת אולפני הרצליה. התוכנית כללה מבזקי חדשות וראיונות בנושאי אקטואליה ופנאי עם אורחים ומומחים שהתארחו באולפן.
רקע לעליית התוכנית.
בעקבות התוכנית "אורלי וגיא" הוחלט שביום שישי תוגש תוכנית מופרת באותה מתכונת על ידי מגישים אחרים.
היסטוריה.
בהתחלה הגישו בדרך כלל את התוכנית רומי נוימרק ודב גיל הר. לפעמים הוחלפו במגישים אלי ראכלין וסיוון כהן. משנת 2015 התחילו להגיש עודד מנשה ועדן הראל יחדיו את התוכנית.
בינואר 2016 עלתה לאוויר התוכנית "בוקר אור" אשר החליפה את התוכנית "אורלי וגיא" בימים בהם לא מגישים. בעקבות כך ירדה התוכנית מהאוויר.
גן החיות האלפיני
ז'אן סאנדהר
ניקולא ז'אן רובר קונרד אוגוסט סאנדהר ( 6 ביוני 1846 – 24 במאי 1897) היה לוטננט קולונל (סא"ל) בצבא צרפת, אשר התפרסם בשל חלקו בפרשת דרייפוס.
ביוגרפיה.
סאנדהר נולד ב-6 ביוני 1846 במילוז, אלזס. הוא למד באקדמיה הצבאית סן-סיר וב-1866 התגייס לצבא צרפת בדרגת לוטננט משנה. בשנת 1870 הועלה לדרגת לוטננט, וב-1871 לחם במלחמת צרפת–פרוסיה, נפצע, וקיבל דרגת אביר בלגיון הכבוד. ב-1877 הוא הועלה לדרגת קפטן ונכנס ללמוד באקול מיליטר, אותו סיים בדרגת מיור.
ב-1885 סופח סאנדהר ל"משרד השני" או "המשרד הסטטיסטי" - משרד הריגול הנגדי. ב-1887 הוא קיבל פיקוד על המשרד וב-1891 הועלה לדרגת לוטננט קולונל. במסגרת זו הוא העסיק מספר גדול של מרגלים ברחבי אירופה, ובמיוחד בקיסרות הגרמנית. ידועה אמרתו: "אילו הראיתי לך את שמות האנשים שאנו משלמים להם בגרמניה, היית יוצא מדעתך." כבר ב-1893 הוא טען שבשורות צבא צרפת פועל מרגל המעביר מידע לידי הקיסרות הגרמנית, אולם לא הצליח להניח עליו את היד בשעת מעשה. אחת מהסוכנים שהעסיק סאנדהר הייתה מרי בסטיאן, עוזרת ומנקה בשגרירות הגרמנית. תחת שם הקוד "אוגוסט" הייתה בסטיאן מעבירה לצרפתים מסמכים מהשגרירות. ב-26 בספטמבר 1894 העבירה בסטיאן לסגנו של סאנדהר, אובר-ז'וזף אנרי את "הבורדרו" ("האיגרת"), מסמך שנשלח ממרגל בצבא צרפת אל הנספח הצבאי הגרמני מקסימיליאן פון שוורצקופן. בעקבות שחזור הבורדרו, החלה חקירה מצומצמת בניסיון לאתר את המרגל. ההאשמה הופלה על אלפרד דרייפוס - קצין בדרגת קפטן, אשר היה היהודי היחיד במטה הכללי. הראיות לכך היו מעטות מאוד, אולם ראשי הצבא היו מעוניינים לסגור את הפרשה בהקדם האפשרי.
ב-14 באפריל 1895 עזב סאנדהר את התפקיד וקיבל פיקוד על רגימנט הרגלים ה-20. יורשו כמפקד המשרד היה ז'ורז' פיקאר, אשר במסגרת תפקידו זה פתח את תיק דרייפוס והוביל לפרשת דרייפוס אשר זעזעה כליל את צרפת. עם זאת, סאנדהר לא ראה זאת, כיוון שהוא נפטר ב-24 במאי 1897 בגיל 50.
ריסרלדה
ריסרלדה (בספרדית: Risaralda) הוא אחד מ-32 המחוזות של קולומביה. המחוז נמצא במרכז קולומביה והוא גובל במחוזות אנטיוקיה בצפון, קלדס במזרח, טולימה בדרום-מזרח, קינדיו וואיה דל קאוקה בדרום וצ'וקו במערב.
המחוז משתרע על שטח של 4,140 קמ"ר. במחוז מתגוררים כמיליון תושבים (הערכה ל-2017). בירת המחוז היא העיר פריירה.
היסטוריה.
בתקופה הפרה-קולומביאנית האזור היה מיושב על ידי שבטי ילידים שונים כמו הקימבאיה.