עם האביב המצרי, שהתרחש כחלק מגל האביב הערבי שלוש שנים לאחר יציאת הספר, הוחלף שלטונו של חוסיני מובראכ על ידי מוחמד מורסי, ולאחריו עבד אל-פתאח א-סיסי. לאחר המהפכה, חברת מלמה הורשתה לפרסם שנית את הספר. הוא נמכר בחנות הספרים הענקית "קוטוב חאן" ופורסם גם באופן דיגיטלי על ידי חברת "The Comic Shop", המשווקת עצמה כחברת הספרים הערבית הראשונה המתמחה בקומיקס למבוגרים. ניתן לקנות את הספר מטרו גם באמזון.
כיום.
א-שאפעי מתגורר כיום בקהיר שבמצרים, והוא מוכר כסופר. הוא מוכר את הקומיקס שלו גם בכנסי קומיקס באירופה ובאמריקה, ואף בלבנון ובירדן. הוא חבר באיגוד קריקטוריסטים למען שלום. א-שאפעי הוא המפיק והמארגן של פסטיבל "CAIRO COMIX", שכולל שלושה ימים של פסטיבל קומיקס מקורי מצרי. א-שאפעי מוכר שם בין היתר את ספרו "מטרו", לצד אמני קומיקס נוספים. הפסטיבל מתקיים מה-22 עד ה -24 בספטמבר בכל שנה מאז 2014. א-שאפעי נשוי ויש לו בת אחת, יסמין.
עמדות פוליטיות.
א-שאפעי מרבה להתראיין בכלי תקשורת בעולם הערבי ומחוצה לו, בעיקר בנושא הצנזורה והמחאות החברתיות בעולם הערבי. הוא הבהיר בראיונות עיתונאיים כי הוא חושש מצנזורה נוספת מצד הנשיא הנוכחי של מצרים עבד אל-פתאח א-סיסי ומפגיעה בחופש העיתונות וחופש הדיבור במצרים.
בריאיון לחוקרים ממכון גתה הגרמני (Goethe institut) ביקר את המשטר המצרי, ואמר כי הצעירים במצרים סובלים מסיכויים לא הוגנים להתקדם בחיים, וכי השלטון המושחת מונע מהם להתקיים בכבוד. בנוסף אמר באותו ראיון כי כדי שהציבור המצרי יוכל לקבל את הסיכויים להצלחה, הוא צריך "לצאת מבתי הכלא, בתי הכלא החברתיים או הכלכליים".
א-שאפעי הוא מתנגד גלוי של המשטר במצרים, והוא לקח חלק בהפגנות להפלת שלטון מובראכ, ולאחר מכן גם נגד שלטון מוחמד מורסי. באוגוסט 2013, בזמן מהומות אוגוסט 2013 במצרים נעצר א-שאפעי יחד עם מפגינים נוספים בעוון חשד לרצח של שלושה שוטרים. לאחר שלושה ימים המשטרה מצאה כי האליבי של א-שאפעי מתאים, והוא שוחרר. הוא השתתף במגוון הפגנות ב-2004, 2008, 2012 ו-2013.
א-שאפעי ידוע בתמיכתו בשלום ושיתוף פעולה עם מדינות מערביות. הוא חבר בארגון קריקטוריסטים למען שלום, יחד עם כמה וכמה כותבי קומיקס נוספים מהעולם הערבי, מתוניסיה, לוב, לבנון ואף טורקיה ואיראן.
א-שאפעי התבטא בעבר בכלי התקשורת בעד המחאות ונגד השלטון המושחת במדינה. הוא טוען גם כי תפקידם של אנשי מצרים היה מכריע בהתקוממות נגד הדיקטטורה במצרים. "מטרו" שימש כחשיפה בועטת למשטר ולנואשות של הצעירים במצרים, וחזה את משבר החברה תחת מובארכ. א-שאפעי גינה בכלי התקשורת את אופיו המזלזל של המשטר במחאות ימים אחדים לפני פרוץ המחאות ב־25 בינואר 2011.
לאחר משפטו ב-2008 הפך א-שאפעי למתנגד מוחלט של הצנזורה על כל צורותיה. הוא אמר בריאיון לחברת החדשות "alarab" הערבית כי הוא חושש מפני צנזורה מחודשת של כלי התקשורת תחת שלטונו של א-סיסי.
השפעה.
רבים מייחסים לא-שאפעי תארים כגון "הסנדק של הקומיקס הערבי", "האבא של הקומיקס במצרים" וכו'. א-שאפעי נחשב לקומיקסאי המשפיע ופורץ הדרך ביותר בעולם הערבי, ולאחר פרסום ספרו "מטרו" צצו והופיעו כמה הוצאות קומיקס ראשונות למבוגרים בעולם הערבי, בהם "ToshFesh" ו"خارج السيطرة", שמגדירות את א-שאפעי כמקור ההשראה של כותבי קומיקס רבים במדינות ערב.
א-שאפעי הוא המייסד של פסטיבל הקומיקס הראשון למבוגרים במצרים, "CAIRO COMIX", שנותן במה לקומיקסאים רציניים מהעולם הערבי כולו. על פי מאמרו של ג'ייקוב הייגילט מהמכון לחקר השלום באוסלו על תרבות הקומיקס במצרים, א-שאפעי הוא אחד מהכותבים המשפיעים ביותר על תרבות הקומיקס הערבית והראשון ש"פתח את הדלת" לקומיקס למבוגרים במצרים. בעזרת יוזמה של כמה קומיקסאים מצריים הוקם מגזין הקומיקס הראשון למבוגרים בעולם הערבי, בשם "TukTuk" והוא כולל כמה רצועות קומיקס למבוגרים, קומיקס אמנותי, פוליטי או בעל אזכורים מיניים וסיפורי קומיקס רציניים בהמשכים. חמשת המייסדים של המגזין, שנאווי מוחמד, הישאם רחמה, אנדלד, מכלוף ותופיק (השלושה האחרונים הם שמות עט), הגדירו את א-שאפעי כאחד מהמשפיעים ביותר בתחום הקומיקס למבוגרים בארצות ערב.
בביקורת על ספרו של א-שאפעי במגזין ניוזוויק הבריטי נכתב "כדי להוכיח את עוצמתו של הקומיקס, לא צריך לחפש מעבר ל'מטרו'... לא קשה להבין מדוע נבהל הרודן מהספר. בדיוקן שחור-לבן של קהיר, סיפור מתח מבריק נוצר בתוך מערכת המטרו [של קהיר], ונותן סיבה טובה מדוע התחוללה המהפכה". בשבועון האמירתי The Nation (אבו דאבי), אחד ממיני שבועונים בינלאומיים השייכים לחברת The Nation, נכתב כי "[בספר] יש תפניות, רציחות וקונספירציות אפלות... העלילה רווית הפרשנות הפוליטית מתארת מדינה לא מתפקדת שאזרחיה מקבלים את השחיתות והדיכוי הממשלתיים כנתון". בביקורת ספרות של כתב העת "Daily News Egypt" נאמר על הספר כי "[זה] תיעוד חזותי של הצייטגייסט המצרי, מלא בעוני, תסכול מיני, שחיתות ואלימות... ספק מותחן, ספק סיפור אהבה, ספק ביקורת פוליטית".
אמן הקומיקס הישראלי אורי פינק סיפר כי כשהיה בכנס קומיקס באיטליה, פגש את א-שאפעי ואמר שזה היה "כוכב שם בכנס".
סגנון.
סגנון הציור של א-שאפעי מתחלק בין ריאליזם לקרטון. רוב הציורים בקומיקס, בעיקר הרקעים, מצוירים בצורה ריאליסטית ומתארים בדייקנות את המציאות, כדוגמת רחובות, בניינים, צמחים, מכוניות, נופים מהעולם האמיתי וכדומה. לעומת זאת, הדמויות, ובעיקר פרצופיהן, מצוירים בצורה פחות ריאליסטית, עם מעט קווי מתאר או דייקנות, על גבול הקַרְטוּן. סגנון זה מוכר בעיקר בחוברות קומיקס של חברות אמריקאיות, כגון מארוול קומיקס ו- DC קומיקס וניתן להבחין בהשראה של הקומיקס האמריקאי והאירופאי על עבודתו של א-שאפעי.
א-שאפעי מרבה בציורי הנוף של קהיר, על אף שהוא לא מצייר אותם "בשעתם היפה" - הנילוס, הרחובות, הכיכרות ובניין הממשלה, כולם מצוירים בחושך ואפלה. הציורים של הנוף שקוע בשחור מעלה אצל הקורא רגשות של תסכול וחשש, וזה המסר שמנסה א-שאפעי להעביר. בנוסף, הפאנלים (ריבועים) בקומיקס לא מסודרים בצורה הסטנדרטית, של ריבועים מסודרים בקווים ישרים, אלא מסודרים במעיין "אנרכיה", כשציורים 'גולשים' אל תוך פאנלים אחרים, ולחלק מהציורים אין פאנלים כלל. ניתן למצוא סדר כזה של ריבועים בקומיקס מודרני מאז שנות התשעים, בדומה לקומיקס סאנדמן. הבהירות והצלילות של ציוריו משתנות על פי הסיטואציה. לרוב, האיורים יהיו מטושטשים, מלאים בשחור, וקווי העיפרון יהיו מהוסים וכאילו "ממהרים", אך בסצנות מסוימות, למשל בהפגנות המתוארות בסוף הספר, האיורים יהיו חדים וברורים. האלימות הגרפית המתוארת בהפגנות מצוירת בחדות ודיוק מקסימלי.
"מטרו" מצויר בצורת "קומיקס היברידי", המשלב צורות יצירה אירופאיות ומסורות ערביות. הקומיקס אף מצוין כאחד מהמשפיעים ביותר בסגנון.
הקומיקס של א-שאפעי, "מטרו", מצויר בשחור-לבן. זאת בניגוד לספרי הילדים שלו, "יאסים ועמינה", "זה שלי" ו-"שיחה", שכן צבועים. הסיבה לחוסר הצבע בספר, בדומה לספרי קומיקס אחרים כמו "" או "הדור השני - דברים שלא סיפרתי לאבא", נובע ככל הנראה מהניסיון להעביר את התחושה הקודרת והאפלה שמתוארת בספר. השימוש בשחור לבן כאמצעי להעברת תחושה לא חדש, וא-שאפעי מגלה כישורים רבים בצביעה של הקומיקס וגוונים שונים של אפור. נעשה בקומיקס שימוש רב בצבע השחור. א-שאפעי 'משחק' בקומיקס עם תפקידי האור והצל, ולעיתים משתמש בהם כדי להעביר תחושות: למשל באחד העמודים דמותו של שחאב נמצאת ברכבת התחתית (מטרו) שמוארת, אך פניו מוסתרים כמעט לגמרי בצל שחור כבד. הדבר מעביר את תחושת הטירוף והפחד שהוא חווה באותה סצנה.
לוח אויג'ה
מצעד אלבומי הראפ
מצעד אלבומי הראפ (באנגלית: Top Rap Albums) הוא מצעד אלבומים שבועי, בו מדורגים 25 אלבומים. המצעד הופק על ידי מגזין בילבורד, המדרג את אלבומי הראפ הנמכרים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה.
המצעד החל להתפרסם ב-13 בנובמבר 2004. האלבום הראשון שהגיע לצמרת המצעד הוא "Unfinished Business" של ג'יי זי ואר. קלי.
Top Rap Albums
סימנים חיוניים
סימנים חיוניים הם קבוצת הסימנים הרפואיים החשובים ביותר המציינים את המצב הפיזיולוגי של גוף האדם. מדידות אלו נעשות כדי לעזור להעריך את מצב בריאותו הגופנית הכללית של אדם, לאתר רמזים למחלות אפשריות, ולעקוב אחרי התקדמות ההחלמה. הטווחים התקינים לסימנים החיוניים של האדם משתנים בהתאם לגיל, למשקל, למין ולבריאות הכללית.
ישנם ארבעה סימנים חיוניים עיקריים: טמפרטורת גוף, לחץ דם, דופק (קצב לב), וקצב הנשימה. עם זאת, בהתאם להגדרה הקלינית, הסימנים החיוניים עשויים לכלול מדידות אחרות המכונות "הסימן החיוני החמישי" או "הסימן החיוני השישי". סימנים חיוניים נרשמים באמצעות מערכת הקידוד הבינלאומית LOINC.
ברפואת חירום, ציונים הניתנים על פי מדדים אלו, מסייעים בהערכת מצבו הכללי של המטופל וקביעת דחיפות הטיפול בו. ציונים אלו נקבעים מתוך ההכרה בכך שהסימנים החיוניים המידרדרים לעיתים קרובות קודמים לדום לב או העברה ליחידה לטיפול נמרץ. בשימוש מתאים, צוות טיפול נמרץ יכול להעריך ולטפל בחולה המתדרדר ולמנוע פגיעה בו.
מוניטור רפואי, מציג את כלל הסימנים החיוניים במסך אחד ומתריע על שינויים מסכני חיים. מדדים אלו נמדדים גם באופן שוטף בעת ניתוח, כחלק ממכשירי ההרדמה.
הסימנים.
ישנם ארבעה סימנים חיוניים עיקריים שהם סטנדרטיים ברוב המסגרות הרפואיות: