ב-15 בדצמבר 2014 הוציא את אלבום הפסקול "Blame It On the Streets" אשר מהווה פסקול לסרט הנושא את אותו השם.
ב-14 ביוני 2016 הוציא את אלבום האולפן השני שלו, "Still Brazy".
ב-5 באפריל 2018 התארח בשירה של קארדי בי, "She Bad", מתוך אלבום הבכורה שלה, "Invasion of Privacy". השיר זכה להצלחה רבה ואף זכה במעמד פלטינה מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-3 באוגוסט 2018 הוציא את אלבומו השלישי, "Stay Dangerous". האלבום זכה בתואר "אלבום זהב" מטעם איגוד תעשיית ההקלטות האמריקאי.
ב-24 במאי 2019 הוציא את אלבומו הרביעי, "4Real 4Real", האלבום היה אמור לצאת במרץ 2019, אך נדחה בשל מותו של הראפר וחברו של YG ניפסי האסל, האלבום מהווה מחווה לראפר המנוח. באותה שנה שיחק בסרט הקולנוע ""Tuscaloosa" " בבימויו של פיליפ הארדר.
אלפרד וורדן
אלפרד "אל" מריל וורדן (באנגלית: Alfred Merrill "Al" Worden; 7 בפברואר 1932 – 18 במרץ 2020) היה אסטרונאוט אמריקאי, טייס תא הפיקוד במהלך משימת אפולו 15 לירח בשנת 1971. הראשון לבצע "הליכת חלל עמוק", שבוצעה במהלך הטיסה חזרה מהירח לכדור הארץ. נכון ל-2021, בוצעו רק 3 הליכות חלל כאלה, וכולן במהלך תוכנית אפולו.
בצעירותו.
וורדן נולד ב-7 בפברואר 1932, בג'קסון, מישיגן, ארצות הברית.
במהלך לימודי התיכון היה במועצת התלמידים וכן בתנועת הצופים בארצות הברית, והגיע לדרגה ראשונה.
בוגר תואר ראשון במדעי הצבא מהאקדמיה הצבאית בווסט פוינט, ניו יורק, משנת 1955. לאחר מכן המשיך לתואר שני בהנדסה אווירונאוטית והנדסת מכשירים מאוניברסיטת מישיגן, אותו סיים בשנת 1963.
שרות צבאי.
בתום לימודיו בווסט פוינט בשנת 1955, הצטרף לחיל האוויר ועבר קורס טיס. בין מרץ 1957 למאי 1961 שימש כטייס וקצין חימוש בטייסת היירוט ה־96 בבסיס חיל האוויר אנדרוז, במרילנד. בשנת 1963 למד בבית הספר למדריכי טיסת מכשירים בבח"א רנדולף. בפברואר 1965 סיים לימודים בבית הספר האימפריאלי לטייסי ניסוי באנגליה. בספטמבר אותה שנה סיים לימודים בבית הספר לטייסי ניסוי למחקר אווירונאוטי, ונשאר להדריך בו.
וורדן צבר למעלה מ-4000 שעות טיסה, מתוכם 2500 על מטוסי סילון.
בנאס"א.
וורדן נבחר כאסטרונאוט באפריל 1966. היה בצוות התמיכה של האסטרונאוטים של אפולו 9, וטייס גיבוי של מודול הפיקוד של אפולו 12. בין 26 ביולי ל־7 באוגוסט 1971 היה טייס מודול הפיקוד של אפולו 15.
אפולו 15.
ב־26 ביולי 1971 שוגר וורדן למשימת אפולו 15. דייוויד סקוט היה מפקד משימת אפולו 15 ונחת על פני הירח יחד עם ג'יימס אירווין. אירווין וסקוט השתמשו ברכב ירחי כדי לחקור את פני השטח של הירח. הם שהו על הירח 2 ימים ו-18 שעות, בעוד שוורדן נשאר לבדו בתא הפיקוד. במהלך המשימה, שוגר לוויין למסלול סביב הירח. משימה זו הייתה בעלת השהות הארוכה ביותר על הירח, ו-וורדן מחזיק בשיא גינס אודות "האדם הבודד ביותר בחלל", כיוון שבמהלך המשימה, היה שלב בו תא הפיקוד היה במרחק 2235 מייל מכל אדם אחר. וורדן אמר שהוא נהנה במהלך שלושת ימי הבדידות שלו, כולל הזמן בו לא היה לו קשר עם כדור הארץ (בזמן שהיה בצד הרחוק של הירח) כיוון שהוא היה רגיל להיות לבד כטייס קרב.
במהלך הטיסה חזרה מהירח לכדור הארץ, וורדן ביצע הליכת חלל כדי לקחת את הקלטות פילם שהיו מבחוץ לגוף החללית. זו הייתה הליכת "חלל עמוק" הראשונה בהיסטוריה, במרחק רב מגוף שמימי. הליכת החלל נמשכה 38 דקות, במהלכן הוא נדרש לשלוש גיחות כדי להוציא את כל הקלטות, אשר צילמו תמונות פנורמיות ורציפות של הירח. נכון ל-2020, הליכה זו היא אחת משלוש הליכות כאלה שבוצעו כולן במהלך תוכנית אפולו.
וורדן שהה במצטבר 295 שעות ו-11 דקות בחלל, והוא הקיף את הירח 75 פעמים.
לאחר אפולו 15.
תקרית הבולים.
לאחר חזרת הצוות לכדור הארץ התברר כי הצוות לקחו עימם ללא רשות ותיאום 398 מעטפת היום הראשון שמתוכם 100 נמכרו לסוחר בולים גרמני. כספי המכירה נועדו לשמש את ילדי הצוות ללימודי השכלה גבוהה. בעבר נאס"א העלימה עין מפעילויות דומות אולם כיוון שהפעם זה נעשה בצורה מסחרית גלויה, נאס"א נזפה באסטרונאוטים והם לא קיבלו את הכסף.
במהלך ראיון בתוכנית "בוקר טוב אנגליה" ששודרה ב-29 בספטמבר 2019, וורדן טען כי מפקד המשימה קנה את הבולים ולא הוא.
בין השנים 1972 ל־1973 היה מדען אווירונאוטי ראשי במרכז המחקר איימס של נאס"א, ובין 1973 ל־1975 ראש מחלקת מחקרי מערכות באיימס.
לאחר נאס"א.
בשנת 1975 פרש מנאס"א והיה לנשיא "מאריס וורדן אירוספייס", וסגן נשיא קרן הטיסה הגבוהה, שהקים שותפו למשימת אפולו 15, ג'יימס אירוין. כמו כן היה סגן הנשיא בתאגיד גודריץ' אירוספיס, לפני שפרש לגמלאות בשנת 1996.
בשנת 1982, וורדן רץ לבית הנבחרים של ארצות הברית מטעם מחוז 12 של פלורידה, אולם הוא הפסיד במרוץ למועמד הרפובליקני מול הסנטור טום לואיס, כדי לממן את המירוץ הוא מכר חלק ממעטפות היום הראשון ממשימת אפולו 15.
בשנת 2011, פורסמה האוטוביוגרפיה של וורדן "נפילה חזרה לכדור הארץ: מסעו של אסטרונאוט אפולו 15 אל הירח"( "Falling to Earth: An Apollo 15 Astronaut's Journey to the Moon" )
פרסים ואותות הוקרה.
וורדן קיבל את מדליית השירות המצוין של נאס"א בשנת 1971.
וורדן קיבל תואר דוקטור לשם כבוד בהנדסת אווירונאוטיקה מאוניברסיטת מישיגן, בשנת 1971.
הוא התקבל להיכל התהילה הבינלאומי של האסטרונאוטים (בניו מקסיקו)בשנת 1983.
בשנת 1997 הוא הוכנס להיכל התהילה של האסטרונאוטים האמריקאים.
משפחתו.
וורדן התחתן עם פמלה ונדור ביק ביוני 1955. הזוג התגרש בדצמבר 1969, לאחר 14 שנה, קצת לפני שוורדן נבחר לטוס לירח.
בשנת 1982 התחתן עם ג'יל לי הוטצ'קיס, והיא נפטרה ב-4 במאי 2014.
לוורדן שלושה ילדים.
וורדן נפטר בשנתו ב-18 במרץ 2020.
בתרבות.
במיני סדרה "מכדור הארץ לירח" של HBO משנת 1998, השחקן מייקל ריינור משחק את וורדן.
וורדן גם הופיע מספר פעמים בסדרת הטלוויזיה השכונה של מר רוג'רס.
נאסר שעבאני
נאצר שבאני (בפרסית: ناصر شعبانی; מת ב-13 במרץ 2020) היה גנרל איראני ומפקד בכיר משמרות המהפכה. הוא לקח קרדיט על השימוש במורדים החות'ים כדי לפגוע במכליות הנפט הסעודיות.
קריירה.
שבאני החל את הקריירה הצבאית שלו בשנת 1982 במלחמת איראן–עיראק. הוא השתתף בדיכוי מרד אמול באותה השנה. בשנה האחרונה למלחמת איראן–עיראק הועלה בדרגה במשמרות המהפכה. הוא מילא תפקיד מפתח במבצע מרסד, ובהמשך כתב מספר ספרים על המלחמה. בשנת 2011 הוא ירש את נשיא אוניברסיטת אימאם חוסין והיה לאחד מסגניו של מחנה תראללה.
בשנת 2018 הצהיר בתקשורת הממלכתית האיראנית כי משמרות המהפכה הורו לכוחות החות'ים בתימן לתקוף שני מכליות נפט סעודיות על באב אל-מנדב.
מותו.
שבאני מת מסיבוכי מגפת הקורונה (COVID-19) ב-13 במרץ 2020.
מוחמד מירמוחמדי
סעיד מוחמד מירמוחמדי (בפרסית: سید محمد میرمحمدی; 1948 – 2 במרץ 2020) היה פוליטיקאי איראני, ששימש כיועץ בכיר של המנהיג העליון באיראן, אייתוללה עלי ח'אמנאי, וחבר במועצה לאבטחת אינטרס המשטר. הוא היה חבר הפרלמנט האיראני וייצג את העיר קום. מוחמד היה חבר במועצה המרכזית של מפלגת הרפובליקה האסלאמית, ראש המטה לנשיאות בתקופת נשיאותיהם של עלי חמינאי ואכבר האשמי רפסנג'אני, ומזכ"ל מפלגת התרבות האיסלאמית.
ראשית חייו.
מוחמד נולד בשנת 1949 בקום, איראן. הוא היה אחיינו של איש הדת הבכיר מוסא שובאירי זנג'אני.
קריירה.
מוחמד מונה על ידי המנהיג העליון של איראן, עלי חמינאי, כחבר המועצה לאבטחת אינטרס המשטר באוגוסט 2017.
מותו.
מוחמד מת ממחלת הקורונה ב-2 במרץ 2020, ערב יום הולדתו ה-71, מה שהופך אותו לגורם הבכיר ביותר בהנהגת איראן שמת מהנגיף. אמו מתה גם מהנגיף.
יחסי ארגנטינה–צ'ילה
יחסי ארגנטינה–צ'ילה הם היחסים הדיפלומטיים בין ארגנטינה לבין צ'ילה. אורך הגבול בין המדינות הוא 6,691 ק"מ.
היסטוריה.
שתי המדינות היו בשליטת האימפריה הספרדית החל מהמאה ה-16 ועד לראשית המאה ה-19, כהקפיטניה חנרל של צ'ילה ומלכות המשנה של ריו דה לה פלאטה. במהלך מלחמות העצמאות של אמריקה הספרדית היו צ'ילה וארגנטינה בעלות ברית קרובות והקימו את צבא האנדים. לאחר השגת העצמאות, במשך מרבית המאות ה-19 וה-20, היו היחסים בין המדינות מתוחים, בעיקר בגלל מחלוקות על הבעלות על פטגוניה. בשנת 1881 נחתם הסכם גבול בין שתי המדינות.
סכסוך הגבול החמור ביותר בין המדינות נבע ממחלוקת על הבעלות על שלושה איים: לנוקס, פיקטון ואיסלה נואבה, שנמצאים דרומית לתעלת ביגל. כדי לפתור את המחלוקת, ארגנטינה וצ'ילה פנו לעזרה לאליזבת השנייה, מלכת הממלכה המאוחדת. במאי 1977 קבעה המלכה אליזבת השנייה כי איים אלה שייכים לצ'ילה. הרשויות הארגנטינאיות סירבו לקבל החלטה זו והיחסים עם צ'ילה התדרדרו בחדות ושתי המדינות עמדו על סף מלחמה בקנה מידה מלא. בשנת 1978, שתי המדינות קיבלו את הצעתו של יוחנן פאולוס השני לתווך בסכסוך טריטוריאלי באמצעות שליח מיוחד של הקרדינל אנטוניו זמור. במאי 1985 חתמו ארגנטינה וצ'ילה על אמנת יישוב הסכסוך הטריטוריאלי ברומא. באוגוסט 1991 חתמו נשיא צ'ילה פטריסיו איילווין ונשיא ארגנטינה קרלוס מנם על ההסכם, כתוצאה ממנו נפתרו 22 סוגיות טריטוריאליות בעייתיות, הוחלט על שני הנושאים הנותרים להשאיר לבוררים הבינלאומיים. צ'ילה ממשיכה לטעון לחלק משטחה של אנטארקטיקה המכונה אנטארקטיקה צ'ילנה, שגם ארגנטינה ובריטניה טוענות לה.
במאי 2010 התרחש סכסוך דיפלומטי בין המדינות, שנגרם בגלל הוצאת מפות בארגנטינה, שם סומנו מספר אזורים מעוררי מחלוקת בפטגוניה כשטח ארגנטינאי.
יחסי כלכלה.