בשנים האחרונות לחייו חלה מונטוורדי, אך הדבר לא מנע ממנו את חיבורן של שתי יצירות המופת האחרונות שלו, ב-1641 האופרה ""שיבת אוּלִיסֶה למולדתו", וב-1642, האופרה האחרונה שהלחין "הכתרת פופיאה", המבוססת על חיי הקיסרית פופיאה ובעלה הקיסר נירון. "הכתרת פופיאה" נחשבת לאחד משיאי יצירתו של מונטוורדי. היא מכילה סצינות טראגיות, רומנטיות וגם קומיות (התפתחות חדשה באופרה), הצגה ריאליסטית יותר של הדמויות ומלודיות חמימות יותר מאלה שנשמעו קודם לכן. ביצועה דורש תזמורת קטנה יותר, ותפקיד המקהלה בו איננו בולט כל כך, מאפיינים אלה חשובים במיוחד עבור ביצוע פופולרי שנועד לחצות את חומות ארמונות המלוכה והאצולה, ואכן קהל היעד לאופרות אלה לראשונה היה מעמד הביניים.
מונטוורדי הוסמך לכומר קתולי בשנת 1633. הוא מת בוונציה.
יצירות.
יצירותיו החשובות והמבוצעות ביותר של מונטוורדי הם תשעת ספרי המדריגלים שהלחין כמעט לאורך כל חייו, הספר הראשון ראה אור ב-1587 ואילו האחרון ראה אור רק לאחר מותו ב-1651. ה"ספרים" הם תעודה למעבר הסגנוני המודע שיזם מונטוורדי בין ההלחנה המסורתית של תקופתו בסגנון הרנסאנס, לסגנון הבארוק החדשני. בין ה"ספרים" מקובל למנות את הספר החמישי כנקודת ציון באותו מעבר מסגנון ההלחנה של הרנסאנס לסגנון הבארוק, עם השימוש בקונטינואו וטונאליות פונקציונלית, ואת הספר השמיני הארוך וכנראה המורכב ביותר שהלחנתו התמשכה על פני כ-30 שנה. הספר התשיעי והאחרון דווקא מאופיין ביצירתו פשוטות יותר.
מבין יצירותיו הדתיות בולטת "תפילות ערבית לבתולה המבורכת" המוכרת בקיצור גם כ"ערבית" שבוצעה לראשונה ב-1610, ומבוצעת באופן תדיר אף בימינו, את הפתיחה הכלית ליצירה עיבד מונטוורדי מהפתיחה לאופרה "אורפיאו". היצירה נחשבת לאחת מיצירות הקודש החשובות ביותר ובכלל במוזיקה המערבית. ביצירה עושה מונטוורדי בקתדרלה שימוש ככלי נגינה, באמצעות ההידהוד המתמשך במבנה הרחב, דוגמאות לכך ניתן למצוא בין היתר בדואטים "שני שרפים" וב"האזינו השמים".
מונטוורדי חיבר לפחות שמונה-עשרה אופרות, שמהן שרדו רק "אורפיאו", "שיבת אוּליסהֵ למולדת" ו"הכתרת פופיאה", כמו גם האריה המפורסמת "קינה" מן האופרה השנייה שלו, "אריאנה".
השפות הסלאביות
נקמת הטרקטור
נקמת הטרקטור היא להקת רוק ישראלית. הלהקה הוקמה ב-1988 בתל אביב על ידי אבי בללי, אילן גרין אופיר לייבוביץ' ודני מקוב. את שמה של הלהקה הציע רמי פורטיס לחברי הלהקה, בעקבות שם של שיר שנגנז מאלבומו "סיפורים מהקופסא".
היסטוריה.
נקמת הטרקטור הוקמה בשנת 1988 לאחר שבללי, ששב שנתיים קודם מברלין לארץ, החליט לקבץ סביבו כמה מחברי נעוריו ולהקים להקה חדשה. את הקלידן אילן גרין הוא הכיר בתיכון אורט טכניקום בגבעתיים, ועם הגיטריסט אופיר לייבוביץ' ניגן בלהקת להקת נוער תל אביבית בשם מודוס ויוונדי. לאחר שצירפו אל השלישייה גם את המתופף דני מקוב, ששב מאנגליה בשנת 1989, החלה הלהקה לנסות לעניין גם את חברות תקליטים במוזיקה שלהם. לאחר שנדחתה על ידי מספר חברות תקליטים הוחתמה הלהקה על ידי ניצן זעירא בחברת נענע דיסק. נקמת הטרקטור הייתה הלהקה הראשונה שהוחתמה בחברה של זעירא. אלבום הבכורה, נקמת הטרקטור יצא במאי 1990. הוא הופק על ידי ברי סחרוף וכלל מספר להיטים שהבולטים שבהם הם "משחק של דמעות", "אדון הסליחות", המבוסס על ניגון יהודי ספרדי ו"עפיפונים" - גרסת כיסוי עברית לשיר שנכתב על ידי האל האקאדיי ולי פוקריס ובוצע במקור על ידי להקת Simon Dupree and the Big Sound . תוך כדי העבודה על האלבום החלה הלהקה בקריירה מקבילה של כתיבת מוזיקה להפקות מחול. הלהקה הופיעה עם להקת בת-שבע בישראל ומחוץ לה במסגרת המופע "קיר", שזכה להצלחה גדולה.
ב-1992 יצא אלבומם השני, קיר, בשיתוף עם אוהד נהרין, אשר לא נחל הצלחה רבה.
בהמשך השנה יצא אלבומה השלישי של נקמת הטרקטור, "זכות הצעקה", שכלל את הלהיטים "ג'ונגל פיתוח" ו"היא". באותה השנה הקליטה הלהקה את השיר "אופניים וספר" עבור אופרת הרוק הגנוזה של הלל מיטלפונקט, "סאמארה". השיר נכלל באלבום הרביעי מ-1995, "ארונות מטבח". האלבום לווה באלבום ההופעה האקוסטי "מטבח אקוסטי" מ-1996 שכלל שירים משלושת האלבומים (פרט ל"קיר"). המופע זכה להצלחה רבה ולביקורות טובות והלהקה המשיכה להופיע במתכונת זו במשך שנים רבות לאחר מכן.
בשנת 1996 כתבה הלהקה את המוזיקה לסרט הקולנוע "סוף המשחק" בבימוי יוני דרמון, ובכיכובם של סער בדישי בתפקיד ראשי, משה איבגי ויגאל עדיקא.
ב-1999 יצא האלבום "טעות של הירח", המהווה שילוב של שני סוגי המוזיקה בהם עוסקת הלהקה. הוא כולל בין השאר מוזיקה מתוך הפקת המחזה אותלו של הבמאי יוסי פולק שיצרה הלהקה שנתיים קודם לכן.
ב-2003 יצא אלבום הרוק "לאן הולכים פתאום כולם" שזכה לביקורות משבחות וכלל את הלהיט "מסכים שטוחים". באותה השנה הגיע "מטבח אקוסטי" למעמד של אלבום זהב.
ב־2004 עזב גרין את הלהקה אחרי 15 שנות פעילות, ויצא לדרך עצמאית.
ביולי 2011, לאחר 8 שנים ללא הוצאת אלבום, הוציאה הלהקה סינגל ראשון "נשאר רק לרוץ" מתוך אלבום שישא את אותו שם.
בספטמבר 2011 יצא האלבום "נשאר רק לרוץ", ובו שירים חדשים לצד גרסאות חדשות לשירים מהעבר, ביניהם "ג'ונגל פיתוח", "מתנתקת" ו"כנפיים שבורות" (בביצוע של יסמין אבן כזמרת אורחת).
ביוני 2013, הוציאה הלהקה סינגל ראשון "אד אן (בגלות)" מתוך האלבום "מה לאהובי", אלבומה התשיעי של הלהקה, שכולו לחנים לכתביו של משורר ימי הביניים רבי משה אבן עזרא. הלחנים בדיסק היו של בללי, למעט שניים - האחד בעל לחן עממי, והשני, "דדי יפת תואר", שהולחן על ידי רועי ירקוני. ביולי 2013 יצא לאור הסינגל השני מתוך האלבום "שתה אחי" בהשתתפות יורם חזן סולן להקת כנסיית השכל. באוגוסט 2013 יצא האלבום באופן רשמי תחת הלייבל אנובה מיוזיק. אבי בללי, סולן הלהקה אמר כי "האלבום הזה הוא מעגל שנסגר אחרי עשרים וחמש שנות פעילות של נקמת הטרקטור, הפעם בחרנו לקחת את הנגיעה שלנו לתרבות היהודית הספרדית לכדי אלבום שלם". גם באלבום הזה, נקמת הטרקטור מעניקים פרשנות מוזיקלית עכשווית, לטקסטים קלאסיים מן המקורות, באופן שממזג ביניהם ומשמיע את הצליל הכל כך מוכר שהקהל מזהה עם איתה. הלהקה חזרה אל השירה היהודית העתיקה של המשורר, שאחראי על אחד המפגשים הראשונים שלהם עם שיריו ("אל נורא עלילה"). אל הפיוטים של אבן עזרא הגיע בללי ב - 2009, בעת שהתאבל על מות אביו. הוא העמיק בטקסטים שעוסקים בסליחה, אהבה, געגועים וחשבון נפש - והלחין אותם. באלבום "מה לאהובי" לוקחים חלק גם שלמה בר בשיר "קסטיליה", איתמר דוארי על כלי הקשה ואליהו דגמי שמנגן בעוד. האלבום יצא במארז מהודר המכיל קלפים ועליהם מילות השירים, כמו כן, יצא בפורמט דיגיטלי.
תיכנות
ביר 7
רדיו סיטי מיוזיק הול
פאלו דה לה מוסיקה קטלניה
פלאו דה לה מוזיקה קטלנה
פלאו דה לה מוזיקה קטלנה (בקטלאנית: Palau de la Música Catalana ("ארמון המוזיקה של קטלוניה") הוא אולם קונצרטים בברצלונה שבספרד.
האולם נמצא במרכז העיר, בקרבת הבארי גוטיק (העיר העתיקה של ברצלונה). האולם נבנה בין השנים 1905–1908 על פי תכנונו של האדריכל ליואיס דומנק אי מונטנר בסגנון המודרניסטה הייחודי לעיר. האולם נבנה על מנת לשמש אולם קונצרטים עבור מקהלת קטלוניה (Orfeó Català).
בשל יופיו המיוחד של המבנה, הבנוי בשילוב בין סגנון המודרניסטה הטבעי (המחקה את הטבע) לבין סגנון המודרניסטה הנאו-גותי, ובשל ייחוד כיפת הזכוכית של המבנה (כיפת האולם כולה עשויה ויטראז' - זכוכית צבעונית) נבחר המבנה על ידי ארגון אונסק"ו כאתר מורשת עולמית בשנת 1997 יחד עם אוספיטל דה סנט פאו. בשנת 1971 הוגדר המבנה כאתר לאומי על ידי ממשלת ספרד.
סמקה
סמקה (ברומנית: Samca), על פי המיתולוגיה הרומנית, היא רוח טמאה, מכוערת ומבהילה.
הסמקה מתוארת כאישה ערומה, עם שיער פזור שמגיע עד קרסוליה, שדיים ארוכים עד הרצפה, עיניים קטנות ונוצצות ככוכבים, ידי ברזל עם ציפורניים ארוכות ומחודדות כמסרגה או מעוקלות כחרמש. פיה של הסמקה מכוער ועקום, ויוצאת ממנו לשון אש. אולם היא יכולה להופיע גם בדמויות דמוניות נוספות כגון: חזיר גדול ואכזר, כלב עם שיניים חשופות, חתולה ללא שיער שעיניה מודלקות ובולטות, עורב גדול עם עיניים מדממות, או עכביש גדול ושחור.
לסמקה תשעה-עשר שמות: Vestitia, Navadaraia, Valnomia, Sina, Nicosda, Avezuha, Scorcoila, Tiha, Miha, Grompa, Slalo, Necauza, Hatavu, Hulila, Huva, Ghiana, Gluviana, Prava si Samca.
פעילותה.
האמונה העממית המיתולוגית מספרת כי הסמקה מופיעה בעת מילוי הירח באמצעו של החודש הירחי. וכי כאשר היא מתגלה לילדים צעירים עד גיל ארבע שנים, הם נבעתים ולוקים במחלה הנקראת "רוע הילדים". לפי אותה אגדה, היא מתגלה גם לנשים העומדות ללדת, טורדת את מנוחתן ומפחידה אותן באופן שיכול לגרום להן מוות מיידי או להפוך אותן לבעלות מום וחסרות ישע למשך כל ימי חייהן.
לאמונה הטפלה יש גם דרכי התגוננות מפני הסמקה: יש לכתוב את כל תשעה-עשר שמותיה על קיר הבית שנפגע מכשפיה, או לבקש ממכשף שיכתוב "קסם נגדי" שיעביר את הכישוף של סמקה מעל הנפגע. הסכנה הטמונה בכתיבת קסם נגדי על פי האגדה היא כי הסמקה תבוא גם אל כותב הקסם, אולם אם האיש הוא אדם זקן היא לא תפגע בו, אלא רק תגרום לו לחרוק שיניים בשנתו.
מסילת רכבת