המרכיב הייחודי ביותר של המערכת הצרפתית (שנבדל מהמערכת הבריטית בטוגולנד הבריטית) היה חינוך חינם. כמובן שכתוצאה מכך הקולוניה הצרפתית נשאה בנטל אך היא לקחה בחשבון שזה פקטור בעשייתו של החינוך, כך שיהיה נגיש לחלוטין לאוכלוסייה האפריקאית. על אף זאת, הצרפתים אימצו מדיניות של הגבלת מספר התלמידים בחלק מבתי הספר בטוגולנד הצרפתית. החינוך הצרפתי בטוגולנד הצרפתית היה מפוקח על ידי מנהל של חינוך שנעזר על ידי אירופאי הנבחר למטרה לצורך זו. הצרפתים רצו ושאפו להטמיע את השפה שלהם לאוכלוסייה הילידית כך שאותם ילידים יושפעו מכך ויתחילו להתנהג מבחינת תרבות ושפה כמו הצרפתים עצמם, וכך בעצם יהיו מקושרים לצרפת עצמה. כמו כן הצרפתים פיתחו בטוגולנד הצרפתית סוג של אליטה מסוימת של ילידים שמטרתה הייתה אותו דבר – הטמעה וספיגה של התרבות והחינוך האירופאים אל תוך מי שהרכיבו את האליטה. בטוגולנד הצרפתית היו כ-30 שבטים שונים כששבט האווה הוא הדומיננטי והכי גדול. כל שבט שהיה בטוגולנד הצרפתית נשלט על ידי הצרפתים ושילם מיסים. כל יליד אפריקאי מאז הכיבוש הצרפתי נחשף לפוליטיקה, החברה והכלכלה של העולם המתורבת. כתוצאה מכך, החיים המתורבתים שהצרפתים ניסו לכפות על הילידים פגשו את החיים הקודמים של הקהילה הילידית ואף גרמו להתפוררותה בחלק מן המקרים. החשיפה לעולם המודרני גרמה לחלק מהאפריקאים לחשוק בדברים שלא היו יכולים לחשוב עליהם לפני כן והיה קושי להשיג אותם באפריקה, כגון : טבק, אופניים, שמלות, בתים ומכוניות. בתחום החקלאות האיכרים האפריקאים (החקלאים) כבר לא יכלו לחיות את חייהם השקטים אלא הם היו חייבים לעבוד בשביל השוק העולמי, כך שהשלטון הצרפתי הרוויח מתוצרתו ולקח לו את גידולי הקקאו, השמן והכותנה. המון ילידים בטוגולנד הצרפתית אימצו לעצמם מנהגים צרפתים ושכחו הרבה משלהם. בטוגולנד הצרפתית ניתן היה למצוא הרבה אפריקאים שהולכים עם לבוש אירופאי, מדברים צרפתית בצורה טובה ורהוטה, בעלי בתים יפים ואמידים ואף כאלה שיכלו ושלחו את ילדיהם לבתי ספר יוקרתיים באירופה ואמריקה. למרות שאותם ילידים אמידים ספגו את החינוך והתרבות הצרפתיים, הם המשיכו לשמור על מנהגיהם הקודמים שכללו נישואים לכמה נשים במקביל, אכילה בידיים במקום עם סכו"ם ואף שינה על הרצפה בחדרי שינה שהיו חשופים. אחד מהאינטרסים של הצרפתים לכך שהתרבות האירופאית תחדור לטוגולנד הצרפתית היה הגדלת הצריכה הכלכלית של הילידים האפריקאים. הצרפתים הביאו איתם את המודרניות לטוגולנד הצרפתית וכך הילידים יכלו להשתמש בתחום חדש של תקשורת ותחבורה שגרמו להם לצרוך יותר והיטיבו עם הכלכלה הצרפתית ועם המערכת המנהלית.
האוכלוסייה הילידית בטוגולנד הצרפתית הייתה מסורה לסגידה לפטישים שהגדרתם היא חפצים דוממים המהווים אובייקט לסגידה או להערצה. הקתולים והפרוטסטנטים האירופאים ניסו להמיר את דת הילידים לנצרות, אך תהליך זה היה מאוד איטי ולא משמעי. הצרפתים רצו להפוך אותם מ"רובוטים" (כמו שהם תפסו אותם) למשתפי פעולה עם מערכת קולוניאלית צרפתית שלמה, ואת אליטות הילידים הם ממש רצו להפוך לאנשים הקשורים למדינה הצרפתית – מעיין שחורים צרפתים. הצרפתים הבינו שכדאי להם לייסד את האליטה הזאת גם מטעמי נוחות – בתוך האוכלוסייה הילידית תהיה אליטה של אנשים אמידים ומשכילים שייקחו חלק באדמיניסטרציה הצרפתית ויהוו גורם מקשר (מוציאים לפועל) בין הילידים לצרפתים, כך שהמדיניות הצרפתית תיושם במלואה בטוגולנד הצרפתית. הצרפתים האמינו כי לתרבות שלהם יש עליונות על פני תרבויות אחרות ועל כן ניסו להטמיע אותה לאפריקאים.
ביבליוגרפיה.
The Togo Elections. 1958. Africa Today 5 (4): 6-12, http://www.jstor.org/stable/4183958.
Bening, R. B. 1983. The Ghana-Togo Boundary, 1914-1982. Africa Spectrum 18 (2): 191-209
Ralph J. Bunche. 1934. French Educational Policy in Togo and Dahomey, The Journal of Negro Education. Vol. 3, No. 1 (Jan., 1934), pp. 69-97.
Ralph J. Bunche. 1936. French and British Imperialism in West Africa, The University of Chicago Press on behalf of the Association for the Study of African American life and History. The Journal of Negro History, Vol. 21, No. 1 (Jan., 1936), pp. 31-46.
זיגיסמונד השני
Don't Speak (שיר)
Don't Speak (באנגלית - אל תדבר) הוא שיר של להקת הרוק האמריקאית "נו דאוט". הוא פורסם ב-1996 והיה הסינגל השלישי באלבום האולפן השלישי של הלהקה - Tragic Kingdom.
רקע.
השיר נכתב במקור כשיר אהבה, על ידי הזמרת גוון סטפאני ואחיה אריק סטפאני. בגרסתו הסופית, גוון שינתה אותו לשיר פרידה מחבר הלהקה טוני קנל ובן זוגה לשעבר, זמן קצר אחרי שהוא סיים את מערכת היחסים בת שבע השנים שלהם.
השיר דורג במקום מספר 495 במגזין בלנדר, במסגרת "500 השירים הגדולים מאז שנולדת". למרות הפופולריות של השיר, "Don't Speak" לא נכנס למצעד הבילבורד הוט 100 (משום שבזמנו נכללו בו רק שירים שיצאו כסינגל שיווקי), אך הוא דורג במקום הראשון במצעד השירים העכשוויים של בילבורד, למשך 16 שבועות. מחוץ לארצות הברית, השיר דורג בראש המצעדים באוסטרליה, קנדה, איסלנד, הולנד, ניו זילנד, בריטניה, ובכך הפך לסינגל הבינלאומי המוצלח ביותר של הלהקה.
השיר היה מועמד לשיר השנה ולביצוע הפופ הטוב ביותר של צמד או להקה, בטקס פרסי גראמי שהתקיים בשנת 1998.
השיר סומפל על ידי מספר אמני היפ-הופ לתוך שיריהם, כולל לשירו של ראקים "Dedicated" ולשירו של אייס קיוב "War &amp; Peace". הקליפ של השיר בוים על ידי סופי מולר.
כתיבה והלחנה.
השיר נכתב על ידי אריק סטפאני וגוון סטפאני והופק על ידי מתיו ווילדר. גוון סטפאני שכתבה את המילים כמעט לחלוטין לאחר הפרידה שלה מטוני קנל. על פי גוון סטפאני, "זה היה אמור להיות יותר אופטימי, יותר בסגנון הרוק של שנות השבעים. [כאשר] טוני ואני נפרדנו זה הפך לשיר עצוב."
הגיטריסט של הלהקה, טום דומונט אמר על השיר : יש הרבה סיפורים על השיר הזה, כי הוא נפרש על פני תקופה ארוכה. במקור, אחייה של גוון כתב את רוב השיר, ואז אחרי שקיבלנו אותו כלהקה גוון שינתה את המילים מסביב, כדי להתאימם לחייה. מבחינה מוזיקלית, אנחנו הבאנו את זה לרמה אחרת, אבל לקראת הסוף אנחנו ניסחנו אותו מחדש. יש גרסה מוקדמת יותר של השיר, שבו המשפטים שונים לגמרי, והוא באמת גרסה יפה וזה מדהים, אבל גרסה זו הרבה יותר גאז'ית וממש שונה. לשיר הזה היה תהליך תהליך דגירה ארוךהשיר מולחן בסולם סי מינור ופה מינור.
מיקומי שיא.
מיד עם יציאתו, השיר זכה להשמעות רבות והפך לשיר המושמע ביותר ברדיו האמריקאי ב-1996. השיר הגיע למקום הראשון במצעד 100 השירים העכשוויים של בילבורד, ושמר על מיקום זה למשך 16 שבועות לא רצופים, שיא לאותו הזמן. גם כאשר השיא נשבר, בשנת 1998, על ידי "גו גו דולס" עם השיר "Iris", כשהגיע ל-18 שבועות במקום הראשון, השיר "Don't Speak" שמר על המקום השני ברשימת השירים עם הכי הרבה שבועות בצמרת המצעד 100 השירים העכשוויים.
השיר, בגרסת הרדיו, היה ללהיט גם במצעד שירי הרוק המודרניים, בו הוא טיפס למקום השני, ושהה בו למשך 5 שבועות רצופים.
במצעד 40 השירים למבוגרים השיר דורג במקום הראשון במשך 15 שבועות רצופים. במצעד סיכום שנת 1997 של 100 השירים העכשוויים של בילבורד, השיר דורג במקום הראשון.
השיר זכה גם לדירוגים גבוהים גם באירופה. בפברואר 1997 הוא הגיע למקום הראשון בבריטניה ובאירלנד, למשך 3 שבועות. גם במדינות נוספות באירופה, השיר הגיע לצמרת: בלגיה, הולנד, נורווגיה, שוודיה, שווייץ. במצעד של אירופה הוט 100, השיר הגיע למקום הראשון במשך 9 שבועות. באוסטריה שמר השיר על המקום הראשון למשך 8 שבועות.
בישראל, במצעד הפזמונים הבינלאומי השנתי של 1996
דורג השיר במקום ה-6.
האראלד, נסיך דנמרק
האראלד, נסיך דנמרק (בדנית: Prins Harald til Danmark; 8 באוקטובר 1876 – 30 במרץ 1949), היה בנו של פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ולוטננט גנרל בצבא המלכותי הדני.
ביוגרפיה.
האראלד נולד ב-8 באוקטובר 1876 בארמון שרלוטנלונד, קופנהגן, לפרדריק, נסיך הכתר של דנמרק, בנו הבכור של כריסטיאן התשיעי, מלך דנמרק, וללוביסה, נסיכת שוודיה, בתם של קרל החמישה עשר, מלך שוודיה ולואיזה, נסיכת הולנד. בשנת 1893, בהיותו בן 17, החל האראלד את שירותו בצבא המלכותי הדני, ולאחר מכן מונה לקצין ברגימנט ההוסארים של המשמר. בשנת 1906 מת סבו כריסטיאן התשיעי, ואביו עלה לשלטון במקומו.
ב-28 באפריל 1909 התחתן האראלד עם הלנה אדליידה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-גליקסבורג, בתם של פרידריך פרדיננד, דוכס שלזוויג-הולשטיין וקרולינה מתילדה, נסיכת שלזוויג-הולשטיין-זונדרבורג-אוגוסטנבורג, ממנה נולדו לו חמישה ילדים. לאחר נישואיהם התגוררו השניים בכפר שאפרגארדן מצפון לקופנהגן, בבית אותו רכש האראלד בשנת 1907. בשנת 1912 מת אביו פרדריק השמיני, מלך דנמרק, ואחיו כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק עלה לשלטון במקומו. בשנת 1923 הפסיד האראלד חלק מרכושו, בעקבות המפולת של הבנק הדני, אולם הצליח להמשיך להתגורר בביתו עד לשנת 1935, אז עבר להתגורר בווילה בצפון קופנהגן.
בשנת 1926 פרש האראלד מהצבא בדרגת מייג'ור גנרל, אולם בשנת 1933 העלה אותו אחיו כריסטיאן העשירי, מלך דנמרק לדרגת לוטננט גנרל.