בחצי הכדור הצפוני, נקודת השוויון בחודש מרץ היא נקודת השוויון האביבית, ונקודת השוויון בחודש ספטמבר היא נקודת השוויון הסתווית. בחצי הכדור הדרומי המצב הפוך.
נקודת השוויון בחודש מרץ מתרחשת בדרך כלל בין היום ה-20 ליום ה-21 בחודש, ונקודת השוויון בחודש ספטמבר בין היום ה-22 ליום ה-23 בחודש. התאריכים משתנים משום שהשנה הטרופית אינה מורכבת ממספר ימים שלם, ומשום שמסלול כדור הארץ הוא אליפטי, לכן המועד בו מתרחשות נקודות השוויון אינו מחלק את השנה באופן שווה.
נדידת נקודות השוויון.
נדידתן האיטית של נקודות השוויון (Precession of the Equinoxes - "פרצסיה") קשורה ישירות לנקיפתו של ציר כדור הארץ סביב קוטבי מישור המילקה.
ציר כדור הארץ משלים מחזור נקיפה כל 25,800 שנים לערך. במשך זמן זה משתנים לאיטם מיקומי הכוכבים כפי שהם נמדדים במערכת הקואורדינטות השמימית המשוונית. שינוי הקואורדינטות נובע ישירות מנדידתה של מערכת הקואורדינטות עצמה. שינוי הקואורדינטות של נקודות השוויון הוא בקצב של כמעלה אחת מדי 72 שנים (בכיוון השעון במבט מלמעלה, כלומר מעל קוטבו הצפוני של כדור הארץ).
בתרבות המערבית, היה זה האסטרונום היפרכוס שגילה בשנת 130 לפנה"ס, את נדידת נקודות השוויון. כיום משערים כי תרבויות עתיקות יותר (כגון מצרים העתיקה ובבל) הקדימו אותו.
זאב טיומקין
זאב (ולדימיר) טיומקין (לעיתים טמקין) (1861, יליזבתגרד – 25 בדצמבר 1927, פריז) היה מנהיג ציוני יליד האימפריה הרוסית. אחיו של הרופא הציוני-הרוויזיוניסט זינובי יונוביץ' טיומקין ודודו של המלחין דימיטרי טיומקין.
ביוגרפיה.
טיומקין נולד ביליזבתגרד שבאוקראינה והיה בין מייסדי אגודת "חובבי ציון" בסנקט פטרבורג. בו' בכסלו תרנ"א (1890) הגיע לארץ ישראל, כדי לעמוד בראש הלשכה להנהלת העבודה המעשית של "חברת התמיכה" של "חובבי ציון" שנפתחה ביפו ולסייע ברכישת קרקעות.
מאוחר יותר חזר טיומקין לרוסיה וכיהן כרב מטעם ביליזבתגרד. הוא נמנה עם ראשוני התומכים בהרצל, והשתתף בקונגרסים ציוניים מטעם יהדות אוקראינה, החל מהקונגרס הציוני הראשון. בקונגרס התשיעי נמנה בין 24 הצירים הוותיקים שהשתתפו בכל תשעת הקונגרסים הראשונים. במלחמת העולם הראשונה סיפק סיוע לפליטים בדרום רוסיה.
טיומקין נמלט מן המהפכה הבולשביקית לברלין, ובשנת 1920 התיישב בפריז והצטרף לתנועה הרוויזיוניסטית. בשנת 1921 השתתף כנציג אוקראינה בוועד המשלחות היהודיות.
על שמו הקימו אנשי בית"ר ב-1932 את מושב "רמת טיומקין" בשרון. בשנת 1948 נבלע המושב בנתניה וכיום הוא חלק משכונת "רמת אפרים".
ולדימיר טיומקין
תל־אביב
אשל היאור
אֵשֶׁל הַיְּאוֹר (שם מדעי: "Tamarix nilotica") הוא עץ ממשפחת האשליים. זה מין האשל הנפוץ ביותר בישראל.
פריחת אשל היאור היא באביב ובקיץ בתפרחות מכבידות בצבע לבן-ורוד (הפריחה בורוד מלא היא של אשל סיני שאינו צומח בר בישראל).
תפוצת אשל היאור היא בצפון הארץ, בקעת הירדן, אזור החוף ובאפיקי נחלים וגדות אגמים. אשל היאור הוא צמח מוגן על פי החוק בישראל.
שיטה מלבינה
שיטה מלבינה (שם מדעי: "Faidherbia albida", לעיתים "Acacia albida"; שם עממי באנגלית "Ana tree" ובערבית הראז) היא עץ נשיר מתת-משפחת המימוסיים, משפחת הקטניות.
מוצא העץ ומקום גידולו העיקרי בסוואנות של מזרח אפריקה ומזרחה עד למזרח התיכון ולהודו הוא צומח במקומות בהם יורדים 600–900 מילימטר גשמי קיץ ולצידי נחלים. שמו של המין נגזר מהגוון הלבן של הגזע.
תיאור.
לשיטה המלבינה נוף גדול, העלים מנוצים, הפרחים מופיעים בשיבולים וצבעם כצבע החול. הפרי הוא בצורת תרמיל מפותל. העלים מורכבים באורך 6 סנטימטר ולהם 7 - 20 עלעלים. בבסיס העלה זוג קוצים ישרים באורך 2 סנטימטר. על ציר העלה ישנן בלוטות המפרישות צוף. בישראל משיר העץ עלים בגלל קור החורף. בישראל, כמו בארצות המוצא במזרח אפריקה, העץ מלבלב באביב ופורח בסוף הקיץ ובסתיו, בחודשים אוגוסט עד נובמבר. התפרחת דמוית שיבולת בצבע צהוב בהיר. עלי הכותרת לבנים והאבקנים צהובים.
השיטה המלבינה היא עץ הנכלל ברשימת הצמחים המוגנים בישראל. בישראל השיטה המלבינה מרוכזת בשבעה מקומות שונים ומבודדים זה מזה במקומות בהם יש לעץ מים זמינים בנוסף למי הגשם. ישראל היא גבול התפוצה הצפוני של עץ השיטה המלבינה. חורשת עצי השיטה המלבינה הצפונית ביותר על פני כדור הארץ נמצאת בשמורת טבע תל שימרון בגבולו הצפוני של עמק יזרעאל, למרגלות היישוב תמרת. היא שריד לצומח טרופי ששלט כאן בתקופה בה שרר בישראל אקלים חם ולח. העץ זקוק למי תהום גבוהים לצורך גידולו. באפריקה שהיא יבשת המוצא של השיטה המלבינה, היא נפוצה לאורך גדות נחלים ובמשטחי הצפה של נהרות.
בנוסף לשמורת תל שמרון נמצאים ריכוזים של השיטה המלבינה גם בנחל תבור, בעמק האלה, ליד מושב ישרש, בשטחים החקלאיים בין מושב דור למושב עין איילה ובשמורת "מבוא אשדוד".
עץ שיטה מלבינה יחיד בתל אביב נמצא במרכז סוזן דלל.
רבייה.
הרבייה של השיטה המלבינה בישראל היא רבייה וגגטטיבית, בניגוד לרביית זרע הנפוצה באפריקה. העץ עמיד לכריתה, שרפה ועיבוד חקלאי והוא מתחדש מהיחורים לאחר הפגיעה. מקור של כל קבוצת עצי שיטה מלבינה בישראל הוא מזרע אחד וכל קבוצת עצים היא בעצם עץ אחד בעל שלוחות.
במקורות.
את השיטה המלבינה יש המזהים עם עֲצֵי שִׁטִּים ששימשו לבניית המשכן, עצתה היא חזקה והגזע גבוה ועבה יותר מרוב מיני השיטה הנפוצים במדבר סיני וסביבותיו, מה שמתאים לקרשי המשכן הגבוהים.
תדר נייקוויסט
בתורת הדגימה, תדר נייקוויסט (על שם הארי נייקוויסט, מהתורמים הראשיים לתורת האינפורמציה) הוא מחצית מתדר הדגימה בו מערכת ספרתית פועלת. תדר זה הוא התדר הגבוה ביותר שניתן לשחזור מתוך אות ספרתי אשר מייצג דגימה של מידע אנלוגי.
על פי משפט הדגימה של נייקוויסט-שאנון, כאשר דוגמים אות אנלוגי בתדר דגימה מסוים f, האות הדגום ייצג נאמנה את האות הנדגם ויאפשר שחזור מדויק שלו, עבור תדרים שהם לכל היותר f/2. אם האות הנדגם מכיל תדרים גבוהים מתדר נייקוויסט, תתרחשנה טעויות דגימה, ובאות הדגום יופיע בטעות בתדרים נמוכים מידע שהיה במקור בתדרים גבוהים. תופעה זו נקראת "התחזות" או "קיפול תדרים" (aliasing).
יש צורך בשימוש במסנן אידיאלי על מנת לאפשר שחזור מדויק של אות שנדגם בדיוק בתדר נייקוויסט. משום שמסנן זה איננו ניתן למימוש מעשי נהוג לדגום אותות תדר גבוה מהנדרש על פי תדר נייקוויסט. לדוגמה, התדר הגבוה ביותר שבני אדם מסוגלים לשמוע, הוא בסביבות 20,000 הרץ, והקלטה שתיחשב איכותית צריכה לאפשר שימור גם של התדרים בסביבת 20,000 הרץ. משום כך תדר הדגימה בתקליטורים הוא 44,100 הרץ, מעט יותר מכפליים מתדר זה.
לעומת זאת, באשליית גלגל העגלה, מודגם מה קורה כאשר הדגימה נעשית בקצב נמוך מהנדרש לצורך שחזור מדויק של האות. גלגל המסתובב בתדירות גבוהה, ייצור את האשליה כי הוא מסתובב בכיוון ההפוך, אם התדירות הזוויתית של סיבוב הגלגל היא גבוהה יותר מתדירות הדגימה של מצלמת הווידאו (כ-24 תמונות בשנייה).
הורות משותפת
הורות משותפת (באנגלית: Shared Parenting) היא שם כולל למודלים של הורות המהוות חלופה לנישואים ומבוססות על שלושה עקרונות:
יישום נפוץ של מודל זה כולל נשים וגברים שהחליטו להביא יחד לעולם ילד, או ילדים משותפים, מבלי לחיות בזוגיות, או לקיים משק בית משותף. ההורים יכולים להיות הטרוסקסואלים, או חד מיניים, עם, או בלי בני, או בנות זוג. תהליך ההתעברות מתבצע באמצעות הזרעה בבית חולים, באופן עצמי, במרפאת פוריות, או ביחסי מין.
לשם כך, לרוב יערכו ביניהם ההורים הסכם הורות משותפת קודם לתהליך. ההסכם יכול להתקיים בין כל שני הורים ביולוגיים, שיש ביניהם אמון ומערכת יחסים מינימלית לגידול משותף של ילד, גם אם הם רשומים פורמלית כרווקים, או גרושים. ההסכם, שנחתם לרוב טרום הולדת הילד, כולל הסדרה והתייחסות לתחומים הקשורים להריון, טיפולי פוריות, חלוקת אחריות כלכלית, חלוקת ימי טיפול בילד וסוגיות כמו חינוך, הסעות ועוד.
הקשר לגירושין.
באופן הדומה להסכמי הורות משותפת, הורים גרושים חותמים על הסכמי גירושין, על מנת להסדיר ביניהם את סוגיות הטיפול בילדים. במקרי גירושין חשיבות חלוקת האחריות ההורית גוברת, בגלל החשש לפגיעה רגשית, לנתק ולנסיגה בהתקדמות הילד והצלחתו, הנובע מפרידת ההורים, מעבר הבתים והשינוי הקיצוני שחל במשפחה. על כן, הסכמי הורות משותפת יכולים להתבסס על הסכמי גירושין, שכן ישנה חפיפה רבה, אך לא מלאה, בין הנושאים עליהם נדרשת הסכמה.
כיום יש מגוון של משפחות המקיימות מודל של הורות משותפת. לדוגמה, משפחות שיש בהן כמה זוגות הורים המגדלים במשותף את ילדיהם כאחים, שיש להם הורים שונים שהם חלק מאותה משפחה גרעינית. במקרים מסוימים, ההולכים ומתרבים בשנים האחרונות, ההורות המשותפת מהווה מושג המאפשר הסכמים חדשניים בין חברים, שותפים, קומונות או זוגות של הורים המחליטים לגדל ילדים במשותף.
הסכם הורות משותפת.
לעריכת הסכם הורות משותפת מפורט קודם לתחילת תהליך ההיריון, יש חשיבות רבה במניעת קונפליקטים בין ההורים הנוגעים להסדרת סוגיות הקשורות לנושאים הבאים:
את ההסכם ניתן לערוך את ההסכם באופן עצמאי, או באמצעות עורך דין, ולאשר את ההסכם בבית המשפט לענייני משפחה, על מנת לחזק את תוקפו. במעמד אישור ההסכם השופט יוודא שההורים מבינים את השלכותיו ומשמעותו, כי הוא נחתם מרצונם החופשי וכי הוא ממלא את טובתו של הילד. אם ההסכם אושר בבית המשפט הוא יקבל תוקף מחייב של פסק דין. במקרה של מחלוקת בדבר אכיפת ההסכם, הצדדים יכולים לפנות לבית המשפט לענייני משפחה.
מעמד משפטי.