בפברואר 1936 השתתפה בהצגה האחרונה בגרמניה, "החולה המדומה".
בקיץ 1936 עלתה לארץ ישראל חסרת אמצעים וללא ידע בעברית.
בארץ ישראל הופיעה באותה שנה בהצגה "סערה בכוס מים" שהעלה "התיאטרון העברי", שבו פעלו עולי גרמניה.
כיוון שהתיאטרונים הדרמטיים "הבימה" ו"האהל" לא צירפו "יקים" לשורותיהם, נאלצה ליכטנשטיין להצטרף לתיאטרון הסאטירי "המטאטא" ושיחקה בו עד שנת 1945. ההצגה הראשונה ב"מטאטא" בה השתתפה הייתה "כולנו עמך".
בשנת 1944 הצטרפה ליוסף מילוא, רעייתו ימימה, אברהם בן-יוסף ובתיה לנצט והם העלו תוכנית בת ארבעה מערכונים בשם "מאז ועד היום". בעקבות הצלחת התוכנית החליטו החמישה להקים תיאטרון עברי מודרני - התיאטרון הקאמרי. בקאמרי שיחקה ליכטנשטיין 25 תפקידים שונים בין השאר בהצגות "משרתם של שני אדונים", "חתונת הדמים", "ביבר הזכוכית", "נערת הפקר", "הקמצן", "פיגמליון", "כולם היו בני", "אנטיגונה", "הצל", "המפקח", "הילולת רפאים" ועוד.
רוזה ליכטנשטיין לקתה בליבה במהלך ההצגה "הנפש הטובה מסצ'ואן" באוקטובר 1955, התעקשה לסיים את ההצגה ורק לאחריה אושפזה בבית החולים הדסה בתל אביב. שם נפטרה בדצמבר אותה שנה.
ארונה הוצב בתיאטרון הקאמרי ברחוב נחמני, ממנו יצא מסע ההלוויה לקולנוע מוגרבי ולבית העם.
ליכטנשטיין נטמנה בבית העלמין קריית שאול. היא לא הותירה אחריה משפחה.
גאיוס קלאודיוס נרו
גאיוס קלאודיוס נרו (בלטינית: Gaius Claudius Nero; המאה ה-3 לפנה"ס) היה מגיסטראט רומאי שפיקד על הכוחות הרומאיים בקרב מטאורוס.
ביוגרפיה.
הוא נזכר לראשונה כקצין בצבאו של מרקוס קלאודיוס מרקלוס בשנת 214 לפנה"ס במהלך קרבות נולה. במהלך קרב נולה השלישי, נודע למרקלוס שחניבעל נע מנאפולי במטרה לנסות ללכוד את נולה. חניבעל נע אל נולה במהירות, ומרקלוס הורה לנרו שהיה מפקד הפרשים לנוע מאחורי המחנה הקרתגי בדממה ולתקוף אותו רק כאשר יתחיל הקרב. מסיבות לא ברורות נרו בחר שלא לתקוף, והקרב התנהל בלי הפרשים שלו. אף על פי כן, הרומאים ניצחו, אם כי היה זה ניצחון זעום שהושג בעמל רב. מרקלוס האשים את נרו וטען שבאשמתו הקרב כמעט הסתיים כמו קרב קאנאי.
הוא מונה כפראיטור בשנת 212 לפנה"ס, ובשנת 211 לפנה"ס נשלח להיספניה כדי לקבל פיקד על שארית הצבא הרומאי שהושמד בקרב באיטיס. הוא הצליח ללכוד את המצביא הקרתגי עזרובעל ברקה בתוך מעבר צר בסלעים ולא נתן לו אפשרות לסגת. עזרובעל החליט לנקוט בתחבולה. הוא שלח שליח והודיע לנרו שהוא מוכן להגיע למשא ומתן על כניעה. נרו קיבל את ההצעה, ועזרובעל משך את המשא ומתן עד שרוב הצבא הקרתגי נמלט. לאחר מכן עזב גם עזרובעל את המחנה הרומאי בתואנות דתיות והצטרף אל צבאו.
הוא נבחר כקונסול של שנת 207 לפנה"ס יחד עם מרקוס ליוויוס סלינטור. אותה שנה הגיעו ידיעות לפיהן נחת עזרובעל ברקה בעמק הפו, והוא מתכוון לחבור אל הצבא של אחיו, חניבעל, החונה בברוטיום. לפיכך, קיבל נרו את הפיקוד על הכוחות שהוצבו מול חניבעל וליוויוס את הפיקוד על הכוחות שהוצבו מול עזרובעל. חניבעל ניסה להימלט מפני הצבא של נרו כדי לחבור אל אחיו בזמן. נרו ניסה למנוע זאת ותקף את חניבעל בקרב גרומנטום, שהסתיים ללא הכרעה, אולם עיכב את חניבעל בברוטיום. בינתיים, עזרובעל הגיע אל נהר מטאורוס ולאחר מכן שלח שליח לאחיו כדי להודיע לו על בואו. אולם השליח נתפס בדרך לחניבעל בידי אנשיו של נרו. זה האחרון ידע היטב שאם עזרובעל יחמוק מליוויוס ויחבור אל חניבעל יקיץ הקץ על רומא, ולפיכך החליט להפר את הוראות הסנאט שהורה לו לא לעזוב את ברוטיום, ולחבור אל ליוויוס החונה במטאורוס. נרו הצעיד את אנשיו רגלית מרחק גדול מאוד, והגיע בחסות החשיכה אל המחנה של ליוויוס. כעת הכוח הרומאי כלל 47,000 איש, והיה גדול יותר באופן משמעותי מהכוח הקרתגי. העובדה שיש כעת שני קונסולים במחנה ולא אחד, התגלתה לעזרובעל רק לפנות בוקר, כאשר שמע מהמחנה הרומאי שתי תרועות חצוצרה במקום אחת.
בחסות החשיכה ביצע עזרובעל נסיגה מסודרת צפונה לאורך הנהר, כשהוא מקווה לחצותו, וכך להימלט מהסכנה הרומאית, ולנסות שוב ליצור קשר עם חניבעל ממקום מבטחים, אולם בשל ההצפה של הנהר עקב גשמי האביב והמסת השלגים, לא הצליח למצוא מקום בטוח למעבר. הרומאים דלקו אחריו, תוך שהם מאלצים אותו לנהל את הקרב שממנו ביקש להימנע בשל נחיתותו המספרית. בנוסף על כך, רבים מחייליו הגאלים השתכרו במשך הלילה ותפקדו גרוע. בלית ברירה ערך עזרובעל את כוחותיו. הקרב התפתח לקרב שכונה קרב מטאורוס במהלכו פיקד נרו על האגף השמאלי הרומאי. הקרב הסתיים בניצחון רומאי מוחץ, עזרובעל נהרג, ונרו הורה לשים את ראשו בשק ולהשליך אותו אל מחנהו של חניבעל. שני הקונסולים חזרו לרומא כגיבורים, אולם נרו ננזף על כך שהפר את הוראות הסנאט ונע אל מטאורוס, ועל כן בתהלוכת הניצחון שנערכה לכבודם רכב ליוויוס במרכבה מפוארת רתומה לארבעה סוסים ומאחוריו החיילים, בעוד נרו רכב על סוס אחד בלי חיילים.
בשנת 204 לפנה"ס מונה לקנסור יחד עם ליוויוס. בשנת 201 לפנה"ס היה אחד מחברי המשלחת שיצאו אל אלכסנדריה כדי להודות לתלמי החמישי על תמיכתו האיתנה ברומא לכל אורך המלחמה הפונית השנייה, וכן לבדוק אפשרות של ברית רומאית-מצרית במקרה של מלחמה עם מוקדון. הוא נזכר כאחד מחברי המשלחת שיצאה ליוון בשנת 194 לפנה"ס כדי לבדוק אפשרות של מלחמה נוספת נגד מוקדון.
הליגה ההלנית
ספנז
סְפֶנְז (בערבית: سفنز; נקרא לעיתים בעברית גם סופגנין ובקרב יהדות ג'רבה מכונה אף סְפינגָ'ה) הוא מאכל שמקורו בלוב. הספנז עשוי בצק שמרים ומטוגן בשמן עמוק. צורתו של הספנז שטוחה ומעוגלת. בגרסתו המתוקה, הנפוצה ביותר, נהוג לאכול אותו עם דבש, ריבה או סוכר. בגרסתו האחרת, מוסיפים ביצה באמצע הספנז, בוזקים מעט מלח ומכסים בעלה בצק קטן. האדם שמשלח ידו הכנת הספנז נקרא בערבית سنفاز (סַנְפאז).
את הספנז נהוג לאכול בכמה מועדים:
סופגנין
Analyst online
אנליסט אונליין
ניקולה פאג'ט
ניקולה פאג'ט (באנגלית: Nicola Pagett; 15 ביוני 1945 – 3 במרץ 2021) הייתה שחקנית אנגלייה, שהייתה ידועה בעיקר מתפקידה כאליזבת בלאמי בסדרת הדרמה משנות ה-70 "על אדונים ומשרתים".
ביוגרפיה.
פאג'ט נולדה בשם ניקולה מרי סקוט בקהיר שבמצרים וברוב שנות ילדותה חיה מחוץ לבריטניה – בהונג קונג, בקפריסין וביפן. אביה שעבד עבור חברת נפט גדולה עבר עם משפחתו ממקום למקום. היא למדה בבית הספר הבינלאומי "Saint Maur" ביוקוהמה שביפן, שהוא בית הספר הבינלאומי הוותיק ביותר באסיה. ב-1962 החלה ללמוד באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ולמדה שם שנתיים.
ב-1964 הופיעה פאג'ט בהפקות אחדות בתיאטרון רפרטוארי בוורת'ינג. הופעתה במחזה הטלוויזיוני "Girl in the Picture" משכה את תשומת לבו של סר רוברט הלפמן שליהק אותה להופיע במחזה "La Contessa" בסיור הופעות יחד עם ויוויאן לי.
פאג'ט כיכבה בתפקיד פלורנס מייבריק בפרק בסדרה "Wicked Women" והשתתפה בסדרת הדרמה "על אדונים ומשרתים" בתפקיד אליזבת בלאמי. ב-1977 שיחקה פאג'ט בתפקיד הראשי בעיבוד הטלוויזיוני של ה-BBC לרומן "אנה קארנינה". היא שיחקה בסדרת הדרמה קומית של דייוויד נובס "A Bit of a Do".
בקולנוע הופיעה פאג'ט בסרטים "The Viking Queen" (מ-1967), "Some Like It Sexy" (מ-1969), "יש נערה במרק שלי" (1970), "פרנקנשטיין: הסיפור האמיתי" (1973), "אן של אלף הימים" (1969), "Operation Daybreak" (מ-1975), "סיפורו של אוליבר" (1978) ובסרט "בגידות מאחורי הקלעים" (1995). היא הופיעה בתפקידים ראשיים במיני-סדרה האוסטרלית "The Timeless Land" משנת 1980 ובסיטקום " Ain't Misbehavin" בשנים 1994 ו-1995.
חיים אישיים.
ב-1995 כשהופיעה בתיאטרון המלכותי הלאומי במחזה "What The Butler Saw" התנהגה באופן מוזר, ולבסוף אובחנה כסובלת מהפרעה דו-קוטבית. היא פיתחה אובססיה לאלסטר קמפבל, מי שהיה מזכירו של ראש ממשלת בריטניה טוני בלייר. לאחר מכן תיעדה את חוויותיה בספר "Diamonds Behind My Eyes" שיצא לאור ב-1998.
פאג'ט הייתה נשואה למחזאי גרהאם סוואנל (Graham Swannell). לבני הזוג נולדה בת אחת והם התגרשו ב-1998.
נפטרה ב-3 במרץ 2021.
ניקולה פג'ט
הפלישה לבלגיה
פלישת גרמניה לבלגיה
פלישת הקיסרות הגרמנית לבלגיה
דני סורדו
דניאל (דני) סורדו קסטילו (באנגלית: Daniel "Dani" Sordo Castillo, נולד ב-2 במאי 1983) הוא נהג מרוצי מכוניות ספרדי המתחרה בסבב אליפות העולם בראלי עבור קבוצת יונדאי מוטורספורט.
קריירה.
סורדו החל להתחרות בגיל 12 במרוצי מוטוקרוס ובהמשך השתתף גם בתחרויות קארטינג וטורינג. את מרוץ הבכורה שלו במסגרת אליפות העולם בראלי ערך בשנת 2003 בראלי קטלוניה בו סיים במקום ה-18, באותה שנה זכה באליפות ספרד בקטגוריית הג'וניור. בשנת 2004 זכה שוב בתואר והשתתף בארבעה מרוצים בסבב העולמי.
2005-2010: סיטרואן.
בשנת 2005 הצטרף לקבוצת קרונוס טוטאל הבלגית והתחרה בסבב אליפות העולם לצעירים (JWRC), כשהוא נוהג בסיטרואן C2 S1600. סורדו ניצח ארבעה מתוך שמונת המרוצים בעונה והבטיח לעצמו את תואר האליפות. בעקבות הזכייה באליפות צורף בשנת 2006 כנהג שלישי לקבוצת קרונוס סיטרואן בסבב הבכיר, כאשר התכנון המקורי היה שימשיך להתחרות בסבב ה-JWRC ויגן על תואר האליפות. ההישגים הטובים בתחילת העונה, כולל הגעה לפודיום בראלי קטלוניה ובצרפת הובילו לויתור על סבב הג'וניור והתמקדות בסבב הבכיר - סורדו קודם להיות הנהג השני בקבוצה לצד סבסטיאן לב. את העונה הוא סיים במקום החמישי עם 49 נקודות וארבעה פודיומים.