נולד בעיירה נובה מסטו נאד ואהום (כיום בסלובקיה, אז נקראה ואגאויהיי [Vágújhely] והייתה חלק מהאימפריה האוסטרו-הונגרית). אמו, פרידה וייס, הגיעה מהעיירה ורבובה (או ורבו) הסמוכה. הוא היגר לארצות הברית בגיל 10 עם משפחתו, והפך לאזרח ארצות הברית בשנת 1919. נייגל קיבל תואר ראשון מהסיטי קולג' של ניו יורק בשנת 1923, שם למד אצל מוריס רפאל כהן, וקיבל תואר שני (1925) ושלישי (בשנת 1931) מאוניברסיטת קולומביה. הדיסרטציה שלו עסקה במושג המדידה. הוא כותב בה כי ג'ון דיואי הוא הבסיס למרבית מהפילוסופיה שלו. לאורך מרבית הקריירה שלו ניסה נייגל לשלב בין הריאליזם הפילוסופי של כהן עם האינסטרומנטליזם הרדיקלי שבו דגל דיואי. בשנת 1930 שימש מרצה בסגל הזוטר של הסיטי קולג' של ניו יורק, ובשנה שלאחריה קיבל משרה במחלקה לפילוסופיה באוניברסיטת קולומביה. בשנת 1934 כתב עם מוריס כהן את "An Introduction to Logic and the Scientific Method" ("מבוא ללוגיקה ולשיטה המדעית"). פרט לשנה אחת (1966–1967) שבה הרצה באוניברסיטת רוקפלר, בילה נייגל את יתרת הקריירה האקדמית שלו בקולומביה. בשנות הארבעים היה למרצה מן המניין, והוא הפך למרצה ("פרופסור") הראשון לפילוסופיה על שמו של ג'ון דיואי בשנת 1955. היה פרופסור באוניברסיטה משנת 1967 ועד פרישתו בשנת 1970, וגם לאחר מכן המשיך ללמד.
בשנת 1958 פרסם עם ג'יימס ר. ניומן ספר קצר בשם "משפט גדל", שבו הבהירו את משפטי אי-השלמות של קורט גדל עבור אנשים שאינם בעלי ידע רב בלוגיקה מתמטית. הוא ערך את כתב-העת "The Journal of Philosophy" בשנים 1939–1956, ואת כתב-העת "Journal of Symbolic Logic" בשנים 1940–1946. היה נשיא האגודה ללוגיקה סימבולית בשנים 1947–1949, ונשיא האגודה הפילוסופית האמריקאית בשנים 1954–1955. הוא זכה בשתי מלגות גוגנהיים (בשנים 1934 ו-1950), החל משנת 1962 היה חבר החברה הפילוסופית האמריקאית, ונבחר לאקדמיה הלאומית למדעים בשנת 1978.
עבודתו עסקה בפילוסופיה של תחומים מתמטיים כמו גאומטריה והסתברות, במכניקת קוונטים ובתאוריות רדוקטיביות ואינדוקטיביות של המדע. ספרו "The Structure of Science" ("מבנה המדע"; 1961) פתח למעשה את המחקר בתחום הפילוסופיה האנליטית של המדע. הוא הראה כיצד סוגי הסברים שונים משמשים בתחומים שונים, והיה ספקן לגבי ניסיונות לאחד את טיבם של חוקים או הסברים מדעיים. הציע שעל ידי הצבת שוויון-ערך אנליטי (או "חוקים מגשרים") בין המונחים המקושרים עם תחומים מדעיים שונים, ניתן היה לחסל את כל המחויבויות האונטולוגיות, למעט אלה שאותן דורש המדע הבסיסי ביותר. הוא החזיק גם בדעה שמדעי החברה הם מדעיים, ועליהם לאמץ את אותם סטנדרטים כמו מדעי הטבע. לאורך שנים רבות העביר באוניברסיטה קורס על המתודולוגיה של מדעי החברה יחד עם פול לזרספלד.
היה חברו הקרוב של סידני הוק .
בשנת 1935 נישא לאדית' אלכסנדריה האגסטורם (Edith Alexandria Haggstrom; נפטרה ב-1988), והיו להם שני בנים: אלכסנדר ( פרופסור למתמטיקה באוניברסיטת ויסקונסין–מדיסון) וסידני נייגל ( פרופסור לפיזיקה באוניברסיטת שיקגו). הוא מת בניו יורק ב-1985.
צעירים שאינם לומדים ואינם עובדים
צעירים שאינם לומדים ואינם עובדים (מכונה באנגלית: NEET, ראשי תיבות של "Not in Education, Employment, or Training") היא תופעה חברתית של צעירים מובטלים ושאינם במסגרת לימודית או בהכשרה מקצועית.
הגדרות.
התופעה הוגדרה לראשונה בבריטניה בשנת 1999 על ידי ועדה מיוחדת שהוקמה על ידי קבינט ממשלת בריטניה. לפני כן היה קיים מונח דומה בשם "סטטוס אפס" אך נלוותה אליו משמעות שלילית והוחלט להפסיק להשתמש בו. הגדרת הוועדה למונח היא: "צעירים בגיל 16 עד 24 שאינם לומדים, עובדים או מחפשים עבודה, וכן אלו המטפלים בילדים או בבני משפחה, נמצאים בחופשה ללא תשלום או בנסיעות, חולים או נכים, מתנדבים או עוסקים בפעילות אחרת כלשהי", אולם כדי להעריך את מספר הצעירים הנמצאים במצב זה היה הקריטריון העיקרי חוסר תעסוקה.
ביפן הוגדרה התופעה כ"צעירים בגיל 15 עד 34 שאינם מועסקים, אינם עוסקים בעבודות משק בית, לא נרשמו ללימודים או להכשרה מקצועית ואינם מחפשים עבודה." הכינוי Freeter משמש ביפן ככינוי גנאי לאנשים אלה.
ביטוי דומה הוא NLFET, ראשי תיבות של "neither in the labour force nor in education or training". ביטוי זה, להבדיל מהקודם, מחשיב מובטלים שעבדו בעבר כחלק מהנמצאים במעגל התעסוקה.
בספרד, מקסיקו, ארגנטינה, צ'ילה ואורוגוואי המונח המקביל הוא "ניני" - "ni-ni", ראשי תיבות של "ni estudia, ni trabaja" ("לא לומד ולא עובד"). גם בפורטוגזית קיים מונח דומה, "נם-נם".
היסטוריה.
התופעה התרחבה במדינות רבות לאחר המשבר הכלכלי העולמי של 2008, בהן צעירים רבים הפכו למובטלים ולא הצליחו למצוא עבודה. צעירים נוטים יותר לעבוד במשרות חלקיות ועם תחילת המשבר הכלכלי ב-2008 פוטרו רבים מהמועסקים במשרות אלה מעבודתם. רק חלק מהם נקלטו במסגרת אחרת, כגון לימודים או הדרכה.
שיעור הצעירים שאינם לומדים ואינם עובדים במדינות שונות.
בשנת 2016 היו בכלל העולם המערבי 42.5 מיליון צעירים, שהם 15% מכלל אוכלוסיית הצעירים, שאינם עובדים ואינם לומדים. שני שלישים מהם הוגדרו "לא פעילים", כלומר לא מחפשים עבודה באופן אקטיבי.
בבריטניה, במשך השנים היה שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 16 עד 24 שאינם לומדים ואינם עובדים בין 15% ל-20%.
באוסטרליה בשנת 2016 היה שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 15 עד 29 שאינם לומדים ואינם עובדים 12.5%.
בקנדה בשנת 2012 היה שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 15 עד 29 שאינם לומדים ואינם עובדים 13%.
באמריקה הלטינית, על פי דו"ח של הבנק העולמי משנת 2018, שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 15 עד 24 שאינם לומדים ואינם עובדים הוא כ-20%. הדו"ח מציין כי מאז 1992 חלה עלייה משמעותית בקרב הבנים שאינם לומדים ואינם עובדים, וירידה בקרב הבנות.
בארצות הברית בשנת 2011 היה שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 16 עד 24 שאינם לומדים ואינם עובדים כ-15%, ובשנת 2017 כ-12.5%. קבוצה זו מכונה גם "נוער מנותק" ("Disconnected youth") , וקיים במדינה דיון ציבורי ער אודות הדרכים בהן ניתן לסייע לאנשים אלה להימנע מהדרה חברתית ולהשתלב במעגל התעסוקה.
בישראל.
במדינת ישראל, נכון לשנת 2017 היה שיעור הצעירים בקבוצת הגיל 15 עד 29 שאינם לומדים ואינם עובדים 14.1%. כמחצית מהם לא היו פעילים ולא חיפשי עבודה. ישראל מחשיבה את הצעירים המשרתים בצבא הגנה לישראל כחלק משיעור התעסוקה בישראל.
סקר של מכון ברוקדייל שבדק את המאפיינים הסוציו-דמוגרפיים של הצעירים שאינם עובדים ואינם לומדים מצא הבדל משמעותי במאפיינים הבאים:
המכון הישראלי לדמוקרטיה פרסם בשנת 2017 דו"ח בשם "חוסר מעש בקרב צעירים ערבים בישראל" המנתח את תופעת הצעירים שאינם לומדים ואינם עובדים בקרב ערביי ישראל, מונה את החסמים להשתלבות המיעוט הערבי בשוק העבודה הישראלי, ומציע דרכים להתמודדות עם בעיה זו.
השפעות ארוכות טווח.
יש הרואים בתופעה בעיה כלכלית וחברתית ארוכת טווח, בטענה שהתופעה תשפיע על רמת הכישורים של דור העתיד ולטווח רחוק עלולה לגרום לבעיות בריאותיות, עלייה ברמת הפשע ופגיעה בלכידות החברתית במדינה.
מאדאם רולאן
מארי-ז'אן מנון רולאן דה לה פלאטייר (בצרפתית: Marie-Jeanne 'Manon' Roland de la Platière; 17 במרץ 1754 – 8 בנובמבר 1793) הייתה מהפכנית וסופרת צרפתייה.
ילדותה.
מארי ז'אן פליפון, הידועה בכינויה מנון, הייתה בתם היחידה של פייר גטיאן פליפון ואשתו מרגריט בימונט. ששת אחיה נפטרו בעודם תינוקות.
בשנתיים הראשונות לחייה, התגוררה אצל מינקת בערפיאון, עיירה קטנה מדרום-מזרח לפריז.
היא הייתה ילדה מוכשרת וכבר בגיל חמש לימדה את עצמה קרוא וכתוב. בשיעורי הקטכיזם שמו לב הכמרים לכשרונותיה הברוכים, ומכיוון שהייתה בת יחידה, היא זכתה לקבל יותר השכלה ממה שהיה נהוג להעניק באותה עת לבנות מרקע חברתי זהה לשלה. מורים הגיעו לבית המשפחה כדי ללמדה קליגרפיה, היסטוריה, גאוגרפיה מוזיקה ועוד.
אביה לימד אותה רישום והיסטוריה של האומנות, דודה שהיה כומר לימד אותה לטינית, וסבתה שהייתה אומנת, דאגה ללמדה איות ודקדוק. בנוסף, היא למדה מאמה כיצד לנהל משק בית.
בילדותה היא הייתה מאוד דתית ולפיכך התגוררה לבקשתה במנזר במשך שנה. בבגרותה החלה להטיל ספק בתורת הכנסייה הקתולית. למרות שנטשה את ההכנסייה, היא המשיכה להאמין כל חייה בקיומו של האל, אלמותיות הנפש, והחובה המוסרית לעשות טוב. רעיונותיה קרובים מאוד לדאיזם.
המהפכה.
ברחבי צרפת, ובמיוחד בפריז, התגברו המחאות נגד התנאים החברתיים, הכלכליים והפוליטיים ששררו באותה עת. משפחת רולאן הייתה במובנים רבים נציגה של האליטה המהפכנית העולה. בני המשפחה התמרמרו על השחיתות שאפיינה את בית המשפט בוורסאי.
הם העדיפו כלכלה ליברלית וביטול תקנות ישנות, ועזרו בסעד לעניים, וכאשר התכנס גנרל ארצות הברית בצרפת בשנת 1789, מאדאם רולאן ובעלה היו מעורבים בעריכת הקאהייר דה דולאנס המקומי, המסמך בו יכלו אזרחי ליון להביע את טענותיהם לגבי המערכת הפוליטית והכלכלית.
הפוליטיקה לא מילאה שום תפקיד מרכזי בתכתובת של מאדאם רולאן לפני 1789, אך במהלך אותה שנה היא התלהבה יותר ויותר מההתפתחויות הפוליטיות.
מותה של מאדאם.
ב־31 באוקטובר 1793 הוצאו להורג עשרים ואחד הפוליטיקאים של גירונדין לאחר משפט קצר, וביניהם מאדאם רולאן. הקבוצה כללה את חברתה הטובה בריסו.
פסגת שנק
פסגת שנק (באנגלית: Schenck Peak) היא פסגה בהרי דסקו בקצה הדרום מזרחי של האי רוטשילד, שבאנטארקטיקה.
גובהה של הפסגה 500 מטרים מעל פני הים.