ארצות הברית ייצאה סחורה בשווי של 1.47 מיליארד דולר בשנת 2006, וייבאה כ-3.04 מיליארד דולר מפורטוגל. בעוד שהסחר הפורטוגזי הכולל גדל באופן דרמטי במהלך 10 השנים האחרונות, ירדו אחוזי הייצוא והייבוא של פורטוגל, כמו כן, ממשלת פורטוגל מעודדת השקעות דו-צדדיות. חברות אמריקניות ממלאות תפקידים משמעותיים במגזר הפרמצבטיקה, המחשוב והקמעונאות בפורטוגל, בעיקר בליסבון, אך מעורבותן בתחום הרכב ירדה באופן חד בשנים האחרונות.
התרומה לקשרים החזקים בין ארצות הברית ופורטוגל היא 20,000 האמריקאים החיים בפורטוגל ומסר קהילות פורטוגזית גדולות במסצ'וסטס, קונטיקט, רוד איילנד, ניו ג'רזי, קליפורניה, והוואי. לפי הערכות מפקד האוכלוסין האחרון, 1.3 מיליון בני אדם החיים בארצות הברית הם ממוצא פורטוגלי, אחוז גדול מחבלי פורטוגל האוטונומיים של האיים האזוריים.
חלק מבעלי התפקידים האמריקאים בשגרירות ארצות הברית בליסבון כוללים את:
ארצות הברית מחזיקה בשגרירות הממוקמת בליסבון, בירת פורטוגל.
יחסי פולין–צרפת
היחסים בין פולין לצרפת קיימים כבר מאות שנים, אולם רק במהלך המהפכה הצרפתית ושלטונו של נפוליאון הם הפכו לרלוונטיים. הפולנים היו בעלי בריתו של נפוליאון, וקהילה הפולנית גדולה התיישבו בצרפת במאה ה-19. בין שתי מלחמות העולם שוב היו הפולנים והצרפתים בעלי ברית, ובמהלך מלחמת העולם השנייה היו שתי המדינות חלק מבעלות הברית, אולם שתיהן נכבשו על ידי גרמניה הנאצית. במהלך המלחמה הקרה הצטננו יחסי המדינות.
כיום שתי המדינות חברות באיחוד האירופי ובנאט"ו, ופולין היא גם משקיפה בארגון לה פרנקופוני.
היסטוריה.
בשל המרחק הגאוגרפי לא היה קשר חזק בין המדינות לפני המאה ה-18, להוציא את בחירתו של אנרי מוולואה למלך פולין בשנת 1573. כמו כן התקיימו קשרי נישואין מעטים בין בתי המלוכה בפולין ובצרפת במשך השנים.
בשנת 1733 פרצה מלחמת הירושה הפולנית, בעקבות ניסיונו של סטניסלאב לשצ'ינסקי לתפוס את כתר המלוכה הפולנית לאחר מותו של אוגוסט השני, מלך פולין. סטניסלאב לשצ'ינסקי נתמך על ידי ממלכת צרפת בראשות חתנו לואי החמישה עשר, מלך צרפת, אולם מאידך יריבו פרידריך אוגוסט השני, הנסיך הבוחר מסקסוניה נתמך על ידי אוסטריה ורוסיה. המלחמה ניטשה בעיקר באיטליה ובחבל הריין, ולבסוף הסתיימה בחוזה וינה (1738) שבו הוכתר פרידריך אוגוסט מסקסוניה כמלך פולין, אך מאידך סטניסלאב לשצ'ינסקי קיבל את דוכסות לורן. כמו כן ספרד חזרה לשלוט בממלכת נאפולי ובסיציליה, בעוד דוכסות פארמה הועברה לשליטת בית הבסבורג.
בשנת 1768 פרצה מלחמת הקונפדרציה של באר, שבמהלכה ניסו חלק מאצילי פולין להגן על פולין מפני ההשפעה הרוסית. האצולה הפולנית נתמכה על ידי צרפת, אולם הם הובסו בשנת 1772, ובעקבות כך התרחשה חלוקת פולין הראשונה.
המהפכה הצרפתית השפיעה על הסיים הגדול, והביאה לאימוץ חוקת 3 במאי 1791, אך לא התקיימו קשרים רשמיים בין צרפת המהפכנית לפולין. חלוקת פולין העסיקה את האימפריה האוסטרית וממלכת פרוסיה, ובעקבות כך פחת הלחץ מעל צרפת. בשנת 1807 הקים נפוליאון את דוכסות ורשה, אשר הייתה מדינה עצמאית בחסות צרפת, ופולנים רבים לחמו לצד הצבא הצרפתי. אולם לאחר מפלתו של נפוליאון פורקה הדוכסות, ובשנת 1815 הוחלט על צירוף רוב שטחי הדוכסות לרוסיה, כחלק מפולין הקונגרסאית.
בין השנים 1831–1870 התרחשה הגירה משמעותית מפולין לצרפת, אשר הוגברה בעקבות דיכוי מרידות נובמבר וינואר.
בין שתי מלחמות העולם פולין וצרפת היו בעלות ברית פוליטית וצבאית, ובעקבות הצבא הכחול שסייע צרפת במלחמת העולם הראשונה, נשלחה המשלחת הצבאית הצרפתית לפולין במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית (1919–1921), ובשנת 1921 נחתמה הברית הצרפתית-פולנית, אשר נמשכה עד הפלישה הגרמנית לפולין.
לאחר פלישת גרמניה הנאצית וכיבוש פולין, הוקם צבא פולני חדש בצרפת תחת פיקודו של הגנרל ולדיסלב שיקורסקי בשנת 1939, אשר לחם לצד הצרפתים במהלך המערכה על צרפת. עם זאת, היחסים הפולנים-צרפתים החמיצו בשל חוסר הרצון הצרפתי לסייע לפולין ("הבגידה המערבית"). לאחר נפילת צרפת בשנת 1940 הופסקו היחסים בין המדינות, אולם כמה פולנים הפכו לחלק מן המחתרת הצרפתית.
במהלך המלחמה הקרה היחסים בין פולין לצרפת היו גרועים, משום ששתי המדינות נמצאו משני צידי המתרס. עם זאת, צרפת הייתה אתר של קהילה פולנית משגשגת.
היחסים בין צרפת לצרפת השתפרו לאחר נפילת הקומוניזם בשנת 1989. צרפת כחברה מייסדת של הקהילה האירופית, האיחוד האירופי, ונאט"ו, כמו גם חברה קבועה של מועצת הביטחון של האו"ם והיותה מעצמה גרעינית, היא אחת השותפות הראשיות ביחסים הפוליטיים, כלכליים, תרבותיים, מדעיים וטכנולוגיים של פולין.
שנת 2004 הייתה פורצת דרך ביחסי פולין-צרפת. לאחר תקופה של מתח הנגרם מגישות שונות למשבר עיראק ולחקיקת חוקה אירופית, השתפרו היחסים בעקבות הצטרפות פולין לאיחוד האירופי ב-1 במאי 2004, ואורגנו פגישות מדי שנה של ראשי שתי המדינות.
צרפת היא התורמת הגדולה ביותר של השקעות זרות ישירות בפולין. החברות הצרפתיות עם נוכחות גדולה בפולין כוללות את אורנג', ויוונדי, קארפור, קבוצת קזינו, קרדיט אגריקול, סן גובין ואושה (סופרמרקט).
כמיליון פולנים אתניים חיים בצרפת, ומרוכזים בעיקר נור-פה דה קאלה, באזור המטרופולין של ליל, באזור מכרות הפחם סביב לאנס וואלנסיין.
יחסים דיפלומטיים.
פולין מחזיקה בצרפת שגרירות בפריז ו-6 קונסוליות בליל, ליון, ננסי, ניס, רן וטולוז. מאידך, צרפת מחזיקה בפולין שגרירות בוורשה ו-7 קונסוליות בגדנסק, קטוביץ, קרקוב, לודז', פוזנן, שצ'צ'ין וורוצלב.
סאדאלסוד
סָאדְאַלסוּד (מערבית: سعد السعود - סַעְד אַ-סַעוּד) או β בדלי הוא הכוכב הבהיר ביותר בקבוצת הכוכבים דלי עם בהירות מדרגה 2.89. פירוש שמו הוא "בר-המזל מבין בני המזל", שכן הוא הבהיר מבין שלושת "כוכבי המזל", האחרים הם סאדאלמליק (מזלו של המלך, α בדלי) וסאדאכביה (מזלו של הבית, γ בדלי) שבהירותם קטנה יותר. כ-4.75 מעלות מצפון לכוכב נמצא הצביר הכדורי M2.
סאדלסוד הוא כוכב־התקן למחלקה הספקטרלית G0Ib.
תכונות.
סאדאלסוד הוא על-ענק צהוב מסוג ספקטרלי G0 Ib, מסתו כ-6.4 מסות שמש ורדיוסו קרוב ל-60 רדיוסי שמש. טמפרטורת פניו כ-5,500 קלווין והוא מאיר בעוצמה של פי 1,600 מעוצמת ההארה של השמש. הכוכב נמצא במרחק של כ-540 שנות אור ממערכת השמש, דומה למרחקם של סאדאלמליק ושל אניף שגם הם על-ענקים, ונראה שלשלושתם כיוון תנועה דומה, כך שייתכן שהם נוצרו באותה סביבה. גילו של סאדאלסוד מוערך בכ-56 מיליון שנים והוא נמצא בשלב התפתחות מתקדם כאשר המימן שבליבתו כבר אזל והוא מתיך הליום לפחמן. כאשר יאזל גם ההליום הוא צפוי להפוך לננס לבן.
במרחק זוויתי של כחצי דקת קשת ושל כדקת קשת מסאדאלסוד נמצאים שני כוכבים עמומים בהרבה עם דרגות בהירות 11 ו-11.6 בהתאמה. ככל הנראה הם אינם קשורים כבידתית לסאדאלסוד ונמצאים במרחק גדול יותר, אך אם המרחק אליהם דומה למרחקו של סאדאלסוד, הם נמצאים במרחק של לפחות 5,000 ו-10,000 יחידות אסטרונומיות ממנו ומשלימים הקפה סביבו בזמן של עשרות אלפי שנים.
בטא בדלי
סוסון-ים מהגר
סוּסוֹן-יָם מְהַגֵּר (שם מדעי: "Hippocampus fuscus"), ידוע גם כסוסון-ים ים-סופי, הוא מין של סוסון-ים שחי באוקיינוס ההודי, במפרץ הפרסי ובמפרץ אילת, כשתפוצתו מגיעה עד מדגסקר ודרום אפריקה. בשנים האחרונות הוא נצפה גם בים התיכון, כנראה בגלל הגירה לספסית.
בישראל הוא חי באופן טבעי במפרץ אילת, במרבדי העשב בטבעיים המקומיים, אף שהוא נדיר יותר משני סוגי הסוסונים האחרים במפרץ, סוסון-ים דרבני וסוסון ים חלק.
יחסי בלארוס–ליטא
יחסי בלארוס–ליטא הם יחסי החוץ בין בלארוס לבין ליטא, אשר כוננו בשנת 1991.
היסטוריה.
שתי המדינות היו חלק מהדוכסות הגדולה של ליטא, ולאחר מכן חלק מהאיחוד הפולני-ליטאי, ובמהלך חלוקת פולין סופחו לשטחי האימפריה הרוסית, והיו חלק ממנה עד לשנת 1918. בשנת 1922 הצטרפה בלארוס לברית המועצות, ובשנת 1940 נכבשה גם ליטא על ידה. במהלך מלחמת העולם השנייה נכבשו שתי המדינות על ידי גרמניה הנאצית, ובשנת 1944 הם שוחרר על ידי הצבא האדום. שתי המדינות היו חלק מברית המועצות, והפכו לעצמאיות עם קריסתה, וב-24 באוקטובר 1991 כוננו השתיים יחסים דיפלומטים. לשתי המדינות יש גבול משותף לאורך 680 ק"מ.
נשיא בלארוס אלכסנדר לוקשנקו ביקר באופן רשמי בליטא בשנת 1995, ושוב בספטמבר 2009.
יחסים דיפלומטיים.
בלארוס מחזיקה בליטא שגרירות בווילנא בלבד. מאידך, ליטא מחזיקה בבלארוס שגרירות במינסק וקונסוליה כללית בהורדנה.
מחלוקות.
שתי המדינות נותנות מחסה למנהיגי האופוזיציה של שכנתן, ושיתוף מידע הוביל למעצרו של פעיל זכויות האדם בבלארוס אלס ביאלצקי, דבר שהביא לגינוי אירופי של שתי המדינות.
באוגוסט 2020, בעקבות הבחירות לנשיאות בלארוס והתפרצות ההפגנות בבלארוס, הכריזה ליטא שהיא אינה מכירה באלכסנדר לוקשנקו כנשיא בלארוס, שהיא מגנה את אלימות המשטר הבלארוסי כלפי מפגינים, וקוראת לבחירות חדשות. ליטא הודיעה, בשיתוף עם לטביה ואסטוניה, על הטלת סנקציית איסור על נסיעה לשטחן על לוקשנקו ו-29 בכירים נוספים במשטר הבלארוסי. באותו החודש ברחה לליטא מנהיגת האופוזיציה הבלארוסית, סבטלנה טיכאנובסקאיה. התביעה הבלארוסית הגישה בקשה רשמית להסגרתה, אך שר החוץ של ליטא ענה כי מדינתו "מעדיפה לצפות בגיהנום קופא, מאשר להיענות לדרישה" והבהיר שליטא תישאר מדינת מקלט לכוחות דמוקרטיים שמבקשים מפלט מרדיפה במדינה השכנה.