הצעצוע מופיע לעיתים קרובות בסרטי אימה. קיים מתח מסוים בידיעה כי כאשר הנעימה מסתיימת, משהו קופץ, ובסרטי אימה בדרך כלל קופץ משהו גרוע יותר מליצן צעצוע.
צעצוע מסוג זה המכונה צ'ארלי-אין-דה-בוקס מהווה זקיף באי הצעצועים הבלתי מתאימים בסרט חג המולד Rudolph the Red-Nosed Reindeer - "רודולף הצבי אדום האף".
ג'ק-אין-דה-בוקס מבולבל המכונה Mad Max (מקס המשוגע) הוא דמות הבוס במשחק הנינטנדו 64 דונקי קונג 64. הוא משמש כאחראי על פרנטיק פקטורי - מפעל צעצועים רועש ומסוכן.
ניל גיימן כתב סיפור קצר בשם "אל תשאלו את ג'ק" ("Dont ask Jack") על ג'ק בקופסה שטני, אשר ניתן למשפחה ומספר לילדי המשפחה את סיפורו. הסיפור מופיע בקובץ הסיפורים שלו, "עשן ומראות".
הממלכה המאוחדת אף שלחה שיר לאירוויזיון 1971 על שם המשחק, וזכתה במקום הרביעי עם תשעים ושמונה נקודות.
אריך סגל
אריך וולף סגל (Erich Wolf Segal; 16 ביוני 1937, ברוקלין – 17 בינואר 2010, לונדון) היה סופר, מחזאי, תסריטאי, עורך וחוקר ספרות יהודי-אמריקאי.
חייו.
סגל נולד וגדל בברוקלין, ניו יורק, בן לרב. סגל למד בתיכון מידווד, ונסע בקיץ לשווייץ להשתתף בקורסי קיץ. לאחר שסיים את התיכון כתלמיד מצטיין הוא התקבל לאוניברסיטת הרווארד, וסיים את לימודיו בה בהצלחה. ב-1958 נבחר למשורר השכבה באוניברסיטה ולסלטוטוריאן (התלמיד השני בהצטיינותו) בלטינית. הוא המשיך בלימודיו בהארוורד וקיבל דוקטורט בספרות השוואתית ב-1965.
לאחר לימודיו קיבל משרת פרופסור עוזר באוניברסיטת ייל, וקודם לפרופסור חבר כעבור מספר שנים. הוא הוציא לאור את הספר העיוני "צחוק רומאי: הקומדיה של פלאוטוס" על מחזאי הקומדיות הרומאי טיטוס מאקיוס פלאוטוס אשר זכה לביקורות חיוביות.
בד בבד עם הקריירה האקדמית שלו עסק ביצירת תרבות פופולרית. הוא החל לכתוב מחזות עוד בהיות בהארוורד, ומחזה שלו הוצג ב"אוף בורווי" 39 פעמים. הוא היה שותף לכתיבת התסריט של הסרט "צוללת צהובה" (Yellow Submarine) של החיפושיות, מה שהקנה לו פרסום רב. הוא כתב מספר תסריטים לסרטים כושלים מבחינה מסחרית ומבחינת הביקורת, בהם הסרט R. P. M. בכיכובו של אנתוני קווין.
להצלחה המסחרית זכה לאחר שפרסם את הרומן "סיפור אהבה" (Love Story). תחילה כתב את הסרט כתסריט. אולפני פרמונט שרצו להפיק את הסרט, הציעו כי קודם יפרסם את התסריט כספר. הספר, שפורסם ביום ולנטיין בפברואר 1970, נחל הצלחה מסחררת והיה לרב-המכר הגדול ביותר של שנות השבעים ותורגם ליותר משלושים שפות. סרט הקולנוע שהופק יצא לאקרנים בסוף 1970, בכיכובם של ראיין אוניל ואלי מק'גרו ועם פסקול מאת פרנסיס לה. הסרט, ששמו כשם הספר, זכה לפופולריות עצומה, ובפרסי אוסקר וגלובוס הזהב, והוא מהסרטים האמריקניים הנצפים ביותר.
סטיבן קלארק כתב עם אריך סגל מחזמר לפי הסרט "סיפור אהבה".
ב-1972 החליטה אוניברסיטת ייל שלא להעניק לסגל קביעות וקידום לפרופסור מלא.
סגל המשיך לכתוב ספרים ומחזאות. בפרט הוא כתב המשך לסיפור אהבה בשם "סיפורו של אוליבר" שאף הוא הפך לסרט.
סגל פרסם מאמרים אקדמיים במסגרת עבודתו באוניברסיטת ייל. כמו כן הוא כיהן כפרופסור אורח באוניברסיטת מינכן, אוניברסיטת פרינסטון ובקולג' דרטמות'. ב-2001 יצא לאור ספרו "מות הקומדיה", העוסק בתולדות הקומדיה מיוון הקדומה ועד זמננו.
היה נשוי לקארן ג'יימס מאז 1975 ולהם שתי בנות.
לאחר שסבל כשלושים שנה ממחלת פרקינסון, נפטר סגל ב-17 בינואר 2010 מהתקף לב, ונקבר בלונדון.
אנה-לוסייה קורטז
בית הכנסת שלום על ישראל
שלום על ישראל הוא בית הכנסת העתיק של יריחו. בית הכנסת הוקם במאה השביעית לספירה והוא פונה מערבה לכיוון ירושלים.
בית כנסת זה התגלה בחפירות ארכאולוגיות שנערכו בשנת 1936 על ידי דימיטרי בראמכי מטעם מחלקת העתיקות של ממשלת המנדט הבריטי. החוקרים זיהו את רצפת הפסיפס בגודל 10 על 13 מטר כבית כנסת עתיק, בזכות הציורים והכתובת "שלום על ישראל", שהיא המקור לשמו של בית הכנסת.
כיום מתקיימות מעת לעת כניסות של קבוצות מתפללים יהודים, בליווי כוחות צה"ל, כולל כניסת אברכים ללימודי תורה, ותפילות בבית הכנסת.
הפסיפס.
רצפת הפסיפס כוללת צורות גאומטריות בצורה של לבבות הפוכים ושל תשליב של מרובעים ועיגולים בתחתיה. במרכז הפסיפס עיגול ובו מנורת שבעת הקנים, כשמימינה שופר, משמאלה לולב ומתחתיה הכתובת בעברית "שלום על ישראל".
ליד הכניסה נמצאה כתובת הודיה בארמית לבני הקהילה שעזרו ומימנו את הפסיפס: "דכירן ל֗טב יהוי דכרנהון לטב כל קהלה ק[די]שה רבייה וזעוריה דסייע יתהון מלכיה דעלמה ואתחזקון ועבדון פסיפסה דידע שמהתון ודבניהון ודאנשי בתיהון יכתוב יתהון בספר חייה֗ [עם כל] צדיקיה של[ום]". תרגום הכתובת לעברית: "יהיו זכורים לטוב וזכרונם לטוב כל הקהילה הקדושה, זקניה וצעיריה שעזר להם מלך העולם והתחזקו ועשו הפסיפס. (הוא) היודע שמותיהם ושל בניהם ואנשי ביתם. יכתוב אותם בספר החיים עם הצדיקים. (הם) חברים לכל ישראל. שלום."
ייחוד בית כנסת בכך שאין בו שום צורה של אדם או חיה. לעומת זאת, בית כנסת עתיק הנמצא לא הרחק ממנו, בנערן, כולל צורות של חיות ותמונה של דניאל. במוזיאון השומרוני הטוב ובבית הכנסת ביישוב כוכב השחר יש העתק של פסיפס בית הכנסת ביריחו.
הישיבה הצמודה.
לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים, החלו ישראלים לבקר ב"שלום על ישראל" ביריחו ובמקומות קדושים אחרים ביהודה ושומרון. ערבי מקומי בנה בית על האתר ודרש דמי כניסה למבקרים. בשנת 1986 רשות הגנים הלאומיים רכשה את הבניין ובאותה שנה נוסד מניין קבוע במקום. בשנות ה-90 המוקדמות התחילו להתקיים קבוצות לימוד ושיעורים ובמהרה התפתחה ישיבה בבית הכנסת העתיק.
לאחר חתימת הסכמי אוסלו בשנת 1993, שבמסגרתם נמסרה העיר יריחו לרשות הפלסטינית, תלמידי הישיבה חששו שיימנע מהם להגיע למקום. ראש הממשלה יצחק רבין חפץ בתחילה לסגור את הישיבה, אבל לחצים מחבר הכנסת חנן פורת, מפקד פיקוד מרכז באותה עת, אלוף נחמיה תמרי, הרב הראשי לישראל דאז ישראל מאיר לאו, ואחרים הצליחו לבטל את ההחלטה. רבין החליט לתת ל"שלום על ישראל" סטטוס מיוחד: האתר נשאר תחת שליטה ישראלית במסגרת הסכם קהיר שנחתם במאי 1994. הסדר זה היווה דוגמה לאחר מכן לישיבת קבר יוסף.
האינתיפאדה השנייה.
גם לאחר הסכמי אוסלו, היחס של הערבים לבית הכנסת "שלום על ישראל" היה תקין, בניגוד לעוינות שהתנהלה סביב לקבר יוסף בשכם. אולם, מצב זה הסתיים בראש השנה תשס"א. בליל ה־12 באוקטובר 2000, פורעים ערבים נכנסו לבניין הישיבה והשחיתו סידורים, ריהוט, ושרפו את הקומה השנייה. הרשות הפלסטינית שיפצה חלק מהנזקים.
ספר התורה של בית הכנסת ניצל בזכות שמירתו בתוך כספת במחסן הנמצא ליד הפסיפס. הצבא סירב להיכנס ליריחו כדי להציל את הספר, ואנשי הישיבה נאלצו להעביר למפקד בקשר את הוראות פתיחת הכספת. הוראות אלו הועברו לפלסטינים, אשר פתחו את הכספת והחזירו את ספר-התורה. כיום הספר נמצא במאחז "בית חגלה" (מול נבו) הסמוך ליריחו.
זברה פינק
זברה פינק (שם מדעי: "Taeniopygia guttata") היא ציפור פופולרית במיוחד בקרב מגדלי ציפורים ברחבי העולם. ציפורים אלו קשוחות ועמידות ולכן הן מתאימות למגדלים מתחילים. מגוון מוטציות צבעיהן הופכות את הזברה פינק לציפור המהווה אתגר גידול גם למגדלים מתקדמים יותר.
תיאור.
אורכן של ציפורים אלו הוא כ-10 עד 10.5 ס"מ; אורך כנפיהן כ-3.5 ס"מ. לזכר גוף אפור עם מעין סינר שחור בחלק התחתון של החזה. מעל החזה, מתחת למקור, פּספּוס שחור לבן. מתחת לכנפיים - צבע חום-חלודה עם נקודות לבנות. בטנו של הזכר לבנה וזנבו שחור עם פסים לבנים החוצים אותו. על לחייו כתם כתמתם ועגול, ומתחת לעיניים יורדים פסים דקים שחורים. מקורו אדום כאשר בין המקור לעין יש צבע לבן. הנקבה בעלת צבע אפור, ללא צבע בלחייה, ומתחת לעיניה יורדים פסים דקים שחורים; בשונה מן הזכר מקורה כתום.
סביבת מגורים הטבעית של הזברה פינק היא במדבריות אוסטרליה. בדומה לציפורים אחרות הזברה פינק ניזונה מזרעים ונבטים ממשפחת הדגניים.
מין זה הוא מין מונוגמי ובני הזוג יישארו יחדיו עד למות אחד מהם. בעת עונת ההזדווגות הזכר ימצא נקודת קינון מועדפת ויבנה בסיס לקן בצורת סלסלה. הזכר ישיר לנקבה ויציג לה את ריקוד החיזור שלו. כאשר הנקבה מעוניינת הזכר יצביע על מקום הקינון המועדף עליו, על ידי השמעת קולות קינון, ואם הנקבה תאשר את מקום הקינון (על ידי השמעת קולות קינון יחד איתו) תתבצע ההזדווגות. לאחר ההזדווגות הזוג משתמש בכל חומר על מנת לבנות את הקן שלהם. בשעות ערב מתכרבל הזוג בקן וכשבוע לפני ההטלה הקן מוכן בשלמותו. הנקבה מטילה בין 3 עד 6 ביצים. הדגירה מתחילה החל מהביצה השלישית ושני בני הזוג משתתפים בדגירה. לאחר 12 עד 14 ימי דגירה בוקעים הגוזלים כשהם עיוורים. בתוך 7 עד 10 ימים הגוזלים פוקחים עיניים ולאחר היום השלישי ניתן כבר לשמוע את הגוזלים מצייצים ומבקשים מזון מהוריהם בקולות תחינה. שלושה שבועות לאחר מכן יוצאים הגוזלים מן הקן, אך עדיין תלויים בהוריהם עוד כשבועיים-שלושה.
מוטציות.
כמו כן הציפור מונה עשרות סוגי מוטציות (ושילובים ביניהם), המתחלקות ל-3 סוגי גנים: Sex Link (המוטציות הנפוצות ביותר), Reccesive ו-Dominant, כגון:
Black Cheek, BC - נראית כמו ציפור הבסיס רק שהלחיים, והחום-חלודה שמתחת לכנפיים נצבע בשחור.
Black Face, BF - אזור הפנים נצבע בשחור.
Florida Fancy, FF - צבע גוף ציפור הבסיס נצבע בצבע "קרמי" עדין.
רנה קלייר
רנה קלייר (בצרפתית: René Clair; 11 בנובמבר 1898 – 15 במרץ 1981), במאי קולנוע ותסריטאי צרפתי.
חייו.