וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג (בגרמנית: Wilhelm Georg Graf zu Sayn-Hachenburg Burggraf von Kirchberg, 23 באפריל 1751 - 7 בפברואר 1777), הוא אב קדמון של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה.
וילהלם גאורג נולד בהכנבורג ב-23 באפריל 1751, לווילהלם לודוויג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג וללואיזה, רוזנת זאלם-דאון, בתם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ.
ב-1 ביוני 1771 התחתן וילהלם גאורג עם איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, בתם של היינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ וקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ, ובשנת 1772 נולדה בתם היחידה לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג. ב-7 בפברואר 1777 מת וילהלם גאורג בהכנבורג, ובשנת 1788 התחתנה בתו עם פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג. בשנת 1816 עלה נכדו וילהלם, דוכס נסאו לשלטון, ובשנת 1824 מתה אשתו איזבלה אוגוסטה בהכנבורג.
איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ
איזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ (גרמנית: Isabella Auguste Prinzessin Reuss zu Greiz, 7 באוגוסט 1752 - 10 באוקטובר 1824), היא אם קדמונית של אנרי, הדוכס הגדול של לוקסמבורג.
ביוגרפיה.
איזבלה אוגוסטה נולדה באוברשלוס ב-7 באוגוסט 1752, להיינריך האחד עשר, נסיך רויס-גרייץ ולקונרדינה אלאונורה, נסיכת רויס-קסטריץ, בתם של היינריך העשרים וארבעה, נסיך רויס-קסטריץ ומריה אלאונורה, ברונית פון פרומניץ-דיטרסבאך.
ב-1 ביוני 1771 התחתנה איזבלה אוגוסטה עם וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג, ובשנת 1772 נולדה בתם היחידה לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג. בשנת 1777 מת בעלה וילהלם גאורג, ובשנת 1788 התחתנה בתה עם פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג. בשנת 1816 עלה נכדה וילהלם, דוכס נסאו לשלטון, וב-10 באוקטובר 1824 מתה איזבלה אוגוסטה בהכנבורג.
מרחב הזרימה
מרחב הזרימה הוא הפשטה תרבותית ברמה גבוהה של המרחב והזמן, ותפיסה מחדש של צורות חדשות בתוך הסדרים מרחביים.
סוג חדש של מרחב המאפשר אינטראקציה סינכרונית מרוחקת בזמן אמת.
בעזרת מרחב הזרימה אפשר לתקשר בין מקומות רחוקים בחלל בזמן אמת בניגוד לתפיסה הטוענת שמהירות האור היא המהירות המקסימלית לתנועה במרחב.
עקרונות.
מרחב הזרימה הוא שילוב של מרחב התנועה ומרחב הזמן ("מרחב המקומות") והוא מורכב משלושה יסודות עיקריים:
מרחב הזרימה מציג את הפעולה האנושית ואת האינטראקציה המתרחשת באופן דינמי ומבוצע מרחוק. הזרימה מתבצעת באמצעות טכנולוגיית תקשורת שמכילה זרימה רציפה של תקשורת רגישה לזמן, ושל צמתים של מערכות גלובליות (כנראה טכנולוגיות או מחשב). זרמי מידע אלה מחברים בין אנשים לקהילה קיברנטית מתמשכת, בזמן אמת, השונה מהכפר הגלובלי, שכן מקום הקבוצות בזמן הופך לחשוב יותר ממיקומם הגאוגרפי.
היסטוריה.
הרעיון של מרחב הזרימה הועלה לראשונה על ידי הפילוסוף היווני הרקליטוס, אשר סיכם את הנושא וקרא לו πάντα ρεί (panta rei, "הכל זורם" ביוונית) שאמר שהכול זורם, שכל דבר כל הזמן עובר ממקום למקום. כמו שלא תיכנס לאותם מים בנהר פעמיים.
הנושא התחיל להיחקר בשנת 1996 על ידי הסוציולוג מנואל קסטלס אשר חקר את הנושא של אפשרות תקשורת בין אנשים מכל מקום שהוא בזמן אמת על ידי מעגלים חשמליים בחלל המרחב והזמן. הוא הוציא בנושא ספרים רבים.
כיום, אין עדויות לאנשים אשר ממשיכים לחקור את הנושא אך יש אנשים אשר מאמינים בו.
האימפריה ההבסבורגית
קתלין קלארק
קתלין קלארק, (באנגלית: Kathleen Clarke; באירית: Caitlín Bean Uí Chléirigh; 11 באפריל 1878 – 29 בספטמבר 1972) הייתה חברה מייסדת של קומן נה מאן, אחת הבודדות בסוד התוכניות של מרידת חג הפסחא ב-1916. היא הייתה אחר מכן חברת פרלמנט בדאל אירן ואז סנטורית מטעם מפלגות שין פיין ופיאנה פול, ואף הייתה האישה הראשונה לשמש כראשת העיר דבלין (1939-41).
תחילת דרכה.
קתלין דיילי נולדה בלימריק בשנת 1878, הבת השלישית של אדוארד וקתרין דיילי. היו לה שמונה אחיות ואח. היא נולדה למשפחה מהפכנית בולטת. דודה, אחי אביה, ג'ון דיילי (שהיה לימים לראש העיר לימריק) ישב אז בכלא באנגליה בשל השתתפותו במרידה הפניאנית ב-1867, בה השתתף גם אביה. הוא שוחרר בשנת 1896, ושב ללימריק. לימים הגיע לעיר פניאני שחלק עמו תא בכלא, טום קלארק, לאחר שחרורו בשנת 1898. הוא נשאר להתגורר עם משפחת דיילי. קתלין, באותה תקופה, פתחה וניהלה עסק ביגוד מצליח.
נוצר בין קתלין בת העשרים לטום בן הארבעים קשר, ובשנת 1901 היא סגרה את העסק, ונסעה לארצות הברית כדי להצטרף לטום שנסע לשם שנה קודם לכן כדי לעבוד בעבודה שקיבל דרך קשריו הפניאנים. הם נישאו ב-16 ביולי 1901 בניו יורק והתגוררו בברונקס ובברוקלין. היו להם שלושה ילדים, הבכור, ג'ון דיילי קלארק (1902) נולד בניו יורק ושניים נוספים (טום הבן (1908) ואמט (1910)) נולדו אחר חזרתם לאירלנד. טום המשיך בפעילותו הלאומנית דרך אנשי הקשר שלו מקלן נה גאל (הארגון הפניאני בארצות הברית) והאחווה הרפובליקנית האירית (IRB). קתלין הצטרפה לליגה הגאלית. הם חזרו לאירלנד בנובמבר 1907, ופתחו שתי חנויות טבק ועיתונים בדבלין. טום ארגן מעגל של ה-IRB, והחנות שלו הפכה למרכז פעילות רפובליקנית, והייתה תחת פיקוח משטרתי תמידי. הוא גם היה מעורב בהקמת ארגון המתנדבים האירים ב-1913, ואחיה של קתלין, נד, היה מהמתגייסים הראשונים, והפך בגיל 23 למפקד הגדוד הראשון. קתלין סייעה בהוצאת העיתון של ה-IRB, "Irish Freedom".
קומן נה מאן ומרידת הפסחא.
בשנת 1914 היא הייתה אחת החברות המייסדות של קומן נה מאן, ארגון נשים רפובליקני רדיקלי, שפעל בעת מרידת הפסחא כזרוע פארה-צבאית של IRB. בימים שלפני המרידה, היא ועמיתתה בקומן סורקה מקמהון ארגנו רשימות נשים רפובליקניות שיהיו לרשת תקשורת בעת ההתקוממות, ונסעו ברחבי הארץ כדי לארגן אותן. אף על פי שטום אסר עליה לקחת חלק פעיל במרידה, היא הושבעה כחברה ב-IRB, והפקידו באוזניה תוכניות המרידה וכל המידע המרכזי של הארגון, כדי שיוכל להיבנות מחדש במקרה והמרידה תיכשל, מה שאכן קרה. מכיוון שטום היה אחד הראשונים לחתום על הכרזת העצמאות של הרפובליקה האירית, הוא נבחר על ידי הבריטים כאחד המהפכנים להוציא להורג בתום המרידה. אחיה הצעיר, נד דיילי, גם הוצא להורג על חלקו באירועים. קתלין ביקרה את שניהם לפני ביצוע גזר דינם. היא הייתה אז בהריון, אבל לאחר מכן חלתה ואיבדה את התינוק. לאחר המרידה, מייקל קולינס יצר עמה קשר מהכלא, כדי שתסייע במאמציו לבנות מחדש את רשת ה-IRB. היא אז הקימה את קרן הסיוע האירי הלאומי כדי להקל על משפחותיהם של מהפכנים שנהרגו או נכלאו במרידה, כאשר מקמהון מסייעת לה במאמציה.
קריירה פוליטית.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, קלארק החלה קמפיין "טריקולור" בתגובה לקמפיין הפטריוטי הבריטי במסגרתו אזרחים החלו לענוד סרטי יוניון ג'ק (סמל הדגל הבריטי). תחילה הכינה 100 סרטים בצבעי הלאום האירי ומכרה אותם בחנות שלה. אך הם היו להצלחה גדולה, ועד מהרה אומצו על ידי מגוון קבוצות לאומניות.
היא נהייתה חברה בשין פיין ובשנת 1917 נבחרה לוועד המנהל של המפלגה יחד עם נשים רפובליקניות מובילות נוספות, כמו קתלין לין, הרוזנת מרקייביץ' וגרייס פלנקט. למרות הייצוג הבולט של נשים בוועד המנהל, היו רק 12 נשים בין אלף צירי שין פיין בכנס השנתי של הארגון (Ard Fheis). קלארק הפכה אז את נושא זכויות נשים למרכזי בחייה הפוליטיים.
בעת זו, אחר המרידה, משפחת דיילי הפכה למטרה של הכוחות הבריטיים. במקרה אחד, אחות של קלארק, אונה דיילי, נגררה מביתה בשערה, שנגזז. התוקפים אז חתכו את ידה בתער, ופרצו עורק, פציעה שכמעט הרגה אותה. במהלך אירועי "המזימה הגרמנית" (הבריטים האשימו את שין פיין שהם במזימה עם גרמניה לעורר הפיכה באירלנד בעת המלחמה, מה שהיה מסיח כוחות צבאיים) היא נעצרה ונכלאה בכלא הולוויי למשך אחד עשר חודשים. במהלך מלחמת העצמאות האירית היא שימשה כשופטת מחוזית במערכת המשפט הרפובליקנית בדבלין (אשר נועדה לחתור תחת המערכת הבריטית), ואף שמשה כיו"ר השופטים. ב-1919 היא נבחרה כחברת מועצת העיר דבלין, ושימשה בתפקיד זה עד שהמועצה פורקה בשנת 1925. היא גם הייתה פעילה בצלב הלבן האירי, ארגון שחילק כספים שגויסו מארצות הברית במהלך מלחמת העצמאות.
היא נבחרה ללא תחרות כנציגת שין פיין למחוז מרכז דבלין בדאל השני בבחירות של 1921. היא התנגדה לאמנה האנגלו-אירית בדיוני הדאל. היא לא נבחרה מחדש בבחירות הכלליות ב-1922, והחלה לתמוך בכוחות הנלחמים נגד האמנה במהלך מלחמת האזרחים האירית. היא נעצרה לזמן קצר במהלך זמן זה והיו פריצות רבות לחנות שלה. ב-1926 היא הייתה חברה מייסדת של פיאנה פול ונאלצה להתפטר מקומן נה מאן. היא נבחרה מחדש לדאל החמישי קצר-החיים ביוני 1927 כנציגת פיאנה פול, אבל איבדה את מושבה בבחירות של ספטמבר 1927. ב-1928 היא נבחרה כאחת משישה סנטורים מטעם פיאנה פול בשנאד (סנאט, הבית העליון של הפרלמנט) של מדינת אירלנד החופשית, תחת הנהגתו של ג'וזף קונולי. היא נשארה בתפקיד זה עד פירוק השנאד בשנת 1936.