"משפט הדינגו" היה המפורסם ביותר בהיסטוריה של אוסטרליה, בין השאר מעצם העובדה שרוב העדויות שהוצגו להרשעתה של לינדי צ'מברלין הוכחו מאוחר יותר כחסרות כל בסיס. המקרה מהווה עד היום דוגמה לאופן בו התקשורת ודעות קדומות יכולות להשפיע על פסק דין באופן כה מזיק.
דעת הקהל והתקשורת במהלך המשפט היוו משקל רב-נגד הצ'מברלינים. העובדה שהמשפחה הייתה חברה בתנועה נוצרית תמוהה שהאמינה בתחייתו השנייה של ישו (ששמה הוכפש בטענה שהיא בעצם כת מסתורית שרצחה תינוקות כחלק מטקסים ביזאריים) ושלינדי צ'מברלין לא הראתה שום רגשות לאחר מות עזריה, חזקה את האשמות השווא החמורות שהמשפחה לקחה את בתם הטריה להיות קרבן באזור השממה. טענות נוספות היו שלינדי צ'מברלין היא מכשפה. שמועה נוספת שנפוצה בתקופת החקירה הייתה שבנם בן השש של הצ'מברלינים, איידן, הוא האשם במותה של עזריה, ושסיפור הדינגו נועד לחפות על מעשיו.
מלאכים רשעים / זעקה באפלה.
הסיפור של עזריה צ'מברלין עובד למספר רב של ספרים וסרטים. אחד מהם הוא ספרו של ג'ון ביירן, "מלאכים רשעים", שיצא לאור בשנת 1985. בשנת 1987 הבמאי האוסטרלי פרד שפיסי עיבד את הספר לסרט זעקה באפלה, בו כיכבו מריל סטריפ כלינדי וסם ניל כמייקל צ'מברלין. בעקבות הליהוק של סטריפ האמריקאית לסרט נמתחה ביקורת, אך לבסוף רוב המבקרים שבחו את הופעתה בסרט, וכן גם לינדי צ'מברלין עצמה. הסיפור עובד גם בטלוויזיה האוסטרלית בסדרה דוקודרמטית – ""Who Killed Baby Azaria?" עם איליין יוסטון כלינדי וג'ון האמבלין בתור מייקל, וכן גם במיני סדרות, "דרך עיני""" (2004), עם מירנדה אוטו וקרייג מקליישן בתור הזוג צ'מברלין. סדרות אלו התבססו על ספר שכתבה לינדי, הנושא את אותו השם.
התפתחויות בפרשה לאחר הזיכוי.
בשנת 1995, התקיימה חקירה שלישית בידי חוקר מקרי מוות, ג'ון לאוונדס, שעלו ממנה ממצאים לא מאומתים, מה שהותיר את התיק כבלתי פתור.
ביולי 2004, פרנק קוול, אסיר במלבורן, טען כי ירה בכלב דינגו בשנת 1980 ומצא תינוק בתוך פיו. לאחר ריאיון עם מר קוול בעניין, המשטרה החליטה לא לפתוח את התיק מחדש. הסיבה העקרית לכך הייתה טענתו שהוא תלש סרט מהכותונת של עזריה כהוכחה למעורבותו. אמנם, לינדי צ'מברלין הייתה בטוחה לחלוטין כי לא היה שום סרט על הכותונת.
טענתם של הצ'מברלינים שכלב דינגו לקח את עזריה התקבלה בתחילה בספקנות רבה בידי רבים. מספר גורמים הביאו לספקנות זו, ביניהם חוסר הידע על כלבי דינגו וטבע התנהגותם, והעובדה שחיה זו בדרך כלל נמצאת באזורים מרוחקים ולפיכך נצפית לעיתים רחוקות בידי האוסטרליים. ביחד עם הסברה שכלבים מזן זה מאולפים, כלבי הדינגו הובחנו כלא מסוכנים.
דעת הקהל השתנתה בעקבות אירועים רבים של תקיפות על ידי כלבי דינגו, שרבות מהן התרחשו בשנות התשעים באי פרייזר שבחוף קווינסלנד, מקום המקלט האחרון לכלבי דינגו טהורים. הסברה כי כלבי דינגו מסוכנים מקובלת כיום ברבים, מה שהביא למסקנה שהתינוקת עזריה ככל הנראה נהרגה מתקיפת דינגו, ושגופתה נלקחה ונאכלה על ידו כליל.
אירוע בולט התרחש באפריל 1998: תינוקת בת שנה וחודש נתפסה בפיו של כלב דינגו, ונגררה משמיכת פיקניק במחנה טיולים שבוואדי פוינט. במקרה הזה, התינוקת נשמטה מפיו של הדינגו כאשר אביה התערב בנעשה.
ביוני 2012 הכריזה חוקרת מקרי המוות כי מותה של עזריה צ'מבליין נגרם כתוצאה מתקיפת דינגו, ותעודת הפטירה שלה תוקנה בהתאם.
האירוע בתרבות הפופולרית.
מיד לאחר תחילת האירועים סביב היעלמותה של עזריה צ'מברלין, התקשורת והתרבות הפופולרית החלו להשתמש בהם באופנים שונים, כולל בדיחות שהתפשטו באוסטרליה ומחוצה לה. בעקבות הפרסום המתוח של המאורע, אך בעיקר בזכות הסרט שיצא בעקבותיו, הרעיון של דינגו שחוטף תינוקת הפך לנקודת ציון בתרבות האוסטרלית. רוב ההתייחסות בתרבות ובתקשורת קשורה להצהרה של לינדי צ'מברלין מיד לאחר היעלמות בתה - "הדינגו חטף את התינוקת שלי!"
ג'לאל טלבאני
אלכסנדר פוקס
אלכסנדר פוּקס (Fuks; 30 במאי 1917 – 29 בנובמבר 1978) היה היסטוריון ישראלי של יוון הקלאסית והתקופה ההלניסטית.
ביוגרפיה.
אלכסנדר פוקס נולד למשפחה ציונית בעיר ולוצלאווק שבצפון פולין ובה קהילה יהודית המונה כמה אלפים. למד בלשון הפולנית בבתי הספר בעיר, למד לטינית והיסטוריה והיה תאב ידע עוד משחר ילדותו. את לימודיו האקדמיים עשה באוניברסיטה העברית בירושלים, בה החל ללמוד בחוג ללימודים קלאסיים והתמחה בהיסטוריה של יוון. מורו הגדול היה אביגדור צ'ריקובר ולצדו משה שוובה. עבודת הגמר שלו (1942) עסקה בפסאודו-קסנופון. עבודת הדוקטור שלו (1946) נסבה על שני נושאים: הפוליטיקה של אתונה העתיקה והספרות האפית של המאה ה-5 לפני הספירה והשקפותיהם הפוליטיות של גדולי היוצרים בתור הזהב של אתונה. בתחילת שנות החמישים שהה כשנתיים באוניברסיטת אוקספורד, שם הושפע מאוד מארנולד וייקומב גום (Gomme), מחשובי החוקרים של תוקידידס. הוא לימד לכל אורך הקריירה האקדמית שלו באוניברסיטה העברית: כמדריך (1949), מרצה (1953), פרופסור חבר (1957) ופרופסור מן המניין (1962).
אחד משלושת ילדיו, גדעון פוקס, הוא פרופסור בחוגים ללימודי ארץ ישראל ותולדות ישראל באוניברסיטת חיפה.
מחקריו.
התהוות המשטר והחוקה האתונאיים והאידאולוגיות הפוליטיות מהם הושפעו במאה החמישית לפני הספירה.
נושא זה שוטח פוקס בספרו Ancestral Constitution שראה אור בשנת 1953 בלונדון. הספר דן ברעיונותיה של מפלגת המתונים באתונה שסיסמתה הייתה חזרה ל'חוקת האבות' ובפעילותה בשנים הרות הגורל 411 ו-403 לפני הספירה. חבריה, רובם ככולם אנשי הרוח הגדולים באתונה של תקופת המלחמה הפלופונסית, דגלו בדעותיה של מפלגת המתונים. מפלגת המתונים אשר בראשה עמד תיאמנס עמדה בתווך שבין מעמד האצולה למפלגה הדמוקרטית הרדיקלית. פוקס הראה כי החוקה שנתחברה במאה הרביעית לפני הספירה, מהווה שלב במאבקים הפוליטיים של הפרשנות מחדש להיסטוריה הקדומה של אתונה וכי 'מדינת האתונאים' לאריסטו היא המסד לחוקה זו.
מחקר הפפירולוגיה הנוגע למפגש שבין היהודים לעולם ההלניסטי.
אביגדור צ'ריקובר, מורו של פוקס, החל לשתף אותו בשנות הארבעים המאוחרות במפעלו העצום של ה-Corpus Papyorum Judaicarum. בסיס למחקריהם שימשה ספריית האנט (Hunt) במוזיאון אשמוליאן. פרשנותו לפפירוסים בנוגע למרד התפוצות, היא מסד לכל מחקר שנערך אודות המרד היהודי.
המשבר החברתי במאות הרביעית עד השנייה לפני הספירה.
החל משנת 1951 החל פוקס לפרסם מאמרים בנושא זה ונחשב באחרית ימיו לאחד מגדולי המלומדים בתחום. בספרו 'אתונה בימי גדולתה' הוא סובר שלמרות שהעבדות הייתה תופעה חשובה באתונה מבחינת סדרי החברה, הרי שתרומתה הכלכלית הייתה משנית. פוקס חקר שבעים מאורעות של התנגשות מהפכנית ביוון, כשהכוונה היא לכל ניסיון לחולל שינוי במצב החזקת הקניין במדינה. לצורך כך הוא בחן את הספרות היוונית וחדר לעובי הקורה של השתמעויותיה האידאולוגיות. הוא חיבר שורה של מאמרים לחקר המהפכה בספרטה, בה היו קשורים קלאומינס ואגיס.
בשנת 1970 פרסם פוקס מחקר חשוב ב-"Journal of Hellenic Studies" על אודות האחרונה במלחמות החירות היווניות כנגד האימפריאליזם הרומי. במאמרו זה הראה שהמלחמה האכאית איחדה את החברה על כל רבדיה, כולל המעמדות הנמוכים, כיוון שזו הייתה מלחמה לחירות לאומית וכי רק חלק מזערי מן העם התנגד לה.
מחקרים נוספים.
אלכסנדר פוקס פרסם מחקרים על תולדות היהודים במצרים ההלניסטית. הוא אף חקר את משפחתו של פילון ועסקי המסחר הענפים שלה, בכל רחבי המזרח הקדום.
בשלהי ימיו הקדיש מחקרים רבים לשאלת החברה אצל אפלטון.
ספריו.
לאחר מותו:
מדד טריינור
מדד טריינור הוא מדד כלכלי אשר פותח על ידי ג'ק ל. טריינור, ומודד את רמת הסיכון של תיק השקעות באמצעות בדיקת תשואת נייר הערך מעבר לתשואתו של נכס חסר סיכון, וזאת כפונקציה של הבטא של התיק.
הנחת היסוד של המדד היא תיק השקעה שאינו מפוזר בצורה מספיקה.
ככל שהתוצאה של המדד גבוהה יותר כך הקרן טובה יותר.
הגדרה מתמטית.
כאשר:
מגבלות.
כמו מדד שארפ, מדד טריינור (T) אינו מכמת את הערך המוסף, אם בכלל, של ניהול תיקים פעילים.
זהו קריטריון הדירוג בלבד. דירוג של תיקים על בסיס מדד טריינור שימושי רק בהנחה שהתיקים הם תתי תיקים שמהווים חלק מתיק רחב ומגוון ביותר.
אם זה אינו המקרה, תיקים עם סיכון שיטתי זהה, אך בעלי סיכון כולל שונה יהיו מדורגים בדירוג דומה,
כלומר לתיק פחות מגוון בעל אותו מדד טריינור יהיה סיכון כולל גבוה יותר, הנובע מסיכון לא-שיטתי גבוה אשר אינו מתומחר בשוק.
שיטה נוספת של לדירוג תיקים הוא אלפא של ג'נסן, אשר מכמת את התשואה העודפת מעל ממוצע שוק המניות לפי המודל לתמחור נכסי הון הידוע כCAPM.
כיוון ששתי שיטות הדירוג מבוססות על סיכון שיטתי בלבד, הן ידרגו תיקים באופן זהה.
אלכסנדר זרחין
אלכסנדר זרחין (1897–1988) היה מהנדס וממציא ישראלי. זרחין המציא פיתוחים רבים בכימיה ובפיזיקה, עליהם הוציא פטנטים.
חייו.
אלכסנדר זרחין נולד באוקראינה, וגדל בבית ציוני, מלא תורה. בבגרותו למד הנדסה בלנינגרד ולאחר לימודיו התעסק בפיתוח המצאות. את אחת ההמצאות כינה ל.צ.ל.א (=למען ציון לא אחשה). הוא נאסר על ידי השלטונות בעוון ציונות ונדון בשנת 1934 לחמש שנות מאסר. במלחמת העולם השנייה לחם בשורות הצבא הסובייטי כנגד הנאצים. בתום המלחמה מצא עצמו בגרמניה המערבית, וממנה עלה לארץ ישראל בקיץ 1947. בבואו לארץ ישראל ניסה לקדם שלוש המצאות שהגה עוד ברוסיה: