פרחומובסקי בעל תואר ראשון במשפטים בהצטיינות מהאוניברסיטה העברית משנת 1993, תואר שני מאוניברסיטת ברקלי משנת 1995 ותואר שלישי מאוניברסיטת ייל משנת 1998. עבודת הדוקטורט של פרחומובסקי נכתבה בהנחיית פרופ' איאן איירס, ועסקה בניתוח כלכלי של דיני זכויות היוצרים. התמחה בבית המשפט העליון בלשכת השופט אליהו מצא. תחומי המחקר של פרחומובסקי הם דיני קניין, קניין רוחני, ניירות ערך, זכויות יוצרים, דיני אינטרנט, דיני תאגידים וניתוח כלכלי של המשפט.
מאמרים רבים שפרסם בתחום דיני הקניין התפרסמו בכתבי העת המובילים בארצות הברית. מאמר שפרסם עם פרופ' זוהר גושן נבחר כאחד מעשרת המאמרים הטובים בשנת 2006. בשנים 2008–2009 כיהן כנשיא האגודה הישראלית למשפט וכלכלה.
פרחומובסקי כיהן כמרצה באוניברסיטת פורדהם, כמרצה מן החוץ באוניברסיטת ייל, כמרצה באוניברסיטת בר-אילן ומכהן כיום כחבר סגל בפקולטה למשפטים באוניברסיטה העברית.
בשנת 2015 זכה במענק חד פעמי של 3 מיליון שקל במסגרת חבילת תמריצים ל"אקדמאי חוזר".
נהר טומן
נהר טוּמֵן -הידוע גם כנהר טוּמַן או דוּמַן (ההגייה הקוריאנית) הוא נהר באורך של 521 ק"מ, המהווה חלק מהגבול בין סין, קוריאה הצפונית ורוסיה, עולה ויורד על הר פאקטו וזורם לים יפן. לנהר יש אגן ניקוז של 33,800 קמ"ר (13,050 מ"ר).
הנהר זורם בצפון מזרח אסיה, על הגבול בין סין וקוריאה הצפונית בקצותיה העליונים, וכן בין קוריאה הצפונית ורוסיה ב-17 ק"מ האחרונים (11 מייל) לפני הכניסה לים יפן. הנהר יוצר חלק גדול של הגבול הדרומי של מחוז ג'ילין בצפון מזרח סין ואת הגבולות הצפוניים של קוריאה הצפונית ממחוז הנגיונג הצפוני עד פרובינציית ריאנג-גאנג. הר באקו שנמצא על הגבול הסיני-צפון קוריאני הוא מקור הנהר, כמו גם נהר האמנוק, המכונה גם נהר יאלו (המהווה את החלק המערבי של הגבול של קוריאה הצפונית וסין).
שמו של הנהר מגיע מן המילה המונגולית tümen, כלומר "עשרת אלפים" או מספר עצום. נהר זה מזוהם על ידי מפעלים הסמוכים של קוריאה הצפונית וסין; עם זאת, הוא עדיין אטרקציה תיירותית חשובה באזור. בטומן, ג'ילין סין, על טיילת הנהר יש מסעדות שבהם אפשר להביט מעבר לנהר אל תוך קוריאה הצפונית. השם הרוסי של הנהר הוא טומאניה, המשמעות היא מעורפל.
ב-1938 בנו היפנים את גשר נהר טומן, במפגש הנהרות קוואן וטומן, בין הכפרים וונג'ונג (הונצ'ון) וקואנה. ערים וערים חשובות על הנהר הם Hoeryong ומחוז אונסונג בקוריאה הצפונית, טומן ונאנפינג בסין.
בשנת 1995 חתמו הרפובליקה העממית של סין, מונגוליה, רוסיה, קוריאה הצפונית ודרום קוריאה על שלושה הסכמים ליצירה של אזור הפיתוח הכלכלי על נהר הטומן.
נוקטונדו.
נוקטונדו, אי לשעבר (כיום למעשה חצי אי) בפתחו של טומן, יש עליו מחלוקת בין רוסיה וקוריאה הצפונית. שושלת צ'ינג ויתרה על האי לרוסיה כחלק מחברת Primorsky Maritimes (מזרח טרטרי) באמנת פקין בשנת 1860. ב -1990 חתמו ברית המועצות לשעבר וקוריאה הצפונית על הסכם גבול שהגבול עובר דרך מרכז הנהר, ומשאיר את שטח האי לשעבר בצד הרוסי. דרום קוריאה סירבה להכיר באמנה ודרשה כי רוסיה תחזיר את השטח לקוריאה.
הברחות.
טומן שימש במשך שנים על ידי פליטים צפון קוריאנים לברוח דרך הגבול הסיני. רוב הפליטים מקוריאה הצפונית בזמן הרעב הצפון קוריאני של שנות התשעים ברחו דרך נהר טומן, והפליטים האחרונים גם השתמשו בו, שכן הרבה יותר קל לחצות אותו מאשר לחצות את האמנוק (נהר יאלו).
הנהר נחשב כדרך המועדפת לחצייה לסין, כי בניגוד לנהר אמנוק המהיר, העמוק והרחב, העובר לאורך רוב הגבול בין שתי המדינות, נהר טומן הוא רדוד וצר. באזורים מסוימים ניתן לחצות אותו ברגל או בשחייה קצרה. הוא גם קופא בחורף ומאפשר מעבר יבש.
מבריחים שרוצים לחצות את טומן לעיתים קרובות ורוצים להסתתר מפטרול הגבול המסוכן, מסוגלים לבלות שבועות אם לא חודשים או שנים מחכים להזדמנות המושלמת לעבור.
פליטים מעטים חוצים את נהר טומן לרוסיה. הסיבה לכך היא כי קל הרבה יותר לסייר בשטח קטן (17 ק"מ). בנוסף, הקהילה הקוריאנית האתנית ברוסיה היא הרבה יותר קטנה כדי לקבל תמיכה מספקת, לעומת סין, בה אוכלוסייה קוריאנית גדולה יותר. ראוי גם לציין כי צפון קוריאנים אשר מוצאים עבודה ברוסיה מנוצלים לעיתים קרובות על ידי האוכלוסייה המקומית.
כמו כן חוצים את הטומן באופן בלתי חוקי חיילים ואחרים המחפשים מזון וכסף. כמה מהכפריים הסינים עזבו את אזור הגבול בשל ההתקפות.
המשבר ההומניטארי לאורך נהר הטומן הופיעה בסרט "Dooman River".
הערות.
במהלך המאה ה -19, הנהר היה ידוע למערב בשם מי קיאנג.
גביע הפדרציה 2010
גביע הפדרציה 2010 הייתה התחרות ה-48 לנבחרות טניס נשים. היא אורגנה על ידי פדרציית הטניס הבינלאומית.
תחרויות אזוריות החלו בפברואר 2010 ומשחק הגמר הסתיים ב-7 בנובמבר 2010.
נבחרת איטליה ניצחה במשחק הגמר את נבחרת ארצות הברית וזכתה בגביע בפעם השלישית בתולדות הנבחרת.
מתכונת התחרות.
מתכונת התחרות הייתה זהה למתכונת של העונה הקודמת.
כל המפגשים כללו 5 משחקים.
בית עולמי א' כלל 8 קבוצות ועוד 8 קבוצות היו בבית עולמי ב'.
יתר הקבוצות התחרו בבתים אזוריים (בית אמריקה, בית אסיה/אוקיאניה ובית אירופה/אפריקה).
לקראת סיום העונה 4 קבוצות מהבית העולמי א' נפגשו עם 4 קבוצות מבית עולמי ב' על הזכות להתמודד בבית עולמי א' בעונת 2011.
מהלך התחרות.
העברות לקראת שנת 2011.
בעקבות המשחקים בין 4 נבחרות שהפסידו בשלב הראשון של הבית העולמי א' לבין הקבוצות שניצחו בבית עולמי ב':
ישראל בתחרות.
בנבחרת השתתפו ציפי אובזילר ושחר פאר. הנבחרת החלה את השתתפותה בבית א' של אזור אירופה/אפריקה א'. הנבחרת סיימה את הבית במקום השלישי ולא המשיכה לשלבים הבאים.
משמעות הספר בהיסטוריה האמריקאית
משמעות הסְפר בהיסטוריה האמריקאית (באנגלית: The Significance of the Frontier in American History) היא מסה מאת פרדריק ג'קסון טרנר, שראתה אור ב-1893 והציגה תזה לפיה גרעינה של ההיסטוריוגרפיה האמריקנית הוא תהליך כיבוש הסְפר (חזית ההתיישבות) באמריקה, תזה הידועה כ"תזת הספר" (Frontier Thesis). טרנר התייחס למושג "סְפר", לא כאל מושג גאוגרפי גרידא (קצה גבול ההתיישבות, שאחריו משתרעת שממה), אלא לתפיסת עולם שבבסיסה אתוס ההתפשטות אל שטח חופשי וחסר גבולות, שאפיינה את המתיישב באמריקה וממשיכה לעצב את המחשבה האמריקאית. התזה הוצגה לראשונה במסגרת מפגש מיוחד של האגודה ההיסטורית האמריקאית בהתערוכה העולמית של שיקגו (1893).
פרסום המסה.
המסה פורסמה לראשונה כסיכום הרצאתו של טרנר בכנס, בגיליון כתב העת "Proceedings of the State Historical Society of Wisconsin" וב-"Annual Report of the American Historical Association". ב-1921 נדפסה שנית כפרק הראשון בספרו של טרנר "The Frontier in American History".
משמעות הספר בהיסטוריה האמריקאית.
טרנר התייחס לאמריקה כדוגמה לתהליך התפתחות דרמטית של האנושות, שנולדה מחדש ביבשת החדשה, בפרק זמן קצר. הספר במזרח המיושב היה מסחר ותעשייה, יזמות והמצאה טכנולוגית; בצפון המערב התיכון היה הספר התמודדות חקלאית; בדרום ובמערב התגבש הספר בצורת המערב הישן של אמריקה כהתמודדות של בוקרים וכורי זהב מול אינדיאנים ואיתני הטבע.
הגיבור האמריקאי הוא ה"פיוניר", החלוץ האמריקאי. הוא מתאפיין ביוזמה, סקרנות, עצמאות, סתגלנות, אי תלות ויכולת התמודדות. עקרונית, דבר אינו מגביל את התפשטותו למעט כוחות הטבע. החברה בה הוא פועל מעלה על נס את האינדיבידואליזם, חירות האדם והשוויון, חסר המעמדות. כל אדם נבחן לפי הישגיו בפועל ולפי התמודדותו עם האתגרים.
טרנר סקר את תקופת ה"ספר" מתחילת ההתיישבות בראשית המאה ה-17 ועד סוף המאה ה-19. בתקופה זו גובש רעיון הדמוקרטיה כהסכם בין אנשים חופשיים והפך את ארצות הברית למודל ומופת להתאגדות החלוצים למטרות משותפות, תוך שמירה קפדנית על עצמאותם.
"תזת הספר" היוותה כלי פרשני, היסטוריוגרפי וסוציולוגי ששימש חוקרים במשך דורות לחקור את תולדות אמריקה לאורו והיווה בסיס לכמות גדולה מאוד של מחקרים כגון הקשר שבין אינטרסים אזוריים לפוליטיקה גלובלית, השתייכות אידאולוגית וריבוד חברתי. התזה נושקת לתזות אחרות דומות הקשורות למשל לטבעו של הגזע האנגלו-סקסי לחירות ודמוקרטיה או לתפקידה של הנצרות הפרוטסטנטית בפיתוח הקפיטליזם ("התזה של מקס ובר") או הקשריה לדרוויניזם חברתי. דוגמה להשלכה של התזה היא הגדרתו של ג'ון פיצג'רלד קנדי את חקר החלל כ"סְפר החדש" (New Frontier).
ביקורת על התזה.
הביקורת על התזה של טרנר מתמקדת בהעדפתו את ההסבר ההיסטוריוגרפי התלוי בגורם יחיד - הספר והשאיפה לכבשו, מבלי לתת את הדעת על רכיבים נוספים, כלכליים, פוליטיים ואנושיים, שהניעו תופעות שונות שהוא כורכן יחדיו בהסבר יחיד, קוסם ומשכנע ככל שיהיה. בין המבקרים ניתן למנות את ספרו של ג'ורג' וילסון פירסון (George Wilson Pierson) מ-1942, "The Frontier and American Institutions: A Criticism of the Turner Thesis" וכן יהושע אריאלי, המדגיש את הכוחות הכלכליים כגון התיעוש והעיור שהשפיעו לא פחות על האתוס האמריקאי והתפתחות הדמוקרטיה שלה ומוסדותיה.