בשנת 1998 יצא אלבום אוסף נוסף (וכפול) של טולדנו, "כל חיי".
שנות האלפיים.
בשנת 2000 יצא במופע יחיד שנקרא "קפה פריז".
בסוף 2002 הוציא אלבום בשם "פרחי הזמן", עם חידושים לקלאיסות של שירי ארץ ישראל היפה דוגמת: "העיר באפור", "שני שושנים", "מה אומרות עינייך", "פרח הלילך" ו"הורה ממטרה"
בסוף 2005 הוציא את האלבום "ברגוע". בין שירי האלבום "גדלת לי מהר מדי" המדבר על בנו של טולדנו שהתגייס, השיר "בלדה לגרוש" על מצבו המשפחתי החדש, "זה הכל בשמך", שמדבר על “ההרג שעושים כביכול בשם האלוהים”, וכן חידוש לשירו "מה חשוב היום". שלום אוחיון עיבד את מרבית שירי האלבום וירון בכר עיבד שניים.
בשנת 2008 הוציא את האלבום "את ואני והוא", שאותו הפיץ תחילה רק ברשת האינטרנט, ורק מאוחר יותר היה ניתן לקנייה בחנויות או באתרי מוזיקה ישראלית.
בשנת 2011 השתתף בתוכנית המציאות של ערוץ 24 "היכל התהילה", והודח תוכנית אחת לפני הגמר, אך חזר ב"גלגל הצלה". בתוכנית הגמר סיים טולדנו במקום הרביעי.
באמצע 2014 הוציא את האלבום "עירום" בו כתב והלחין את מרבית השירים. את שירי האלבום עיבדו: ירון בכר, שי בכר, אילן וירצברג, ראובן חיון, אסי סבג וציקי זנטי.
בשנת 2017 החל להשתתף בסדרת הטלוויזיה "שנות השמונים" של הזכיינית "רשת" בערוץ 2 בתור עמרן אסייג, אחיו של פרוספר אסייג. טולדנו המשיך לגלם את עמרן גם בשתי העונות הבאות של הסדרה, ששודרו ברשת 13.
חיים אישיים.
מנישואיו הראשונים לליאורה יש לו שלושה ילדים, אחת מהם, טל טולדנו, גם היא זמרת.
ב-1998 נישא בשנית, לאחותו של הזמר עופר לוי, חגית. לזוג שלושה ילדים. הם התגרשו בשנת 2014. בתו ליהי טולדנו, ילידת 2002, השתתפה בתוכנית "הכוכב הבא לאירוויזיון" 2020.
טולדנו בזוגיות עם רונית, ומתגורר כיום בגן יבנה.
צרצריים
צִרְצָרִיּים (שם מדעי: Gryllidae; שם תלמודי: צַרְצוּר) היא משפחת חרקים נפוצה מסדרת החגבאים.
אטימולוגיה.
שמו העברי של הצרצר ניתן לו, ככל הנראה, כחיקוי לצליל הצרצור שמשמיע הזכר על ידי חיכוך כנפיו הקדמיות זו בזו. גם בשפות ארמית גלילית, סורית, ערבית ואכדית ניתנו לחרק שמות הקרובים בצלילם למילה "צרצר". מקובל לייחס את שמו של שרץ העוף המקראי, צְלָצַל, לשם שנגזר מהמילה "צרצר". ההגייה התקנית של המילה היא צְרָצַר, ובריבוי צִרְצָרִים (במשקל סְמָדַר-סִמְדרים).
מאפיינים.
גופו של הצרצר גלילי ושטוח. צבעו שחור או חום, ורגליו האחוריות מותאמות לקפיצה לגובה (ולא לתעופה).
אורכו נע בין 3 מ"מ ל־50 מ"מ. בקצה בטנו זיזים שעירים וכנפיו הקדמיות קצרות. הנקבות מצוידות בקנה-הטלה ארוך ודמוי מחט המשמש להחדרת הביצים לקרקע או לנקרות עצים.
הצרצר ניזון מן החי ומן הרקב, וחי בגומות או בסבך צמחייה, ולכן משתייך למשפחת שוכני האדמה.
מבחינים בין שני סוגי צִרצורים:
את הצרצור הייחודי יכול להשמיע רק הצרצר הזכר. הוא עושה זאת על ידי חיכוך כנפיו הקדמיות זו בזו. תדירות הצרצור תלויה במין הצרצר ובטמפרטורת הסביבה. לרוב תדירות הצרצור גדלה עם עליית הטמפרטורה, כך שבטמפרטורה של 13 מעלות צלזיוס, לדוגמה, מושמעים בממוצע 60 צרצורים לדקה. ניתן לחשב את תדירות הצרצור על ידי חוק דולבר.
צרצרים שומעים בעזרת איבר הנמצא מתחת למפרק האמצעי (מרפק) של רגליהם הקדמיות.
בעולם ידועים כ-900 מיני צרצרים. בישראל נפוצים כ-30 סוגי צרצרים, ובהם צרצר דו-כתמי ("צרצר השדה") וצרצר הבית.
חוויאר פרז דה קוויאר
חוויאר פרז דה קוויאר (בספרדית: Javier Pérez de Cuéllar de la Guerra, הגייה מדויקת: חווייר פרס דה קוּאֶיַאר דה לה גרה; 19 בינואר 1920 – 4 במרץ 2020) היה דיפלומט פרואני, שכיהן כמזכ"ל האו"ם, החל מ-1 בינואר 1982 ועד 31 בדצמבר 1991.
בשנת 1995 הפסיד בהתמודדות לנשיאות פרו נגד אלברטו פוג'ימורי. שימש כראש ממשלה וכשר חוץ מנובמבר 2000 עד יולי 2001, במהלך התקופה הסוערת שלאחר התפטרות פוג'ימורי עקב אישומי שחיתות.
בספטמבר 2004 פרש מתפקידו כשגריר פרו בצרפת, אך הוא המשיך להתגורר בצרפת.
קריירה דיפלומטית.
חוויאר פרז דה קוויאר נולד בלימה. הוא הצטרף בשנת 1940 למשרד החוץ הפרואני. בשנת 1944 צורף לשירותים הדיפלומטיים של ארצו, ובשנים שאחר מכן שימש כמזכיר בשגרירויות פרו בצרפת, אנגליה, בוליביה וברזיל. מאוחר יותר אף מילא את תפקיד השגריר בשווייץ, ברית המועצות, פולין וונצואלה.
הוא היה חבר במשלחת הפרואנית לעצרת הכללית הראשונה של האו"ם ב-1946, וכמו כן היה חבר במשלחות ארצו לכינוסים ה-25 עד ה-30 של העצרת. בשנת 1971 מונה לנציג הקבוע של פרו באו"ם, והוביל את משלחות ארצו בכל העצרות עד 1975.
בשנים 1973 ו-1974 ייצג את מדינתו במועצת הביטחון של האו"ם, ושימש כיושב ראש של המועצה במהלך אירועי הדמים בקפריסין ביולי 1974. ב-18 בספטמבר 1975 מונה לנציגה המיוחד של מועצת הביטחון בקפריסין, תפקיד בו החזיק עד 1977, עת חזר לכהן בשירות החוץ של מדינתו.
ב-27 בפברואר 1979 מונה דה קוויאר לתת-מזכ"ל האו"ם לעניינים מדיניים מיוחדים. החל מאפריל 1981, בהחזיקו עדיין במשרה זאת, שימש כנציגו האישי של מזכ"ל האו"ם למשבר אפגניסטן. במסגרת זאת ביקר בפקיסטן ובאפגניסטן באפריל ובאוגוסט אותה שנה כדי להמשיך במגעים בהם החל מזכ"ל האו"ם כמה חודשים לפני כן.
מזכ"ל האו"ם.
ב-31 בדצמבר 1981 החליף פרז דה קוויאר את קורט ולדהיים כמזכ"ל האו"ם. הוא נבחר מחדש לתקופת כהונה נוספת באוקטובר 1986. במהלך שתי הקדנציות שלו הוביל ניסיונות תיווך בין בריטניה לבין ארגנטינה בעקבות מלחמת פוקלנד וקידם את מאמציה של קבוצת קונטדורה להשכין שלום ויציבות באמריקה המרכזית. כן נטל חלק במשא ומתן לעצמאותה של נמיביה, תיווך בסכסוך בסהרה המערבית בין מרוקו לחזית הפוליסריו, והיה פעיל גם בנושא קפריסין. תקופת כהונתו השנייה כמזכ"ל האו"ם הסתיימה בסוף 1991.
לאחר כהונתו באו"ם.
לאחר תום כהונתו הוסיף פרז דה קוויאר הוסיף למלא תפקידים פוליטיים ודיפלומטיים. ב-1995 התמודד ללא הצלחה מול אלברטו פוג'ימורי על נשיאות פרו, ולאחר הפסדו עבר להתגורר בפריז. לאחר התפטרות פוג'ימורי בשנת 2000 מונה דה קוויאר לראש מועצת השרים ושר החוץ בממשלתו של הנשיא הזמני ולנטין פניאחואה, תפקידים שבהם החזיק עד יולי 2001. בשנים 2002–2004 כיהן כשגריר פרו בצרפת.
פרז דה קוויאר נפטר ב-4 במרץ 2020 בגיל 100.
רוברט סמית' (מוזיקאי)
רוברט סמית' (באנגלית: Robert James Smith; נולד ב-21 באפריל 1959) הוא זמר, גיטריסט, וכותב שירים בריטי. הוא סולן להקת הקיור.
ביוגרפיה.
סמית' נולד בבלקפול, אנגליה. יש לו שתי אחיות, מרגרט וג'נט, ואח בשם ריצ'רד.
סמית' אמר על אימו ריטה ש"לא אמורה הייתה ללדת אותי", מה שגם מסביר את פער הגילאים בינו לבין שני אחיו הגדולים. "ולאחר שאני נולדתי, הם לא אהבו את הרעיון של לגדל ילד לבדו אז הם הביאו לעולם גם את אחותי הקטנה, מה שטוב כי הייתי שונא את העובדה שלא תהיה לי אחות קטנה". הוא מתאר את אחותו הקטנה ג'נט כ"עילוי בפסנתר" וה"גאון המוזיקלי של המשפחה" אך ציין שהייתה ביישנית מידי מכדי להיות אמנית המופיעה ובעלת קריירה מוזיקלית משל עצמה. כיום ג'נט נשואה לגיטריסט להקת הקיור, פורל תומפסון, אותו הכירה מילדות.
סמית' גדל על פי הנצרות קתולית. סמית היה תלמיד מצטיין בעל ציונים גבוהים, אך לאחר מכן העביר את הפוקוס שלו למוזיקה. הוא התחיל ללמוד גיטרה בגיל 11, והושפע מהביטלס, ניק דרייק, ג'ימי הנדריקס ודייוויד בואי.
כשהיה נער, פעם אחת הוא בא לבית הספר לבוש בשמלת קטיפה שחורה, רק כדי לזעזע את כולם, ובפעם אחרת הוא ערך קונצרט צדקה למורה הומו שפוטר.
סמית' הוא הסולן בלהקה מאז היווסדה בשנת 1976, והוא החבר היחיד בלהקה שנשאר בה במשך כל השנים. בעבר היה חבר בהרכב הלהקה סוזי והבאנשיז ובלהקה נוספת בשם "The Glove" שלא החזיקה מעמד לאורך זמן. סמית' זכה להיכלל עם להקת הקיור בהיכל התהילה של הרוק אנד רול בשנת 2019.
סמית' נוטה להיות סגור מבחינת דעותיו האישיות, ואמר בעבר שהוא נוטה להרגיש שלא בנוח בראיונות ובשיחות עם זרים, ואינו נוהג להביע עניין במפגשים כאלו. בנוסף לכך, למרות שיש לו נוכחות ברשתות חברתיות מרובות, הוא אינו פעיל ברובן והחשבונות משמשים בעיקר על מנת למנוע נוכחות של מתחזים ברשתות אלו. סמית' מגדיר את עצמו כ"בחור מהסוג הליברלי" אבל גם מהסוג ש"מרגיש לא בנוח עם מוזיקאים פוליטיים". בעבר הוא התהדר בסלוגן "אזרחים, לא נתינים" שהתנשא על גבי הגיטרה שלו בשנים 2012–2013 בסיור ההופעות של הלהקה
זוגיות.
סמית' נשוי למרי תרזה פול (נולדה ב-3 באוקטובר 1958) אותה פגש בבית הספר כאשר היה בן 14 במהלך שיעור דרמה. סמית' התחתן עם מרי תרזה פול בשנת 1988, כאשר היה בן 29. הוא כתב את השיר "Lovesong" כמתנה לאשתו לחתונה.
לזוג אין ילדים בהתאם להחלטתם בשלב מוקדם של חייהם המשותפים שהם אינם מעוניינים בילדים. סמית' אמר שהוא מתנגד לכפות חיים על אחר והוסיף כי הוא "לא מרגיש אחראי מספיק על מנת להביא ילדים לעולם". לזוג יש יחד כ-25 אחיינים ואחייניות. סמית' חשף בשלב כלשהו כי בתקופה המוקדמת בקריירה שלו, מרי לא תמיד הייתה שותפה לביטחון שהיה לו ולחזון שלו להצלחת להקת הקיור, מה שהיה עבורו גורם משמעותי בהנעת הפעילות של הלהקה ולעשות הכל כדי שעתידה של הלהקה יהיה מובטח.