בשנת 2001 עבר למוסקבה ומונה לסגן שר האנרגיה של רוסיה וזמן קצר לאחר מכן מונה ליו"ר דירקטוריון חברת "גזפרום". ב-18 במרץ 2010 נבחר לכהן כסגן נשיא התאחדות הכדורגל הרוסית.
על פי המהדורה הרוסית של Forbes, מילר נחשב לאחד ממנהלי החברות העשירים ביותר ברוסיה. נכון לשנת 2016 עמד סך הכנסותיו על 17.7 מיליון דולר. בפברואר 2021 נבחר ל־5 שנים נוספות כיו"ר דירקטוריון גזפרום.
בשנת 2022, בעקבות הפלישה הרוסית לאוקראינה וקשריו עם נשיא רוסיה ולדימיר פוטין, הטילה עליו בריטניה סנקציות הכוללות הקפאת נכסים ואיסור נסיעה
חייו האישיים.
אלכסיי מילר נשוי לאירינה ולזוג יש בן.
מילר נחשב לעסקן ספורט פעיל. ברשותו שני סוסים שהוא ייבא מארצות הברית ומשתתפים במרוצי סוסים. הוא אוהד מושבע של קבוצת הכדורגל זניט סנקט פטרבורג, וחברת גזפרום שבראשה הוא עומד היא הספונסר הראשי של הקבוצה.
ביל שטיינר
ויליאם מ. "ביל" שטיינר (באנגלית: William M. "Bill" Steiner; 3 בספטמבר 1911 – 12 בנובמבר 2000) היה אתלט אמריקאי-יהודי. סגן אלוף המכביה השנייה בריצת 10,000 מטר, אלוף ארצות הברית בריצות למרחקים ארוכים (30 ק"מ: 1932, 1946 ו-1947), ושיאן עולם ב-26 מייל (ריצת מרתון), שיא עולם שלא הוכר.
ביוגרפיה.
שטיינר התאמן במועדון הספורט גרמניה-אמריקה בברוקלין, ניו יורק בהדרכתו של מקס סילבר, לצדו המתחרה שלו אלוף מרתון בוסטון (1932) פאול דה ברוין.
במרתון בוסטון שנערך ב-19 באפריל 1932 ושימש למבחנים האמריקאים בריצה זו לאולימפיאדת לוס אנג'לס סיים שטיינר במקום חמישי בתוצאה של 2:38:46 שעות ולא נכלל בנבחרת האמריקאית למשחקים. באליפות ארצות הברית בריצת 20 מייל (32.19 ק"מ) שנערכה בפילדלפיה, פנסילבניה באותה שנה הוא זכה במדליית זהב.
בתחרות ריצת 26 מייל שנערכה ב-25 במרץ 1934 בג'מייקה, קווינס, ניו יורק קבע שטיינר שיא עולם חדש של 2:23:05 שעות. במרתון בוסטון שנערך ב-19 באפריל אותה שנה הוא זכה במדליית ארד בתוצאה של 2:40:29 שעות . באליפות איגוד האוניברסיטאות האמריקניות שנערכה בניו יורק ב-8 במאי הוא זכה במדליית זהב במרתון בפעם השנייה ב-3 שנים. באליפות ארצות הברית שנערכה בוושינגטון, באותה שנה הוא זכה במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:49:45 שעות.
במכביה השנייה שנערכה בשנת 1935 זכה שטיינר במדליית כסף בריצת 10,000 מטר בתוצאה של 33:46 דקות, אחרי י. הורביץ מדרום אפריקה (33:01:8 דקות) ולפני רינה מבר כוכבא אנגליה (34:05 דקות). לאחר המכביה בחר שלא לשוב עם המשלחת לארצות הברית, כמו חברו מרטין פיידן, אלא להישאר בישראל במטרה להשתקע ולהתחתן.
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1942 סיים שטיינר במקום שביעי בתוצאה של 2:40:42 שעות. באליפות ארצות הברית שנערכה באותה שנה הוא זכה במקום חמישי בריצת מרתון.
באליפות ארצות הברית בריצת 30 ק"מ שנערכה בבולטימור, מרילנד באוקטובר 1946 זכה שטיינר במדליית זהב בתוצאה של 1:38:2 שעות.
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1947 סיים שטיינר במקום 20 בתוצאה של 2:46:35 שעות. באליפות ארצות הברית שנערכה ביונקרס באותה שנה, אליפות אשר שימשה את המבחנים האמריקאים לאולימפיאדת לונדון זכה שטיינר במדליית ארד בריצת מרתון בתוצאה של 2:43:49 שעות. באליפות ארצות הברית בריצת 30 ק"מ שנערכה בשיקגו, אילינוי באוקטובר אותה שנה הוא זכה בפעם השנייה ברציפות.
במרתון בוסטון שנערך בשנת 1948 הוא שטיינר במקום 16 בתוצאה של 2:50:52 שעות, במרתון בוסטון שנערך בשנת 1949 הוא סיים במקום 22 בתוצאה של 2:55:57 שעות ובמרתון בוסטון שנערך בשנת 1952 הוא סיים במקום 15 בתוצאה של 3:09:41 שעות.
בשנותיו האחרונות גר בלייקווד, ניו ג'רזי ושם נפטר בשנת 2000, בגיל 89.
אריאל משעל
אריאל משעל (נולד ב-3 באוגוסט 1974) הוא עורך דין ישראלי שכיהן כמנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
ביוגרפיה.
משעל נולד וגדל בתל אביב-יפו, בנם הבכור של מרים והעיתונאי ניסים משעל.
לאחר שירותו בצה"ל למד לתואר ראשון במשפטים במכללת שערי משפט. הוא התמחה במשרדו של חנן מלצר והוסמך לעורך דין.
במהלך השנים עבד כעורך בערוץ 2 ובשנת 2003 היה ממייסדי חדשות 10, שם עבד כעורך בכיר בתוכניות האקטואליה. ניהל מספר מכרזים בתחום התקשורת; בין היתר מכרזי ערוץ 2, ערוצי הספורט ומכרזי הרדיו האזורי.
באוקטובר 2012 המליצה ועדת איתור למנותו ליושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לווין, אולם כיוון שהייתה זו תקופת הבחירות לכנסת התשע עשרה המינוי הוקפא. משעל עתר עוד לפני הבחירות לבית המשפט הגבוה לצדק בבקשה להשלים את מינויו ליו"ר מועצת הכבלים. לאחר הבחירות החליט השר הנכנס להרחיב את ועדת האיתור כדי לשקף שינויים במדיניות. בג"ץ התיר לשר לעשות זאת, אך קבע ש"לטעמנו צריך להיות להחלטה הקודמת משקל משמעותי בהחלטת הוועדה החדשה". ועדת האיתור בחרה במועמד אחר לתפקיד ובג"ץ אישר זאת, תוך שהשופטים כתבו: "דעתנו אינה נוחה מהעובדה כי לא הושלמו הליכי מינויו של העותר לתפקיד, ... ראוי שמשהמליצה ועדת איתור כפי שהמליצה, לא תרוקן המלצתה מתוכן בדרך של הרחבתה או מינוי אחרת תחתיה. פעולה זו עלולה לפגוע במספר אינטרסים חשובים ואף חלילה לשמש כלי להגשמת תכליות שאינן ראויות אשר נורמות של מנהל תקין אינן יכולות להשלים עמן".
בדצמבר 2016 אישרה ממשלת ישראל את מינויו למנכ"ל המשרד לפיתוח הפריפריה, הנגב והגליל.
חיים אישיים.
משעל נשוי ולו שלושה ילדים, מתגורר בגבעת שמואל.
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה
פיקוד כוחות ארצות הברית בקוריאה (באנגלית: United States Forces Korea ובקיצור USFK) הוא פיקוד משולב של הזרועות השונות בכוחות המזוינים של ארצות הברית המשתייך לפיקוד האוקיינוס השקט. משימת הפיקוד היא הרתעה, הגנה על קוריאה הדרומית, ושמירת היציבות בדרום-מזרח אסיה.
מפקד הפיקוד הוא קצין בדרגת גנרל המשמש גם מפקד פיקוד כוחות האו"ם בקוריאה ומפקד הפיקוד המשולב ארצות הברית-קוריאה הדרומית. מאז נובמבר 2018 מכהן בתפקיד רוברט אברמס.
היסטוריה.
הפיקוד הוקם ב-1 ביולי 1957, ומפקדו הראשון היה גנרל ג'ורג' דקר.
הפיקוד זכה בעיטור היחידה המשולבת הראויה לשבח בשנים 1999, 2007, 2011 ו-2015.
ארגון ויחידות.
בפיקוד משרתים כ-28,500 חיילים, רובם במסגרת דיוויזיית החי"ר השנייה של צבא ארצות הברית.
ארבייטר-צייטונג
ארבייטר-צייטונג (בגרמנית: Arbeiter Zeitung, בתרגום: "עיתון הפועלים") היה יומון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית והופיע בווינה החל מ-12 ביולי 1889 עד ל-31 באוקטובר 1991.
"ארבייטר-צייטונג", ביטאון של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית, התחיל להתפרסם ב-12 ביולי 1889 בעריכתו של ויקטור אדלר.
בשנת 1934 נסגר על ידי המשטר הדיקטטורי אחרי הגיליון מ-13 בפברואר.
יצא שוב לאור ב-4 באוגוסט 1945 אחרי כיבוש אוסטריה על ידי בעלות הברית ותום מלחמת העולם השנייה, שוב כביטאון המפלגה הסוציאל-דמוקרטית האוסטרית. בשנים 1985–1989 פורסם בשם Neue AZ (כלומר - AZ החדש) ובשנותיו האחרונות - תחת ראשי התיבות AZ בלבד, כשהוא עיתון עצמאי.
בשנות ה-1920 נפוץ העיתון ב-100,000 עותקים. בשנים 1960–1990 ירדה תפוצתו ברבע. עם עורכיו וכותביו בתקופה שבין המלחמות נמנה דויד יוזף באך, שהיה עורך המדור לתרבות. גם ארנסט פישר שימש כעורך של העיתון.
היסטוריה.
העיתונים שקדמו לו.
העיתון הראשון של תנועת הפועלים באוסטריה -" Das Wiener allgemeine Arbeiterblatt, "דאס וינר אלגמיינה ארבייטר בלאט" ("העיתון הכללי של הפועלים בווינה") קם בשנת 1848 ברחוב קוהלמארקט 260, כיום קוהלמארקט 8 ברובע אינרה שטאדט (Innere Stadt) של וינה.
העיתון שקדם ישירות את Arbeiter Zeitung היה השבועון "די גלייכהייט" ("השוויון - שבועון סוציאלדמוקרטי") "Die Gleichheit. Sozialdemokratisches Wochenblatt," שהופיע לראשונה ב-11 בדצמבר 1886 ונאסר לפרסום בשנת 1889.
הוא הוקם על ידי הרופא הווינאי הצעיר ויקטור אדלר ובית המערכת שלו שכן ברחוב גומפנדורפר 73 ברובע מריההילף. העורך היה לודוויג אוגוסט ברטשניידר
ארבייטר צייטונג.
"ארבייטר-צייטונג" הופיע לראשונה בווינה ב-12 ביולי 1889. הוא הוקם על ידי ויקטור אדלר כיורש של כתב העת "גלייכהייט" (Gleichheit = השוויון). תחילה פורסם פעם בשבועיים והחל מאוקטובר 1889 פעם אחת, אחר כך פעמיים בשבוע. החל מ-1 בינואר 1895 הפך ליומון. העיתון הודפס בשנים 1910–1934 ושוב בשנים 1945–1986 בבית ההוצאה לאור פורוורטס ברחוב רכטה וינציילה 97 ברובע 5, בניין שהיה עד שנת 1934 גם מושב המזכירות המרכזית של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית.
לפני מלחמת העולם הראשונה דגל העיתון במלחמת המעמדות. בימי המלחמה הוא פרסם גם מהדורת ערב "AZ אם אבנד" (AZ am Abend). בין מלחמות העולם היה ארבייטר-צייטונג הביטאון הרשמי של המפלגה הסוציאל-דמוקרטית של פועלי אוסטריה הגרמנית. הוא פרסם גם מהדורות מחוזיות והחל משנת 1927 גם מהדורה בפורמט קטן, "דאס קליינה בלאט" (Das Kleine Blatt).
המשטר האוסטרופאשיסטי שקם באוסטריה בשנת 1934 אסר על הופעת העיתון החל מ-12 בפברואר 1934, כשהחלה מלחמת האזרחים האוסטרית. עד 22 בנובמבר 1936 העיתון המשיך להתפרסם כשבועון בגלות בעיר ברנו שבצ'כוסלובקיה.
ראלף בראון