תחילת הקריירה הקולנועית של דינגוול הייתה בסרט "Second Best" בו גילם אותה דמות כמו ויליאם הרט רק צעיר יותר. דינגוול שיחק בתפקיד גרהאם במספר סצנות פלאשבק. את הסרט ביים כריס מנגס וכיכב בו ג'ון הרט. בהמשך שיחק דינגוול בסרט "Villa Des Roses" בתפקיד ריצ'רד גרונוולד, אמן גרמני שכובש את ליבה של לואיז קרטור, בגילומה של ז'ולי דלפי. הסרט הוא עיבוד לרומן בלגי ידוע, והוא זכה בפרס הסרט הטוב ביותר בפסטיבל הסרטים של הוליווד בשנת 2002.
דינגוול שיחק בתפקיד קווין סרט של ה-BBC "מחר לה-סקלה!". הסרט היה ללהיט בפסטיבל הקולנוע בקאן, אבל לא הוקרן בבתי הקולנוע. פרנצ'סקה ג'וזף ביימה את הסרט, ואתה עבד דינגוול אחרי כך בסרט "Learners". עוד הופיע דינגוול בסרטים "איזה יום יפה", "משחק אותה קובריק", "Someone Else" ו-"Hush".
תיאטרון.
דינגוול הרבה לשחק בתיאטרון הבריטי ובין השאר הופיע בווסט אנד הלונדוני. הוא שיחק בדונמאר ורהאוס במחזה "The Man Who Had All the Luck" בתפקיד גאס, מכונאי אוסטרי השואף לממש את החלום האמריקאי. ב-1995 הופיע גם בתיאטרון דונמאר במחזה "Beautiful Thing" בתפקיד סטי (Ste). תפקידים נוספים שלו בתיאטרון היו ג'ואי במחזה "Random Acts of Kindness" בתיאטרון רויאל קורט, ואכילס במחזה "טרוילוס וקרסידה" בתיאטרון האולד ויק. ב-2004 הגשים דינגוול שאיפה ישנה שלו ושיחק בתפקיד הוטספור במחזה "הנרי הרביעי, חלק 1" בתיאטרון אולד ויק בבריסטול.
עוד.
דינגוול היה חבר בצוות השופטים הבינלאומי בפסטיבל הסרטים רד רוק של 2009 ו-2010. ב-2011 ביים והופיע בווידאו קליפ של הסינגל "Fingertip" של Paper Crows. ב-1998 הופיע בתפקיד דארן בפרומו לשיר "I Started a Joke", גרסת הכיסוי של להקת פיית' נו מור.
ארכאובטרכיה
ארכאובטרכיה (שם מדעי: Archaeobatrachia) היא תת-סדרה בסדרת חסרי הזנב.
זוהי תת-הסדרה הפרימיטיבית ביותר של צפרדעים וקרפדות, שהתפתחו כבר בתקופת היורה. הם בעלי מאפיינים החסרים אצל שאר חסרי הזנב (למשל זנב קצר) ולחלקם לסת מעוגלת, הם שטוחים ולחלקם בלוטות רעל על גופם.
בני הקבוצה חיים באירואסיה, צפון אפריקה, ניו זילנד, איים שונים באוקיינוס השקט, הפיליפינים, בורנאו וכמה מינים באמריקה הצפונית.
מיון.
במשפחה ישנם 4 משפחות ו-28 מינים:
אולי תרדו שם
אולי תרדו שם (באנגלית: Dreamboat) הוא סרט ילדים ישראלי מסוגת דרמה-קומי, שיצא ב-1964, ומבוסס על ספרו של פוצ'ו "אולי תרדו שם".
הסרט, שצולם בשחור-לבן, מספר את חלומו של ילד לבנות לעצמו ספינה אמיתית על גג ביתו. הוא בונה עם חבריו ספינה מרהיטים וגרוטאות על הגג. בהמשך, ספינה זו פוגשת ספינה אמיתית שנפלה ממשאית ונחתה על גג הבית בתל אביב.
שיר הנושא של הסרט, "אולי תרדו משם", שבוצע על ידי בני אמדורסקי ומקהלת צדיקוב והולחן על ידי דובי זלצר, זכה להשמעות רבות. בסרט צפו כ־76,000 צופים.
היסטוריה.
הסרט הופק בתקציב צנוע יחסית של עד רבע מיליון לירות על ידי אמציה חיוני, סרטי גבע וחברת "הבה" וצולם מאמצע אוגוסט 1963 עד תחילת אוקטובר 1963 בצפון רחוב דיזנגוף בתל אביב. עוד לפני צילומו הסרט אושר על ידי המועצה לעדוד הסרט הישראלי. הסרט הושלם והוצג בפני קהל צופים מצומצם במרץ 1964. אולם בניגוד לתוכנית המקורית לא יצא לקראת פסח 1964, אלא לקראת החופש הגדול, בגלל שקולנוע בן יהודה בו הוקרן היה תפוס. הסרט יצא לאקרנים במקביל בתל אביב, חיפה וירושלים בתחילת יולי 1964 עם הקרנה נוספת לילדים ב-11:00 בבוקר. את הזמן שנוצר בעקבות דחיית יציאת הסרט ניצל פוצ'ו כדי להוציא במקביל לסרט ספר עם תמונות מהסרט בהוצאת מסדה.
הסרט עצמו לא זכה להצלחה רבה, אך המשיך להיות מוקרן ברחבי ישראל עד 1967. לעומת זאת, השיר "אולי תרדו שם" נקלט היטב בציבור והביטוי "אולי תרדו שם?" שימש לכותרות בעיתונים לכתבות בנושאים שונים.
עלילה.
הסרט מתאר זקן תמהוני, זומבה (יהודה גור-אריה, חבר קיבוץ עין חרוד, 1894 - 1987), המגיח מקצף הגלים וישן בתוך תיק אחסון של קונטרבס; הוא נאסף על ידי ילד שאביו לא מרשה לו לגדל כלבים מייללים על הגג. כפיצוי, מביא הילד את הזקן אל הגג, מסדר לו מיטה ליד המלונה ומאמץ אותו. בעזרת הזקן הופך הילד את הגג לספינה העשויה מחביות.
במקביל מתרחש סיפורו של אורי זוהר, המעלה יאכטה על רכב כדי להסיעה לשייט בכנרת. בעקבות תאונה מתנגשות שתי הספינות ברחוב דיזנגוף בתל אביב.
הסיפור העצוב על הזקן שנעלם אחרי ההתנגשות, מתרכך בהמשך, כשמתברר שהזקן אינו אלא המורה לזמרה שהופיע בחלומו של הילד.
שחקנים.
בסרט משתתפים השחקנים יהודה פוקס, דבורה קידר, פופיק ארנון, יעקב טימן, יעל אביב, מרגלית אנקורי ועוד.
הופעות אורח:
ביקורות.
המבקר זאב רב-נוף כתב על הסרט:
יצחק שומר בקול העם היה יותר בוטה וכתב על הסרט:
מנחם גולן הביע דעתו על הסרט שהיה לו סיפור מצוין, אולם הוא נעשה בלי ידע מקצועי טכני מספיק ובלי שחקנים מתאימים. גולן טען בנוסף שהפרסום סביב הסרט היה לקוי ולא עורר מספיק עניין.
ג'אהנגיר
אייז'ה נעמי קינג
אייז'ה נעמי קינג (באנגלית: Aja Naomi King; נולדה ב-11 בינואר 1985) היא שחקנית אמריקאית. התפרסמה לראשונה כאשר גילמה את קסנדרה קופלסון בדרמה-הקומית הרפואית "אמילי אוונס" (2012-13), ופריצתה הגיעה כאשר החלה לגלם את מקיילה פראט בסדרת הדרמה המשפטית של רשת ABC, "המדריך לרוצח" (2020-2014), תפקיד אשר הקנה לה שבחים וביקורות מהללות.
ביוגרפיה.
קינג נולדה בלוס אנג'לס, קליפורניה. היא קיבלה תואר ראשון באמנות באוניברסיטת קליפורניה בסנטה ברברה, ותואר שני באמנויות הבמה בבית הספר לדרמה של אוניברסיטת ייל ב-2010. באוניברסיטת ייל, הופיעה קינג במספר הפקות, כולל "חלום ליל קיץ", "חנות קטנה ומטריפה" ו"מלאכים באמריקה".
קריירה.
2013-2010.
קינג הופיעה במספר סרטים קצרים בתקופה המוקדמת של הקריירה שלה. היא עשתה את הופעת הבכורה הטלוויזיונית שלה בשנת 2010 עם תפקיד אורח בסדרת הדרמה של רשת CBS, "שוטרים בדם", ומאוחר יותר שיחקה בסדרות "מבוקש" ו"הרשימה השחורה". היא עשתה את הופעת הבכורה הקולנועית שלה בסרט "עלמות במצוקה" משנת 2011 לצד גרטה גרוויג. הפריצה הגדולה שלה הייתה ב-2012 כאשר לוהקה לתפקיד של קסנדרה קופלסון, מתמחה כירורגית חדשה והאנטגוניסטית הראשית של הסדרה "אמילי אוונס". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת ב-2013.
2014–הווה: הפריצה.
בתחילת 2014, גילמה קינג תפקיד חוזר בסדרת הדרמה הרפואית "קופסה שחורה". הסדרה בוטלה לאחר עונה אחת. בפברואר 2014, היא לוהקה לאחת הדמויות הראשיות בסדרת הדרמה המשפטית "המדריך לרוצח" שהופקה על ידי שונדה ריימס. בסדרה מככבת ויולה דייוויס בתור פרופסור למשפטים. קינג מגלמת את דמותה של מקיילה פראט, אחת מחמשת הסטודנטים המובילים, לצד קרלה סוזה, ג'ק פלאהי, אלפרד אינוק ומאט מקגורי. הסדרה עלתה לשידור ב-25 בספטמבר 2014 וזכתה לביקורות חיוביות ממבקרים ונצפתה על ידי 14 מיליון צופים. קינג קיבלה מועמדות לפרס NAACP Image ב-2015 על ביצועיה בסדרה.
ב-2015, קיבלה קינג את התפקיד הראשי שלה, בסרט המדע הבדיוני ""Reversion" ". הסרט היה מוגבל לשחרור תיאטרלי ב-9 באוקטובר 2015. באותה השנה, היא לוהקה לתפקיד הנשי הראשי בסרט ההיסטורי "הולדתה של אומה", שמבוסס על מרד נט טרנר, מרד עבדים שהתקיים ב-1831. בסרט גם מככבים נייט פארקר, ארמי האמר וגבריאל יוניון. היא מגלמת את אשתו של נט טרנר, צ'רי. הסרט הוקרן לראשונה ב-25 בינואר 2016, וזכה לביקורות חיוביות ממבקרים. ביצועיה של קינג בתור עבדה צעירה התקבלה גם היטב. מגזין וראייטי מיקם אותה ברשימת "הביצועים פורצי הדרך הגדולים ביותר", וכתב כי "קינג הופכת את עצמה מנערת זוהר עכשווית לעבדה מהמאה ה-19 בסרט פורץ הדרך של נייט פארקר. סצנה מאוחרת בסרט לצד פארקר כאשר נייט טרנר חושף עומק וחוזק שקינג מעולם לא התבקשה לספק בעבודות הקודמות שלה על המסך הקטן, וכוכבת פוטנציאלית חדשה נולדה".
חיים אישיים.
בתחילת שנת 2020 נישאה קינג בחשאי לקבלן הבנייה האוסטרי, דן קינג. במרץ 2021, קינג פרסמה שהיא בהריון לאחר שחוותה בעבר שתי הפלות. ב-6 ביוני 2021 היא ילדה את בנה הבכור, קיאן.
ג'ודית לייט
ג'ודית אלן לייט (באנגלית: Judith Ellen Light; נולדה ב-9 בפברואר 1949) היא שחקנית יהודייה-אמריקאית, זוכת שלושה פרסי טוני.
לייט ערכה את הופעת הבכורה המקצועית שלה בתיאטרון בשנת 1970, ובשנת 1975 הופיעה בהופעת בכורה בברודוויי, בהפקת "בית בובות". את פריצת הדרך המקצועית שלה השיגה בתפקיד קארן וולק, באופרת הסבון "לחיות את החיים" של רשת ABC, בשנים 1977–1983. עבור תפקיד זה היא זכתה בשני פרסי אמי עבור השחקנית הטובה ביותר בסדרת דרמה יומית. מאוחר יותר, היא כיכבה בסיטקום "מי הבוס?" של ABC, בתפקיד אנג'לה באוור, בשנים 1984–1992. בהמשך, היא כיכבה במספר רב של סרטי טלוויזיה ובסדרות טלוויזיה, אשר לא האריכו ימים רבים. היא שיחקה את התפקיד החוזר של אליזבת דונלי בדרמה המשפטית של NBC "", ואת קלייר מיד בדרמה הקומית של ABC "בטי" (2006-2010), תפקיד אשר עבורו היא הייתה מועמדת לפרס אמי לבידור בפריים טיים בשנת 2007.
בשנת 2011 היא הייתה מועמדת לראשונה לפרס טוני, על השתתפותה במחזה ""Lombardi" אודות וינס לומברדי. בשנים 2012 ו-2013 היא זכתה ברציפות בשני פרסי טוני בקטגוריה השחקנית הטובה ביותר במחזה, על הופעותיה ב-"Other Desert Cities" וב-"The Assembled Parties"". בשנים 2014–2019 היא גילמה את דמותה של שלי פפרמן בדרמה-הקומית-השחורה זוכת השבחים "טרנספרנט", תפקיד עליו הייתה מועמדת לפרס אמי ולפרס גלובוס הזהב.
שנותיה הראשונות.