סמסונג ביטוח חיים (בקוריאנית: 삼성생명보험) הידועה גם בשם "סמסונג לייף" (באנגלית: Samsung Life) היא חברת ביטוח דרום קוריאנית רב לאומית אשר בסיסה בסיאול שבדרום קוריאה.
החברה היא חברת בת של קבוצת סמסונג, חברת הביטוח הגדולה ביותר בדרום קוריאה, ומדורגת בדירוג 500 החברות הגלובליות של כתב העת פורצ'ן.
מוצריה העיקריים של החברה כוללים: ביטוח חיים, ביטוח בריאות, וקצבות.
היסטוריה.
סמסונג לייף הוקמה בשנת 1957 כחברה פרטית. במאי 2010 היא הונפקה בבורסת קוריאה והפכה לחברה ציבורית.
הנפקה זו הייתה ההנפקה הגדולה ביותר בתולדות דרום קוריאה, והפכה את סמסונג לייף לאחת מהחברות הגדולות לפי שווי השוק שלה.
פרסאוס ואנדרומדה (טיציאן)
פרסאוס ואנדרומדה (באיטלקית: Perseo e Andromeda) הוא ציור שמן של הצייר טיציאן, שצויר בין השנים 1554–1556. היצירה מוצגת באוסף וולאס בלונדון.
הסיפור המיתולוגי.
סיפורם של פרסאוס ואנדרומדה מתואר בספר הרביעי של השיר האפי מטמורפוזות מאת המשורר הרומי אובידיוס. הגיבור המיתולוגי פרסאוס, בנם של זאוס ודנאה, שב מהמסע שבו הרג את הגורגונה מדוזה, ומציל את אנדרומדה מלועה מפלצת הים לה הוקרבה. מאוחר יותר הוא נושא אותה לאישה.
היסטוריה.
הציור הוא אחד מסדרה בת שישה ציורים שהוזמנו על ידי פליפה השני, מלך ספרד ואשר טיציאן כינה poesie (פיוטים). הציור סופק בין השנים 1554–1556.
לא ברור כיצד הציור עזב את האוסף המלכותי הספרדי, אך בהמשך היה שייך לפסל פומפו לאוני (שעבד עבור מלכי ספרד במדריד משנת 1556, בהתחלה כעוזרו של אביו, לאונה לאוני) ואז לאנתוני ואן דייק, שהביא אותו ללונדון. לאחר מכן, הציור שהה בסדרה של אוספים צרפתים מכובדים, כולל אוסף אורליאן בבעלות פיליפ השני, דוכס אורליאן. כמו ציורים איטלקים אחרים, הוא הגיע ללונדון אחרי פיזורו של אוסף אורליאן בעקבות המהפכה הצרפתית. הוא נקנה על ידי המרקיז האנגלי פרנסיס-סיימור קונווי, אביו של מייסד אוסף וולאס, בשנת 1815.
תיאור היצירה.
פרסאוס ואנדרומדה הוא אולי הדרמטי מכל ציורי הסדרה poesie. הוא מתאר את הרגע בסיפור בו פרסאוס מציל את אנדרומדה מלועה של מפלצת הים. אנדרומדה מוצגת כבולה לסלע כקורבן כדי לפייס את מפלצת הים. הגיבור פרסאוס זוחל למטה כדי לחלץ אותה, כאשר ירידתו העוצמתית והאקטיבית מנוגדת לפגיעות הפסיבית של אנדרומדה. דמותה העירומה של אנדרומדה מהווה אנטיתזה חזותית לדמותו המשוריינת של פרסאוס.
ישנם הבדלים מסוימים בין ציורו של טיציאן למקור המיתולוגי, שנבעו או מתרגום לקוי של הלטינית או מפרשנות חופשית של טיציאן: במיתולוגיה הוריה של אנדרומדה נמצאים בקרבתה, כאן הם ככל הנראה על החוף ממול, ליד העיר. אנדרומדה מוצגת בציור כמי שניצבת בין צדפים ואלמוגים, שעדיין לא נוצרו בשלב זה בסיפור.
מצד שני, טיציאן מתאר את אנדרומדה כמי שנראית כמו פסל ובוכה, כמו במיתולוגיה. כמו כן נראים בציור האמצעים אשר פרסאוס קיבל מהאלים כדי שיוכל להרוג את המדוזה: החרב המעוקלת שקיבל מן האל מרקוריוס, והמגן שקיבל מן האלה מינרווה. כמו מרקוריוס, הוא נועל מגפיים מכונפים, וחובש כובע מכונף.
הקומפוזיציה של פרסאוס ואנדרומדה התפתחה במספר שלבים, הניתנים לעקיבה בעזרת צילומי רנטגן, צילומי אינפרא-אדום, ורישום ששרד. גם בעין בלתי מזוינת ניתן עדיין להבחין בחלק מהגרסאות הקודמות. תחילה אנדרומדה הייתה מימין, בתנוחה הדומה לתנוחתה בגרסה הסופית. הזרוע משמאל הונפה מעל ראשה בצורה דומה, אך הזרוע השנייה הייתה פחות או יותר אופקית, והראש ככל הנראה הביט לעבר המרכז. קיים רישום של אנתוני ואן דייק המתעד זאת, מתוך רישומיו האיטלקים. הרישום הוא ככל הנראה העתק של רישום אבוד של טיציאן.
חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך
חוק עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, התשס"א–2000 בא לעודד סטודנטים במוסדות להשכלה גבוהה בישראל להיות מעורבים בפעילות ביום חינוך ארוך, באמצעות מלגת לימודים שתינתן בתמורה לפעילות זו. החוק נחקק בכנסת החמש עשרה ביוזמתה של חברת הכנסת קולט אביטל.
דברי ההסבר להצעת החוק הציגו את מטרתו:
החוק אושר בכנסת ב-18 באוקטובר 2000, ולא עבר שום שינוי מאז.
החוק קובע שסטודנט שהתקבל לתוכנית לשילוב סטודנטים בפעילות חינוכית במסגרת יום חינוך ארוך יחויב במתן ארבע שעות שבועיות בפעילות חינוכית, ובתמורה יהיה זכאי למלגה שלא תפחת ממחצית משכר הלימוד.
בהתאם לסמכות שהוקנתה לה בחוק התקינה שרת החינוך, התרבות והספורט, לימור לבנת, את תקנות עידוד מעורבות סטודנטים ביום חינוך ארוך, תשס"ה-2005, המפרטות את אופן המעורבות של הסטודנט, וקובעות שמלגה מלאה, בשיעור 60% משכר הלימוד, תינתן תמורת פעילות שלא תפחת ממאה שעות לשנת לימודים.
למימוש החוק משמשת תוכנית סחל"ב.
מערת צ'ופין
מערת צ'ופין (בספרדית: Cueva de Chufín) כוללת כמה ציורי מערות ושוכנת במועצה העירונית בקהילה האוטונומית קנטבריה בצפון ספרד. היא ממוקמת במפגש הנהרות ו, בסביבה עם מדרונות תלולים שבהם יש כמה מערות עם אמנות סלע. ביולי 2008 היא נכללה באתר המורשת העולמית "מערת אלטאמירה ואמנות המערות בתקופת האבן המוקדמת בצפון ספרד" של ארגון אונסק"ו.
היא התגלתה על ידי הצלם מנואל דה קוס בורבויה (Manuel de Cos Borbolla), יליד ראבגו (Rábago) בקנטבריה.
במערת צ'ופין נמצאו כמה תקופות מגורים. תחילת השימוש במערה בשלהי התרבות הסולוטרנית (שיטה לסיתות כלי אבן שהייתה נפוצה לפני כ-18,500 שנים), אם כי תארוך הציורים הוא בין 20,000 ל-25,000 שנה. המערה קטנה וכוללת שתי קבוצות של אמנות סלע. הראשונה, בכניסה, מורכבת מחריטות עמוקות, הכוללות קבוצה מרכזית עם ביזון, כמה איילות, דגים וסימנים. בתוך המערה, שני בעלי החיים והסימנים צבועים באדום ואילו חרוטים ביזונים, שור הבר, סוסים ודמות אנתרופומורפית.
בנוסף יש גם מספר גדול של סמלים. קבוצה מהם, המכונה "מקלות", נמצאת בתוך ציורי החיות. יש גם מספר גדול של שרטוטים תוך שימוש בנקודות אדומות, בהם אחד מהם בולט סביב החור בסלע שהתפרש כמייצג של פות.
חוק המלחמה בשחיתות (רוסיה)
החוק הפדרלי מיום 25 בדצמבר 2008 מספר 273 "אודות המלחמה בשחיתות" הוא חוק פדרלי של הפדרציה הרוסית, שנכנס לתוקף ב-10 בינואר 2009, המסדיר את המאבק בשחיתות.
את החוק אוכפים שירות הביטחון הפדרלי הרוסי וועדת החקירות הפדרלית של רוסיה.
אימוץ החוק.
הצעת החוק הוגשה לדומה ב-3 באוקטובר 2008. ב-19 בדצמבר אומץ החוק בקריאה שלישית על ידי צירי הדומה ואושרה על ידי מועצת הפדרציה ביום 22 בדצמבר 2008. ב-25 בדצמבר 2008, נשיא רוסיה דמיטרי מדבדב חתם על החוק הפדרלי והוא נכנס לתוקף בינואר 2009.
תוכן.
החוק קובע את העקרונות הבסיסיים למאבק בשחיתות, כמו גם את היסודות הארגוניים והמשפטיים למניעה ולמאבק בה.
השחיתות עצמה נקבעת על ידי רישום מעשים לא חוקיים, המאופיינים כשחיתות - השימוש הבלתי חוקי של האדם בעמדתו הרשמית בניגוד לאינטרסים הלגיטימיים של החברה והמדינה להשגת רווח, או מתן הטבות כאלה לאדם מסוים על ידי אנשים אחרים שלא כדין.
בין אמצעי המניעה המעוגנים בחוק: ביטול איסורים ומגבלות בלתי מוצדקות, במיוחד בתחום הפעילות הכלכלית; העלאת השכר והערבויות החברתיות לעובדי המדינה והעירייה; יצירת מנגנונים של שליטה ציבורית על עבודתם של גופים ממשלתיים; תעמולה נגד שחיתות; הבטחת עצמאות התקשורת; דרישות מחמירות יותר לעובדי מדינה.
על עובד המדינה להודיע למעבידו, לפרקליטות או לגופי מדינה אחרים על כל מקרים של קבלת שוחד. בנוסף, נדרשו עובדי מדינה להכריז לא רק על הכנסותיהם ורכושם (רשימת ההכנסות והרכוש המוצהרים הורחבה), אלא גם את הכנסותיהם ורכושם של בני זוגם וילדיהם הקטינים. עובדי מדינה המחזיקים בניירות ערך, מניות (הון, מניות בהון מורשה (מניות משותפות) של ארגונים), זאת כדי למנוע ניגוד עניינים ועליהם להעביר אותם לניהול אמון.
מתי ברודו
מתי ברודו (נולד בשנת 1957) הוא מסעדן, יזם ואיש עסקים ישראלי, הבעלים של קבוצת המסעדות R2M (המכונה לעיתים "קבוצת הקופי בר") במשותף עם אשתו לשעבר, רותי ברודו. ברודו עוסק גם בתחומי הנדל"ן, ההייטק והקנאביס הרפואי.
ביוגרפיה.
מתי ברודו נולד ב-1957, ומגיל צעיר גדל בחו"ל במסגרת שליחות אביו, שעבד באלעל. המשפחה גרה ברומא מספר שנים ועברה לניו יורק. מתי עלה לארץ כדי להתגייס ובמהלך שירותו הצבאי הכיר את אשתו, רותי ברודו. ב-1984 נסע חזרה לניו יורק להשלים את לימודיו, והחל לעבוד בוול סטריט.
מסעדנות.
ב-1994 שבו בני הזוג מניו יורק לישראל עם חלום לפתוח רשת של אספרסו ברים שמתמחה בקפה איכותי וארוחות צהריים. בנובמבר באותה שונה פתחו את מסעדתם הראשונה שנקראה "קופי בר", בסגנון ביסטרו וטרטוריה.