כל המינים בסוג מאוימים במידה זו או אחרת מבירוא יערות, ציד וסחר חיות מחמד. מבין 13 המינים הקיימים, הרוב במצב שימור ללא חשש בשל טווח תפוצה רחב, מין אחד במצב פגיע, שני מינים בסכנת הכחדה, ומין אחד בסכנת הכחדה חמורה, וככל הנראה נכחד מן העולם.
קוסקוס אובי
קוסקוס אובי או קוסקוס רוטשילד (שם מדעי: Phalanger rothschildi), הוא מין כיסאי דמוי דלק בסוג קוסקוס שאנדמי לאיי אובי במרכז אינדונזיה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1898 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס מדגימה שנמצאה באוסף הפרטי של וולטר רוטשילד. קוסקוס אובי קרוב מבחינה גנטית וחיצוני לקוסקוס ג'ב והקוסקוס המקושט.
תיאור.
בצורתו החיצונית, קוסקוס אובי נראה כשילוב בין לוריס לדלק; מבנה גופו חסון, צווארו קצר וראשו קצר וחרוטי. אוזניו משולשות וקצרות ועיניו גדולות ובולטות. הוא מתאפיין בזנב ארוך וגמיש עם קצה חשוף שמסוגל ללפות ענפים כרגל חמישית, ובכפות ידיו ורגליו טפרים ארוכים ודקים המסייעים לו בטיפוס. אורך ראשו וגופו: 39-36 סנטימטרים, אורך זנבו: 33 סנטימטרים ומשקלו 1.4-1.1 קילוגרם.
הפרווה של קוסקוס אובי רכה וצמרירית ולה שתי צורות עיקריות: הצורה הכהה והצורה הבהירה; הצורה הכהה מתאפיינת בצבע חום-שוקולד או מהגוני כהה, והצורה הבהירה בצבע צהוב-כתום או חום בהיר. בשתי הצורות, הצד התחתון (החזה, הבטן והמפשעה) בצבע לבן בוהק עד צהבהב, ולאורך הגב והמצח פס שחור דקיק. לקוסקוס אובי כתמים שחורים קטנים סביב העיניים, החוטם והאוזניים. קצה הזנב, האף והכפות בצבע ורוד כהה. העיניים ירוקות ופנים האוזניים בצבע כתמתם.
תפוצה וביולוגיה.
קוסקוס זה מצוי בשלושת האיים העיקריים בקבוצת איי אובי: האי אובירה, האי אובילטו והאי ביסה. איי אובי נמצאים בים סראם בצפון איי מאלוקו, וממוקמים דרומית להלמהרה וצפונית לסראם ובורו. בית הגידול של קוסקוס אובי מורכב מיער גשם טרופי בחופים ובגבעות, והוא מצוי הן ביער ראשוני והן ביער משני; בנוסף, הוא נראה לעיתים קרובות בקרבת מגורי אדם.
מעט ידוע על אורח חייו. קוסקוס אובי פעיל בעיקר בשעות הלילה, ומבלה את שעות היום במחבוא בחופת היער. הוא נע באיטיות בין הענפים וממעט לרדת לאדמה. בתגובה לאיום, הקוסקוס מפיק ריח מושק חזק ומשמיע נהמות אזהרה לקוסקוסים אחרים בסביבה. הוא ניזון מעלים, פירות, אגוזים חרקים, ביצים וחולייתנים זעירים. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר תקופת היריון קצרה.
מצב.
קוסקוס אובי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), שכן למרות טווח התפוצה המצומצם (פחות מ-3,000 קילומטרים רבועים) שמוגבל לשלושה איים, אוכלוסיית המין יציבה, אין עליו איומים משמעותיים והוא מסתגל לשינויים בבית גידולו. הקוסקוס אינו מצוי באזורים מוגנים. נדרשים מחקרים נוספים אודות האקולוגיה של המין.
קוסקוס ג'ב
קוסקוס ג'ב (שם מדעי: Phalanger alexandrae) הוא מין כיסאי נדיר בסוג קוסקוס שאנדמי לאי קטן בים הלמהרה בצפון איי מאלוקו שבאינדונזיה. הוא קרוב מבחינה גנטית וחיצונית לקוסקוס אובי וקוסקוס מקושט, ונדרשים מחקרים נוספים על מנת לקבוע האם הוא זכאי למעמד של מין עצמאי או מהווה תת-מין של הקוסקוס המקושט.
מידע כללי.
קוסקוס ג'ב תואר מדעית בשנת 1995 על ידי הזואולוג האוסטרלי ועמיתו האינדונזי בפאק בודי, והם קראו לו על שם אלכסנדרה שליי - אנתרופולוגית אוסטרלית שהייתה עמיתה שלהם למסע שנה קודם לכן בגינאה החדשה.
לקוסקוס ג'ב יש ראש מעוגל, לוע קצר ואוזניים קטנות שמכוסות כמעט לחלוטין בפרווה. זנבו גמיש וארוך וטפריו מעוקלים וחזקים; שתי התכונות הללו מסייעות לו בטיפוס על עצים. אורך ראשו וגופו של קוסקוס ג'ב כ-45 סנטימטרים, אורך זנבו כ-36 סנטימטרים ומשקלו 2.2 קילוגרם. הפרווה שלו קצרה וצפופה. צבעה אפרורי באזור הגב, הפנים והגפיים, בעוד שהכתפיים ורוב הראש בצבע אדמדם-כתום. יש לו פס כהה מהכתפיים עד לחרטום שבולט במיוחד באזור המצח.
קוסקוס ג'ב אנדמי לאי ג'ב הממוקם בין האי הלמהרה לבין האי ואיגאו באיי מאלוקו. יש סבירות גבוהה שהוא קיים גם על האי אורני מזרחית לג'ב. בית הגידול שלו כולל יער גשם טרופי בחופים ובגבעות עד רום 300 מטר מעל פני הים, והוא מצוי בעיקר ביער ראשוני ויער משני; גודלו הקטן של האי, גורם לקוסקוסי ג'ב לשהות לעיתים קרובות גם בסמיכות לסביבה אנושית (שדה התעופה באי למשל). בית הגידול מתאפיין בצמחייה ים-תיכונית, אבני גיר ונחלים רבים. התזונה וההתנהגות של המין טרם נחקרו. סביר להניח שהוא ניזון מפירות ועלים כיתר קרוביו.
מצב.
קוסקוס ג'ב מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור סכנת הכחדה (EN), מכיוון שהוא אנדמי לאי יחיד שגודלו אינו עולה על 150 קילומטרים רבועים, וחווה ירידה מתמשכת בהיקף ובאיכות בית הגידול שלו. הקוסקוס מאוים מצד ציד למזון, כריית מינרלים, בירוא יערות עבור שטחי חקלאות ופגיעה בצמחייה המקומית על ידי חזירי בר שהובאו לאי על ידי האדם.
נכון לשנת 2020, המין אינו מצוי באזור מוגן על אדמת האי. IUCN ממליץ להחיל תקנות ציד באי ג'ב, ולוודא שהקוסקוס המקושט לא יוכנס לאי זה ויגרום לתחרות על מקורות מזון עם קוסקוס ג'ב הקטן יותר.
קוסקוס דרומי
קוסקוס דרומי (שם מדעי: Phalanger mimicus; קרוי גם קוסקוס אפור/מצוי דרומי או קוסקוס אוסטרלי), הוא מין קוסקוס קטן-בינוני שנפוץ בדרום גינאה החדשה ובצפון אוסטרליה. הוא תואר מדעית בשנת 1922 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ובעבר נחשב כתת-מין של קוסקוס צפוני. שמו המדעי ניתן לו על שם נהר מימיקה בגינאה שבקרבתו נאספה הדגימה הראשונה של המין. זהו המין היחיד בסוגו שנמצא באוסטרליה.
תיאור.
לקוסקוס הדרומי גוף גוצי וגמיש, ראש חרוטי דמוי אגס ואוזניים קצרות ועגולות. עיניו גדולות ומותאמות לראיית לילה, זנבו ארוך, דק ושרירי ומשמש לאחיזת ענפים. בדומה ליתר הקוסקוסים, גם למין זה יש טפרים חזקים ומעוקלים וכריות הדבקה שמאפשרות לו לטפס בקלות על עצים. אורך ראשו וגופו של הקוסקוס הדרומי: 40-33 סנטימטרים; אורך זנבו: 35-28 סנטימטרים ומשקלו: 2-1.5 קילוגרם.
הפרווה של הקוסקוס הדרומי קצרה ודלילה. צבעה הכללי נע בין חום-אפרורי לחום כהה או אפור-צפחה עם פס שחור דק לאורך הגב. הצד התחתון בצבע לבנבן שמתרחב לעיתים לעבר פלג הגוף האחורי. באזור הצוואר יש לעיתים סינר כתמתם דהוי. הראש בצבע זהה לגוף, והפנים עשויות להיות חיוורות יותר. על המצח פס שחור דקיק והסנטר ובסיס האוזניים לבנים. חלקי הגוף החשופים (האף, הכפות, פנים האוזניים ורוב הזנב) בצבע ורוד כהה או בהיר.
תת-מינים.
המין כולל כיום 2 תת-מינים:
תפוצה וביולוגיה.
הקוסקוס הדרומי מצוי בגינאה החדשה ובאוסטרליה; בגינאה, הוא נמצא לאורך השפלה הדרומית של האי - הן בצד הפפואני והן בצד האינדונזי, עם גלישה קטנה למדרונות הדרומיים של הקורדילרה הניו-גינאית. באוסטרליה, הוא מוגבל לאזור מצומצם בחצי האי כף יורק שבקווינסלנד. נוסף על כך, הקוסקוס הדרומי מצוי גם באיי ארו ובאי יוס סודארסו בחלק הצפוני של ים אראפורה הסמוך לגינאה (כול האיים שייכים לאינדונזיה).
בגינאה, בית הגידול של הקוסקוס הדרומי מורכב מיער גדותיים טרופי ליד נהרות, וכן יערות מקוטעים ומטעים; באוסטרליה, בית הגידול כולל יער גשם טרופי ויער גפן נשיר למחצה, נוטופילי או ירוק-עד בתוך הפארקים הטרופיים הגשומים של קווינסלנד.
הקוסקוס הדרומי פעיל בשעות הלילה וחי בגפו בטריטוריה קבועה. את שעות היום הוא מבלה בשינה בעץ חלול. הוא נע על העצים בחיפוש אחר מזונו הצמחוני - עלים, פירות ופרחים. הקוסקוסית ממליטה גור יחיד לאחר היריון של 13 יום, והוא מבלה בכיס שלה מספר חודשים.
מצב.
הקוסקוס הדרומי מסווג על ידי הרשימה האדומה של IUCN במצב השימור ללא חשש (LC), עקב טווח התפוצה הרחב, אוכלוסייה גדולה, התרחשות באזורים מוגנים רבים וסובלנות במידה מסוימת לשינויים בבית הגידול. מגמת האוכלוסייה בירידה, אך לא ברמה המצדיקה שינוי במצבו לרמה מאוימת יותר. בגינאה, המין מאוים בעיקר על ידי ציד לבשרו, סחר בחיות מחמד וכריית מינרלים. באוסטרליה הוא מוגן לחלוטין בתוך אתר מורשת עולמית.
המין רשום בנספח ג' של אמנת CITES.
קוסקוס ההרים
קוסקוס ההרים (שם מדעי: Phalanger carmelitae) הוא מין כיסאי הררי בסוג קוסקוס שאנדמי לגינאה החדשה. הוא תואר מדעית לראשונה בשנת 1898 על ידי הזואולוג הבריטי אולדפילד תומאס ויש לו שני תת-מינים. קוסקוס ההרים דומה מאוד מבחינה חיצונית לקוסקוס המשי שתואר אף הוא על ידי תומאס 10 שנים לאחריו, וחופף איתו כמעט בכל טווח התפוצה.
אנטומיה ומראה.
קוסקוס ההרים בעל מבנה גוף כבד, חסון ודמוי חבית, עם קפלי עור עודפים באזור המותניים והשכמות. ראשו דמוי אגס, פניו רחבות וחוטמו קצר. עיניו גדולות ומותאמות לראית לילה ואוזניו קצרצרות ועגולות. בדומה לשאר הקוסקוסים, זנבו ארוך וגמיש חשוף בקצהו עם יכולת לפיתה יוצאת דופן, והוא מסוגל להיתלות באמצעותו על ענף כשארבעת גפיו פנויים. יש לו גם טפרים גדולים ומעוקלים וכריות הדבקה בתחתית הכפות שמשפרות את יכולת הטיפוס שלו. אורך ראשו וגופו של קוסקוס ההרים: 43-37 סנטימטרים, אורך זנבו: 36-31 סנטימטרים ומשקלו 2.7-1.7 קילוגרם.