השיר היה השיר האחרון שנכתב עבור הסרט, כאשר במקור השיר לא היה אמור להופיע. במקור היה אמור להופיע שיר בשם "Enchanted" ("מכושפת"), אשר אמור היה לשמש כדואט בין אידינה מנזל, שגילמה את ננסי טרמיין, לג'יימס מרסדן, שגילם את הנסיך אדוארד, כאשר יוצרי הסרט וויתרו עליו בגלל שהוא מאט את קצב הסרט.
לחן.
השיר הוא שיר קאנטרי פופ, שתואר על ידי סטיבן שוורץ כשיר פופ בוגר ועכשווי, כמו כן הוא כולל בתוכו כמה אלמנטים של קאנטרי רוק. כלי הנגינה של השיר כוללים גיטרה ופסנתר. השיר בוצע על ידי קארי אנדרווד, כאשר שולבו בו קולות רקע.
ביקורות.
השיר התקבל בחיוב על ידי רוב מבקרי המוזיקה. ג'וי פיימונטה מאנטרטיינמנט ויקלי, תיארה את השיר כשיר קליט להאזנה, כמו כן היא שיבחה את השירה של קארי אנדרווד, וכתבה "היא נשמעת נהדר שהיא שרה את זה". ז'קלין רופ מארגון "Common Sense Media" כתבה שהבלדה מופנית לכל הגילאים. אתר "AllMusic" העיר שאנדרווד גונבת את ההצגה במנגינת הפופ הנלהבת שלה. אליזבת וינסנטלי, הסוקרת של אתר "אמזון", כתבה "קארי אנדרווד מחזירה אותנו למאה ה-21 עם הסינגל".
אתר האינטרנט "Filmtracks.com" הגיב בצורה לא חיובית כלפיי השיר, ותיאר אותו כ"מעופש" ו"קצת צורם".
קליפ.
את הפצת השיר ליווה קליפ בכיכובה של אנדרווד, אשר בוים על ידי רומן וייט שביים את רוב הקליפים שלה. בקליפ אנדרווד מופיעה לראשונה בגרסה מונפשת של עצמה בממלכה בדיונית, ובהמשך היא מעוברת לניו יורק שם היא מופיעה בצורה חיה, בדומה לג'יזל מהסרט. בניו יורק, צעיר מחפש את אנדרווד, בדומה לסרט בו אדוארד חיפש את ג'יזל, בזמן שהיא מסתובבת בעיר ומשפיעה שם לטובה על האנשים. הקליפ מסתיים כאשר הצעיר מוצא את אנדרווד והם מתחתנים בממלכה הבדיוניות, שהם מוצגים בגרסה מונפשת.
פת ומלח
אתר עמוד ענן
אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין
אגוסטינה סגטורי יושבת בקפה דו טמבורין הוא ציור בצבעי שמן של הצייר ההולנדי וינסנט ואן גוך, שנוצר בשנת 1887. אגוסטינה סגטורי הייתה בעלת בית הקפה בפריז שאותו ואן גוך פקד רבות. במקום התאספו אמנים רבים, ויצירותיו של ואן גוך הוצגו בו. עקב מצבו הכלכלי הירוד, הצייר נהג לשלם תמורת שירותי המקום בציוריו לקישוט. בשלב מסוים סגטורי פשטה את הרגל, וציוריו של ואן גוך ניתנו לנושים תמורת חובה של בעלת הקפה. ביצירה הזו ניכר סגנונו הייחודי של הצייר אף שטרם זכה להצלחה או הכרה כלשהם.
אודות היצירה.
בשנת 1886 ואן גוך עזב את הולנד ועבר לפריז. הצייר הושפע רבות מאמנים הולנדיים ומעברו לעיר הגדולה חשף בפניו סגנונות ציור שונים, כגון אימפרסיוניזם, סימבוליזם, פוינטיליזם ואוקיו-אה. הוא התרועע עם אמנים רבים כמו קאמי פיסארו, אנרי דה טולוז-לוטרק, אמיל ברנאר, פול גוגן ואחרים. כמו כן, הוא הוקסם מיצירותיהם של אמנים יפניים כמו הירושיגה וקצושיקה הוקוסאי. המפגש עם אמנים רבים והחשיפה לסגנונות רבים הובילו את ואן גוך ליצור סגנון שהושפע ממה ראה, וכך הוא יצר סגנון ציור שהיה ייחודי לו כצייר.
בציור אגוסטינה, שהייתה בשנות ה-40 לחייה, מעשנת סיגריה, ועל שולחנה מוגשת כוס בירה. זוהי הכוס השנייה שהיא שותה כפי שניתן להבחין בצלחת נוספת מתחת לכוס הבירה. ניכר מבגדיה, מתסרוקתה ומאיפורה כי היא אישה מודרנית. באחד מהכיסאות הסמוכים לשולחנה מונחת מטרייה. ברקע ניתן לראות הדפסים יפניים שואן גוך יצר. הסצנה של אישה יושבת בבית קפה הייתה מקובלת בקרב חוג האימפרסיוניסטים.
המעבר לצבעים בהירים יותר בציורים ושימוש בנושא ברור שיקפו את השינוי שעבר ואן גוך. עד כה הצייר השתמש בצבעים כהים וקודרים ובדמויות טראגיות. ניתן לראות בשינוי הזה כמגמה גם בציור דיוקנו של פר טנגי משנת 1887.
ואן גוך נהג לפקוד את בית הקפה שנוהל על ידי סגטורי. בעברה היא דיגמנה לאמנים כמו אדואר מאנה וז'אן-בטיסט קאמי קורו. באמצעות הכסף שחסכה מעבודה זו, היא פתחה ב-1885 בית קפה איטלקי שיועד לאמנים. בית הקפה ממוקם ליד כיכר קלישי, קרוב למקום שואן גוך ואחיו תיאו גרו. הצייר התאהב בסגטורי שהייתה מבוגרת ממנו ב-12 שנים. בהמשך, היא חלתה ובית הקפה פשט את הרגל. הציורים של ואן גוך שקישטו את בית הקפה ניתנו לנושים. כיום, היצירה מוצגת במוזיאון ואן גוך שבאמסטרדם.
מריה אוקיי דיווינג
מריה אוקיי דיווינג (באנגלית: Maria Oakey Dewing; 27 באוקטובר 1845 - 13 בדצמבר 1927) הייתה ציירת אמריקאית, הידועה בציורי פרחים. עבודתה נוצרה בהשראת ג'ון לה פרז' ואהבתה לגינון. היא גם ציירה דיוקנאות והייתה חברה מייסדת בליגת הסטודנטים לאמנות בניו יורק. דיווינג זכתה במדליות ארד על שתיים מיצירותיה בתערוכות עולמיות. היא הייתה נשואה לאמן תומאס דיווינג.
חיים אישיים.
מריה ריצ'רדס אוקיי נולדה בעיר ניו יורק, ילדה חמישית של ויליאם פרנסיס אוקיי וסאלי סאליבן אוקיי, שנולדו להם עשרה ילדים. ויליאם היה יבואן, והתעניין גם באומנויות, סאלי הייתה אשה תרבותית וסופרת שהגיעה ממשפחה עשירה מבוסטון. אחיה הצעיר, אלכסנדר פ. אוקיי, היה אדריכל. הוא כתב את הספר "אמנות החיים וחיי האמנות" בשנת 1884.
היא החליטה בגיל שבע עשרה להתחיל לצייר. בשנת 1881 התחתנה מריה אוקיי עם תומאס דיווינג, שהקריירה שלו הייתה פחות מבוססת. לאחר מכן, היא התאכזבה מהקריירה שלה. כרעייתו של אחד מציירי הדיוקנאות היא הרגישה שאינה מסוגלת להתמודד עם בעלה. בסוף חייה, דיווינג, הביעה ספק בהישגיה והתחרטה על מה שהיא ויתרה: "כמעט ולא הגעתי לשום הישג משמעותי". היה להם בן שנפטר בזמן שהיה תינוק. בשנת 1885 נולדה בתם אליזבת.
חינוך.
היא למדה לראשונה בבית הספר לעיצוב של קופר יוניון בשנת 1866, ולמדה שם עד 1870 עם ויליאם רימר, אדווין פורבס, רוברט סוויין גפורד וג'ורג' אדמונד באטלר. שם, היא לקחה שיעורים עם חברתה הלנה דה קיי.
משנת 1871 עד 1875 למדה בבית הספר הוותיק - האקדמיה הלאומית לאמנויות, ובמהלכה חלקה דירה עם דה קיי ולקחה שיעורי ציור אצל הצייר ג'ון לה פרג'. הוא התמחתה באסתטיקה יפנית, ונאמר על ידי מריה כי הוא יצר ציורים שהם "היפים בעולם" והשפיעו רבות על יצירתה שלה. כסטודנטית היא כבר החלה לבנות מוניטין כציירת מוכשרת, עבודותיה משכו "תשומת לב רבה בזכות עבודות המברשת הרחבות והנמרצות שלה, וצבעוניות עשירה וזוהרת" והוצגו באקדמיה הלאומית לעיצוב.
בשנת 1875 עזבו אוקיי ותלמידים אחרים מהאקדמיה והקימו את ליגת הסטודנטים לאמנות הידועה של ניו יורק. באותה שנה יצירותיה הוצגו בתערוכה שארגן עבורה ג'ון פרג'. בניו יורק היא למדה אצל אמן הנוף ויליאם מוריס האנט ובשנת 1876 אצל תומאס קוטור.
אומנות.
מריה ובעלה בילו את חודשי הקיץ בין השנים 1885 - 1905 במושבת האמנים של קורניש בניו המפשייר. שם הם היו גם גננים נלהבים, פעילות שלדעתה של מריה חשובה כדי לצייר את הטבע ועשייה שהעניקה לה השראה בציורי הפרחים.
הציור "גן במאי" שנעשה בשנת 1895, "ערוגת הפרגים" שנעשה בשנת 1909 ו"איריס בשחר" הם מהציורים הידועים ביותר שלה.
בשנת 1921, מבקר האמנות אדווין ביי אמר כי ציורי הפרחים שלה היו "ייחודיים לחלוטין". אחרי מותה, ויליאם גרדס אמר בשנת 1942 כי "ציורי הפרחים שלה משלבים רגישות פואטית הנגזרת ממורה, ג'ון לה פרג', עם ידיעה יסודית של בוטניקה, בעזרת טיפוח הגינה שלה עצמה."
בשנת 1886 עבדו דיווינג ובעלה יחד על ציור אחד, עליו חתמו שניהם, והיא ציירה עבורו גם חלקים פרחוניים בציורים אחרים, אך ללא חתימתה.
מריה הציגה את עבודתה בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו, אילינוי, ובתערוכת פאן-אמריקה בשנת 1901 בבופלו, ניו יורק, שם זכתה במדליות ארד.
בשנת 1907 נערכה תערוכת יחיד של 22 מציורי הפרחים והדמות שלה באקדמיה לאמנויות פנסילבניה. היא חזרה לצייר ציורי דיוקן שוב בהמשך חייה.
מתוך התייחסות לכך שהיא אשתו של צייר דיוקנאות מצליח, היא לא מימשה את מלוא הפוטנציאל שלה, מריה דיווינג אמרה בשנים המאוחרות של הקריירה שלה, "כמעט ולא הגעתי להישג ... חלמתי על קבוצות ודמויות בנופים גדולים ועדיין רואה אותם."
כתיבה.
מריה דיווינג כתבה ספרים ומאמרים על שמירת בית, נימוסים וציור. המאמרים על אמנות פורסמו ב- Art and Progress ובכתב העת American Art of Art.
מוות.
מריה אוקיי דיווינג נפטרה ב־13 בדצמבר 1927. היא מתה בביתה ליד כיכר וושינגטון, בעיר ניו יורק. בתה אליזבת דיווינג בנדר. בעלה, תומאס, נפטר בשנת 1938.
ראסל רורק
ראסל א. רורק (באנגלית: Russell A. Rourke; 30 בדצמבר 1931 - 19 בינואר 2003) היה עורך דין ואיש ממשל אמריקאי. הוא מילא תפקידי מפתח בקונגרס ובממשל הפדרלי. בדצמבר 1985 הוא מונה על ידי הנשיא רונלד רייגן כמזכיר חיל האוויר של ארצות הברית, תפקיד בו הוא כיהן עד אפריל 1986.
ראשית חייו.
ראסל רורק נולד בניו יורק, הוא למד באוניברסיטת מרילנד וסיים שם לימודי תואר ראשון ב-1953.
לאחר סיום לימודיו התגייס רורק לחיל הנחתים של ארצות הברית. הוא השתתף במלחמת קוריאה והשלים את שירותו הפעיל בדרגת לוטננט ראשון. לאחר שיחרורו הוא עבר לשירות בכוחות המילואים של חיל הנחתים, ובסופו של דבר שירת כמפקד פלגת השליטה האווירת ה-24 בקוואנטיקו, וירג'יניה. ב-1985 הוא פרש בדרגת קולונל לאחר 32 שונת שירות. במהלך שירותו הוא עוטר בלגיון ההצטיינות.
לאחר שירותו משירות פעיל בנחתים, למד רורק בבית הספר למשפטים של אוניברסיטת ג'ורג'טאון וב-1959 קיבל תואר בוגר במשפטים. לאחר מכן הוא עבד לזמן קצר במשרד עורכי הדין "קיו, קרי וקסטלו" בוושינגטון די. סי. עד לתחילת שירותו בממשל הפדרלי ב-1960.
קריירה.