מרבית יהודי קמפולונג היו מסורתיים והיו ביניהם גם חסידי ויז'ניץ, סדיגורה, ועוד. רוב החנויות של היהודים היו סגורות בשבת. בתי הכנסת היו מלאים בשבתות ובחגים. בעיר פעלו ועד קהילה, חמישה בתי כנסת ומוסדות סעד, תרבות ודת שונים. הייתה גם פעילות ציונית מקיפה בכל סיעות התנועה הציונית: ציונים כלליים, המזרחי, פועלי-ציון, הרוויזיוניסטים, וכן תנועות הנוער: השומר הצעיר, הנוער הציוני, בני עקיבא ובית"ר. לפי מפקד האוכלוסייה היהודית ב-1941 היו באותה עת בקמפולונג 1,681 יהודים שהיוו כ-15% מאוכלוסיית העיר. הם עסקו ברובם במסחר, ומיעוטם במלאכה ומקצועות אינטלקטואלים.
השואה.
יחס הכובשים הגרמנים והרומנים כלפי היהודים היה קשה ביותר. לפי צו שניתן בקמפולונג ב-10 אוקטובר 1941 הוחלט לגרש את כל יהודיה לטרנסניסטריה. בתי הכנסת נשדדו, ספרית רב העיר משה יוסף רובין נשרפה והוא סירב לחתום על מסמכים המאשימים אותו באיסוף חומרי נפץ (הוא היגר לאחר המלחמה לארצות הברית). נשארו בעיר רק חמישה יהודים, ביניהם אסיר אחד, הרוקח פרידמן אברהם ואשתו, מפני שלא מצאו לו מחליף ושניים אחרים. לאחר זמן מה גורשו גם הם. הגירוש הגדול בוצע ב-12 באוקטובר 1941 (הושענא רבא). האזרחים היהודים נדרשו להתייצב בתחנת הרכבת ולהיכנס לקרונות משא להובלת בהמות שנסעו עד קרוב לנהר הדניסטר. תושבי קמפולונג הגיעו ברובם הגדול לגטו שארגורוד, הודות ליוזמתם של ד"ר שאואר וד"ר טייך שאספו כסף מהמגורשים, שכרו באמצעותו משאיות גרמניות אשר הובילם לגטו קרוב יחסית למוגילוו. חלקם הגיעו לזמרינקה, לגיטו מורפה, קופייהורוד, ולוצ'ינץ. היו שנשארו במוגילוו פודולסק, או התפזרו לגיטאות אחרים. אנשים איבדו את חייהם מרעב, מחלות ומגיפות, הוצאות להורג, ועוד.
לאחר המלחמה.
קמפולונג שוחררה ב-19 במרץ 1944. ב-1945 נפתחו הגבולות ושבע מאות מתוך אלף ושבע מאות יהודים שגורשו מקמפולונג חזרו. הם קיבלו את בתיהם בחזרה, בסיוע המשטרה. בספטמבר 1944 החלו להתקיים בחינות בתיכון היהודי בסוצ'אווה. תלמידים נבחנו בכל הכתות שהפסידו בשנות השואה. שניים התקבלו לאוניברסיטה בלי מבחנים נוספים על פי חוק וויטק. מאות נוספים עשו מאמץ גדול לעמוד בבחינות בתיכון זה. אחרים עברו בחינות בתיכון דראגוש וודה בעיר, במהלך השנים 1946 -1945. רוב משלימי הלימודים נסעו לארצות הברית ולישראל ומיעוטם נשארו בקמפולונג, ובאוניברסיטאות בסביבה. בשנת 1947 נמנו בקמפולונג כ- 1,350 יהודים, שרובם הגיע לשם מבוקובינה הצפונית. זאת בתקווה שמרומניה יוכלו לעלות לארץ ישראל. בשלהי שנת 1947, עלו רבים מבני קמפולונג לישראל בשתי אניות מעפילים: "פן קרסצ'נט" ו"פן יורק" שהפליגו מנמל בורגאס בבולגריה. הם הגיעו לקפריסין ומשם - עם הקמת המדינה - לישראל.
בשנת 1949 חוסלה שם ההסתדרות הציונית על כל שלוחותיה. בין 1949 ל-1952 עלו יהודים רבים, עד אשר הרומנים עצרו בעד גלי העלייה. החל מ-1959 התחילה שוב העלייה. ב-1956/7 היו עדיין תלמידים יהודים בבתי הספר השונים. בשנת 1998 נשארו בקימפולונג פחות ממניין יהודים זקנים.כיום, לא ידוע על יהודים החיים בעיר.
ב-1992 הוקם בישראל ארגון יוצאי קימפולונג והיו"ר הראשון היה סמי רייכמן.
כיום משמש כיו"ר יוסף (יולקו) קליין, יליד העיר, ועמו קבוצת פעילים מילידי וצאצאי הקהילה היהודית בעיר המנסים לשמר, יחד עם פעילים מקומיים, את זכר הקהילה היהודית.
בעיר עדיין קיימים המבנים המרשימים של ה"טמפל" ובית כנסת "הישן" על תחולתם, וכן בית העלמין היהודי, שהם בבעלות הפדרציה היהודית של רומניה, באחריות הקהילה היהודית בסוצ'בה, שהיא היחידה שנותרה בחבל בוקובינה הרומנית.
ב-2018 נחתמה ברית ערים תאומות בין קמפולונג מולדובנסק לעיר כרמיאל, שממייסדה וראש העיר הראשון שלה היה ברוך ונגר יליד קמפולונג מולדובנסק.
מגל (פירושונים)
חדרי המוח
חדרי המוח (Ventricles) הם מערכת של חללים במוח המחוברים ביניהם, ומלאים בנוזל המוח והשדרה (CSF). הם מצופים בשכבת אפנדימה שהיא אפיתל דק. במקומות מסוימים בחדרים מצויה מקלעת דמים (Choroid plexus), האחראית לייצור נוזל המוח והשדרה.
במוח קיימים ארבעה חדרים:
החדרים הלטרליים.
כל חדר הוא בצורת C הנמצא מתחת לקליפת המוח ועובר "דרך" כל האונות הקורטיקליות. מתקשרים עם החדר השלישי דרך החלל התוך-חדרי (הפורמינה של מונרו). כל אחד מהחדרים הלטרליים מתחלק לחמישה חלקים:
החדר השלישי.
החדר השלישי ממלא את רוב החלל האמצעי של הדיאנצפלון וצורתו כשל דונאט מעוותת. החור של הדונאט הוא interthalamic adhesion, אשר חוצה את החדר השלישי אצל מרבית בני האדם. החדר השלישי מסתיים ב lamina terminalis - זכר לקִצו של הצינור הנוירונלי העוברי. החדר השלישי מקבל את צורתו בעיקר מהתלמוס וההיפותלמוס. בסופו של החדר השלישי ישנה היצרות שמסמלת את סוף החדר השלישי ותחילת האקוודוקט של סילביוס אשר חוצה את המוח האמצעי.
המתאר של החדר השלישי חושף ארבע בליטות שנקראות recesses ומסמלות מיקומים שונים. שתי בליטות הנמצאות לפני ומאחורי תצלובת הראייה ושתי בליטות הנמצאות באזור בלוטת האצטרובל. גגו של החדר השלישי הוא למעשה ממברנה המכילה מקלעת דמים (רשת של כלי דם).
החדר הרביעי.
החדר הרביעי נמצא בין המיספרות המוח הקטן בחלקו העליון ובין חלקי הפונס והמוח המוארך בחלקו התחתון. צורתו היא כצורת אוהל שגגו מורם מעט, ההתרוממות של הגג יוצרת בליטות אשר חודרות לתוך המוח הקטן. החלק שרוסטרלי לקודקוד האוהל נקרא Superior medullary velum, ואילו החלק הקאודלי לקודקוד האוהל נקרא Inferior medullary velum. הרצפה (rhomboid fossa) יחסית שטוחה ובעלת צורת יהלום, בהתאמה לכך שהחדר הרביעי הולך ומצר אל האקוודוקט של סילביוס ולבסוף לתעלה המרכזית - central canal. בנקודת הקודקוד של היהלום הופך החדר הרביעי לצינור צר (Lateral recess) שממשיך ומתלפף סביב גזע המוח ומסתיים בחיבור לפלוקולוס של המוח הקטן. ה-Superior medullary velum הוא שכבה דקה של חומר לבן - אקסונים הקשורים למוח הקטן, ואילו ה-Inferior medullary velum הוא ממברנה המכילה מקלעת דמים, בדומה לגג החדר השלישי.
החדרים השלישי והרביעי מחוברים ביניהם על ידי Aquaductus cerebri Silvii.
בחדרי המוח כאמור זורם הנוזל המוחי-השדרתי שמגיע דרך החדר הרביעי לתעלה המרכזית (Canalis Centralis) שנמצאת בחוט השדרה.
כלקופיריט
כַלְקוֹפִירִיט הוא מינרל סולפידי, שנוסחתו הכימית היא CuFeS2, והוא מורכב מגבישים טטרהדריים. שמו הוא הלחם של המילה היוונית כַלְקוֹס (χαλκός, נחושת) ופיריט.
בחשיפה לאוויר עובר הכלקופיריט תהליך של חמצון ומתפרק למגוון תחמוצות, הידרוקסידים וגופרות. מינרלי נחושת נלווים כוללים את הסולפידים בורניט (Cu5FeS4), כלקוציט (Cu2S), קובליט (CuS), דיגניט (Cu9S5) ; הפחמות מלכיט ואזוריט, ולעיתים רחוקות תחמוצות כדוגמת קופריט (Cu2O). לעיתים נדירות בלבד מוצאים כלקופיריט יחד עם נחושת טבעית.
זיהוי.
לעיתים קרובות טועים בין כלקופיריט לפיריט, אף על פי שהמבנה הקריסטלוגרפי של הפיריט הוא קובייתי ולא טטרגונלי כשל הכלקופיריט. בנוסף, הכלקופיריט מופיע בצורת גושים ולא גבישים, הוא פריך פחות, צבעו צהוב כהה יותר עם גוון ירקרק וברק שמנוני.
לעיתים קרובות מכונה הכלקופיריט "נחושת צהובה" בשל צבעו ותכולת הנחושת הגבוהה שבו. הכלקופיריט הוא אחד המינרלים המכונים "זהב השוטים" בשל הגוון הצהוב שלו.
כימיה.
כמעט ואין מצבים בהם מוחלפת הנחושת בכלקופיריט טבעי במתכות אחרות שמקורם בסולפידים אחרים. אבץ מחליף במידה מוגבלת את הנחושת אף על פי שלכלקופיריט יש מבנה גביש כמו לספלריט
עם זאת, הכלקופיריט מזדהם לעיתים קרובות על ידי מגוון יסודות קורט אחרים כמו קובלט, ניקל, מנגן, ובדיל המחליפים את הנחושת והברזל, סלניום וארסן המחליפים את הגופרית, ויסודות הקורט כסף, זהב, פלטינה, עופרת, ונדיום, כרום פלדיום, אינדיום, אלומיניום ואנטימון.
קרוב לוודאי שיסודות אלו נוכחים במינרלים הצומחים בתוך גביש הכלקופיריט, למשל לוחיות של ארסנופיריט מייצגים ארסן, מוליבדניט המייצג מוליבדן וכוך הלאה.
תפוצה.
כלקופיריט הוא אחד ממחצבי הנחושת החשובים ביותר. אומנם תכולת הנחושת בו נמוכה יחסית (כ-25%), אבל תפוצתו הנרחבת והכמויות הרבות של מינרל זה הופכים אותו למקור חשוב להפקת נחושת. מקור שם היסוד בלטינית "Cuprum" הוא קיצור של הביטוי "aes Cyprium" – "המתכת של קפריסין" רמז למקור הנחושת העיקרי בתקופת האימפריה הרומית, מחצבי הכלקופיריט שבהרי טרודוס בקפריסין.
עפרת כלקופיריט מופיעה במגוון סוגי עפרות. מגושים גדולים כמו בטימינס (Timmins) באונטריו לעורקים בלתי סדירים ופיזור בסלעי יסוד כדוגמת גרניט ודיוריט כמו מחצבי הנחושת של ברוקן היל (Broken Hill) באוסטרליה, ושל הרי האנדים.
ויליאם סידיס
סידיס
מג&quot;ל (יחידה)
נזע חשמלי
קאריוטיפ
מיקסר דיגיטלי
פוליאמינים
חומצה מתנואית
חומצה מתאנואית
חומצת נמלים
חומרי לחימה ביולוגיים
חומצה סאליצילית
העננים
העננים או העננות (ביוונית: Νεφέλαι) היא קומדיה יוונית שנכתבה על ידי המחזאי היווני אריסטופאנס, והוצגה לראשונה בשנת 423 לפנה"ס. מחזה זה לועג לסופיסטים והזרמים הפילוסופיים השונים של אתונה במאה החמישית לפנה"ס.
מחזה זה הוא אחד הידועים במחזות אריסטופאנס מאחר שהוא מציג את סוקרטס בצורה לא אופיינית.
המחזה נחשב לכישלון בעת שהוצג לראשונה, ולאחר מכן (בין השנים 417 לפנה"ס ל-420 לפנה"ס) שיכתב אותו אריסטופאנס, על ידי הוספת קטע בו הוא עצמו מופיע על הבמה ומבקר את הקהל על היעדר חוש ההומור שלו.
רקע.