התעלה הצפונית מחברת את הים האירי מצפון ואת הים הקלטי מדרום. מבחינה היסטורית, היו משתמשים בכינוי תעלת סנט ג'ורג' על מנת לתכלל את כלל המים שבין האי אירלנד לבין בריטניה הגדולה. מאוחר יותר, הוגבל השימוש בכינוי לים שמפריד בין ויילס בבריטניה הגדולה לפרובינציית לנסטר באירלנד, ולעיתים אף דרומה לאזור שבין האזור המערבי של אנגליה לפרובינציית מנסטר, אך חלק זה הוכר בשנות ה-70 של המאה ה-20 כים הקלטי. כיום, הכינוי מתייחס בעיקר לחלק הצר ביותר שמפריד בין ויילס ללנסטר והוא בין המחוזות פמברוקשייר ווקספורד בהתאמה. ארגון ההידרוגרפיה הבינלאומי מבחין בתעלת סנט ג'ורג' כחלק מהים האירי ולא כגוף מים נפרד ממנו. מקור השם הוא מאגדה בת המאה ה-14, שמספרת שגאורגיוס הקדוש הגיע לאנגליה דרך המים האלו בסוף מסעו מהאימפריה הביזנטית.
עולם החי בתעלת סנט ג'ורג' כולל כרישי ענק, דולפיניים, פוקניים, כלבי ים אפורים, צבי ים ולובסטרים. העיירות פורט'קורנו וסנט איב שבמחוז קורנוול הם אתרי צפייה מוכרים של כרישי ענק, ומפרץ קרדיגן ומחוז פמברוקשייר הם אתרי צפייה בינלאומיים בדולפינן מצוי.
תעלת סנט ג'ורג
פנגולין אסייתי ענק
פנגולין אסייתי ענק (שם מדעי: "Manis paleojavanica") הוא מין נכחד של פנגולין שהיה נפוץ באסיה.
בשנת 1926 תיאר אז'ן דובואה את עצמותיו של הפנגולין שהתגלו בג'אווה. מאוחר יותר, לורד מדוויי חפר ומצא קבוצה נוספת של עצמות במערות ניאה במלזיה. בשנת 1960, ד.א. הויג'ר זיהה את העצמות האלה כמין נכחד, ותיארך את עצמות הפנגולינים שנמצאו במערות ניאה לתקופה שבין 42,000 ל-47,000 שנים.
הצבא האוסטרי
שלמי נזיר
מחוננת
"מחוננת" (באנגלית: Graceling), הוא רומן פנטזיה לנוער, ספר הביכורים של הסופרת האמריקאית קריסטן קאשור, והכרך הראשון בסדרת "שבע הממלכות".
הספר נמנה ברשימת הספרים הטובים של שנת 2008 של כתב העת Publishers Weekly, וזכה לביקורות חיוביות. ספרי ההמשך בסדרה הם "אש" ו"ביטרבלו".
תקציר העלילה.
הספר פותח כשקטסה הצעירה מתגנבת למרתף כלא ומתכוננת לגבור על קבוצה של שומרים. לקטסה הכוח הרב לגבור על מספר גברים חמושים בזכות כישרונה המיוחד - בעולמה, יש מיעוט אנשים "מחוננים", בעלי כישרונות מיוחדים, וקטסה ביניהם. כשרונה מאפשר לה להרוג את מי שהיא רוצה - אך מסתבר שהיא יותר מעוניינת לעזור לזולת מאשר לפגוע בהם. היא נותנת לשומרים המובסים כדורי שינה, ועוזבת, בעת שחבריה למועצה הסודית, גידון ואול, משחררים את האיש הנמצא בתא - זקן בשם טיליף מממלכת לינד. בדרכה החוצה, פוגשת קטסה בלוחם לינדי מחונן. ניתן לזהות מחוננים על פי זה ששתי עיניהם בצבעים שונים, ולפעמים צבעים יוצאי דופן. היא מרדימה גם אותו, אך מחליטה לא להרוג אותו אף על פי שהוא יודע מי היא. מחוץ לפעילותה במועצה הסודית, קטסה כפופה לרצונותיו של דודה, רנדה, מלך המידלאנג', וחייבת לענות ולהרוג את מי שהוא מצווה עליה. זו הסיבה שקטסה עומדת בראש המועצה הסודית, יחד עם בנו של רנדה, שהוא רופא ומדען, וחברים נוספים - שמטרתם להלך צדק בממלכות, ולהתנגד לפשעים של רוב המולכים בממלכות.
כשהיא שבה לחצר מלוכת המידלאנג', היא מופתעת לפגוש שם בפו, הלוחם הלינדי ממבצעה הסודי, שהוא נסיך בממלכתו. אף על פי שבתחילה הם נלחמים - וקטסה מופתעת לגלות שהיא לא יכולה להביס את פו בקלות - היא מחליטה להביא אותו לביקור אצל האסיר המשוחרר, טיליף - שמתגלה כסבו. השניים מפתחים חברות אמיצה, ואף מתרגלים יחדיו את אמנויות הלחימה. קטסה מגלה שהכישרון האמיתי של פו הוא לא בלחימה, אלא שהוא יכול לקרוא מחשבות - אך רק כאשר אלו קשורים אליו. הדבר מאפשר לו להילחם היטב, כאשר הוא יכול לצפות את מהלכי יריביו, אך לידיעה זו יש השלכות אחרות לגבי קטסה. על אף חשדותיה וחששותיה, היא יוצאת עמו למסע לגלות מי מאחורי חטיפתו של טיליף.
במהלך מסעם, פו מספר לקטסה שאפילו בני משפחתו אינם יודעים את כישרונו האמיתי - הוא יודע שאף אחד לא ירגיש בטוח בקרבת קורא מחשבות. פו מגלה ממחשבותיהם שסוחרים בפונדק יודעים על פשעים חמורים שביצע המלך לק מממלכת מונסי, כולל כנראה חטיפתו של טיליף, אך בקול רם הם טוענים שהוא חף מכל פשע. ללק תדמית של אדם טוב ומיטיב, ופו מגיע למסקנה שלק כנראה מחונן אף הוא, דבר שהיה מוסתר מכיוון שלק הוא שתום עין, ושכישרונו קשור ליכולת לגרום לאנשים להאמין לשקריו. לק נשוי לדודתו של פו, אשן, ולשניים ילדה - ביטרבלו. פו מבקש להצילן מידיו של לק, אך לק הורג את אשן כשהיא מנסה להימלט. גם קטסה לא מצליחה לעמוד בפני כוחותיו של לק, ולכן מחפשים את ביטרבלו ושומרים ומגינים עליה. פו נכשל בהריגת לק וחוזר פצוע וכדי לא להכביד על קטסה וביטרבלו נשאר בבקתה ביער והשתיים ממשיכות בדרכן לאחר תלאות ומעבר מסוכן בהרים - קטסה וביטרבלו עולים על ספינה ומפליגים לביתו של פו בלינד.
קטסה וביטרבלו עולות על ספינה שמפליגה ללינד לאחר שהראתה לקפטן שלה את הטבעת שפו נתן לה ומתגלה שפו נתן לה את מעמדו ורכושו בזאת שהעניק לה את הטבעת הזאת.
בטירתו של פו, קטסה נדהמת לגלות שלק הקדים את בואם, והצליח להשתלט על משפחת המלוכה. קטסה כמעט מוכנעת מכוחותיו של לק, ורק אהבתה לפו מאפשר לה להרוג אותו כשהוא עומד לגלות את סודו של פו לגבי כישרונו. עם מותו של לק, מתגלים אט-אט שקריו, וקטסה מחזירה את ביטרבלו למונסי, שם היא מוכתרת כמלכה. פו נמצא ביער, אך מסתבר שהתעוור בשל פצעיו. אך הודות לכישרונו, הוא מצליח להסתיר את דבר עוורונו ומעמיד פני רואה. קטסה ופו מחדשים את יחסיהם וקטסה מחזירה לפו את הטבעת. קטסה מודיעה לפו שהיא לעולם לא תינשא לו, אך מוכנה לחיות יחדיו בתנאים של חופש ושוויון. אך השניים נאלצים להיפרד בינתיים כי קטסה לקחה על עצמה את המשימה ללמד את בנות ונשות שבע הממלכות להגן על עצמן. הם מבטיחים להיפגש שוב בעוד מספר חודשים.
פרסים.
"מחוננת" היה מועמד לפרס ויליאם ס. מוריס מטעם איגוד הספריות האמריקאי (ALA), ונמנה ברשימת "הספר הטוב ביותר" לנוער מטעם ה-ALA. הספר היה מועמד לפרס Cybils בקטגוריית מדע בדיוני'/פנטזיה, וכן היה מועמד לפרס אנדרה נורטון לספרות נוער (הניתן במסגרת פרסי נבולה) ופרס האיני לספרות נוער. "מחוננת" זכה בפרס Southern Independent Booksellers Alliance לשנת 2009 בקטגוריית ספרות נוער. הספר זכה גם בפרסים הבאים:
עיבוד לקולנוע.
זכויות הסרט נרכשו על ידי Reliance Entertainment ב-2013.
ביקורת.
סו אלן בורגרד, מחברת "10 ספרי הביכורים הטובים לנוער באודיו", כתבה שלסיפור רבדים רבים. כתב העת School Library Journal הצהיר כי הדמויות "שובות ומעוררת אהדה", והחמיאו רבות לסגנונה של קאשור. ב-Kirkus נכתב כי קטסה היא "הגיבורה האידיאלית לבני נוער" ושהסיפור מלא בחן (תרתי משמע). בביקורת בניו יורק טיימס ציינו לשבח את "עולם הפנטזיה העשיר" של "מחוננת".
היו שביקרו את הספר השלישי בסדרה, "ביטרבלו", בשל התכנים הקשים שבו, הכוללים ילדים האונסים ילדות ושואבים הנאה מינית ממעשי רצח וזוועה, וניצול גופן של נשים וילדות לניסויים הקשורים בביתור, הריון ותינוקות. המבקרים טענו כי הספר אינו מתאים לנוער ובוודאי שלא לילדים. מנגד, עלתה הטענה כי נערים בגילאי העשרה כבר נחשפים לתכנים קשים בטלוויזיה ובקולנוע וכי ההזדעזעות מן הספר מוגזמת ולוקה בצביעות.
עזרת כהנים
יחסי איראן–קרואטיה
יחסי איראן–קרואטיה הם היחסים בין הרפובליקה האסלאמית של איראן ובין רפובליקת קרואטיה. שתי המדינות ייסדו יחסים דיפלומטיים ב-18 באפריל 1992, כשאיראן הייתה המדינה השביעית בעולם, והאסייתית-מוסלמית הראשונה שהכירה בעצמאות קרואטיה. לקרואטיה יש שגרירות בטהראן ואילו לאיראן שגרירות בזגרב. היחסים בין שתי המדינות מתוארים כטובים וידידותיים.
היסטוריה.
מקורם של הקרואטים.
אחת התאוריות הפופולריות על מקורם של הקרואטים קובעת כי הקרואטים הקדומים הגיעו לאירופה מערבות מזרח אירופה או מאיראן. תאוריה זו מתפתחת כבר מאז סוף המאה ה-18, וזכתה לפופולריות רבה לאחר עצמאותה של קרואטיה ב-1990. כתבים עתיקים רבים ודמיון בין שני העמים קובעים כי הקרואטים היו בעברם שבט איראני.
יחסים דיפלומטיים.
סגן נשיא איראן, חסן חביבי, ביקר בקרואטיה ב-1995 ואילו נשיא איראן מוחמד ח'אתמי ערך ביקור רשמי בזאגרב ב-2005. נשיא קרואטיה, סטפן מסיץ', ביקר ב-2001 באיראן. ב-2008 בירך נשיא איראן דאז, מחמוד אחמדינז'אד על היחסים בין שתי המדינות, וציין כי הן חולקות תרבות והיסטוריה, בשל מוצאם האיראני של הקרואטים, וכי קשר זה יחזק את היחסים בין המדינות. הוא קרא להרחבת הקשרים בין איראן וקרואטיה. באותה השנה התרחבה פעילותה של חברת הנפט הקרואטית INA במחוז ארדביל.
באוקטובר 2011 ביקרה משלחת פרלמנטרית איראנית בכירה בקרואטיה ונפגשה עם הנשיא איבו ג'וסיפוביץ' ושר החוץ גורדן ינדרוקוביץ'.
נשיא הפרלמנט האיראני עלי לאריג'אני נפגש עם נשיא הפרלמנט הקרואטי ג'וזף לקו באוקטובר 2013. שניהם הביעו את שאיפתם לחזק את שיתוף הפעולה בין איראן וקרואטיה בתחום הכלכלה, המסחר, התרבות, המדע, הספורט, החקלאות והאנרגיה, וכמו כן להרחיב את שיתוף הפעולה הפרלמנטרי. לאריג'אני הצהיר כי "לאיראן ולקרואטיה יש קשרים היסטוריים", ואילו לקו הצהיר כי "איראן וקרואטיה מבססות את היחסים שלהן על ידידות והבנה".
משלחת קבוצת הידידות הבין פרלמנטרית הקרואטית-איראנית ביקרה בטהראן במרץ 2014, ובביקורה הדגישה את הצורך בפיתוח נוסף של היחסים בין שתי המדינות. זמן קצר לפני הביקור, הדגיש נשיא קרואטיה כי "הקרואטים רוצים להרחיב את היחסים עם איראן בתחום הפוליטיקה, הכלכלה והתרבות.