בשנת 1929 אייזנשטיין הפסיק להוציא לאור את אוצרותיו (פרט לפעם אחת חריגה ב-1941) עקב המשבר הכלכלי העולמי, אך עם זאת המשיך לכתוב "אוצרות" שאותם שמר בכתב יד (ושמספרם מוערך בלמעלה יותר מעשרה), ורק אחד מהם יצא לאור (לאחר מותו) באנגלית (Eisenstein's Commentary On The Torah) על ידי עירא אייזנשטיין.
חרדי או דתי מודרני?
בכתביו השונים השתשמש אייזנשטיין בביטוי "החרדים" על מנת לתאר את אגודות הרבנים שאליהם הוא ראה עצמו משתייך. אין לטעות בביטוי זה; קהילה חרדית משמעותית במובן הנוכחי לא התקיימה בארצות הברית עד לתקופה שלאחר מלחמת העולם השנייה, גם אם גרעיני קהילות כאלה היו קיימים עוד לפני כן. אייזנשטיין ציין ביומנו כל ביקור של מנהיגי המפעל הציוני בארצות הברית, כגון נחום סוקולוב, הראי"ה קוק, חיים ויצמן ואפרים רוטנברג. באותה העת שימש המונח "חרדי" כביטוי לכל מי שנשאר נאמן ליהדות האורתודוקסית.
על אף שמעולם לא נסמך לרבנות, אייזנשטיין נהג לכתוב שאלות ותשובות בעניינים הלכתיים והרבה לעסוק בהלכה (הוא אף כתב מאמרים תורניים בעיתונים העבריים מדי פעם), וזאת בציון העובדה שהוא אינו רב מוסמך אלא הוא מבסס את מאמריו על הספרות התורנית ושיקול דעתו בהתאם לכללי הפסיקה, וזאת כאשר היה ידוע בבקיאותו במקורות התורניים.
בביקורו בארץ ישראל בחודש מרץ 1926 ביקר אייזנשטיין אצל הרב אברהם יצחק הכהן קוק ובמקביל, גם אצל רבי יוסף חיים זוננפלד. בנוסף, ביקר הן במוסדות היישוב החדש והן במוסדות היישוב הישן.
אייזנשטיין התפעל מהעיר תל אביב, וכתב ביומנו:
הוא גם התפעל משמירת השבת שאפיינה את תל אביב באותם ימים, ומהעובדה ששפת הדיבור בה היא עברית.
עם זאת, לא חשׂך את שבט לשונו מאנשי עין חרוד, שעליהם כתב ביומנו:
עם זאת, ניכרת בדבריו הציפייה שעם השנים תיעלם תופעת החילון, וכי דווקא בארץ ישראל, ששפת הדיבור בהּ היא עברית, .
אייזנשטיין יצא נגד הזרמים הרפורמי והקונסרבטיבי, וזאת על אף שבאופן אישי הוקיר אישים יהודים רבים אשר נמנו עם זרמים אלה.
כמו כן, בשנת 1952 קיבל מההיברו יוניון קולג' תואר דוקטור לשם כבוד כאות הוקרה על פועלו הספרותי.
הביקורת על מפעלו הספרותי.
על אף שבתקופתו זכה אייזנשטיין להכרה ולהסכמה למפעלו מצד רבנים אורתודוקסים רבים (דוגמת הרב חיים ברלין, הראי"ה קוק, הרידב"ז, ועוד אשר כתבו הסכמות לספריו.), כיום בחברה החרדית קיימת ביקורת על ספריו של אייזנשטיין. החוקר הרב דוד צבי הילמן יצא במאמר מקיף
נגד אישיותו, דעותיו והשקפותיו של אייזנשטיין, ולביסוס טענתו הביא רשימה ארוכה של ציטטות מתוך ספריו. כך, למשל, ב"אוצר זכרונותי" מתאר אייזנשטיין את ביקוריו בכנסיות ואת השתתפותו כצופה במחזה על ישו הנוצרי. בהקדמתו ל"אוצר ויכוחים" כותב אייזנשטיין כי "היהודי על פי יסוד יהדותו הוא סבלן מוחלט לכל האמונות ואין לו טינא בלב על דת הנצרות או דת מחמד או איזו דת אחרת", ובהקדמת "אוצר ישראל" הוא כותב "האוצר לא יבדיל בין האמונות והדעות ובין הכתות השונות, רק יתאר מעשה כולן". כמו כן מצטט הילמן מתוך ספרי אייזנשטיין שורה של עניינים המנוגדים להשקפה החרדית או רעיונות ופירושים מחודשים בנושאים שונים העומדים בסתירה למובא בספרות חז"ל ובפרשנות היהודית המסורתית. למשל, כותב אייזנשטיין שבימינו יש להקל בדיני ריבית וייחוד.
ראש ישיבת משכן התורה הר-נוף בירושלים, יהודה לביא-בן דוד, כותב במאמרו "מקורות נאמנים בההדרת ספרים":
בעיה נוספת בספריו של אייזנשטיין היא נכונותו לשנות את הטקסט המקורי של כתב היד בשל סיבות חינוכיות או חברתיות – גישה הגורעת מרמת הדיוק והאותנטיות של ספרים אלו. כך למשל כותב אייזנשטיין בהקדמה לספרו אוצר ויכוחים (עמ' 6):
וכך גם בהקדמתו לספרו אוצר פירושים וציורים להגדה של פסח:
בלא מחקר כמותי על היקף השינויים שבצע אייזנשטיין בכתבי יד, לא ניתן לקבוע עד כמה פגעה מגמה זאת ברמה המדעית של ספריו (ה"אוצרות") של אייזנשטיין, וייתכן כי מדובר במספר מועט של שינויים בלבד.
משפחתו.
אייזנשטיין ואשתו רבקה היו הורים לתשעה ילדים: יצחק (1875-1961), נתן (1878-1952), מרים (1882-1969), לילי (1885-1916), זליג (1886-1978), בריאנה (בירדי) (1888-1984), רוז (1891-1984), וברוך (בנדיקט) (1894-1983). הבת התשיעית, הטי, נפטרה מדיפטריה בגיל 3.
נכדו עירא אייזנשטיין היה ממייסדי הזרם הרקונסטרוקטיביסטי ביהדות יחד עם רבו וחותנו מרדכי קפלן.
פלישה (סדרת טלוויזיה, 2005)
פלישה (באנגלית: Invasion) היא סדרת דרמת מתח/מדע בדיוני אמריקאית ששודרה ברשת ABC במשך עונה אחת מספטמבר 2005 עד מאי 2006.
הסדרה תיארה את חייהם של תושבי העיירה השלווה הומסטד שבמדינת פלורידה, שסבלה מפגיעת הוריקן קשה, שבמהלכו נפלו "אורות בהירים" מהשמיים ונחתו במקורות המים הסמוכים לעיירה. אט אט, אותם "אורות בהירים" (שהם למעשה חוצנים) מתחילים להשתלט על גופותיהם של תושבי העיירה בדרך של "תהליך שיבוט", בו הם למעשה מתמזגים עם אדם מסוים ואז למעשה מחליפים אותו. המושג "בן כלאיים" היה הכינוי הנפוץ לאותם יצורים שהיו שילוב של אדם-חייזר. הסדרה התמקדה בחייה של משפחה מקומית והתמודדותה עם תוצאותיו של ההוריקן, והשינויים הרבים שמתחוללים בקרב תושבי העיירה.
בעקבות הוריקן קתרינה, שהתחולל באוגוסט 2005, ותוצאותיו ההרסניות בדרום ארצות הברית, החליטה ABC לשנות את התשדירים שתוכננו לסדרה החדשה, שתיארו בהרחבה את פגיעת ההוריקן בעיירה. במקום זאת, הוחלט להתמקד בפן פלישת החוצנים לעיירה בלבד, ללא אזכור ההוריקן כלל. בסוף הפרק הראשון, ששודר ב-21 בספטמבר 2005 (שלושה שבועות לאחר פגיעת הוריקן קתרינה), הופיעה הודעה האומרת כי הסדרה הציגה צילומי הוריקן בדיוני, זאת כדי למנוע רגישות מצד חלק מהצופים.
עלילה.
פלישה מתמקדת בשתי משפחות אמריקאיות בעיירה הומסטד, שבמדינת פלורידה. ראסל, עובד בשמורת הטבע באזור, ולרקין, כתבת טלוויזיה, מגדלים את שני ילדיו של ראסל, ג'סי ורוז, מנישואיו הקודמים עם מריאל, רופאה בבית החולים המחוזי, הנשואה לשריף העיירה, טום. דייב, אחיה של לרקין וחובב של תאוריות שונות על חייזרים וכדומה, מתגורר עם ראסל ולרקין.
בשיאו של הוריקן קשה, מגלה רוז אורות בהירים הנוחתים בהמוניהם מהשמיים. כאשר היא מספרת על כך לטום, הוא אומר שגם הוא "ראה את האורות". מאז אותו הרגע, חיי תושבי העיירה השלווה השתנו לחלוטין - רבים נהרגו, אחרים נעדרים, ואחרים נעלמו במהלך ההוריקן ושבו לפתע שונים לחלוטין. מריאל מרגישה שהיא איננה היא יותר, לא מרגישה רגשות לילדיה, ומסיבה לא ברורה לה, יש לה משיכה חזקה למים. אט אט, חוקרים ראסל, לרקין ודייב את מה שקורה בעיירה, ומסתבר שהתשובות נמצאות אצל טום. במהלך העונה הראשונה, מתגלה שטום בעצם עובד אצל זורה, שאחראי למעשה על הכל.
סיום העונה מתאר את פגיעתו של הוריקן נוסף בעיירה, אך הפעם הפלישה הגדולה הגיעה - כל "בני הכלאיים" בעיירה השליכו את שאר תושבי המקום אל תוך המים, כדי שיהפכו להיות כמוהם. לבסוף, ראסל וטום, חוברים יחדיו כדי לעצור את זורה. ובאותו הזמן, לרקין מתה מפגיעת כדור וגורלה נשאר לא ברור.
בעיות רייטינג.
פלישה שודרה בארצות הברית בימי רביעי, לאחר הפרק הראשון של העונה השנייה של הלהיט של ABC - אבודים, מה שעזר לפרק הראשון של הסדרה למשוך נתון מרשים של 17 מיליון צופים (נתון צפייה דומה לזה של אבודים).
הסדרה "איבדה" כ-7 מיליון צופים לאחר 10 פרקים בלבד, ועד לסוף חודש נובמבר צפו בה כ- 10 מיליון צופים. כצעד למשוך את הצופים "האבודים" בחזרה, החליטה ABC להשהות את המשך שידור הפרקים הבאים ובמקומה לשדר את זהות בדויה (שעמדה לקראת ביטול באותו הזמן).
עם חזרתה בינואר 2006, "זכתה" פלישה לרייטינג הנמוך ביותר שלה עם כ-9 מיליון צופים. בכך למעשה איבדה הסדרה כחצי מצופיה בחצי עונה. ABC החליטה להשהות את המשך שידור העונה פעם נוספת.
בישראל.
במרץ 2006, עם עלייתו לאוויר של ערוץ הסדרות של יס yes stars (אפיק 13), שודרה העונה הראשונה של הסדרה, כחצי שנה לאחר שעלתה בארצות הברית. הסדרה שודרה כל יום ראשון ב-22:20. בישראל, בניגוד לארצות הברית, הסדרה שודרה ברציפות מלאה לאורך כל העונה בלי פגרות ביניים.
ביטול הסדרה.
הסוף המאוד פתוח של העונה הראשונה של פלישה השאיר צופים רבים במתח רב לגבי גורלה המעורפל של לרקין ובנה שטרם נולד, דבר שגרם לדרישה לעונה שנייה. זאת למרות העובדה ש-ABC החליטה לבטל את המשך הסדרה לעונה שנייה, אך פרקי הסיום של העונה כבר צולמו, ולכן הוחלט לשדר אותם כרגיל (למרות הביטול הסופי שבא עוד לפני סיום העונה).
ביטול הסדרה היה מאוד תמוה בקרב מעריצי הסדרה, בעיקר בגלל נתוני הרייטינג הגבוהים יחסית, בהסתכלות על העונה כמכלול. טענה רווחת בקרב מעריצים היא שלרשת ABC היו ציפיות גבוהות מדי מהסדרה, בעיקר בגלל שידורה לאחר הלהיט של הרשת - אבודים (שגם כן סבלה מירידה במספר הצופים במהלך העונה השנייה, ששודרה במקביל לפלישה, וגם כן הושהתה לעיתים תכופות). ABC קיוותה שמרבית הצופים של אבודים יישארו לצפות בפלישה (בעיקר בגלל הדמיון בין שתי הסדרות, הכוללות מתח רב לגבי "גורם זר ולא ידוע" שנמצא בעיירה/אי; שתי קבוצות שונות שחיות באותו אזור: האנושיים/החייזרים לעומת הניצולים/"האחרים").
אך למרות כל הדרישות, התהיות והשיפור ברייטינג (שבא לקראת סוף העונה) - בוטלה הסדרה סופית על ידי ABC והפרק האחרון של העונה (שכללה 22 פרקים) שודר ב- 17 במאי 2006.
המשך הסדרה?