מסדר האסירים, ה"אפל", היה חלק משגרת האסירים היומית במחנות הריכוז וההשמדה של גרמניה הנאצית. האפל הראשון נערך בשעה 04:00 לפנות בוקר. האסירים הועמדו בשורות ובטורים ארוכים ונספרו בקפידה יתרה עד לשעות הבוקר וכן נערך אפל נוסף בשעות הלילה, לפני ההתפזרות לצריפי השינה הדחוקים. המסדרים נערכו באופן קבוע ללא התחשבות במצבם הבריאותי של האסירים או תנאי מזג האוויר ברחבה, האפל התקיים בכל יום מימות השבוע ללא יוצא מן הכלל ונערך גם בתנאי גשם עז, שלג או כל סוג משקע או קור קיצוני כלשהו. מטרת המסדר הייתה ספירת האסירים כדי לוודא שלא היו בריחות, אך הוא גם נועד כדי להשפיל, לבחון ולהפחיד את אסירי המחנה. חלק מן האסירים הוצאו מן המסדר ונשלחו למותם בסלקציה אם לא נראו כשירים לעבוד, הן אם היו חולים והן אם נראו חלשים מדי. אסיר שאיחר למסדר או שלא עמד בלי לנוע במהלכו קיבל עונשים. בין העונשים נכללה הלקאה למוות. על האסירים היה לעמוד בשקט מוחלט, ב"הקשב", לאורך כל זמן ביצוע האפל, גם אם הייתה מתבצעת שגיאה בספירה והיו צריכים לספור את האסירים פעם שנית. אסירי המחנה, שלבשו מדי אסיר דקים חלו בעקבות המסדרים הארוכים שנערכו במזג אוויר קר וכך מצאו את מותם בעת ביצוע האפל או זמן קצר לאחריו.
גדותיו של האוהיו
סטאטיוס
פובליוס פפיניוס סטאטיוס (Publius Papinius Statius; 45 – 96 לספירה לערך) היה משורר רומי במאה הראשונה לספירה. שירתו הלטינית ששרדה כוללת אפוס ב-12 ספרים, "תבאיס" ; אוסף שירים מזדמנים, ה"סילוויי"; ואפוס לא גמור, ה"אכילאיס" . הוא ידוע גם בזכות הופעתו כמדריך בחלק פורגטוריו (כור המצרף) של שירו האפי של דנטה, "הקומדיה האלוהית".
חייו.
רקע משפחתי.
מידע על חייו של סטאטיוס לקוח כמעט כולו מתוך ה"סילוויי" שלו ומאזכור של הסאטיריקן יובנאליס.
הוא נולד למשפחה ממוצא יווני-קמפני; הקוגנומן שלו (שם הענף של בית-האב, השלישי בשם הרומאי) מצביע על כך שבתקופה מסוימת אחד מאבותיו היה עבד משוחרר שאימץ את שמו של אדונו לשעבר, אף כי לא סטאטיוס ולא אביו היו עבדים. אביו של המשורר (ששמו אינו ידוע) היה יליד אליאה אך בהמשך עבר לנאפולי והתגורר ברומא שם לימד בהצלחה ניכרת.
מגיל ילדות ועד בגרות, אביו של סטאטיוס הוכיח את עצמו כאלוף בתחרויות הפואטיות בנאפולי באוגוסטאליה ובמשחקים הנמאיים, פיתיאניים ואיסתמיים, ששימשו כאירועים חשובים להפגנת מיומנות פואטית בזמן האימפריה המוקדמת.
סטאטיוס מצהיר בקינה על אביו (סילוויי 5.3) שאביו היה בתקופתו מוכשר לכל מלאכה ספרותית, בין אם בפרוזה או בשירה. הוא הזכיר את מוואניה , ואולי התגורר שם, או התרשם מהעימות בין ויטליוס ואספסיאנוס בשנת 69. אביו של סטאטיוס היה ממעמד הפרשים הרומאי, אך ייתכן שאיבד את מעמדו בגלל בעיות כספיות. בנאפולי הוא היה מורה לספרות יוונית ורומית שמשך אליו תלמידים רבים שנועדו למשרות דת ברומא. הוא נפטר בשנת 79 לספירה. מתוך מכתבי פליניוס הצעיר הוסק לאחרונה שסטאטיוס כתב גם תחת שם העט "פרופרטיוס".
ילדות וקריירה.
פחות ידוע על אירועי חייו של סטאטיוס. הוא נולד סביב שנת 45 לספירה. עוד בילדותו ניצח בתחרויות פואטיות פעמים רבות בנאפולי עיר הולדתו ושלוש פעמים בפסטיבל באלבה , שם קיבל את הכתר המוזהב מידי הקיסר דומיטיאנוס שייסד את התחרות. לקראת הפסטיבל של אלבה, סטאטיוס הלחין שיר על מסעות המלחמה של דומיטיאנוס בגרמניה ובדאקיה, שיובנאליס מבקר אותם בסאטירה השביעית שלו. נראה כי סטאטיוס עבר לרומא בשנת 90 לערך, לאחר מות אביו, ושם פרסם בשנת 92 לערך את שירו האפי עטור השבחים "תבאיס". נראה כי סטאטיוס קשר בעיר הבירה קשרים רבים עם אישים מהאצולה הרומית וחצר הקיסרות, והוא ככל הנראה נתמך באמצעות חסותם. סטאטיוס הפיק את שלושת ספרי השירה הראשונים, ה"סילוויי" שלו, שיצאו בשנת 93, והם משרטטים את פטרוניו ומכריו מתקופה זו ומזכירים את השתתפותו באחד ממשתי הסאטורנליה של דומיטיאנוס.
הוא התמודד בתחרות הגדולה של גבעת הקפיטולין, אם כי לא ידוע באיזו שנה, אף כי הוצעה שנת 94. סטאטיוס לא הצליח לזכות בפרס הנחשק, הפסד שקיבל באופן קשה מאוד.
ייתכן שהאכזבה הביאה לחזרתו לנאפולי, עיר נעוריו, בסביבות שנת 94. קיים שיר בו פנה לאשתו, קלאודיה, אלמנתו של זמר מפורסם שהייתה לה בת מוכשרת מוזיקלית מבעלה הראשון, על אירוע זה (סילוויי 3.5).
השנים המאוחרות בנאפולי.
נראה כי שלושת ספרי הסילוויי הראשונים של סטאטיוס זכו לביקורת מסוימת, ובתגובה הוא חיבר ספר רביעי בנאפולי, שיצא לאור בשנת 95. בתקופה זו בנאפולי שמר סטאטיוס על יחסיו עם חצר הקיסרות ועם פטרוניו, וזכה בהזמנה נוספת למשתה בארמון (סילוויי 4.2). נראה שהוא התעניין בנישואים ובקריירה של בתו החורגת וגם לקח נער-עבד צעיר תחת חסותו, בהיותו חסר ילדים, שמת סביב שנת 95. באותה שנה סטאטיוס החל אפוס חדש, ה"אכילאיס", והעניק דקלומים פופולריים מיצירתו (יובנאליס 7.83) אולם השלים רק ספר וחצי לפני מותו בשנת 95, והשאיר את השיר בלתי-גמור. הספר החמישי של ה"סילוויי" יצא לאור לאחר מותו, בשנת 96 לערך.
יצירתו.
כמשורר, סטאטיוס היה מגוון ביכולותיו וחתר לייצג את יצירתו כאוטיום . מאחר שהיה תלמידו של אביו המשכיל, סטאטיוס היה בקיא ברוחבה של הספרות הקלאסית והציג את לימודו בשירתו הצפופה ברמיזות.
הוא היה מסוגל לחבר במשקלי הקסמטר 11 הברות , אלקאי וסאפפי , כדי לייצר יצירות אפיות מאולתרות שנחקרו לעומק מעודנות מאוד ומלוטשות, וכן לעסוק במגוון של נושאים עם המיומנות הרטורית והפואטית המסחררת שהעניקה השראה לתמיכת הפטרונים שלו ושל הקיסר. חלק מיצירותיו של סטאטיוס, כמו שיריו עבור התחרויות, אבדו; בסכוליה ליובנאליס 4.94 שרדו ארבע שורות משירו של סטאטיוס על הקמפיינים הצבאיים של דומיטיאנוס ("De Bello Germanico", "על המלחמה הגרמנית"), שחובר למשחקים של אלבה.
השפעתו.
שירתו של סטאטיוס הייתה פופולרית מאוד במהלך חייו, אם כי היו לו מבקרים שככל הנראה היו להם בעיות עם סגנון האקס-טמפורה שלו. נראה כי יובנאליס מתייחס רבות לשירת החצר של סטאטיוס בסאטירה הרביעית שלו על הטורבוט (דג שיבוט) של דומיטיאנוס, אך הוא גם מזכיר את הפופולריות העצומה של הדקלומים של סטאטיוס בסאטירה 7. בעת העתיקה המאוחרת, ה"תבאיס", שהיה אז כבר קלאסיקה, קיבל פרשנות מאת לקטאנטיוס פלאקידוס.
לאורך ימי הביניים, נותר ה"תבאיס" טקסט פופולרי, ועורר השראה לרומנסה צרפתית מהמאה ה-12 וליצירות מאת ג'ובאני בוקאצ'ו וג'פרי צ'וסר. התפתחות האלגוריה של סטאטיוס סייעה לבסס את חשיבותה של טכניקה זו בשירה של ימי הביניים. בתקופת הרנסאנס, הסילוויי, הודות לפוליציאנו , עזרו לעורר ז'אנר שלם של אוספים של שירים שונים באותו שם, שנשארו פופולריים לאורך התקופה, ועוררו השראה ליצירותיהם של הוגו גרוטיוס וג'ון דריידן. דנטה מזכיר את סטאטיוס בחיבורו "De vulgari eloquentia" , יחד עם אובידיוס, ורגיליוס, ולוקאנוס. ב"קומדיה האלוהית", דנטה וורגיליוס נמצאים עם סטאטיוס כשהם עוזבים את הטרסה החמישית (השמורה לרודפי הבצע ולבזבזנים) ונכנסים לשישית (השמורה לגרגרנים). גאולתו של סטאטיוס נשמעת בקנטו 20 (ההר רועד והנשמות החוזרות בתשובה זועקות "תהילה לאל עליון") והוא מצטרף לדנטה וורגיליוס בקנטו 21. לאחר מכן הוא עולה איתם על ההר המטהר ונשאר עם דנטה בגן העדן הארצי בפסגת ההר, לאחר שוורגיליוס חזר ללימבו. הוא מוזכר בפעם האחרונה בקנטו 33, מה שהופך אותו לאחת הדמויות החוזרות לאורך הכי הרבה זמן בקומדיה, הרביעי אחרי דנטה, ורגיליוס וביאטריצה . הוא לא מוזכר בגן העדן, אם כי יש להניח שהוא עולה כמו דנטה. נראה כי דנטה טוען שסטאטיוס היה מומר סודי לנצרות כתוצאה מקריאתו את ורגיליוס, אף על פי שאין עדות להמרתו בשום מקור היסטורי.
This Is... Icona Pop
This Is... Icona Pop הוא אלבום האולפן השני של הצמד השוודי איקונה פופ. האלבום יצא לאור ב-23 בספטמבר 2013 על ידי חברות התקליטים אטלנטיק רקורדס ו-TEN מיוזיק גרופ.
האלבום הגיע למקום השלישי במצעד אלבומי דאנס\אלקטרוני.
קדמוס וארמיון
קדמוס וארמיון (בצרפתית: Cadmus et Hermione) היא אופרה טרגדיה מוזיקלית (בצרפתית: "") מאת ז'אן-בטיסט לולי.
הליברית בשפה הצרפתית הוא מאת פיליפ קינו, מבוסס על ה"מטמורפוזות" מאת אובידיוס.
לאופרה פרולוג וחמש מערכות.
האופרה הועלתה לראשונה ב־27 באפריל 1673 על ידי האופרה של פריז באולם סאל ג'ו דה פום דה בקט (Salle du Jeu de Paume de Béquet).
באופרה זו המציא לולי את הסגנון של הטרגדיה המוזיקלית ("tragédie en musique" המכונה גם "tragédie lyrique)." סגנון זה התבסס על האופרה הוונציאנית של התקופה, תוך שימוש באלמנטים קומיים.
עלילה.
הפרולוג, משבח את המלך לואי ה -14, ומציג אותו כאפולו ההורג את הפיתון מדלפי. האופרה עצמה עוסקת בסיפור האהבה בין קדמוס, המייסד והמלך האגדי של יוון, והרמוניה, בתם של האלים במיתולוגייה היוונית ונוס ומרס. דמויות אחרות באופרה הן פאלאס אתנה, קופידון, יונו ויופיטר (אף הם מהמיתולוגייה היוונית והמיתולוגיה הרומית).
פרולוג.
אלגוריה המהללת את המלך לואי ה -14 כאל השמש הבלתי מנוצח. נימפות רועים ואלילים כפריים רוקדים ביום שמשי, ומעוררים את קנאתה של מפלצת הפיתון מדלפי. קרני השמש מביסות את הפיתון, והרוקדים שווים לרקוד.
מערכה I.
הנסיך המצרי קדמוס ואחותו אירופה מגיעים ליוון, ושם קדמוס מתאהב הרמוניה, בתם של האלים במיתולוגייה היוונית ונוס ומרס. מלך מקומי מחזר אחר הרמוניה, ועל מנת לזכות בידה קדמוס צריך לעבור מכשולים רבים שהציבו מרס ויונו.
האלה פאלאס אתנה עוזרת לקדמוס.
מערכה II.