חברת כבלי ציון נוסדה בשנת 1953 והייתה השנייה בגודלה בתחום הכבלים בישראל. החברה הוקמה כחברת בת של חברת מקלטי "רדיו בן גל" בראשון לציון. לאחר שמהנדס שעבד במפעל, שמעון אפטוביץ, הציע להקים פס ייצור לכבלי חשמל. המפעל החל לייצר בשנת 1954, זכה להצלחה רבה והגדיל במהירות את סל המוצרים שלו. המפעל ייצר כבלי חשמל במתח גבוה, כבלים למוצרי אלקטרוניקה, כבלי תקשורת וטלפון ומוצרים עבור משרד הביטחון.בשנת 1963 נחנך מפעל שני בשדרות, שקיבל את השם "כבלי ישראל", והוקם בהשקעה של כ2-2.5 מיליון ל"י. בשנת 1970 רכשה ההחברה הממשלתית "מכרות נחושת תמנע" את החברה, כדי שתשתמש בנחושת שחברה כורה בתמנע. אך בפועל רוב הנחושת בשימוש המפעל הייתה מיובאת. ביוני 1974 צורפה חברת "מכרות נחושת תמנע" לקונצרן כימיקלים לישראל, ו"כבלי ציון" הפכה לחברת של "כימיקלים לישראל". בנובמבר 1975 החליטה ועדת השרים לענייני כלכלה להקים מפעל חדש של "כבלי ציון" באילת. המפעל באילת נחנך ב-1977. המפעל באילת הפך למפעל המרכזי השל הקבוצה במקום המפעל בראשון לציון שהיה מוגבל בשטחו. בסוף שנות ה-70 ביקשה חברת "כימיקלים לישראל" למכור את "כבלי ציון", אך לבסוף הונפקו מניות החברה בבורסה לניירות ערך בתל אביב, כאשר "כימיקלים לישראל" המשיכה להחזיק בשליטה. בשנת 1987 רכשה חברת כלל תעשיות שליש ממניות החברה וב-1990 שליש נוסף, כך שהחזיקה בשליטה בחברה.
בשנות ה-2000.
בתחילת שנות ה-2000 היו לחברה 10 מפעלים וכ-900 עובדים בישראל. זאת כתוצאה מרכישה של שתי חברות נוספת "דאש תעשיות כבלים" ו"פיכה פלסט", שהייתה החברה השלישית בגודלה בישראל ונרכשה בדצמבר 1999. בעקבות רכישת הפעילויות הרבות עבר התאגיד תהליך של מיזוג פעילויות דומות לשתי חטיבות עסקיות: פעילות יצור כבלי חשמל רוכזה במפעל חדש בשדרות ואילו יצור כבלי התקשורת הועבר למפעל בבית שאן. במהלך הארגון מחדש נסגרו שמונה אתרי יצור ומרכזי הפצה. החברה סבלה גם מתחרות במכרזים של חברת החשמל מול ייבוא במחירי היצף מאסיה. כמחצית מתוך כ-900 העובדים של החברות שמוזגו פוטרו. השלב האחרון של הארגון מחדש הסתיים בסוף 2004 עם סגירת המפעל במעלות והעברת ציוד היצור למפעל בבית שאן.
בשנת 2003, רכשה מניות במפעל בקזחסטן.
בשנת 2007, גייסה כ-100 מיליון שקל בהנפקת איגרות חוב.
בשנת 2008, מכרה את המפעל כבלי התקשורת בבית שאן לחברת טלדור כבלים ומערכות. באותה שנה גם שינתה חברה את שמה מ"סופריור כבלים" ל"סינרג'י כבלים".
בשנת 2010, הגיעה החברה להסדר חוב עם מחזיקי איגרות החוב של החברה, לאחר שנקלע לקשיים עסקיים. כחלק מההסדר עברה ביצעה החברה תוכנית התייעלות שכללה, בין השאר, פיטורי עובדים, מכירת פעילויות שלא היו בליבת העסקים והתמקדות במוצרים של כבלי מתח גבוה, בינוני ועליון ומוצרים מיוחדים. כחלק מתהליך ההתייעלות, החליטה החברה גם להעביר את המטה שלה לשדרות כדי לחסוך בעלויות התפעול. לאחר תוכנית התייעלות ירד מספר העובדים של החברה לכ-220. בינואר 2015, אישר בית המשפט המחוזי בבאר-שבע הסדר חוב שני לחברה, שוב בעקבות קשיים בתשלום איגרות החוב שלה. במסגרת ההסדר, קרן ההשקעות הפרטיות פורטיסימו קפיטל קיבלה לידיה את השליטה בסינרג'י.
בעקבות הסדר החוב קרן פורטיסימו רכשה את מלוא הבעלות בחברה. סינרג'י נותרה יצרנית כבלי כוח להולכת חשמל היחידה בישראל, והיא מהווה ספק אסטרטגי לחברת החשמל. אך כ-80% מהכבלים שנמכרים בישראל מיובאים מטורקיה ונמכרים במחירים זולים יותר. הפסדי החברה הגיעו לעשרות מיליוני שקלים בשנה וביוני 2017 הודיעה על מהלך פיטורים נרחב של מרבית עובדי החברה, וכולל רוב חברי ההנהלה, שבסיומו נותרה עם כ-50 עובדים בלבד.
במאי 2021, קרן פורטיסימו העבירה את הבעלות בחברה לידי חברת "מגוון" של איש העסקים רונן אלעד, בתמורה להקצאה של 12.5% ממניותיה של מגוון.
אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי
אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי (ברוסית: Вокально-инструментальный ансамбль (בקיצור ВИА או VIA) הוא שמם הרשמי של הרכבים מוזיקליים מקצועיים וחובבים המוכרים על ידי המדינה בברית המועצות בשנות השישים והשמונים. המונח "VIA" בתקופה הסובייטית היה שם נרדף למונח "הרכב מוזיקלי" (אפשר היה ליישם אותו גם על הרכב מוזיקלי זר), אך עם הזמן הוא נקשר בעיקר ללהקות רוק, פופ ופולק סובייטיות.
הופעת המונח.
המונח "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי", כמו גם התופעה עצמה המיועדת למונח זה, הופיע בברית המועצות בשנות השישים, בעקבות התלהבותם של הנוער הסובייטי מהטרנדים הפופולריים במוזיקה המערבית. רק אז החלו להיווצר קבוצות מוזיקליות בברית המועצות, שנועדו להפוך לאנלוגים משלהן (מותאמות לאידאולוגיה) של להקות הרוק המערביות. מכיוון שלא ניתן היה לכנות קבוצות רוק מסיבות אידאולוגיות (מוזיקת רוק הוכרזה כ"תוצר של תרבות מערבית נרקבת"), השם "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי" או בקיצור, "VIA" הוטבע עבור הרכבים כאלה.
VIA נוצרו במוסדות תרבות שונים: בפילהרמוניות מקומיות, תיאטרונים ועמותות קונצרטים. הסטטוס הרשמי הפריד בין VIA ל"בארד" מאותה התקופה, שעברה בקטגוריית הופעות החובבים. בנוסף ל- VIA המקצועי, היו קבוצות חובבים דומות במוסדות שונים (בתי תרבות, חוות קולקטיביות וכו').
במאי 1966 פורסמה ההגדרה של "אנסמבל ווקאלי ואינסטרומנטלי" בכרזה של אנסמבל אוונגרד, נאום מהאגודה הפילהרמונית של דונייצק. כמו כן, בין הקבוצות שיצרו את ז'אנר ה- VIA, הם ההרכבים "" ו- "וסיוליה רביאטה", שנוסדו בשנת 1966 בלנינגרד ובמוסקבה, בהתאמה. "דוברי מולודצי" הוקמה בשנת 1969.
ה- VIA הכי ידועים הם: פסניארי, וסיוליה רביאטה, (Самоцветы), זמלניאה, (Добры молодцы), (Ариэль), (Аракс), (Синяя птица), (Сябры), (Поющие гитары), (Пламя), (Красные маки), (Верасы), (Лейся, песня), (!Здравствуй, песня), (Надежда), "" (Ялла).
Open Door
Open Door הוא סיבוב הופעות משותף של הזמרת האמריקאית אינדיה ארי והמוזיקאי הישראלי עידן רייכל, שנתמך על אלבומם המשותף הנושא את אותו שם, שהיה אמור לצאת בשנת 2011, אך נגנז. המופע התקיים ברחבי העולם, עלה ב-2011 והסתיים באותה השנה. המופע עלה לראשונה ביוני 2011 באופרה הישראלית החדשה.
רקע.
ביוני 2011 הכריזו רייכל וארי על אלבום משותף שעתיד לצאת בשנת 2012, ואיתו על סיבוב ההופעות המשותף. שירי האלבום הוצגו במופעים, אך בסופו של דבר, האלבום נגנז. לפני סיבוב ההופעות, חיבורם של רייכל וארי החל בהופעות שונות, בהם הופעה בוושינגטון די. סי. בפני נשיא ארצות הברית ברק אובמה בשנת 2008 ובטקס הענקת פרס נובל לשלום בשנת 2010.
ביקורת.
יוסי חרסונסקי העניק ביקורת חיובית למופע: "אנחנו העולם. ביחד אנחנו האחד-עולם. Together We Are The One. שיר פתיחה. המילים, המוזיקה חיברו לי את ההמנון ההוא של מייקל והסטארים להמנון החדש של אינדיה ארי את עידן רייכל. מוזיקת עולם? אחרי הערב המחניף הזה, אין לי מושג מה מוזיקת עולם. די בעובדה שזמרת אמריקאית ענקית חוברת למוזיקאי ישראלי? [...] אינדיה ארי בעברית, לידה בחור בחיצוניות אתנית, על הבמה יש כלים אוריינטליים. זה כמעט כמו להמציא את גלגל המוזיקה מחדש".
A Dream Is a Wish Your Heart Makes
A Dream Is a Wish Your Heart Makes (בעברית: חלום הוא משאלת קסם, בתרגום מילולי לעברית: "חלום הוא משאלה שהלב יוצר") הוא שיר בלדת פופ מתוך הסרט "סינדרלה" של חברת וולט דיסני משנת 1950. השיר נכתב והולחן על ידי מאק דייוויד, אל הופמן וג'רי ליווינגסטון, אשר כתבו את כל השירים בסרט. השיר מושר בסרט על ידי סינדרלה שמעודדת את חבריה החיות לעולם לא להפסיק לחלום, כאשר בגרסת המקור של הסרט השיר בוצע על ידי איילין וודס, ובגרסת הדיבוב העברי הוא בוצע על ידי טל אמיר.
גרסת המקור של השיר הוקלטה בהוליווד ב-26 באוקטובר 1949, כאשר הוא שוחרר לראשונה ב-4 בפברואר 1950 כחלק מפסקול הסרט שנמכר על ידי חברת התקליטים "תקליטי RCA". התמה של השיר מזכירה את השירים "When You Wish Upon a Star" מתוך הסרט "פינוקיו" ו-"Once Upon a Dream" מתוך הסרט "היפהפייה הנרדמת".
קיוטרה
מחוז קיוטרה (באנגלית, בסווהילי: Kyotera) הוא אחד ממחוזותיו האדמיניסטרטיביים של האזור המרכזי במדינת אוגנדה.
מיקום.
המחוז גובל במחוז מאסאקה מצפון מזרח, ברפובליקה המאוחדת של טנזניה מדרום, במחוז ראקאי ממערב ובמחוז לוואנגו מצפון מערב. מטה המחוז יושב בעיר קאסאלי. עיר הבירה והעיר הגדולה של המחוז היא קיוטרה.
רקע כללי.
במקור נחשב המחוז לחלק ממחוז ראקאי. ב-1 ביולי 2017, התפצל המחוז והפך למחוז עצמאי, כחלק מתוכנית ממשלתית להקטין את המחוזות במדינה, ובכך יועברו הכספים גם לעיירות הקטנות, ולא יישארו בידיי הערים הגדולות במחוז, כפי שקרה עד אז.
אוכלוסייה.
קצב גידול האוכלוסייה הוא 1.48% בשנה. כ-80% מתושבי המחוז גרים באזורים כפריים.
המשרד לאושר עילאי
המשרד לאושר עילאי (באנגלית: The Ministry of Utmost Happiness) הוא הרומן השני של הסופרת ההודית ארונדהטי רוי, שראה אור בשנת 2017, עשרים שנה לאחר ספר הביכורים שלה, אלוהי הדברים הקטנים. הספר תורגם ל 50 שפות, כולל אורדו והינדי. הספר תורגם לעברית על ידי צילה אלעזר לידיעות ספרים בשנת 2020.
תקציר העלילה.