ב-1966 עזב ויינברג את ברקלי והתקבל למשרת מרצה באוניברסיטת הרווארד. ב-1967 היה פרופסור אורח ב-MIT, שם גם הציע את המודל שלו המאחד בין אלקטרומגנטיות והכוח הגרעיני החלש, כאשר המסות של חלקיקים נושאי הכוח החלש שבאינטראקציה הוסברה באמצעות שבירת סימטריה ספונטנית. אחד מההיבטים הבסיסיים שבמודל שלו היה חיזוי קיומו של בוזון היגס. המאמר שבו הציע ויינברג את המודל שלו, שידוע כיום כתאוריית האיחוד האלקטרו-חלש (""), הוא בין העבודות התאורטיות המצוטטות ביותר בפיזיקת חלקיקים, נכון לשנת 2009. לאחר עבודה זו המשיך לעבוד בתחומים רבים של פיזיקת חלקיקים, תורת השדות הקוונטית, כבידה, סופר-סימטריה, תורת העל-מיתר וקוסמולוגיה, כמו גם בתאוריה שנקראת טכניקולור ().
בשנים שלאחר 1967, המודל הסטנדרטי המשיך להתפתח הודות לעבודותיהם של תורמים רבים, ובהם ויינברג, עבדוס סלאם ושלדון גלאשו, אשר איחדו את האינטראקציות החלשות והאלקטרומגנטיות.
ב-1979 הביא לפריצת דרך בראייה המודרנית על אספקט הרנורמליזציה של תורת השדות הקוונטית, ששינתה לחלוטין את נקודת המבט על עבודות קודמות (לרבות זו שלו מ-1967).
באותה שנה זכה ויינברג בפרס נובל לפיזיקה, יחד עם עבדוס סלאם ושלדון גלאשו, שהציעו בנפרד תאוריה של איחוד אלקטרו-חלש.
ב-1982 עבר לאוניברסיטת טקסס באוסטין.
השפעתו של ויינברג וחשיבותו מודגמים על ידי העובדה שהוא מוזכר לעיתים תכופות כאחד מגדולי המדענים, וכן על ידי ציוניו הגבוהים ב-h-index ומדד היצירתיות.
בשנת 2021 זכה בפרס פריצת הדרך בפיזיקה יסודית.
דעות.
ויינברג התבלט כפובליציסט בנושאים מדעיים, והוא כתב ספרים ומאמרים רבים (שביניהם רבים תורגמו לעברית) בנושאי מדע פופולרי.
היה ידוע כתומך במדינת ישראל והחזיק עמדה ייחודית שיצאה להגנת הרעיון הציוני מהכיוון הליברלי. רעיונות אלה התבטאו במאמרו "ציונות ויריביה התרבותיים".
ויינברג היה אתאיסט.
נפטר ב-23 ביולי 2021.
מסכת עורלה
איסור עורלה
לשם
לֶשֶׁם היא האבן הראשונה בטור השלישי בחושן הכהן הגדול, והיא מיוחסת לשבט דן.
הלשם במקורות.
לשם היה גם כינוי לעיר ששבט דן כבש, והסב את שמה ל-'דן'. נראה שלשם וליש הם שמות נרדפים לאותה עיר. כנראה שבעיר זו הוקם המקדש של שבט הדני, בו הוצב פסל מיכה, ובו שירתו בני השושלת של יהונתן בן גרשום ככוהנים עבור השבט.
זיהוי.
מאחר שאין במקורות פרטים מזהים לאבני החושן, הרי שאין לדעת לאיזו אבן חן התכוונו ואפילו מה היה צבעה.
סטיבן ווינברג
סטיבן וינברג
כוח אלקטרומגנטי
מגילה
מגילה היא רצועה ארוכה של קלף, פפירוס או נייר, שעליה נכתבו סימני כתב ואיורים בעת העתיקה. מגילות שימשו לפני שהומצא המצחף במאה ה-1. המאפיין העיקרי של מגילה הוא הכתיבה הרציפה של הטקסט, המחולק לעמודות אך רשום כרצף אחד, בניגוד לספר שבו דפים. בנוסף, הכתיבה נעשית בדרך כלל רק על צד אחד של הדף.
עקב היותן עשויות מחומר אורגני בדרך כלל הן לא שורדות, וקשה למצוא מגילות מהעת העתיקה. מסיבה זו גילוי מגילות מדבר יהודה נחשב לאחד מהממצאים הארכאולוגיים החשובים ביותר מעולם. למרות שחלקים מן הכתוב במגילות ניזוקו ואין אפשרות לשחזרם, רובן נשמרו באופן מפליא, וזאת בשל האקלים היבש השורר באזור ים המלח.
בתרבות היהודית, התורה וכתבי קודש נוספים נקראים מעל גבי מגילות בסדר התפילה בבית הכנסת. כיום משמשות מגילות בעיקר בהקשר דתי, או אמנותי.
חג הפורים
דניאל קרייג
דניאל ראפטון קרייג (באנגלית: Daniel Wroughton Craig; נולד ב-2 במרץ 1968) הוא שחקן קולנוע אנגלי. השחקן השישי לגלם בקולנוע את דמותו של ג'יימס בונד, שגילם את דמותו בשנים 2006 עד 2021.
ביוגרפיה.
קרייג נולד בצ'סטר וגדל בפרסקוט הקרובה לעיר ליברפול. בגיל 16 עבר ללונדון והצטרף ל-National Youth Theatre, ואחר כך למד בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
1992–2005 – ראשית דרכו.
הקריירה הקולנועית שלו החלה ב-1992 כששיחק בסרט "כוחו של אחד", ב-1996 זכה להכרה נרחבת באנגליה כשכיכב בסדרת הטלוויזיה המצליחה של ה-BBC "ידידינו בצפון". להכרה בינלאומית זכה כשהופיע לצידה של אנג'לינה ג'ולי בסרט "לארה קרופט: טומב ריידר", ובסרטו של סם מנדס "הדרך לפרדישן" לצידו של טום הנקס. סרטים בולטים נוספים שלו היו "סילביה" בתפקיד המשורר האנגלי טד יוז בעלה של סילביה פלאת' בגילומה של גווינת' פאלטרו, ובסרט "אין סוף לאהבה" על פי ספרו של איאן מקיואן "אהבה עיקשת". ב-2005 גילם קרייג בסרטו של סטיבן ספילברג "מינכן" את דמות איש המוסד היהודי יליד דרום אפריקה.
2006–2021 – ג'יימס בונד.
בפברואר 2005 הוזכר שמו כמחליף אפשרי לפירס ברוסנן בתפקיד ג'יימס בונד. ב-14 באוקטובר 2005, הודיעה חברת EON Productions, המפיקה את סרטי ג'יימס בונד, במסיבת עיתונאים מיוחדת שקרייג יהיה השחקן השישי המגלם את הסוכן 007. קרייג חתם על חוזה לשלושה סרטים, הראשון שבהם "קזינו רויאל" יצא לאקרנים ב-14 בנובמבר 2006, השני "קוונטום של נחמה" יצא לאקרנים ב-6 בנובמבר 2008 והשלישי "סקייפול" יצא לאקרנים ב-9 בנובמבר 2012. קרייג הבלונדיני הוא השחקן הראשון שמגלם את בונד שאינו כהה שער, ובתקשורת כינו את הדמות "ג'יימס בלונד". קרייג הוא גם השחקן הראשון שמגלם את בונד שנולד אחרי תחילת סדרת סרטי ג'יימס בונד ואחרי מותו של איאן פלמינג.
בחירתו של קרייג כבונד עוררה מחאה בקרב מעריצי סדרת הסרטים. מתנגדיו העלו אתר אינטרנט craignotbond.com (קרייג אינו בונד) ואיימו להחרים את הסרטים. לעומתם הועלו להגנתו אתרים אחרים כגון craigasbond.com. שחקני קולנוע רבים ששיחקו לצידו או שהשתתפו בסרטי ג'יימס בונד טענו שקרייג הוא בחירה מוצלחת לתפקיד. חלק מהביקורת הייתה הטענה שהשחקן נמוך מכדי לשחק את סוכן 007, על אף שבגובה של 1.78 מ' קרייג הוא מעל הגובה הממוצע של גבר בריטי לבן.
בשנת 2012 סרטון בהשתתפותו לצד מלכת אליזבט השנייה הוקרן בטקס הפתיחה של אולימפיאדת לונדון על רקע יצירה מוזיקלית של הנדל "הגעתה של מלכת שבא".
בספטמבר 2012 פורסם כי קרייג חתם על חוזה לשני סרטי ג'יימס בונד נוספים: "ספקטר", אשר יצא לאקרנים בנובמבר 2015, ו-"לא זמן למות", אשר יצא לאקרנים בספטמבר 2021.
הפקת הסרט ה-25 בסדרת ג'יימס בונד, "לא זמן למות", יצאה לדרך בשנת 2016, הסרט הוא סרטו האחרון של דניאל קרייג בתפקיד ג'יימס בונד. לקראת צאת הסרט לאקרנים, בספטמבר 2021, אפל TV פלוס שידרה סרט טלוויזיה קצר באורך 45 דקות בשם "להיות ג'יימס בונד" בסרט בו קרייג מהרהר בכנות על גילומו של בונד במשך 15 שנה. בסרט, שכולל קטעי ארכיון שטרם נראו, החל מקזינו רויאל ועד לא זמן למות, קרייג משתף את זיכרונותיו האישיים בשיחה עם מפיקי הסדרה, מייקל וילסון וברברה ברוקולי, לקראת הופעתו הסופית כסוכן החשאי האייקוני. "הרבה אנשים כאן עבדו איתי על חמש סרטים", ציין קרייג זמן קצר לאחר השלים את סצנת הסיום של אין זמן למות: "...אהבתי כל שנייה מהסרטים האלה, ובעיקר את הסרט הזה כי קמתי כל בוקר והזדמן לי לעבוד איתכם, וזה היה כבוד גדול בחיי."
2022 ואילך – לאחר ג'יימס בונד.
ב-2022 כיכב לצידה של רות נגה בהפקה מודרנית של "מקבת'" שעלתה בברודוויי.
חיים אישיים.
ביוני 2011 קרייג התחתן בשנית עם השחקנית רייצ'ל וייס ובספטמבר 2018 נולדה להם בת משותפת. יש לו בת מנישואיו הקודמים לפיונה לודון. קרייג הוא אוהד של קבוצת הכדורגל האנגלית ליברפול.
סן חוזה, קליפורניה
פייר דאק
אנדרה איזאק המכונה פייר דאק (15 באוגוסט 1893 - 9 בפברואר 1975) היה הומוריסט וקומיקאי יהודי צרפתי.
חייו.
נולד למשפחה יהודית בעיר שאלון-סור-מארן (כיום שאלון-אן-שמפאן, בירת חבל שמפאן-ארדן) בצרפת. בניה של המשפחה, שמוצאה היה מחבל אלזס, לחמו למען צרפת בצבא המהפכה ובמלחמת צרפת–פרוסיה ב-1870. אחיו הבכור של איזאק נהרג במלחמת העולם הראשונה בהגנה על צרפת נגד הגרמנים. אביו היה קצב במקצועו, ואיזאק השתמש בהמשך בשפת הקצבים בפזמוניו.
איזאק נודע כפזמונאי פייר דאק מאז שנות השלושים של המאה העשרים. ב-1938 יסד את העיתון ההומוריסטי "עצם עם לשד". הוא הופיע בקברטים של פריז ושם ללעג את המצבים המגוחכים של חיי יום-יום.
בתקופת הכיבוש הנאצי של צרפת, שימש כאחד מדוברי רדיו לונדון. באחד השידורים אמר: "רדיו פריז משקר, רדיו פריז הוא גרמני". בתגובה, קריין רדיו פריז פיליפ אנריו, שעבד בשירות התעמולה הנאצית, הציג את פייר דאק כפליט יהודי שכלל אינו צרפתי. הוא השיב: "כאשר תמות, ייכתב על קברך (אם יהיה לך קבר כלל), 'מת למען היטלר אחרי שהוצא להורג בירייה על ידי הצרפתים'".
אחרי המלחמה שב פייר דאק לפריז וב-1949 פגש בפרנסיס בלאנש. הם הגישו סידרה רדיופונית בהמשכים ברדיו אירופה 1 מ- 1956 עד 1960. סידרה זו זכתה להצלחה רבה בצרפת.
לפני מותו ב-1975 אמר: "המוות הוא חוסר ידע לחיות".
הסדר
הר עציון
ישרון
הצעת הררי
אשר כנפו
אשר כנפו (נולד ב-1935) הוא סופר, איש חינוך ועורך ישראלי. בעבר כיהן בין היתר כיושב ראש ההנהלה של התזמורת האנדלוסית הישראלית באשדוד. כנפו עסק בחינוך ובעבודה תרבותית וחברתית, עבור החברה הישראלית בכלל, וקהילת יוצאי מרוקו בארץ בפרט. נשוי לחנה ולהם ששה ילדים. חוקרת אלצהיימר שירה כנפו וחוקר הפסיכולוגיה אריאל כנפו הם ילדיו, הראל כנפו הוא אחיינו.
ביוגרפיה.