ב-1 בספטמבר של אותה שנה, ויידמן שכר את שירותיו של נהג בשם ג'וזף קאופי שיסיע אותו לריביירה הצרפתית. שם, הוא ירה בצווארו של הנהג מאחור ביער בפאתי טור, גנב את מכוניתו ו-2,500 פרנקים. הרצח הבא אירע ב-3 בספטמבר, לאחר שויידמן ומיליון פיתו את ג'ין קלר, אחות פרטית, למערה באזור מיוער. גם אותה ויידמן רצח באמצעות ירייה לצוואר מאחור, וגנב 1,400 פרנקים ואת טבעת היהלום שלה. ב-16 באוקטובר מיליון וויידמן קבעו פגישה עם מפיק תיאטרון בשם רוג'ר להבלונד, והבטיחו להשקיע כסף רב באחת מהצגותיו. הוא נרצח בירי לצוואר, הפעם השלל עמד על 5,000 פרנקים. ב-22 בנובמבר שדד ורצח את פריץ פרומר, גרמני צעיר שאותו פגש בכלא. פרומר, שהיה יהודי, נכלא בשל דעותיו ומחאותיו נגד הנאציזם. גם אותו ויידמן רצח בכך שירה בו מאחור ירייה מדויקת לצוואר. גופתו נקברה במחסן הוילה בסיינט קלאוד, מיקום הירצחה של דה קובן. חמישה ימים לאחר מכן ויידמן ביצע את רציחתו האחרונה. ריימונד לסובר, סוכן נדל"ן, נורה כמו יתר הקורבנות כאשר הראה לויידמן נכס באזור סיינט קלאוד. גם ממנו נשדדו 5,000 פרנקים לאחר הרצח.
מעצר.
קציני משטרה ובראשם מפקח צעיר בשם פרימבורן איתרו את ויידמן הודות לכרטיס ביקור שהשאיר במשרדו של לסובר. בהגיעו לביתו, ויידמן מצא שני שוטרים מחכים לו בפתח. הוא הזמין אותם לדירתו ומיד הסתובב וירה שלוש יריות לעברם באקדח שהחביא. השוטרים, שלא נפצעו מן הירי, הלמו בויידמן בפטיש שהיה בקרבתם והכניעו אותו. הוא נלקח לחקירה ולמאסר ונהיה אסיר למופת, הודה בכל רציחותיו, כולל רציחתה של דה קובן, הרצח היחיד שעליו הביע חרטה. על הרצח הראשון שלו (דה קובן) אמר: "היא הייתה עדינה ולא חשדה בכלום...כאשר נגעתי בצווארה היה נפלה כמו בובה".
משפט הרצח של ויידמן, מיליון, בלנק וטריקוט נפתח בורסאי במרץ 1939, והיה המשפט הארוך ביותר בצרפת מאז משפט הרצח של אנרי דזירה לאנדרו, "כחול הזקן" המודרני, שנערך 18 שנים לפי כן. אחד מעורכי דינו של ויידמן, וינסנט דה מורו-ג'פרי, ייצג גם את לנדרו במשפטו. במשפט הרצח נכחה גם הסופרת הצרפתייה קולט.
ויידמן ומיליון נידונו למוות בעוד שבלנק נידון למאסר של שנתיים וטריקוט זוכתה. גזר דינו של מיליון הומתק למאסר עולם.
הוצאה להורג.
ב-17 ביוני 1939, ראשו של ויידמן נערף מחוץ לכותלי בית הסוהר סיינט-פייר בורסאי. "התנהגותם ההיסטרית" של הצופים בביצוע גזר הדין הובילה את אלבר לברן לאסור על הוצאות פומביות להורג. ללא ידיעתם של הרשויות, ההוצאה להורג הוסרטה מדירה המשקיפה לאתר הגיליוטינה. השחקן הבריטי כריסטופר לי, שהיה אז נער בן 17, צפה במתרחש.
מיקאל דוריש
מיקאל דוריש (בסלובקית: Michal Ďuriš; נולד ב-1 ביוני 1988) הוא כדורגלן סלובקי המשחק באתניקוס אחנס בעמדת החלוץ.
קריירת מועדונים.
דוריש התחיל את הקריירה שלו בדוקלה באנסקה ביסטריצה בה הוא משחק מגיל 14. אחרי שלוש שנים במחלקת הנוער, ב-9 בנובמבר 2005 הוא ערך את הופעת הבכורה שלו בהפסד 2-0 נגד רוז'ומברוק במשך 5 עונות הוא הבקיע 18 שערים ב-114 משחקים.
באוגוסט חתם בוויקטוריה פלזן מליגת העל הצ'כית. ב-28 באוגוסט 2010 ערך את הופעת הבכורה שלו בפלזן בניצחון 0-3 נגד דינמו צ'סקה בודייוביצה. בעונתו הראשונה במועדון זכה עם הקבוצה באליפות.
בקיץ הושאל למלאדה בולסלאב עד לסיום העונה. בעונת חזר לפלזן והבקיע 16 שערים ב-25 משחקים והיה מלך השערים של פלזן בעונה ושני בליגה אחרי דוד לפאטה שכבש 20 שערים.
ב-26 בינואר 2017 חתם באורנבורג מליגת העל הרוסית. ב-17 בינואר 2018 הושאל לאנורתוסיס פמגוסטה עד לסוף העונה. ב-6 ביולי 2018 הושלמה עסקת העברתו של דוריש לפמגוסטה תמורת 600 אלף אירו.
קריירה בינלאומית.
דוריש ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת סלובקיה ב-15 באוגוסט 2012 בניצחון 1-3 נגד . ב-13 בנובמבר 2015 הבקיע צמד בניצחון 2-3 נגד . דוריש השתתף עם הנבחרת ביורו 2016 בו שיחק בשלושת המשחקים, אך לא כבש אף שער.
תמר וולף-מונזון
תמר (תמי) וולף-מונזון (באנגלית: Tamar Wolf-Monzon; נולדה ב-17 ביולי 1963) היא חוקרת ספרות ישראלית, ופרופסור מן המניין במחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן, שבה כיהנה גם כראש המחלקה. מייסדת ומנהלת ארכיון המשורר יעקב אורלנד. מפברואר 2021 - חברת דירקטוריון הספרייה הלאומית בירושלים.
ביוגרפיה.
תמר וולף-מונזון נולדה בחיפה לחנה ויצחק וולף, למדה בתיכון עירוני ו' בחיפה. התגייסה במסגרת העתודה האקדמאית, שירתה בצה"ל כקצינה במכללה לביטחון לאומי וניהלה את הספרייה והארכיון של המכללה. בהמשך למדה במסלול ישיר לדוקטורט בספרות עם ישראל, באוניברסיטת בר-אילן וקיבלה את התואר בשנת 1996. מ-2018 עורכת כתב עת 'ביקורת ופרשנות', כתב עת רב תחומי לחקר הספרות באוניברסיטת בר-אילן. בשנים 2012–2014 כיהנה כראש המחלקה לספרות עם ישראל באוניברסיטת בר-אילן.
מחקריה.
מחקריה בתחום הספרות העברית החדשה מתמקדים בשירה שנכתבה במחצית הראשונה של המאה העשרים. עבודתה המדעית עוקבת אחר תהליכים היסטוריים, סוציו-ספרותיים, תרבותיים ולשוניים, והשפעותיהם על גיבוש הביוגרפיה הרוחנית של יוצרים ועל עיצוב מאפייניה הפואטיים של עבודתם הספרותית.
חקר הפואטיקה של אורי צבי גרינברג.
העיסוק המחקרי של וולף-מונזון בפואטיקה של אורי צבי גרינברג החל בעבודת הדוקטורט שלה, אותה עשתה בהנחיית פרופ' יהודה פרידלנדר ונושאה היה: "גיבוש הפואטיקה הארץ ישראלית של אורי צבי גרינברג". בהמשך כתבה מחקרים רבים אודות שירתו הארץ ישראלית וכתיבתו הפובליציסטית, מחקריה בדקו זיקות הקשר בין שירתו של גרינברג לבין כתיבתו הפובליציסטית, בתחום אמצעי הארגון הלשוניים של הטקסט, אך גם כתופעה תרבותית-אסתטית רחבה יותר, שהתקבלותה נבדקה על רקע האתוס הייחודי לעלייה השלישית או על רקע העשור הראשון של המנדט הבריטי. פרופ' וולף-מונזון עורכת ביחד עם פרופ' אבידב ליפסקר את סדרת המחקרים והתעודות על אורי צבי גרינברג, הרואה אור בהוצאת אוניברסיטת בר-אילן. כמו כן ערכה מחקרים משותפים אודות לשון שירתו של אורי צבי גרינברג, ביחד עם פרופ' זהר לבנת. השתיים שוקדות על הכנתו של מאגר ממוחשב לכלל יצירתו השירית והפובליציסטית של אצ"ג, בסיועו של פרויקט השו"ת באוניברסיטת בר-אילן.
חקר יצירתו של יעקב אורלנד.
פרופ' וולף-מונזון חקרה את שירי הזמר של אורלנד ובמיוחד את שיתוף הפעולה בין אורלנד למרדכי זעירא למן שירותם ב'להקה הצבאית העברית' בצבא הבריטי. מחקרה חושף שפה שירית חדשה, שיש הסוברים שבעת מלחמת העולם השנייה הייתה לה השפעה מכרעת על גיבושו של אתוס לאומי אופנסיבי. עיסוקה המחקרי בהיבטים הבין-תחומיים של הזמר העברי מתבטא בגיליון מיוחד של 'ביקורת ופרשנות' – הזמר העברי – פואטיקה, מוזיקה, היסטוריה, תרבות – שראה אור בעריכתה.
ב-2016 יצא לאור ספרה המונוגרפי בהיר וגבוה כזמר - יעקב אורלנד: פואטיקה, היסטוריה, תרבות המברר מקומו של יעקב אורלנד ורישומו על מפת התרבות הישראלית בין יישוב למדינה, מתוך קֶשֶב לתדרים השונים בהם יצר – בשירה הלירית, בשירי הזמר, בתרגומים, בדרמה ובכתיבה המסאית – ומתוך מעקב אחר הדיאלוג התוך-טקסטואלי המתקיים בין יצירותיו בז'אנרים השונים. הספר מבוסס על חומרים ארכיוניים, שנאספו מארכיונים רבים ובפרט על חומרים שהועברו על יד המשורר לאוניברסיטת בר-אילן, כתשתית מחקרית לכתיבת המונוגרפיה, ולשם הקמתו של ארכיון שיתעד ויאצור את מכלול עבודתו הספרותית של אורלנד.
שירה ופוליטיקה בין ישוב למדינה.
המעקב אחר התפתחות השירה העברית החדשה בזיקה לתהליכים היסטוריים ותרבותיים, הוליך את פרופ' וולף-מונזון לעיסוק בשירה פוליטית ובהקשריה החברתיים, דוגמת מחקרה אודות 'הדוחה כמפתח פואטי' בשירתו הפוליטית של רמי דיצני וסדרת ההרצאות שהועברה באוניברסיטה המשודרת בגלי צה"ל, שראתה אור כספר: שירה ופוליטיקה בין יישוב למדינה, משרד הביטחון – ההוצאה לאור ומודן, 2019.
אחד הפרקים בוחן את ההבדל בין השירים שנכתבו על טרומפלדור בידי תומכיו, לעומת השירים שכתבו על ידי יריביו הפוליטיים.
חיים אישיים.
תמר וולף-מונזון מתגוררת בשוהם, נשואה ליוסי מונזון, ולהם ארבעה ילדים. בתה שיר, מפקדת בחטיבת החילוץ, נהרגה ב-4 בספטמבר 2018 מפליטת כדור, בגיל 21.
ערפילית סולארית
ערפילית סולארית היא ענן בין-כוכבי של גזים ואבק המוביל להיווצרות מערכת השמש.
מבנה ותכונות.
הערפילית הסולארית הייתה מורכבת בעיקר ממימן ומהליום שמקורם במפץ הגדול ומעט יסודות כבדים יותר (כ-2%) שמקורם בתהליכי נוקליאוסינתזה בכוכב סמוך אשר סיים את חייו.
בשלב מסוים, הפרעה כלשהי, כנראה גל הלם של סופרנובה קרובה, גרמה ללחץ חזק על הערפילית הסולארית שדחף את החומר כלפי פנים, כאשר הכבידה שפעלה על החומר כלפי המרכז התגברה על לחץ הגזים שפעל כלפי חוץ, הערפילית החלה לקרוס במהירות. הערפילית התחממה בתהליך הקריסה כתוצאה מגידול בצפיפות, ובעקבות שימור התנע הזוויתי היא החלה להסתובב במהירות גדולה. היות שהקריסה הכבידתית יעילה יותר בכיוון ציר הסיבוב, הערפילית הפכה להיות ליותר ויותר שטוחה. במרכז הערפילית, היכן שמרבית החומר התרכז, החלה להיווצר השמש.
היסטוריית הערפילית הסולארית.
"השערת הערפילית" ("Nebular Hypothesis"), שהוצעה בשנת 1755 על ידי עמנואל קאנט ונוסחה בנפרד על ידי פייר-סימון לפלס, היא המודל המקובל בשנות האלפיים להסברת התהליכים שהובילו להיוצרות מערכת השמש. משערים שההצעה מבוססת על רעיון ראשוני של עמנואל סוודנבורג משנת 1734. השערת הערפילית גורסת כי מערכת השמש נוצרה כתוצאה מקריסה כבידתית של ענן בין כוכבי המורכב מגזים ואבק המכונה ערפילית סולארית.