ב-22 ביוני 1948, בחוף כפר ויתקין פרץ ויכוח קשה בינו לבין מנחם בגין. קוק צידד במסירת "אלטלנה" לידי צה"ל ואילו בגין התעקש שתישאר בידי האצ"ל. בגין עלה על הספינה שהמשיכה לתל אביב וקוק צעד רגלית לכביש 4. בדרכו לתל אביב נעצר על ידי מחסום צה"ל ונכלא לשלושה חודשים בכלא בית שאן כמו כל חברי האצ"ל ששמם נקשר לספינה. בעקבות מעצרו, הגיש אחיו את העתירה הראשונה שבה דן בית המשפט הגבוה לצדק של מדינת ישראל. יחיעם ויץ סבור שהבאת אוניית הנשק "אלטלנה" הייתה קריאת תיגר על מנהיגותו של מנחם בגין, כשם שהייתה קריאת תיגר על מנהיגותו של בן-גוריון. לטענתו, הלל קוק עמד בראש האופוזיציה הפנימית לבגין בתנועת החרות, בעיקר בשאלת היחס למוסדות היישוב העברי. בעוד קוק נקט בגישה השוללת שיתוף פעולה של התנועה עם מוסדות היישוב, בגין תמך בהשתלבות התנועה במוסדות המדינה שזה עתה קמה.
היה חבר הכנסת הראשונה מטעם תנועת החרות, אך פרש ממנה במעמד סיעת יחיד, עקב חילוקי דעות.
ב-1951 עבר לארצות הברית שם היה איש עסקים, ב-1957 הקים עם שמואל מרלין את המכון לחקר המזרח התיכון בניו יורק. שב לישראל בשנות ה-60.
הלל קוק התגורר בכפר שמריהו. נפטר ב-18 באוגוסט 2001, בן 86, ונקבר בבית הקברות בכפר שמריהו.
היה נשוי לבטי, ולאחר פטירתה נישא לפסלת נילי קוק. בנותיו הן אסטרה טמקו, פסיכואנליטקנית שחייה בלונדון עם בעלה העיתונאי נד טמקו ופרופ' בקי קוק מהמחלקה לפוליטיקה וממשל באוניברסיטת בן-גוריון בבאר שבע, שהייתה נשואה לפרופסור למדע המדינה גדעון דורון.
הקו האדום
מצפה רביבים
מצפה רביבים (נקרא גם תל צופים) הוא אחד משלושת המצפים בנגב שהוקמו בשנת 1943.
היסטוריה.
בשנת 1938 הוקמה "קבוצת רביבים" בראשון לציון, באתר בו היו קודם לכן אנשי גרעין השדה שהתיישב בשדה נחום. חברי הקבוצה היו צעירים מגרמניה וצעירים ארצישראליים מזרחיים חברי תנועת הנוער העובד, שהתחנכו בקיבוץ גבעת ברנר.
האדמות עליהם הוקם הקיבוץ נרכשו בשנות ה-30 על ידי יהודים מדרום אפריקה באמצעות אנשי הכשרת היישוב מבדואים משבט אל-עזאזמה. לאחר מכן תרמו הרוכשים את הקרקע לקרן קיימת לישראל.
הקיבוץ עלה לקרקע ב-7 ביולי 1943, בשם תל צופים כאחד משלושת המצפים בנגב. מדיניות הספר הלבן באותה תקופה לא איפשרה הקמת יישובים יהודיים בנגב, ולכן הוקמו המצפים תחת מסווה של תחנות מחקר חקלאיות. את השם נתן לקיבוץ מנהיג תנועת העבודה ברל כצנלסון, רביבים היה שמו של ביטאון שהוציא הסופר יוסף חיים ברנר (מחלוצי הספרות העברית המודרנית) ומכאן גם שמו של הקיבוץ. המצפה נמצא בקרבת קיבוץ רביבים ונחשב היום ל"נקודה הישנה".
מצפה רביבים הוקם ביולי 1943, מספר חודשים לאחר מרד גטו ורשה וזו מגילת היסוד:
הסיבות להקמה המצפה.
השם "מצפה" ניתן למקום על מנת לספק את הבריטים שלא מדובר ביישוב קבע ומספר האנשים במקום הוגבל ל-12. במפות של התקופה נכתב השם "תל צופים". המתיישבים קראו למקום עסלוג' כדי לבדל את עצמם מרביבים שבראשון לציון, בה חיו באותו זמן רוב חברי הקיבוץ. לנגב נשלחו בעיקר רווקים. כשהוקם המצפה הוא היה היישוב היהודי הדרומי ביותר בארץ ישראל ואמור היה להפוך ליישוב קבע, כשהתנאים הסביבתיים יוכחו כמתאימים למגורים. להקמתו הייתה גם חשיבות אסטרטגית בתקופת המנדט הבריטי – הגברת הנוכחות היהודית בנגב, כאשר לאחר המרד הערבי מנעו חוקי המנדט מן היהודים רכישת קרקעות במרבית שטחי ארץ ישראל. בעקבות הקמתו, נכלל הנגב בתוכנית החלוקה של ועדת אונסקו"פ, ובעקבות זאת גם בהחלטת האו"ם על חלוקת הארץ.
מים.
מקור המים היחיד הייתה באר שנקדחה על ידי הבריטים מספר שנים קודם לכן. ביום העלייה על הקרקע נפטר מטיפוס מזכיר היישוב – משה ליבר, והבאר נקראה על שמו. מי הבאר המליחים שמשו לניסיונות חקלאיים של המצפה, מסגרת תפקידו הלאומי לבדוק אפשרויות של התיישבות בנגב. מי השתייה נקנו מבארות ביר עסלוג'. ניסיון נוסף היה לנצל את מי השיטפונות, לאגום אותם ולגדל חיטה בלימנים. המפעל הזה נוהל על ידי המהנדס דב קובלנוב. אף על פי שהושקעו במפעל מאמצים וכספים רבים הוא ננטש בעיקר בגלל חורפים ללא שיטפונות.
ועדת אונסקו"פ.
במאי 1947 ביקרה ברביבים ועדת אונסקו"פ – הוועדה המיוחדת של האו"ם לענייני ארץ ישראל. בזכות הביקור זכתה ההתיישבות היהודית בנגב לתהודה ציבורית חזקה. הסוכנות היהודית הודיעה לקיבוץ שיש לעשות את מיטב המאמצים להוכיח לוועדה "שכדי להפריח את הנגב נחוצה אוכלוסייה" יהודית באזור מהסוג המצוי ברביבים. למזלם של המתיישבים, בעקבות השיטפון שחל באותה שנה, פריחת הסייפנים ולבלוב השדות שבמקום הייתה מרהיבה. חברי המשלחת התרשמו עמוקות, ראש המשלחת הביע הערכה לחלוצים על הפכם מדבר לגן פורח. הביקור זכה להבלטה בעיתונות. יש הטוענים כי לביקור זה הייתה השפעה מכרעת בהחלטת ועדת אונסקו"פ לכלול את הנגב בתחום המדינה היהודית.
מלחמת העצמאות.
עד נובמבר 1947, התנהלו יחסי שכנות טובים עם השכנים הבדואים. בעקבות החלטת החלוקה בכ"ט בנובמבר, כל שבט נאלץ להחליט אם להישאר לצדנו או לחבור לצבא מצרים שהתקרב לאזור רביבים. בחודש יוני השתתפו חברים מרביבים בהתקפה של הפלמ"ח על הכפר השכן ביר עסלוג'. בהתקפה זו נהרגו 11 חיילים ישראליים, מתוכם שלושה חברי רביבים (סיפור הקרב).
אזור ביר עסלוג' נכבש סופית בידי חטיבת הנגב במבצע חורב ב 27 בדצמבר 1948.
ביום 18 ביולי 1948 הופצץ היישוב במשך יום שלם על ידי חיל האוויר המצרי. אחרי תשע התקפות אוויריות הגיעו שני מטוסים של טייסת הנגב והצליחו להפיל מטוס מצרי ולפגוע בשני. כעבור ימים מספר נכנסה לתוקפה ההפוגה השנייה.
פרס רוג'ר קרוזייר
פרס רוג'ר קרוזייר היה פרס של ליגת ה-NHL שהוענק, מאז שנת 2000 ועד 2007, לשוער עם אחוז ההצלות הגבוה ביותר בעונה הרגילה, בתנאי ששיחק לפחות 25 משחקים.
הפרס נקרא על שמו של רוג'ר קרוזייר, שהיה השוער של דטרויט רד וינגס ושל באפלו סייברס בין 1964 ו-1977. הוא נתרם על ידי בנק MBNA (כיום חלק מבנק אוף אמריקה) בו עבד קרוזייר לאחר פרישתו ממשחק. גובה הפרס היה 25,000 דולר, לתרומה למען שחקני הוקי קרח צעירים או לתרומה למען מטרה חינוכית אחרת, לפי בחירת הזוכה.
נח שפירא
נח שפירא (נודע בשם העט בַּר-נָ"ש; תרכ"ג, 1863, תרכ"ג, קישינב, בסרביה, האימפריה הרוסית – 7 בינואר 1931, י"ט בטבת תרצ"א, תל אביב, פלשׁתינה-א"י) היה משורר עברי עממי, פזמונאי, מתרגם עיתונאי ומסאי, איש העלייה הראשונה.
קורות חיים.
נח שפירא נולד בשנת 1863 בעיר קישינב שבבסרביה (אז באימפריה הרוסית; כיום במולדובה), במשפחת חסידים, בנו של שלום שכנא שפירא. קיבל חינוך מסורתי וכללי, ולאחר שלמד הנהלת חשבונות, עבד במקצועו.
נתפס לציונות ולעברית מנעוריו, והצטרף לאגודת "חובבי ציון" בעירו קישינב. הוא היה מהמנהיגים הפעילים, יחד עם מאיר דיזנגוף. בשנת 1890 (תר"ן) עלה לארץ ישראל, והחל את דרך התלאות הרגילה של פועל חקלאי במושבות; בתחילה עבד ברחובות, ומשם עבר למושבה זכרון יעקב. בכל מקום שהגיע אליו היה המנהיג והרוח החיה של אגודות הפועלים. בשנת 1891 (תרנ"א) נישא ביפו לבתיה מאדנסקי.
עם התיישבותו בתל אביב התמסר לכתיבה עיתונאית עברית, ופרסם כתבות מאמרים ומסות בענייני השעה. בעת ובעונה אחת כתב שירים ובייחוד שירי זמר, והיה לאחד ממחדשי הזמר העברי בארץ. שירו המפורסם ביותר הוא "שיר עבודה" ("יה-חי-לי-לי, יה-עמלי! / הָעוֹלָם עוֹמֵד עַל הָעֲבוֹדָה / הָרִיעוּ, שִׁירוּ בְּקוֹל תּוֹדָה!"), שהתפרסם בשנת 1895.
שפירא עיבד לעברית קלה ומדוברת את שירו של אליקום צונזר, "המחרשה", שהושר בארץ במילותיו של שפירא ובשמו "בְּמַחֲרַשְׁתִּי". את שיריו פרסם בשם העט "בר-נ"ש" (כלומר נח שפירא).
בעוד ששיריו היו מושרים הרבה בשעתו, וחלקם מושרים אף היום, הרי כתיבתו העיתונאית כמעט ונשכחה, ואפילו לא כונסה.
עיזבונו הספרותי הועבר לארכיון העבודה של פועלי ארץ ישראל בתל אביב על ידי ברל כצנלסון.
חי בעוני מרוד. בעיתון "החרות" מ-25 בנובמבר 1910 נמצא שיר ערש מפרי עטו שהוקדש לבתו הבכורה שולמית.
שולמית, בת נח וחסידה, נפטרה בשנת 1914 בגיל ארבע. ("החרות", 4 בנובמבר 1914)
נח שפירא נפטר בינואר 1931 בבית החולים "הדסה" בתל אביב, לאחר מחלה קצרה. נקבר בבית הקברות טרומפלדור.
אשתו נפטרה בשנת 1963 בעת שביקרה את בן אחותה בליסבון.
באוספו של זלמן פבזנר מצוי קיצור תולדותיו של שפירא, כתובות בידו.
בשנת 1966 פרסם המוזיקאי וחוקר המוזיקה מנשה רבינא מחקר על אודות השיר "יה חי לי, לי-הה-עמלי" ומחברו שפירא.
אד מורו
דיסקוגרפיה של דפש מוד
גביע רוג'ר קרוזייר
ניו אינגלנד פטריוטס
ניו אינגלנד פטריוטס (באנגלית: New England Patriots; כינוי: הפטס) היא קבוצת פוטבול מאזור בוסטון רבתי. הקבוצה משחקת בבית המזרחי של ה-AFC ב-NFL. הקבוצה נקראה במקור בוסטון פטריוטס. לפני שעברה בשנת 1971 לפוקסבורו, פרבר המרוחק כ-35 קילומטרים מבוסטון.
הפטריוטס היו בין הקבוצות המייסדות של ליגת ה-AFL בשנת 1960, והצטרפו ל-NFL לאחר המיזוג של שנת 1970. הפטריוטס התקדמו לשלב הפלייאוף ארבע פעמים לפני הופעתם הראשונה בסופרבול XX, בשנת 1986 בו הפסידו לשיקגו ברס. הקבוצה גם הפסידה בסופרבול XXXI ב-1997 לגרין ביי פאקרס.
בין עונת 2001 ועונת 2004 הפטריוטס היו לקבוצה השנייה (אחרי הדאלאס קאובויס), שזוכה בשלוש אליפויות בארבע שנים (XXXVI, XXXVIII, XXXIX). והקבוצה השמינית שזוכה בשני סופרבולים ברציפות.