על פי הלשכה המרכזית הניגרית לסטטיסטיקה, ביפן חיים למעלה מ-2,700 אזרחי ניגריה. רובם מתגוררים בבירה טוקיו ובעיר קיוטו.
Live at Last
Live at Last הוא אלבום DVD של הזמרת האמריקאית אנסטסיה, אשר יצא ב-27 במרץ 2006 על ידי אפיק מיוזיק וידאו. האלבום כולל צילומים של קטעים מתוך סיבוב ההופעות הראשון שלה Live at Last tour, אשר התרחשו בברלין שבגרמניה בתאריכים 24 ו-26 באוקטובר 2004. כל השירים שבוצעו בהופעות נכללים ב-DVD מלבד השיר "One Day in Your Life" אותו שרה הזמרת ביחד עם הקהל בסגנון של תחרות. בנוסף האלבום גם מכיל מהדורה מורחבת הכוללת קליפים וקטעים של מאחורי הקלעים.
יחסי ניו זילנד–סן מרינו
יחסי ניו זילנד–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין ניו זילנד לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
יחסי אוסטריה–קוסטה ריקה
יחסי אוסטריה–קוסטה ריקה הם יחסי החוץ בין אוסטריה וקוסטה ריקה.
היסטוריה.
היחסים הקונסולריים בין קוסטה ריקה לאוסטריה החלו בשנת 1871 עם מינוי קונסול כללי של האימפריה האוסטרו-הונגרית בסן חוסה, ויחסים דיפלומטיים בשנת 1873, על ידי הסמכת השגריר של קוסטה ריקה בברלין במקביל גם עבור וינה.
קהילת יהודי גוקסהגן
יהודים התגוררו בגוקסהאגן שבגרמניה כשלוש מאות שנה (1664–1941). עדות ראשונה על התארגנות של קהילה במקום היא הקמת בית קברות יהודי בשנת 1809 ברחוב אלבשוסר (Albshaeuser Strasse). בשנת 1823 חנכה הקהילה את בית הכנסת הדו-קומתי ברחוב אונטרא. הבניין הכיל 74 מקומות לגברים, 46 לנשים, כיתת לימוד ודירת מגורים למורה. בשנה זו הוקם גם בית הספר הקהילתי, והמורה שנשכר שימש בנוסף כשוחט וחזן.
מוסדות הקהילות כללו בית כנסת, מקווה, בית ספר, בית עלמין ואגודות שונות שדאגו לרווחתם של בני הקהילה.
הקהילה בראשית המאה העשרים.
מספר שיא של 170 חברי קהילה נרשם בשנת 1905 (11.9% מהאוכלוסייה הכללית). בשנות ה-20 נמנו 159 תושבים יהודים בגוקסהאגן (9.8% מתוך אוכלוסייה כללית של 1,785 תושבים). בית הספר היסודי הקהילתי מנה 17 תלמידים. ראשי הקהל היו יואל שפירא ויצחק קצנברג. החזן היה מורץ שטינדל.
גרמניה הנאצית.
עם עליית הנאצים לשלטון בשנת 1933 מנתה הקהילה 158 חברים, ובבית הספר למדו 29 תלמידים. כמורה שימש יעקב קנטל, אך לאחר פרישתו בשנת 1934 לא שכרה הקהילה מורה שיחליף אותו, ובשנת 1936 נסגר בית הספר.
בליל הבדולח, הלילה שבין 9 ל-10 בנובמבר 1938, מבנה בית הכנסת ובית הספר נהרסו מבפנים; חלונות נופצו ותשמישי קדושה חוללו. פורעים תקפו בתי יהודים ופגעו ביהודי המקום. אחד עשר גברים יהודים ונער בן 14 נעצרו במחנה הריכוז הסמוך, בריטנאו, משם הם הועברו למחנה בוכנוואלד. לאחר הפוגרום והמעצרים עזבו רבים מיהודי המקום את גוקסהגן; 19 מביניהם הצליחו להגר ו-74 עברו למקומות אחרים בגרמניה, נותרו בקהילה 64 חברים. העירייה החרימה את מבנה בית הכנסת והפכה אותו לבנין מגורים.
בשנת 1941 נשלחו 31 יהודים מגוקסהאגן לריגה. בשנת 1942 נשלחו שמונה יהודים מגוקסהאגן לטרזינשטאט. לפחות מאה יהודים שמוצאם מגוקסהאגן נרצחו בשואה.
בשנת 1985 נקבע שלט לזיכרון הנרצחים על בניין בית הכנסת לשעבר.
יחסי אוסטריה–וייטנאם
יחסי אוסטריה-וייטנאם הם יחסי החוץ בין אוסטריה לווייטנאם. יחסים דיפלומטיים כוננו בשנת 1972.
ביקורים רמי דרג.
נשיא אוסטריה היינץ פישר ביקר בווייטנאם במאי 2012.
יחסי סחר.
הסחר הבילטרלי חווה צמיחה משמעותית בשנים האחרונות. הוא הגיע לסכום של 630 מיליון דולר בשנת 2011, עלייה של 240 אחוז בשנה בהשוואה לרבעון הראשון של שנת 2012, ו-171 מיליון דולר.
יחסי ליכטנשטיין–סן מרינו
יחסי ליכטנשטיין–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין נסיכות ליכטנשטיין לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
יחסי יפן–ניז'ר
יחסי יפן–ניז'ר הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין יפן לבין רפובליקת ניז'ר.
סקירה כללית.
יפן ורפובליקת ניז'ר מקיימות יחסים דיפלומטיים רשמיים. היחסים הדיפלומטיים שבין יפן לניז'ר כוננו בשנת 1960.
יחסי ברזיל–סן מרינו
יחסי ברזיל–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה הפדרלית של ברזיל לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
יחסי סן מרינו–פורטוגל
יחסי סן מרינו–פורטוגל הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין הרפובליקה הפורטוגלית.
יחסי סן מרינו–פינלנד
יחסי סן מרינו–פינלנד הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו לבין רפובליקת פינלנד.
יחסי סלובניה–סן מרינו
יחסי סלובניה–סן מרינו הם היחסים הדיפלומטיים הרשמיים שבין רפובליקת סלובניה לבין הרפובליקה המרוממת של סן מרינו.
טאפסנטמיקלוש
טאפסנטמיקלוש (בהונגרית: Tápszentmiklós) הוא כפר קטן במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי טאפסנטמיקלוש.
בטאפסנטמיקלוש חיו יהודים בתקופות זמן שונות:
LuAZ-967
LuAZ-967 (ברוסית : ЛуАЗ-967), הוא כלי רכב אמפיבי, מתוצרת יצרנית הרכב הסובייטית LuAZ , באוקראינית : ЛуАЗ, קיצור של : Луцький автомобільний завод) אשר יוצר בין השנים 1989–1965 באוקראינה
דגם ה-"LuAZ-967" נוצר בהוראת הכוחות המזוינים של הפדרציה הרוסית עבור יחידת כוחות האוויר לפינוי הפצועים, אספקת תחמושת ורכוש צבאי-טכני, גרירה וכן התקנת סוגים מסוימים של כלי נשק.
וספרמוורשאן
וספרמוורשאן (בהונגרית: Veszprémvarsány) הוא כפר במחוז גיור-מושון-שופרון, שבצפון-מערב הונגריה.
יהודי וספרמוורשאן.
בוספרמוורשאן חיו יהודים בתקופות זמן שונות, ובמקום היה בית קברות יהודי ששופץ בשנת 2014:
אוניברסיטת בייג'ינג
אוניברסיטת פקינג
אנה אלמה-טדמה
אנה אלמה-טדמה (באנגלית: Anna Alma-Tadema; 1867–1943) הייתה אמנית וסופרת בריטית. אלמה-טדמה עבדה בעיקר ברישום וציור, ויצרה דיוקנאות וייצוגים רבים של סצינות פנים, פרחים ומבנים. היא הושפעה מאביה, סר לורנס אלמה-טדמה, והציגה את עבודותיה בתערוכות איתו ועם אמה החורגת, לורה תרזה אלמה-טדמה. אנה אלמה-טדמה הוכרה בזכות הישגיה כאמנית בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשנת 1893 בשיקגו ובתערוכת פריז של 1889.
ראשית החיים.
אנה אלמה-טדמה הייתה בתם השנייה של הצייר ההולנדי סר לורנס אלמה-טדמה ואשתו הצרפתייה, שגרה בבריסל. לורנס, אחותה הגדולה, נולדה בשנת 1864. אם הבנות נפטרה בשנת 1869. לורנס ובנותיו עברו לאנגליה. אביה התחתן בפעם השנייה בשנת 1871, כשאנה הייתה בת ארבע.
אנה אלמה-טדמה גדלה בלונדון עם משפחתה. אחותה לורנס קיבלה את השכלתה בבית, וההערכה היא שאנה למדה בבית הספר. אנה אלמה-טדמה מופיעה לפחות פעמיים בציורים של אביה. בשנת 1873 תוארה היא ואחותה ב"פינה שלנו ", ובשנת 1883, אביה צייר את דיוקנה.
אמה של אנה, אביה ואמה החורגת היו ציירים, וכתוצאה מכך היא גדלה בבית מאוד אמנותי. אביה לורנס קיבל השראה מסיפורים ואגדות קדם ופיתח סגנון שאותו חיקו לורה, אנה ואמנים אחרים. לאחר שמת, הפופולריות של יצירותיו וסגנונו דעכו במשך השנים. אחותה של אנה, לורנס, הייתה משוררת, ציירת, סופרת, מבקרת, מחזאית וסופרת סיפורים קצרים.
יצירה.
אלמה-טדמה תוארה על ידי הביוגרפית הלן צימרן כ"אמנית עדינה שירשה כל כך הרבה מאביה עד מצב של העתקה מדויקת." בתקופתה כאמנית, יצרה אנה אלמה-טדמה כמה דיוקנאות, ציורים של פרחים, וכן תיאורים בצבעי מים של פנים בתים ובניינים. דוגמה אחת דיוקנאותיה של אנה אלמה-טדמה היא "העלמה טסה גוסה". יצירה זו ואחרות, כמו "עמק הערפל" ו"חדר הזהב", הוצגו באקדמיה המלכותית לאמנויות.
אנה אלמה-טדמה ציירה בצבעי מים את פנים הבית של משפחתה, בסמוך לריג'נטס פארק בלונדון. בית המשפחה עוצב באקסטרווגנטיות על ידי אביה כך שיהיה דומה לוילה רומאית. חדר המגורים, שאותו ציירה אלמה-טדמה שהיא כנערה, הוצג בשנת 1893 בתערוכה הקולומביאנית בשיקגו. בנוסף, בשנת 1885 ציירה אלמה-טדמה את 'חדר הזהב', שייצג גם את פנים הבית המשפחתי.
אלמה-טדמה הציגה את עבודותיה באנגליה במשך כארבעים שנה. היא הציגה חמש עשרה יצירות באקדמיה המלכותית בין 1885 ל -1928, כולל "חדר הזהב", "העלמה טסה גוסה", "עמק הערפל", אף על פי שהתגוררה בלונדון, הציגה עבודות גם בארצות אחרות. בשנת 1889 היא זכתה במדליה בתערוכה בפריז. בנוסף, אנה, אביה לורנס ואמה החורגת לורה כולם הציגו וזכו בפרסים בתערוכה הקולומביאנית העולמית בשיקגו בשנת 1893.
עבודותיה של אנה אלמה-טדמה ממשיכות להיות מוצגות בהווה. לדוגמה, עבודותיה נכללו בתערוכה של מוזיאון ויקטוריה ואלברט באפריל 2011, "פולחן היופי: התנועה האסתטית 1860–1900" בלונדון.
חיים אישיים.
אלמה-טדמה הייתה מחויבת לתנועה זכות הבחירות של הנשים משנת 1897. אנה אלמה-טדמה ואחותה לא התחתנו.
הן היו עניות ולא הייתה להן קריירה מצליחה בשנותיהן המאוחרות.
ולדימיר איסורין
ולדימיר בוריסוביץ' איסורין (1946 – 24 ביולי 2020) היה מאמן חתירה וחוקר פיזיולוגיה רוסי-ישראלי, מומחה בתורת האימון המודרנית, לשעבר יועץ וראש המחקר הלאומי של נבחרת ברית המועצות בחתירה.
ביוגרפיה.
איסורין סיים את לימודי הדוקטורט שלו בשנת 1972 באוניברסיטת לנינגרד לספורט. נושא התזה שלו היה שיפור טכניקת התנועה של שחיינים. ב-1988 סיים פוסט דוקטורט באוניברסיטת מוסקבה לספורט, במהלכו התמקד בספורט ימי ובחתירה. בין השנים 1978 ל-1991 איסורין שימש כיועץ מקצועי ומדען ראשי של הנבחרת האולימפית הרוסית. ב-1980 זכה בפרס מטעם ממשלת ברית המועצות.