בשנת 2009 החלה להתפשט במקסיקו שפעת החזירים, שהפכה לאחר מכן למגפה כלל-עולמית. בשנים שלאחר שפעת העופות גדלה הפופולריות של כיף המרפק עד כדי כך שתושבי מקסיקו לקחו על עצמם את השימוש בכיף מרפק כדי לנסות למנוע את התפשטות המחלה ברחבי העולם. גם ב-2009 כמו ב-2006 תמכו אנשי בריאות רבים בשימוש בכיף מרפק ובהם ד"ר סנג'אי גופטה, כתב בכיר ב-CNN.
בשנים 2012 ו-2013 השפעת העונתית התרחבה למגפה עולמית והיה צורך באמצעי זהירות כדי להתגונן בהרחבת המגפה. מועדון הכדורגל במנהטן אישר את כיף המרפק כפתרון בטוח לשימוש על ידי שחקניו במקום לחיצות ידיים או התחככות בין השחקנים. המועדון ראה את החשיבות בדבר זה בעקבות מנהג לחיצת ידיים וחיכוך בין השחקנים של הקבוצה עם עצמה ועם הקבוצה היריבה שהיווה פוטנציאל לזיהום המוני.
בעקבות החשש הרב ממגפה בשנת 2009 והשימוש הרב בצמד המילים ״כיף מרפק״, נבחר צמד המילים "Elbow bump", שמשמעותו כיף מרפק, להיות מילת של השנה במילון אוקספורד האמריקאי. בנוסף בפתיחה של פסטיבל גרינבלט ב-2009 עודדו המתפללים הנוצרים לברך אחד את השני עם "המרפק של השלום" במקום "הנשיקה הקדושה" המסורתית במהלך טקס השלום הנוצרי. המלצה זו הייתה כתוצאה מהחשש מפני שפעת החזירים.
בשנת 2020, בעקבות התפרצות נגיף הקורונה והחשש מהידבקות באמצעות מגע בין אנשים, אומץ כיף המרפק לשימוש נרחב במדינות העולם. בישראל, משרד הבריאות המליץ לכלל האזרחים שלא לחבק את קרוביהם או ללחוץ את ידיהם, ולהשתמש בכיף מרפק בשביל להביע חיבה או כבוד בין אנשים. בעקבות זאת נראו נבחרי ציבור רבים שצולמו כשהם משתמשים בכיף מרפק במקום לחיצות ידיים. למשל, בהסכמת חבר הכנסת בני גנץ וראש הממשלה בנימין נתניהו על פתיחת משא ומתן להקמת ממשלה, צולמו גנץ ונתניהו כשהם מבצעים כיף מרפק עם הנשיא רובי ריבלין.
ג'ון מוזס בראונינג
החי נושא את עצמו
ג'ורג'יצה ביידוב
ג'ורג'ה "ג'ורג'יצה" ביידוב (בקרואטית: Đurđa "Đurđica" Bjedov; נולדה ב-5 באפריל 1947) היא שחיינית עבר קרואטית שייצגה באותה העת את יוגוסלביה. האלופה האולימפית הראשונה (מקסיקו סיטי 1968) במשחה ל-100 מטר חזה. הייתה לשחיינית היוגוסלבית והקרואטית הראשונה והיחידה עד כה (2017) שזכתה במדליית זהב בשחייה במשחקים האולימפיים ואישה היוגוסלבית הראשונה שזכתה במדליה אולימפית.
ביוגרפיה.
ביידוב נולדה וגדלה בספליט, קרואטיה.
ביידוב השתתפה באליפות אירופה שנערכה באוטרכט, הולנד בשנת 1966
הסינדרלה, אלופה אולימפית.
הוועד האולימפי של יוגוסלביה החליט לשלוח את ביידוב לאולימפיאדת מקסיקו סיטי (1968) כדי להשלים רביעיית שליחות 4x100 מטר מעורב, אך במשחקים עצמם היא פסלה כשקפצה לפני הזמן. יומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית זהב, במשחה ל-100 מטר חזה בשיא אולימפי חדש של 1:15.8 דקות, לפני גלינה פרוזומנשחיקובה מברית המועצות (1:15.9 דקות) ושרון ויצ'מן מארצות הברית (1:16.1 דקות) ויומיים לאחר מכן, היא זכתה במדליית כסף, במשחה ל-200 מטר חזה בתוצאה של 2:46.4 דקות, אחרי שרון ויצ'מן שקבעה שיא אולימפי חדש של 2:44.4 דקות ולפני גלינה פרוזומנשיקובה (2:47.0 דקות). ובכך הייתה לשחיינית היוגוסלבית הראשונה והיחידה שזכתה במדליית זהב בשחייה במשחקים האולימפיים.
באוניברסיאדה שנערכה בטורינו, איטליה בשנת 1970 היא זכתה בשתי מדליות, כסף וארד. מדליית כסף במשחה שליחות 4x100 מטר חופשי ומדליית ארד במשחה שליחות 4x100 מטר מעורב.
חייה האישיים.
לאחר שפרשה משחייה תחרותית החלה לאמן שחייה. היא נישאה לגברילו שחקן כדורמים מצטיין. היא מתגוררת בלוקרנו, שווייץ. בתה, אנמריה פטריצ'ביץ' שחיינית אולימפית, מקום 13 באולימפיאדת סיאול (1988) ואלופת אירופה בשחייה במים פתוחים ל-5 ק"מ ובנה לוקה גברילו שחיין מצטיין, מאמן השחייה של נבחרת שווייץ ומספטמבר 2017 מאמן השחייה הראשי של נבחרת ישראל.
אמיל קואה
אמיל קוּאֶה דה לה שטניירה (בצרפתית: Émile Coué de la Châtaigneraie, נהגה: ; 26 בפברואר 1857 - 2 ביולי 1926) היה רוקח צרפתי שנודע בטיפוליו במחלות נפש.
בעבודתו בטרואה בין השנים 1882—1910 חקר את התופעה הידועה כיום כאפקט פלצבו.
במרפאה שפתח בננסי טיפל במטופליו באמצעות אוטוסוגסטיה והיפנוזה. לפסיכותרפיה שלו נודעה השפעה באירופה למשך זמן קצר בשנות ה-20 של המאה ה-20.
קלאודיו קואלו
קלאודיו קואלו (בספרדית: Claudio Coello; 2 במרץ 1642 – 20 באפריל 1693) היה צייר ספרדי נודע בסגנון הבארוק.
יצירתו הנודעת ביותר היא ציור דמוי-מראה שמוצב בחדר תשמישי הקדושה של מנזר אל אסקוריאל.
קאר שולץ
קאר שולץ (בדנית: Kåre Schultz; נולד ב-21 במאי 1961) הוא מנהל דני המכהן כמנכ"ל חברת טבע תעשיות פרמצבטיות מאז נובמבר 2017.
קריירה.
לשולץ תואר .Cand.polit בכלכלה מאוניברסיטת קופנהגן משנת 1987. בתחילה עבד כיועץ בחברת אקסנצ'ר בלונדון ובקופנהגן. בשנת 1989 החל לעבוד בחברת התרופות נובו נורדיסק. הוא מונה לסגן נשיא בכיר (Team and Quality) בשנת 2000, והפך למנהל ראשי בשנת 2002. בשנת 2015 מונה לנשיא ומנכ"ל.
בחודש אפריל 2015 עבר שולץ לשמש מנכ"ל בחברת התרופות הדנית לונדבק.
בספטמבר 2017 נבחר לנשיא ומנכ"ל של טבע תעשיות פרמצבטיות, וב-1 בנובמבר 2017 החל לכהן בתפקיד זה.
בנוסף לתפקידיו, שולץ מכהן כיו"ר חברת המשקאות רויאל אוניברו (מאז 2010), וחבר בדירקטוריון חברת לגו (מאז 2007).
שולץ נשוי למריאן, לה נישא ב-2013. לזוג ארבעה ילדים משותפים, ועוד שלושה מנישואיו הקודמים.
סלבדור מינושין
סלבדור מינושין (נכתב גם מינוחין; בספרדית: Salvador Minuchin; 13 באוקטובר 1921 - 31 באוקטובר 2017) היה מטפל משפחתי יהודי ארגנטינאי־אמריקאי, מראשי גישת הטיפול המשפחתי. הוא פיתח את שיטת הטיפול המשפחתי המבני, העוסקת בקשיים בתוך המשפחה באמצעות מיפוי הקשרים בין בני המשפחה, או בין תת-קבוצות בתוך המשפחה. קשרים אלו מייצגים דינמיקת כוחות וכן גבולות בין תת-מערכות שונות במשפחה. לפי גישתו, מטפלים צריכים לנסות להתערב בקשרים בלתי-תפקודיים במשפחה, ולהחזירם לדפוס התנהלות בריא יותר.
קורות חיים.
מינושין נולד וגדל בעיירה סן סלבדור, בפרובינציית אנטרה ריוס, שבארגנטינה. משפחתו הייתה ממוצא יהודי-רוסי. לאחר בית הספר התיכון למד רפואה באוניברסיטת קורדובה. במהלך לימודיו נכלא ל-3 חודשים בשל פעילות פוליטית נגד שליט ארגנטינה חואן פרון. סיים את לימודי הרפואה ב-1947 והחל התמחות בפסיכיאטריה של ילדים. ב-1948, לאחר קום מדינת ישראל, עלה לארץ ושירת כרופא בצה"ל.
בשנת 1950, לאחר סיום שירותו הצבאי, עבר לניו יורק כדי להמשיך להתמחות בפסיכיאטריה של ילדים אצל נייתן אקרמן, ממייסדי גישת הטיפול המשפחתי. הוא עבד בטיפול בילדים שאושפזו בשל התקף פסיכוטי. בנוסף עבד במעון לילדים יהודים שלקו בהפרעות נפשיות, שם החל הכשרה בפסיכואנליזה. ב-1951 נישא לפטרישיה פיטלוק וחזר לישראל. עבד כמנהל בתי יתומים ומעונות לילדים שלקו בהפרעות נפשיות. במקביל החל לעבוד באמצעות טיפול קבוצתי.
ב-1954 חזר לניו יורק ולמד במכון פסיכואנליטי על פי גישתו של הארי סטאק סאליבן. כן עבד בבית ספר לעבריינים עם הפרעות נפשיות, שם הבין כי טיפול פרטני בילדים בלבד ובאמצעות פסיכואנליזה לא תורם מספיק לבריאותם הנפשית, וכי חשוב לעבוד גם עם בני משפחתם. בפגישות הטיפול המשפחתי ניסוי מינושין ואנשי הצוות שלו לקדם אמפתיה ותקשורת משפחתית טובה יותר, באמצעות גישה אקטיבית וישירה יחסית של המטפל כלפי בני המשפחה.
על בסיס עבודתו, בשילוב עם רעיונות מהגישה המערכתית של גרגורי בטסון אודות ההשפעה ההדדית של חלקים בכל מערכת, פיתח מינושין את גישת הטיפול המשפחתי המבני. לפי הגישה, תפקיד המטפל הוא לתרום לשינוי מבנה משפחתי בלתי מתפקד, והוא פועל בגישה אקטיבית. ב-1962 נסע מינושין לפאלו אלטו לעבוד על כך עם אחד ממייסדי הטיפול המשפחתי, ג'יי האליי. על עבודתו בבית הספר לעבריינים הוציא ב-1967 את ספרו הראשון עם מספר מחברים נוספים, "משפחות בשכונות עוני" (Families of the Slums).
משנת 1965 עבד מינושין כמנהל מוסד טיפולי פסיכיאטרי לילדים בפילדלפיה, שם גילה כי טיפול משפחתי תורם גם למצבם של ילדים עם הפרעות פסיכוסומטיות והסיק שדפוסים משפחתיים לקויים תורמים לפרוץ המחלה. הוא עבד בשיתוף פעולה עם עובדים סוציאליים בקהילה של ילדים אלו, והעניק להם הכשרה בטיפול משפחתי. מינושין ניהל את המוסד הפסיכיאטרי עד 1981, אז עבר לניו יורק כדי לטפל ולהרצות על פסיכיאטריית ילדים והטיפול המשפחתי. בנוסף הקים את "מרכז מינושין למשפחה" בעיירה וודברי (Woodbury) שבניו ג'רזי, בו הכשיר מטפלים משפחתיים. ב-1995 פרש לגמלאות ועבר לבוסטון.
בשנת 1970 הוא התחיל להשתמש במונח אנמשמנט.
מינושין נפטר בפלורידה בשל מחלת לב, ב-2017. הותיר אחריו בן, דניאל.
סלוודור מינושין
סלבדור מינוחין
סלוודור מינוחין
סלבדור מנוחין
סלוודור מנוחין
מוניק אנדרה סרף
טאדאקי אוטאקה
טאדאקי אוטאקה (ביפנית: 尾高 忠明|Otaka Tadaaki נולד ב-8 בנובמבר 1947) הוא מנצח יפני ובריטי. הוא למד הלחנה, תאוריה וקרן יער בבית הספר למוזיקה טאהו גאוקן, ובהמשך למד ניצוח אצל הידאו סאיטו.
אוטאקה כיהן כמנצח התזמורת הפילהרמונית של טוקיו והיה למנצח כבוד ב-1991. מ-1981 עד 1986 היה אוטאקה מנצחה של התזמורת הסימפונית של סאפורו, ומאז מאי 1998 הוא נושא בתזמורת זו בתארים יועץ מוזיקלי ומנצח ראשי. משנת 1992 עד 1998 היה המנצח הראשי של תזמורת יומיורי. הוא ייסד את קיואי סינפונייטה טוקיו בשנת 1995, אנסמבל קאמרי הנחשב לאחד הטובים ביותר ביפן, וכיהן כיועץ מוזיקלי, מנצח ראשי ומנצח כבוד.