שלב זה, המכונה גם gang-stage ו־homosexual stage, מתאפיין במשחק ואינטראקציה בעיקר עם בני אותו המין. שלב זה הוא מעין "השקט" שאחרי הסערה הגדולה של השלב האדיפלי ו"השקט" שלפני השלב הגניטלי. האנרגיה מופנית לפעילויות לא־מיניות, כמו פעילות אינטלקטואלית וחברתית. בשלב זה, הילדים מחפשים את חברתם של בני מינם: בנות מתחברות עם בנות, בנים עם בנים. בתקופת המעבר לשלב הבא, עם התעוררות הדחפים המיניים, עשויה הידידות ההומוסקסואלית לקבל גוון ארוטי. גוון זה עשוי להתחיל בחשיפת האיברים ולהמשיך בהתנסויות מיניות הומוסקסואליות. עם זאת, על פי התאוריה של פרויד, הומוסקסואליות היא תוצאה של קבעון פאלי ולא של קבעון בשלב החביון.
השלב הגניטלי.
בשלב הגניטלי (בלטינית: גניטוס=איברי הרבייה), החל מגיל 13 ואילך, האזורים הארוגניים הם שוב אברי המין, אך כעת הסיפוק כולל אורגזמה מינית. בשלב זה, הדחפים המיניים עולים למודע, והאני נקרע בין הסתמי לבין האני העליון.
טפחות (מושב)
טְפָחוֹת הוא מושב ישראלי דתי הממוקם כמה מאות מטרים מדרום למע'אר ושייך למועצה אזורית מרום הגליל. היישוב נקרא על שם הגבעה עליה הוא ממוקם, גבעת טפחות.
המושב הוקם בשנת 1980 על ידי בני משפחות מהמושבים הסמוכים ובעזרתה של הסוכנות היהודית.
המושב מונה 509 תושבים נכון ל-2020 ביניהם חבר הכנסת אופיר סופר.
במושב פועלת ישיבת ההסדר נתיב טפחות. כשני קילומטרים מדרום מזרח למושב נמצא האתר הארכאולוגי חורבת ממלח, שבו שרידי בית כנסת מתקופת התלמוד. במושב פועל סניף של תנועת הנוער בני עקיבא.
יסעור (קיבוץ)
יַסְעוּר הוא קיבוץ מזרם הקיבוץ הארצי בגליל המערבי, השוכן על כביש 70, בין כרמיאל לעכו. שייך למועצה האזורית מטה אשר.
עבר והווה.
הקיבוץ הוקם ב-6 בינואר 1949 על אדמות הכפר הערבי הנטוש אל-בירווה בידי עולים מהונגריה ומאנגליה, חברי השומר הצעיר. בהמשך, הצטרף גרעין של עולים מברזיל.
שם הקיבוץ הוא סמלי, ונבחר עקב רצון המתיישבים לעסוק במקצוע הדיג (היסעור הוא עוף המצטיין בשחייה). אכן, בשנותיו הראשונות, התפרנסו התושבים מדיג בבריכות דגים שהקימו בשטחם. מלבד ענף המדגה, בלט גם ענף הלול.
כיום פועל בקיבוץ גם ענף החקלאות הנקרא גד"ש יע"ן (גידולי שדה יסעור עין המפרץ) שאכן פועל בשותפות עם קיבוץ עין המפרץ.
ילדי הקיבוץ לומדים בבית הספר היסודי "גוונים" שבקיבוץ עין המפרץ ולאחר מכן, בחטיבת הביניים ובתיכון "אופק" שבקיבוץ עברון.
ערב אל עראמשה
ערב אל עראמשה (בערבית: عرب العرامشة), הוא כפר בדואי בצפון ישראל ליד הגבול בין ישראל ללבנון השייך למועצה אזורית מטה אשר.
היסטוריה.
היישוב הוקם כישוב קבע לשבטים הבדואים שהתגוררו באזור. ניתן לראות בחירבת אדמית הנמצאת צפונית לקיבוץ אדמית חלקים של היישוב לפני המעבר למיקומו הנוכחי, בין היתר בית קברות ומספר מבנים.
ב- 5 באוגוסט 2006, במהלך מלחמת לבנון השנייה, הופגז היישוב במטח טילי קטיושה וכתוצאה מכך נהרגו בו 3 נשים בנות אותה משפחה.
מתקופת מלחמת לבנון הראשונה החל הכפר להתפתח. התושבים משרתים בצה"ל ובעלי מקצועות חופשיים. נבנו בתי אבן נאים והושקעו כספים רבים בתשתיות בכפר. הכפר היה מפוזר על שלוש גבעות: ג'ורדיח, נואקיר ועראמשה. בשנים האחרונות עברו המשפחות להתגורר בגרעין המרכזי של הכפר. מספר קטן נשאר בג'ורדיח שם נמצאת נקודת תצפית על דרום לבנון.
בשנת 1965 רועי עזים מהיישוב נתקלו בנמר והרגהו, היה זה הנמר האנטולי האחרון בארץ ישראל.
עראמשה
שיח' דנון
שיח' דָנוּן (בערבית: الشيخ دنون) הוא כפר ערבי בגליל המערבי, הממוקם כארבעה קילומטרים מזרחית לנהריה ושייך למועצה האזורית מטה אשר.
היסטוריה.
שי'ח דנון ושייח' דאוד היו שני כפרי לוויין של ע'אבסייה. סקר המשלחת הבריטי משנות ה-70 של המאה ה-19 מציין 70 תושבים בשייח' דאוד, 50 תושבים בשייח' דנון ו-150 תושבים בע'אבסייה. במפקד של 1922 נמנו 193 תושבים בשייח' דאוד, ואלו כנראה כללו את תושבי שייח' דנון. תושבי הכפרים היו מוסלמים.
לאחר מלחמת העצמאות החליטו השלטונות בישראל להקצות את שי'ח דנון ושייח' דאוד, אשר ביחד נודעו כשיח' דנון, ליישוב פליטים ערבים. בינואר 1950 פונו תושבים שנמלטו מע'אבסייה ושבו אליו לאחר המפקד מע'אבסייה והועברו לשיח' דנון. באפריל 1951 הועברו לכפר עוד פליטים ערבים ששהו בכפרים דרוזיים אך לא נקלטו בהם.
חינוך.
בכפר קיימים פעוטונים, גני ילדים, חטיבת ביניים ומתנ"ס.
כלכלה.
הכלכלה העירונית מתבססת על עסקים שונים בתוך היישוב וחקלאות. בנוסף לכך רבים מתושבי הכפר מתפרנסים מעבודה מחוץ לשיח' דנון מעבודה בבנייה ובמפעלי האזור.
שירותים ציבוריים.
ביישוב קיימים טיפת חלב, מרפאה, בית מרקחת.
שייח דנון
חוק גאוס
חוק גאוס הוא חוק יסודי באלקטרוסטטיקה, המבטא את הקשר בין שדות חשמליים והתפלגות מטענים חשמליים. החוק מוכל במשוואות מקסוול, המהוות את התשתית לתורת החשמל והמגנטיות הקלאסית.
חוק גאוס קובע כי סך השטף החשמלי דרך מעטפת סגורה נמצא ביחס ישר למטען החשמלי הכלוא בתוך המעטפת.
החוק נוסח לראשונה על ידי ז'וזף לואי לגראנז' בשנת 1773, ובעקבותיו נוסח על ידי קרל פרידריך גאוס בשנת 1813, שניהם בהקשר לעבודתם על כוחות משיכה בין אליפסואידים. החוק נגזר מחוק קולון, חוק ניסיוני המתאר את המשיכה בין מטענים חשמליים נקודתיים. ניסוחו המתמטי של החוק מופיע גם בצורה דיפרנציאלית, וגם בצורה אינטגרלית. שתי הצורות מקושרות על ידי משפט גאוס, משפט מתמטי מתחום האנליזה הווקטורית. כמו כן לחוק גאוס ישנן מקבילות בחוקי פיזיקה של כוחות השונים מהכוח החשמלי, זאת כיוון שמבחינה מתמטית ניתן לנסח חוק המקביל לחוק גאוס לכל כוח ריבועי הפוך כגון: כבידה או מגנטיות.
מבוא אינטואיטיבי.
שטף הוא רעיון מתמטי תאורטי המגדיר באופן כמותי תכונה חדשה לגורם בעל כיוון העובר דרך משטח. דוגמה לגורם כזה יכולה להיות מהירות מים, קרינה היוצאת ממנורה או חום המתפשט מתגובה כימית. הביטוי המתמטי לתכונה הוא מכפלה סקלרית בין גודל הווקטור המייצג את הגורם, לבין וקטור המייצג משטח בו הגורם פוגע. השטף יכול ללבוש משמעויות פיזיקליות שונות, בהתאם לגורם עליו הוא מוגדר. לדוג' במקרה של זרם מים חישוב השטף, מייצג את כמות המים העוברים דרך המשטח ליחידת זמן. במקרה של חוק גאוס השטף מתייחס למכפלה בין וקטור השדה החשמלי הפועל על משטח מסוים, לבין הווקטור המייצג את המשטח. תכונה של השטף היא שכאשר הוא מחושב על מעטפת סגורה ומקור השטף חיצוני למעטפת אזי גודלו יהיה אפס. אינטואיציה לדבר ניתן לדמיין את השטף כמחושב על מהירות זרם של מים העוברים דרך מסגרת (שלד) של תיבה. אם מגדירים את כמות המים שיוצאים מתוך המסגרת כשלילית, ואת כמות המים הנכנסים למסגרת כחיובית, ונתון כי ספיקת זרימת המים אחידה, אז כמות המים שתעבור דרך המסגרת ביחידת זמן תהיה שווה לכמות המים שתספיק לצאת מהמסגרת. לכן השטף הכולל בתיבה, כאשר הזרימה חיצונית לה, הוא אפס. תכונה זו אינה תלויה בגודל התיבה, צורתה, עיוותה של המסגרת במרחב וכדומה. הדרך היחידה בה כמות המים הנכנסים והיוצאים לא תשתווה לאפס היא כאשר זרם המים מתחיל בתוך התיבה, או ששואבים מים מהתיבה בקצב שונה מקצב זרימת המים.
חוק גאוס קובע כי השטף של שדה חשמלי העובר דרך מעטפת סגורה, הוא פרופורציוני למטען בתוך המעטפת. על כן שימוש במושג השטף יכול לעזור לחשב את השדה החשמלי בפשטות יחסית. במיוחד כאשר השאלה מכילה צורות סימטריות שמהן נוצר השדה החשמלי.
פיתוח מתמטי.
חוק גאוס פותח מתוך חוק קולון, חוק ניסיוני המנסח את גודל הכוח החשמלי הפועל בין מטענים בודדים.
חוק גאוס הוא למעשה הכללה של חוק קולון למספר רב של חלקיקים תחת מעטפת מוגדרת. בתכלית, הרעיון הוא להעביר את חוק קולון לצורה של סכימה (אינטגרציה), דבר זה מאפשר לחשב כוח או שטף באזורים/שטחים (הנמצאים בתוך שטח מעטפת) אשר מכילים הרבה מטענים בודדים, שכן לא ריאלי לחשב את סך הכוחות בין כל חלקיק וחלקיק בעזרת חוק קולון אם יש הרבה חלקיקים.
הגדרת השטף והשטף החשמלי.
השטף (Flux) על משטח הוא תכונה של כל שדה וקטורי, אשר מספק מידה לעוצמת השדה החודר משטח הנמצא בשדה. מבחינה פורמלית השטף מוגדר כמכפלה סקלרית בין השדה הווקטורי (שמייצג את הגורם שעובר דרך המשטח) לבין וקטור השטח עצמו. וקטור השטח הוא וקטור הניצב למשטח וגודלו כגודל המשטח formula_1.
מושג יסודי המשמש בחישובים הנעזרים בחוק גאוס הוא משטח גאוסי, משטח זה הוא מעטפת סגורה במרחב כך שאי אפשר להיכנס לתוכה בלי לחדור אותה. על מנת לשמור על פורמליזם הוגדר השטף הנכנס למשטח גאוסי כשטף חיובי, והשטף היוצא הוגדר כשלילי. כתוצאה מכך מתחייב כי כיוון וקטור המשטח הוא כזה הפונה החוצה מן המשטח הגאוסי. תכונה של משטח גאוסי היא כאשר אין מקור המשרה שדה וקטורי מצוי בתוך המשטח הגאוסי, השטף הכולל העובר בתוך המשטח הגאוסי יהיה שווה לאפס. זאת כיוון שכל קו מן השדה הווקטורי, או במקרה זה החשמלי, שנכנס למשטח הוא גם יוצא ממנו ולכן התרומה הנקייה לשטף היא אפס' אחרת היו קווי שדה שנקטעים בתוך המשטח, מה שסותר את תכונת הרציפות של השדה.
חישוב השטף החשמלי הפועל על משטח גיאוסי.