בין השאר, מדר הופיעה על השערים של כתבי-העת הישראליים "לאשה", "פנאי פלוס", "בלייזר" (3 פעמים), "את", "מגזינה", "זמנים מודרניים" ו"מנטה". כמו כן, הופיעה על השערים של המגזין האיטלקי "Gioia", ושל המגזין הצרפתי "Madame Figaro".
מדר הצטלמה גם למגזין "ווג" הבריטי, "קוסמופוליטן", "Marie Claire", "Official" ,"D MAGAZINE", לשבועון האיטלקי "Donna Moderna", ל-"Elle", ולמגזין הצרפתי "Lui".
מאז 2015 הצטלמה ל"מגזין בגדי הים של בלייזר" - מוסף שנתי של כתב העת הישראלי "בלייזר" (4 פעמים). לפני כן, מדר השתתפה בקמפיינים העולמיים לחברת ההנעלה הגרמנית "בירקנשטוק", לחברת האופנה הספרדית "ברשקה", ולמותג האופנה הבריטי "פריימרק". לאחר מכן, הצטלמה ביחד עם שלומית מלכה ואילנית לוי לקמפיין של "Grey Gardens". בנוסף, קטפה קמפיין מקומי נוסף כפרזנטורית למוצרי הטיפוח של החברה הישראלית "נטורל פורמולה". החל מאותה שנה ועד 2020, שימשה מדר כפרזנטורית של רשת האופנה הישראלית "רנואר".
ב-2016 השתתפה בעונה האחרונה של תוכנית הדוקו-ריאליטי "יום בחיי".
ב-2016 וב-2018 השתתפה בשבוע האופנה בפריז בתצוגות של החברה הצרפתית "ETAM". לפני כן, הופיעה בקמפיין העולמי של מותג הקוסמטיקה הצרפתי "CAUDALIE". בנוסף ב-2016, נבחרה לקמפיין של מותג היופי האיטלקי "Benetton".
ב-2017 מדר דורגה במגזין האמריקאי "מקסים" במקום ה-20 בקטגוריית מסובבות הראשים, מתוך רשימת 100 הנשים הסקסיות בעולם.
מאז 2019 היא פרזנטורית של רשת התכשיטים הישראלית "פדני", ושל חברת האופנה הישראלית "פקטורי 54".
ב-2022 לוהקה לראשונה לתפקיד משחק בסדרת הדרמה הנועזת של הדס בן ארויה "קורדרוי" ב-HOT.
חיים אישיים.
בשנים 2013–2015 הייתה בזוגיות עם הדוגמן והשחקן הישראלי מייקל לואיס. ב-2016 הייתה במערכת יחסים עם הדוגמן הצרפתי, בריאן ויוס. מ-2017 ועד אוגוסט 2018 הייתה בזוגיות עם הדוגמן והשחקן הישראלי גפן ברקאי. בסוף שנת 2018 החלה בזוגיות עם איש עסקים אמריקאי ממוצא יהודי, ריצ'י עקיבא, המבוגר ממנה בכ-20 שנה, אך ביולי 2019 הם נפרדו. ב-2020 החלה בזוגיות עם איש נדל"ן מיליונר טורקי-מוסלמי-אלווי, בראן סוזר, המבוגר ממנה ב-18 שנה, אולם ב-2021 הם נפרדו. מאז אוקטובר 2021 נכנסה לזוגיות עם הדוגמן הישראלי, תומר טליאס (זוכה העונה השנייה של "הבנים והבנות"), הצעיר ממנה בארבע שנים.
לאחר השחרור התגוררה מספר חודשים בלונדון ובפריז, ומ-2017 ירדה מהארץ ועברה להתגורר בניו יורק, ובשנים 2020–2021 לסירוגין גם בטורקיה.
צציליה, דוכסית מקלנבורג-שוורין
צציליה אוגוסטה מריה, דוכסית מקלנבורג-שוורין (; 20 בספטמבר 1886 – 6 במאי 1954) הייתה בתו של פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואשתו של וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה.
ביוגרפיה.
תחילת דרכה.
צציליה נולד ב-20 בספטמבר 1886 בעיר שוורין שבדוכסות הגדולה של מקלנבורג-שוורין. אביה היה פרידריך פרנץ השלישי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין ואמה הייתה אנסטסיה מיכאילובנה, הדוכסית הגדולה של רוסיה, בתם של מיכאיל ניקולאייביץ', הנסיך הגדול של רוסיה וצציליה, נסיכת באדן. אביה סבל מהתקפי אסתמה וקשיי נשימה, ומשום כך שהה רבות בחופי הים התיכון, ששם האקלים המתון היטיב עמו. כתוצאה מכך, צציליה חילקה את ילדותה בין בתי הנופש של אביה בקאן לבין אחוזות המשפחה בגרמניה. היא נודעה כאשה יפה, בעלת שיער ועיניים כהות, והתבלטה גם בגובהה.
ביוני 1904 נישא אחיה של צציליה, פרידריך פרנץ הרביעי, הדוכס הגדול של מקלנבורג-שוורין לאלכסנדרה, נסיכת הנובר. וילהלם השני, קיסר גרמניה שלח את בנו הבכור, וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה כנציגו לחתונה. צציליה נפגשה עם יורש העצר, והם התאהבו. הקיסר נתן להם את ברכתו, והם חגגו את אירוסיהם ב-4 בספטמבר של אותה שנה. צציליה הגיעה לברלין ב-6 ביוני 1905, ובתחנת הרכבת התקבלה בזרי ורדים. המשפחה הקיסרית כולה נפגשה עמה בארמון בלוו ועברה בתהלוכה מלכותית דרך שער ברנדנבורג. מטחי הצדעה נורו לכבודה מטירגארטן, והמונים הריעו לה כשעברה באונטר דן לינדן בדרך לארמון. החתונה נערכה עוד באותו היום, ונכחו בה אורחים מבתי מלוכה שונים באירופה, ובין היתר פרנץ פרדיננד, ארכידוכס אוסטריה מיכאיל אלכסנדרביץ', הנסיך הגדול של רוסיה ונציגים מדנמרק, איטליה, בלגיה, פורטוגל והולנד. מארש החתונה שנוגן נלקח (לבקשתה של צציליה) מ"לוהנגרין" של ריכרד וגנר. באותו מעמד העניק הקיסר לכלתו הטרייה את אות מסדר לואיזה.
נסיכת הכתר של גרמניה.
צציליה השתלבה במהירות בחצר המלוכה בברלין, והפכה לפופולרית מאוד בזכות האלגנטיות וחוש האופנה שלה. סגנון הלבוש שלה הועתק עד מהרה בידי נשות אצולה רבות ברחבי הקיסרות. היא השתתפה במצעדים צבאיים, נשפים וביקורים מלכותיים בחצרות מלוכה זרות. הקיסר חיבב אותה מאוד, והיא קשרה קשרי ידידות גם עם מרי, המלכה-הרעיה של הממלכה המאוחדת. הספינה "נסיכת הכתר צציליה" (SS Kronprinzessin Cecilie) של הצי הקיסרי הגרמני, נקראה על שמה. היא ובעלה התגוררו בפוטסדאם, ונישואיהם לא היו יציבים. וילהלם בגד בה פעמים רבות עם נשים שונות, והיא עצמה ניהלה רומן עם הברון אוטו פון דונגרן (1873-1969), אחד מאנשיו של בעלה, אותו הפסיקה לאחר שגילתה שדונגרן מנהל מערכת יחסים עם אשה נוספת.
עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה ב-1914, הייתה צציליה בהריון. הבעיה החריפה כאשר התגלה שהבת שנולדה לוקה בתסמונת דאון, ולפיכך הוסתרה הלידה מעיני הציבור. צציליה נאלצה להמשיך ולמלא את חובותיה הרגילות שכעת כללו גם ביקורים אצל פצועי מלחמה. לאורך כל המלחמה, בעלה היה גנרל-אוברסט בצבא הקיסרות הגרמנית, ופיקד על כוחות גדולים בחזית המערבית. במהלך המלחמה ירדה הפופולריות שלה, כיוון שהיא הייתה רוסייה מצד אמה. המהפכה הרוסית ב-1917, אשר במהלכה נרצחו שני דודים שלה, השפיעה עליה קשה.
בתחילת המהפכה הגרמנית ב-1918, התגוררה צציליה עם ילדיה בארמון צציליינהוף. ארמון זה נבנה בפוטסדאם בידי הקיסר, במיוחד עבור צציליה ווילהלם. הארמון גם נקרא "צציליינהוף" על שם צציליה. עם פרוץ המהפכה, עברה צציליה להתגורר בארמון החדש עם חמותה וילדיה. ב-9 בנובמבר 1918, ויתרו הקיסר ובנו על זכויותיהם, וחצו את הגבול להולנד. צציליה שקלה בתחילה להצטרף אליהם, אולם בסופו של דבר החליטה להישאר בגרמניה עם ילדיה. היא קיבלה אישור מיוחד מרפובליקת וויימאר לעשות זאת, וב-14 בנובמבר עזבה את הארמון החדש וחזרה להתגורר בארמון צציליינהוף. היא פיטרה את מחצית מהמשרתים שהעסיקה לפני המהפכה, וכן את מוריהם של ילדיה. נסיכיה של גרמניה נאלצו ללמוד בבתי ספר רגילים עם נערים אחרים.
אחריתה.
בהיעדרם של בעלה ואביו, הפכה צציליה למנהיגת בית הוהנצולרן בגרמניה. היא לא שגתה באשליות שהמונרכיה תחזור, ומיקדה את מאמציה בשמירת רכוש המשפחה. ב-1923 קיבל בעלה אישור מיוחד מהקנצלר גוסטב שטרזמן לחזור לגרמניה, אולם היא המשיכה להתגורר בארמון צצילינהוף בעוד וילהלם התגורר בשלזיה. הם המשיכו לבוא יחד לאירועים משפחתיים ורשמיים. לאחר עלייתה לשלטון של המפלגה הנאצית ב-1933, חזר וילהלם לגור בארמון צציליינהוף, והיטלר ביקר אותם בו שלוש פעמים. וילהלם ניסה לשכנע את היטלר להפוך את גרמניה הנאצית למונרכיה חוקתית בראשותו, אולם היטלר דחה את הרעיון. ב-26 במאי 1940, מת בנם הבכור וילהלם, נסיך פרוסיה במהלך המערכה על צרפת ועל ארצות השפלה, ובהלווייתו השתתפו כ-50,000 איש. הדבר הפחיד והרגיז את היטלר, והבהיר לו שלמשפחת המלוכה לשעבר עדיין יש תומכים באוכלוסייה. כתוצאה מכך פרסם היטלר צו בשם "צו הנסיכים" האוסר על בני משפחת הוהנצולרן לשרת בוורמאכט. ב-1941 מת הקיסר, עדיין בגלות בהולנד. בעוד בתקופת המונרכיה שינוי זה היה הופך את וילהלם לקיסר ואת צציליה לקיסרית, כעת הפך הדבר למסוכן כיוון שווילהלם הפך למנהיג המלוכנים, שהיטלר המשיך לחשוש מהם. ככל שהמלחמה התקדמה, עזב הזוג יותר ויותר את פוטסדאם ועבר לאחוזתו שבשלזיה. בפברואר 1945, עם התקדמות הצבא האדום למזרח גרמניה, עזבה המשפחה את ארמון צציליינהוף לתמיד.
צציליה עברה לבאד קיסינגן שבבוואריה עם חלק מילדיה, בעוד וילהלם גר בהכינגן. ב-20 ביולי 1951 מת וילהלם, ב-1952 עברה לגור בשטוטגרט ושם פרסמה את זיכרונותיה. האירוע הרשמי האחרון שבו השתתפה הייתה הלוויית אחותה אלכסנדרינה, דוכסית מקלנבורג-שוורין שהייתה מלכת דנמרק. היא מתה בגיל 67 במהלך ביקור בבאד קיסינגן, ב-6 במאי 1954, הוא יום הולדתו של בעלה המנוח.
משפחתה.
ב-6 ביוני 1905 התחתנה צציליה עם וילהלם, נסיך הכתר של גרמניה, וילדה לו שישה ילדים:
נקרניים
נקרניים (שם מדעי: "Dendrocolaptinae") הם עופות מסדרת ציפורי שיר החיים ביערות אמריקה הדרומית וקרובים למשפחת התנריים ולפעמים נחשבים לתת-משפחה שלהם. למרות מראם הם אינם קרובים לטפסי העצים מחצי הכדור הצפוני.
הנקרניים מכונים כך עקב דמיונם לנקרים בעמידתם האנכית על הענפים והן בגלל צורת מקורם וראשם. אורכם 15-35 ס"מ והם בעלי צבעים חומים-כתומים יחד עם פסים שונים באזור הראש או צוואר מנוקד בצהוב. הזנב שלהם נצמד לגזע והם יכולים לקפוא על מקומם כדי להסתתר בשקט מטורף.
הם ניזונים מחרקים שונים בין חורי העצים וכמה מינים מתמחים בציד של נמלי גדודים. הנקרניים מקננים בחורים שבין העצים.
לבני-עין
לבני-עין (שם מדעי: Zosteropidae) הם משפחה של ציפורי שיר החיים באזורים טרופיים באפריקה שמדרום לסהרה, מזרח אסיה ודרום-מזרח אסיה וצפון אוסטרליה. כמו כן הם חיים בכמה איים בתוך האוקיינוס ההודי.