על פי עבד אל בהא העולם כולו כפוף לחוק קוסמי אחד שזהו הסדר המושלם. "כל הדברים בעולם, מהאטומים הבלתי נראים ועד הכוכבים הגדולים ביותר בעולם... נמצאים בסדר מושלם". הבסיס להגות זו הוא חוסר הרצון או התודעה של אותם הדברים. לדוגמה "אש בוערת ללא כל רצון או תודעה". לכן, האש פועלת לפי חוקים ספציפיים מוגדרים מראש, ולא לפי רצון משתנה. הפער הזה הוא מה שמאפשר את חקר הטבע והשליטה של האדם בטבע. כלומר, הכתבים הבהאים מכירים בצורה מלאה בקיום של חוקי פיזיקה כלשהם. התפקיד של אלוהים על פי עבד אל בהא, הוא ליצור את הסדר המושלם ואת החוקים הפיזיקליים, ולהשפיע על בחירות האדם (שאיננו חלק מהטבע כפי שראינו קודם). לכן אנו רואים שיש חיבור פשוט בין תאוריית המפץ הגדול לבין הגותו של עבד אל בהא מכיוון שעבד אל בהא טוען שכל החומר בעולם התחיל במקום אחד והתפשט, על פי חוקים פיזיקליים, ליצירת כל העולם.
עבד אל-בהאא מת בשנת 1921 ותאוריית המפץ הגדול נהגתה לראשונה רק בשנת 1922 עם פרסום מאמרו של פרידמן. גם אז, התאוריה, על אף שמבחינה חישובית התקבלה על ידי קומץ מדענים (לאחר שכנוע רב), נשארה נכונה מתמטית בלבד ולא ייחסו לה חשיבות או דרך להסביר את העולם. אפילו פרידמן ואיינשטיין לא קיבלו את התאוריה כהסבר של התנהגות העולם האמיתי – איינשטיין אף חשב תחילה שלפרידמן יש טעות חשוב במאמר שפרסם. בשנות השלושים, בעקבות מספר תגליות, התאוריה החלה לרקום עור וגידים אך גם אז קבלה ביקורת רבה על היותה תאוריה שהושפעה מתפיסות דתיות ולא מדעיות. זאת מכיוון שהתאוריה הגיע בעקבות ויכוח בין המדע והדת על השאלה האם העולם נוצר ומשתנה, או שמא העולם סטטי, וגם מכיוון שאחד מהוגי התאוריה היה קתולי מאמין. הגישה המדעית גרסה שהעולם סטטי ולא נוצר בנקודות זמן אחת.
עבד אל-בהאא תמך בתאוריה הדתית שגורסת שהעולם דינמי, יחד עם הכנסייה הקתולית. אבל, בניגוד לדעת הכנסייה, עבד אל בהא הסכים שיש חוקי טבע ברורים ואחידים, שגם השינוי שחל בעולם כפוף אליהם. לכן, על אף שעבד אל בהא לא הסכים באופן מלא עם דעת המדענים, הוא ניסה לגשר על כך. הוא טען שהעולם היה קיים מאז ומעולם, ורק החומר נוצר בנקודה זמן ספציפית. בנוסף, הוא הכיר בחוקי הפיזיקה. על כן, כמו ביחס לתורת האבולוציה, עבד אל בהא ניסה להגיע לעמק השווה בין הדעה הדתית לבין הדעה המדעית וכך הגיע לתמוך ברעיונות הדומים לתאוריית המפץ הגדול. לכן כיום, אין סתירות מהותיות בין תאוריית המפץ הגדול לבין הדת הבהאית וזה לא מעסיק רבות את ההוגים הבהאים של היום.
מבנה החומר והכוח הטמון בו.
עבד אל-בהאא תמך בקיום חוקי פיזיקה שמסבירים את סדר החומר בעולם. כאשר עבד אל בהא מתאר את החומר, הוא שם דגש על השימוש במונחים מדעים כמו אטומים, גופים שמימים וכדומה. הוא מסביר שכל החומר בעולם בנוי מאטומים, והתפרקות הקשרים בין האטומים גורמת לגוף להפסיק מלהתקיים, ולמוות. כלומר, הוא מנסה להסביר את קיום הנשמה והמוות על ידי הקשרים בין האטומים. הוא גם הכיר בקיום של חלקיקים נוספים שלא ניתן לראותם. בהאא אללה, מייסד הדת הבהאית, מודה לאלוהים על כך שהוא שם דגש על כל אטום קטן בשביל שהעולם יהיה מושלם. הוא אף מרחיב וטוען שיש הרבה דברים "מוזרים ומדהימים" שקיימים בעולם אבל הם נסתרים מהתבונה האנושית. הם מסוגלים לשנות את כל האטמוספירה בכדור הארץ והם יכולים להיות קטלניים. כלומר, שיש בעולם הרבה מעבר למה שידוע לנו, אך הכוח הטמון בחוקי הטבע יכול להיות קטלני והרסני כלפי האנושות. לכן, הוא מכיר ומנסה גם כן להשתמש במונחים פיזיקליים ולהראות את הקשר בין הדת הבהאית והמדע. אבל, בהאא אללה גם מזהיר מפני הכח והיכולת ליצירת כלי נשק מתקדמים שטמון בחשיפת חוקי הטבע. לכן, אנו רואים שיש לדת הבהאית הסכמה מלאה עם המדע על מבנה החומר.
בית הקברות ברחובות
בית הקברות ברחובות ממוקם ברחוב יהודה גורדסקי ברחובות ומשתרע על שטח של כ־140 דונם. זהו קומפלקס של 5 חלקות בתי קברות – הראשונה שבהן היא בית עלמין תר"ן המייסדים, שנוסד בשנת 1891 (תרנ"א).
היסטוריה.
בחודש מאי 1891, מעט יותר משנה לאחר הקמתה של רחובות, נהרג יעקב קרלינסקי – צעיר איכריה של המושבה, שהתנחל בה באופן עצמאי (כלומר לא על ידי אגודת "מנוחה ונחלה") – בתאונת רכיבה.
הרעיון לקבור את הנפטר בנחלתו נפסל בשל התנגדותו של ד"ר מזיא, שטען שהמקום קרוב מדי למושבה. אליהו זאב לוין אפשטיין, ממייסדי "מנוחה ונחלה" ומנהל המושבה, תרם חלקה בת 5 דונמים בקצה המרוחק של המושבה, על גבעת חול, להקמת בית עלמין.
במאה ה-20 התרחב בית העלמין והוקמו בו חלקות נוספות. כיום, בית העלמין של רחובות בנוי על 4 חלקות עיקריות:
סמטת קמרגרסקי
סמטת קמרגרסקי (ברוסית: Камергерский переулок) הוא רחוב קצר במחוז האדמיניסטרטיבי המרכזי של מוסקבה בטברסקוי ראיון.
הרחוב קשור לחייהם ולעבודתם של אנשי תרבות רוסים. חיו כאן: לב טולסטוי, מיכאיל שולוחוב, סרגיי פרוקופייב,
אדוארד בגריצקי, ונדיקט ירופייב, וסילי קצ'לוב, אלה טרסובה, ליובוב אורלובה ורבים אחרים.
דון הרצפלד
דון הרצפלד (באנגלית: Don Herzfeldt; נולד ב־1 באוגוסט 1976) הוא במאי, תסריטאי ויוצר סרטים עצמאיים אמריקאי.
הרצפלד מוכר בעבודות המציגות דמויות מקל המצוירות ברישומי יד, תסריטים מאופייני הומור שחור, וסוריאליזם. סרטיו הם אבסורדים ונעים בין סרטים פילוסופיים עם תמות אקזיסטנציאליסטיות לסרטי קומדיית סלפסטיק. סרטיו World of Tomorrow ו־Rejected היו מועמדים היו מועמדים פעמיים לפרס האקדמיה עבור סרט האנימציה הקצר הטוב ביותר.
עבודתו של הרצפלד תוארה כ"אחת האנימציות המשפיעות ביותר שנוצרו", "זה קולנוע שמפתיע מספר פעמים בעוצמות שהוא מייצר וכל פעם שנדמה כי הוא נגרר לקלישאה, מופיע משפט או דימוי שמרומם את הסרט מחדש".
חבית פשיטת רגל
חבית פשיטת הרגל היא סמל חזותי, שהחל להופיע במאה העשרים, המשמש בסרטים מצוירים וצורות מדיה אחרות. הוא אינו מיועד להיות מציאותי, והוא מורכב מתלבושת העשויה רק מחבית עץ שמוחזקת על ידי כתפות, ומעידה כי האדם הלובש אותה במצב גרוע כל כך שהוא לא יכול להרשות לעצמו אפילו בגדים. זה היה ייצוג נפוץ של פשיטת רגל, מופיע בקטעי אנימציה רבים, סרטים מצוירים, קומדיות, וסוגי מדיה אחרים.
היסטוריה.
"משלם המיסים", דמות מצוירת שיצר וויל ג'ונסטון ופורסמה לראשונה בעיתון ה-New York World-Telegram בשנת 1933 והמשיכה להתפרסם באופן קבוע לאחר מכן, הוצגה כשהיא לובשת חבית בתור בגדים. לאחר מכן העתיקו קריקטוריסטים אחרים את הרעיון. לא נקבע אם ג'ונסטון אכן יצר את הסמל. . הקריקטוריסט הקנדי ג'ון קולינס, קריקטוריסט מערכת העיתון "מונטריאול גאזט" (Montreal Gazette) בשנים 1939–1982, נהג להשתמש בדמות "Uno Who" בקריקטורות שלו. Uno Who הוצג כמעט תמיד כשהוא לבוש בחבית פשיטת רגל, ומאותה סיבה בדיוק (מיסים גבוהים) של דמות משלם המיסים של ג'ונסטון.
בהמשך, חבית פשיטת הרגל שימשה גם במשמעויות אחרות. למשל במהדורת ינואר 1989 של מגזין "Esquire" שהציגה את רובין גיבנס על השער כשהיא לבושה בחבית בצורה מפתה במקצת, מראה את המחשוף שלה מכוסה חלקית על ידי החבית ואמרה כי היא מכוונת להיות ענייה או לסיים בתור מיליונרית. החבית שימשה גם בפרסומת של וונדיס 1999 וונדיס, המתייחסת לבועת הדוט-קום, שבה איל הון מחברת דוט קום נותר חסר כל, כשהוא לבוש רק בחבית, אך עדיין יכול להרשות לעצמו המבורגר מוזל של וונדי. עם זאת, מייסד וונדיס דייב תומאס (מתוך רצון לא לראות אותו מסיר את החבית כדי לשלם) מציע לשלם עבור ארוחת האיש.
עם זאת, השימוש בחבית כביגוד להשפעה קומית היה קיים עוד לפני כן; הדמות חסרת האונים המצטמצמת עד כדי לבישת חבית כאות לצניעות מכיוון שבגדיו נגנבו או בנסיבות משעשעות אחרות. בקומדיה של ג'ורג' את'רג () משנת 1664 ""הנקמה הקומית" או "אהבה בגיגית"" (")" כללה דמות הלובשת חבית. הסרט "Tol'able David" מ-1921 כולל סצנה עם דמות הלבושה בחבית. ברצועת הקומיקס Moon Mullins הדמות הראשית, מון, מוצגת מדי פעם כשהיא לובשת חבית לאחר הפסד במשחק קלפים. פרק של "הדרדסים" משנת 1987 השתמש בחבית כדי להמחיש חבות. מהנבל גרגמל נלקחים כל חפציו כדי להחזיר חוב, רק כדי שהנושה יאמר לו "אני אחזור בשביל החבית!".
בספר קפטן תחתונים הראשון, החבית משמשת כדי לרמוז שהדמות למעשה עירומה.
גלימת שיכור.
חבית פשיטת הרגל דומה לגלימת שיכור, עונש שהיה בשימוש מתקופת ימי הביניים כסוג של קלון להענשת שיכורים ועבריינים אחרים.
תיאורים של גלימת השיכור בדרך כלל מציגים חבית עם חור שנחתך בחלקו העליון כדי להכניס את הראש ושני חורים קטנים שנחתכים בצדדים כדי שהזרועות (או רק הידיים) יעברו דרכם. בשונה מחבית פשיטת הרגל, שמוצגת כמעט תמיד עם החלק העליון כשהוא מגיע עד בית השחי, הזרועות חופשיות מעליו, והחבית מונחת על ידי שתי רצועות העוברות מעל הכתפיים.
Rager Teenager!
(בעברית: נער זועם!) הוא סינגל של הזמר והפזמונאי האוסטרלי טרוי סיון, מתוך המיני-אלבום החמישי שלו, In a Dream. השיר יצא לאור ב-5 באוגוסט 2020 על ידי חברות התקליטים EMI אוסטרליה, יוניברסל מיוזיק אוסטרליה וקפיטול רקורדס, בתור הסינגל השלישי מהמיני-אלבום.
וידאו קליפ.
הווידאו קליפ בבימוי עצמי של השיר הועלה לערוץ היוטיוב הרשמי של טרוי סיון ב-5 באוגוסט 2020.
התעללות נפשית
אבה (הונגריה)
אבּה או אבּא (בהונגרית: Aba) היא עיר קטנה במרכז טרנסדנוביה המרכזי, במחוז פייר, בנפת סקשפהרוואר.
מיקום.
אבה ממוקמת 20 ק"מ דרומית-דרום מזרחית מסקשפהרוואר, בחלקו הצפוני של מזהפלד, בעמק של נחל השארוויז. שטח השיפוט שלו הוא 88,000 דונם.
היסטוריה.