לפי מספר דעות השם "סוּבַסַה" שנזכר לראשונה בכתבי החתים התייחס לעיר השוכנת סמוך למקורותיו של נהר קיזילאירמאק, והוא המקור לשמה של העיר. לדעת אחרים מקורו של השם הוא ב"סבסטי" (Σεβαστή) היוונית, אשר התפתח לאחר הכיבוש הרומי ל"סבסטה" (Sebaste). שלוש אגדות מציעות שלוש אפשרויות נוספות למקור השם - לפי הראשונה בא זה משמו של נהר סמוך בשם "נהר סיפאס" (Sipas suyu); לפי האחרת השם בא מעם עתיק בשם סיבסיפ (Sibasip); ולפי השלישית שמה של העיר בא לה מהצירוף "סה באסט" בפרסית שמשמעותו "שלוש טחנות". העיר נודעה בשמות נוספים במשך השנים, וביניהם טלאברה, מגלופוליס, קראנה ודייפוליס.
היסטוריה.
לסיוואס היסטוריה עשירה והיא החליפה שליטים לעיתים מזומנות בשל מיקומה. בתל טופראקטפה (Topraktepe) הסמוך לעיר התגלו עדויות ליישוב חתי, אך מעט מאוד ידוע על העיר מהתקופה שלפני כיבושה בידי הרומאים במאה ה-1 לפנה"ס. העיר הייתה לבירת הפרובינקיה של ארמניה הקטנה (Armenia Minor) במאה ה-3. בעיר, שהייתה מרכז נוצרי במאה ה-4, שכן ביתם של בלסיוס הקדוש ופטרוס הקדוש מסבסטיה ששימשו בה כבישופים. העיר נודעה גם כמקום הוצאתם להורג של ארבעים הקדושים מסבסטיה, ארבעים חיילים רומים שמסרו נפשם בשל אמונתם הנוצרית בשנת 320.
ב-1021 ויתר מלך ארמניה על העיר וסביבותיה ומסרם לקיסר האימפריה הביזנטית בסיליוס השני בולגרוקטונוס, אולם השלטון הביזנטי נמשך זמן קצר בלבד, ולאחר קרב מנזיקרט ב-1071 השתלטו הסלג'וקים על העיר.
העיר צברה חשיבות לאחר שב-1174 נכבשה בידי סולטאן רום קיליץ' ארסלן השני (II. Kılıç Arslan), ושימשה כבירה משנית של המדינה לצד קוניה. קרב קסדה (Kösedağ Savaşı) בין סולטנות רום לבין המונגולים התקיים ב-26 ביוני 1243 מזרחית לעיר, וסימן את קיצה של רום. הסולטנות נחלה מפלה מוחצת ובעקבותיה כבשו המונגולים את סיוואס והתקדמו לתוככי אסיה הקטנה.
סולטאן העות'מאני באיזיט הראשון, כבש את סיוואס ב-1398 אך זו ניטלה ממנו על ידי טימור לנג לאחר קרב אנקרה. העות'מאנים שבו וביססו את שלטונם בעיר ב-1408 והחזיקו בה מאז.
לפי הסכם סייקס–פיקו שנחתם בין צרפת לבריטניה ב-1916 נועדה סיוואס לצרפתים עם סיומה של מלחמת העולם הראשונה, אך הם לא הצליחו לממש את תביעתם לעיר ולא כבשוה. העיר נבחרה על ידי מוסטפא כמאל לקיומה של ועידת סיוואס אשר התכנסה בה ב-4 בספטמבר 1919 ונמשכה עד 11 בספטמבר 1919. בוועידה סיוואס התכנסו לראשונה תחת קורת גג אחת פעילי התנועה הלאומית הטורקית מכל רחבי אסיה הקטנה.
העיר נודעה עוד בשל הצתת מלון מדימאק ב-2 ביולי 1993 בידי אספסוף מוסלמי, דבר שהביא למותם של 37 איש. המהומות התרחשו בעת פסטיבל תרבות שהתקיים בעיר בו נכח והשתתף אזיז נסין (Aziz Nesin), אשר תרגם לטורקית את הספר "פסוקי השטן" מאת סלמאן רושדי.
איווה קסידי
איווה מארי קסידי (באנגלית: Eva Marie Cassidy; 2 בפברואר 1963 – 2 בנובמבר 1996) הייתה זמרת אמריקאית אשר עסקה במגוון רחב של סגנונות כגון: ג'אז, בלוז, רית'ם אנד בלוז, פולק, גוספל ופופ.
במהלך חייה, קסידי הייתה לזמרת אנונימית אשר לא זכתה להצלחה רבה, אך התפרסמה ברחבי העולם לאחר מותה. אלבום האוסף שלה, Songbird, אשר יצא לאור בשנת 1998, נכנס היישר למקום הראשון במצעד האלבומים הבריטי ונמכר בכמיליון עותקים. קסידי תוארה על ידי העיתון הבריטי הגארדיאן ("The Guardian") כ"אחת מהזמרות הגדולות של דורה", ועל ידי העיתון הבריטי The Daily Telegraph נאמר עליה ש"היא זכתה לקריירה הכי משגשגת שאמן יכול לייחל לעצמו לאחר מותו בתולדות מוזיקת הפופ".
קסידי אשר הייתה חסרת הכשרה מוזיקלית פורמלית, טענה שקיבלה את חוש האלתור שלה מ"להיות מאזינה טובה". בצעירותה נהגה להאזין לזמרים כגון: ארת'ה פרנקלין, ג'יימס בראון, בילי הולידיי, אלה פיצג'רלד והזמרת האהובה עליה מכל, באפי סיינט-מארי. קסידי התמחתה בביצוע גרסאות כיסוי לשירים של אמנים אחרים ובפרשנות האישית שהיא העניקה להם.
חייה.
ילדותה ונעוריה.
איווה קסידי הייתה הילדה השלישית מתוך ארבעה (דני, אנט ומרגרט) להורים יו וברברה. אביה של איווה מילא את הבית עם קולות של זמרים כמו פיט סיגר, באפי סיינט-מארי וריי צ'ארלס. מגיל צעיר חשפה את כישרונה במוזיקה ובמלאכה. רבים המזוהים עם קסידי כזמרת, אינם מודעים לאהבתה הראשונה של איווה – אמנות. בגיל שלוש החלה לקשקש ולצבוע יומיום. אפילו אז, ציורי המכחול שלה נחשבו למתקדמים יחסית לגילה. בנוסף, עסקה ביצירת שרשראות חרוזים, דמויות חימר, ואנימציות לסרטים.
בגיל תשע עברה עם משפחתה להתגורר בוושינגטון הבירה, שם אביה לימד אותה לנגן בגיטרה. קסידי נהגה לשיר ולנגן באירועים משפחתיים יחד עם אחיה דני (כינור) ואביה יו (גיטרת בס). בעודנה סטודנטית, נהגה לשיר עם להקה מקומית בשם Stonehenge וזכתה לשבחים רבים. אחרי שסיימה את התיכון החלה ללמוד אמנות, אך במהרה הפסיקה את לימודיה בטענה שזה לא מספק אותה, ועבדה כגננת במשתלה וגם כמציירת על רהיטים בעיר אנאפוליס, מרילנד.
קריירה.
במהלך קיץ 1983, קסידי שרה וניגנה בגיטרה שישה ימים בשבוע יחד עם אחיה, דן, בפארק "Wild World" במרילנד (נקרא היום "Six Flags America").&lt;br&gt;
בהמשך קסידי עבדה עם מספר להקות אחרות ביניהן The Honeybees, ולהקת הרוק-פופ Characters Without Names, אשר הקים אחיה של איווה דן (בהמשך נקראה (Method Actor. בשנת 1986 בזמן הקלטת אלבום זה היא פגשה את הבאסיסט וטכנאי הקלטות כריס ביונדו, שעודד אותה ועזר לה למצוא עבודה כזמרת ליווי למספר שירים. בשנת 1990, ביונדו וקסידי הקימו את "להקת איווה קסידי", שהורכבה מכריס בונדו, לני ויליאמס, קית' גרימס ורייס מקלאוד והיא החלה להופיע מספר פעמים באזור וושינגטון.
בשנת 1992, ביונדו השמיע לצ'אק בראון קלטת עם קולה של קסידי. בראון המוכר כ"סנדק של הגו גו" (תת-ז'אנר של פאנק), הוא גם זמר ג'אז ובלוז. דבר זה הוביל להקלטה המסחרית הראשונה של קסידי, אלבום משותף עם צ'אק בראון The Other Side, שהכיל שירים קלאסיים בהופעות כמו God Bless the Child, Fever של בילי הולידיי והשיר שמזוהה יותר מכל עם קסידי Over the Rainbow. האלבום יצא לאור והופץ על ידי Liaison Records, חברת התקליטים שהוציאה לאור את אלבומי הגו-גו של בראון. אלבום הדואט משך את תשומת לבן של מספר חברות תקליטים אבל מחמת המגוון הרחב של השירים שבחרה לבצע היה קשה לקטלג את קסידי, והיא לא הצליחה להשיג חוזה הקלטות. חברות התקליטים לא היו בטוחות האם ניתן לשווק אותה ותחת איזו הגדרה לעשות זאת. קסידי לא הייתה מוכנה להתפשר על מגוון החומר שלה רק כדי לרצות את חברות התקליטים וכך למעשה החמיצה הזדמנות לפרוץ לתודעה. קסידי מעולם לא התחרטה על כך. מכריה חשו כי אישה מופנמת, עקשנית ורגישה שכמותה לא הייתה עומדת תחת הנטל של ההפרעות ואי-הנוחות שמביא עמו הפרסום וקרוב לוודאי שהייתה בוחרת להסתתר מפני אור הזרקורים.
משלב זה ואילך התמקדה קסידי בפיתוח קריירת סולו, והחלה לצבור רפרטואר מרשים של שירים ידועים, אשר עשתה להם גרסאות כיסוי ייחודיות בעלות פרשנות אישית, אשר הפכו עם השנים לסימן ההיכר שלה.&lt;br&gt;
בשנת 1993, הוסרה מצווארה של קסידי שומה ממאירה ובהמשך הזניחה את פגישותיה העקביות עם הרופא. זמן מה לאחר מכן נפרדה קסידי מכריס ביונדו שהיה חברה מזה שנים מספר, אך דבר זה לא פגע ביחסיהם המקצועיים.&lt;br&gt;
בשנת 1994, חברת התקליטים Blue Note הביעה עניין בצירופה של קסידי להרכב שנקרא Pieces of a Dream 'ואף הוקלט הסינגל Goodbye Manhattan בהשתתפותה. קסידי יצאה עם הלהקה לסיבוב הופעות באותו הקיץ.&lt;br&gt;
בהמשך השנה זכתה לשני פרסי וואמי כ"זמרת ג'אז – מסורתי הטובה ביותר" ו"זמרת הרית'ם אנד בלוז – מסורתי הטובה ביותר". כמו כן היא נבחרה להופיע באותו הטקס בשנה שלאחר מכן.
בינואר 1996, כאשר טרם הצליחה להשיג חוזה הקלטות אישי, החליטו קסידי, כריס ומנהלם המתוסכל להפיק בכוחות עצמם אלבום. התוצאה הייתה שתי הופעות של קסידי בוושינגטון הבירה, במועדון סמטת הבלוז, אשר הוצאו לאור בתור אלבום אחד בשם Live at Blues Alley, אשר בהמשך אמר עליו עיתון הוושינגטון פוסט "היא יכלה לשיר כל דבר ולגרום לזה להישמע כאילו זו הייתה המוזיקה החשובה מכל". ההופעה הוקלטה עם להקה שלמה וזאת בנוסף לקסידי אשר ניגנה על גיטרה אקוסטית וחשמלית. קסידי לא הייתה מרוצה משירתה באלבום זה, משום שלטענתה הייתה מצוננת באותו ערב. למעשה, היה זה אלבום הסולו היחיד שלה אשר הופץ במהלך חייה.
בהמשך השנה הקליטה את אלבום האולפן Eva by Heart שבסופו של דבר שווק בשנת 1997 לאחר מותה. באותה שנה עברה להתגורר באנאפוליס, מרילנד שם עסקה בציורי קיר בבתי ספר יסודיים.
במהלך אירוע למען קידום מכירות של האלבום Live at Blues Alley ביולי 1996, קסידי חשה בכאב באזור הירכיים, שלדעתה נבע משימוש בסולם במסגרת עבודתה כציירת. בדיקות רנטגן הראו כי הירך שלה שבורה ובבדיקות מאוחרות יותר, לאחר שהכאב נמשך, אובחנה קסידי כחולת מלנומה (סרטן העור) שהספיק כבר להתפשט לעבר ריאותיה ועצמותיה. קסידי עברה טיפולים כימותרפיים אך זה היה מאוחר מדי. מצבה הבריאותי התדרדר במהרה והופעתה האחרונה הייתה בהתנדבות, בספטמבר 1996, כאשר נעזרה במלווה כדי לעלות לבמה, שם היא ביצעה את השיר What a Wonderful World של לואי ארמסטרונג בפני חבריה.
קסידי נפטרה ב-2 בנובמבר 1996 בגיל 33 כשהיא רווקה וללא ילדים. לאחר מותה צורפה להיכל התהילה של "ארגון המוזיקה של וושינגטון הבירה".
ההצלחה שלאחר מותה.