בסופו של דבר הוכר ה"דינר השווייצרי" באופן רשמי על ידי הממשל הזמני בעיראק, אולם לא כהילך חוקי, אלא במסגרת החלפת כל שטרות הכסף בעיראק בשטרות חדשים, ללא דמותו של סדאם חוסיין. הכרה זאת באה לידי ביטוי בקביעת שער רשמי ל"דינר השווייצרי" מול הדינר העיראקי והתחייבות להחליף את השטרות ה"שווייצריים" בשטרות החדשים.
דינר כורדיסטני
דינר כורדי
ויקי פרץ
ויקי (יצחק) פרץ (11 בפברואר 1953 – 29 ביוני 2021) היה כדורגלן ומאמן כדורגל ישראלי. נודע בעיקר כשחקן מכבי תל אביב ונבחרת ישראל.
ביוגרפיה.
פרץ נולד בכפר סבא והחל את דרכו בקבוצת הילדים של מכבי רמת עמידר (ברמת גן) בגיל 9. הוא נחשב לחלוץ מחונן ואף שיחק בנבחרת הנוער של ישראל, שאומנה על ידי דוד שווייצר. בשנת 1972 השתתף באליפות אסיה לנוער (עד גיל 19), שנערכה בבנגקוק, הוביל את ישראל לזכייה בטורניר וסיים ככובש המצטיין עם 12 שערים. בטורניר זה קבע שיא כיבושים במשחק בינלאומי אחד, 6 שערים במשחקה של נבחרת הנוער של ישראל נגד טייוואן (0:7). זו הייתה אליפות אסיה לנוער האחרונה בה השתתפה (וזכתה) ישראל.
שנה לאחר מכן, בשנת 1973, הצטרף פרץ למכבי תל אביב. פרץ הנהיג את התקפת הקבוצה וזכה עימה בדאבל בשנת 1977 ובאליפות נוספת בשנת 1979. בעונת הדאבל סיים כמלך השערים, עם 17 כיבושים, ואף כבש רביעייה לשערה של מכבי נתניה בחצי גמר גביע המדינה, שנגמר בתוצאה 6:1. בגמר הגביע ב-1979 הבקיע את השער המצמק של מכבי בהפסד 1–2 לבית"ר ירושלים.
בשנת 1980 עזב פרץ את ישראל ועבר לקבוצת שטרסבורג מליגת העל הצרפתית, והיה מלך שערי הקבוצה בכל אחת משתי העונות בהן שיחק בשורותיה. לאחר מכן עבר לשחק בסטאד רן, מליגת המשנה הצרפתית, וסייע לה לעלות לליגה הראשונה. בשנת 1983 חזר למכבי תל אביב, עם רזומה מרשים של 45 שערים בשלוש עונות בצרפת. שנה לאחר מכן עבר לשמשון תל אביב, שבה שיחק עונה אחת. אחר כך שיחק זמן קצר בבית"ר נתניה ובהפועל לוד, עד שפרש ממשחק בליגות הבכירות. לפרץ 80 שערים בישראל, שמתוכם כבש 67 במדי מכבי תל אביב. לאחר פרישתו מכדורגל מקצועני המשיך לשחק זמן מה במכבי רמת השקמה מליגה ב'.
משחקו הראשון של פרץ בנבחרת ישראל נערך ב-13 בנובמבר 1973 באצטדיון בלומפילד, נגד נבחרת ארצות הברית. כבר במשחק זה כבש את שערו הראשון לזכות הנבחרת בדקה התשיעית. במשחק הגומלין שנערך יומיים מאוחר יותר בבאר שבע כבש שנית בדקה ה-15. פרץ השתתף במדי הנבחרת באולימפיאדת מונטריאול, פתח בכל ארבעת המשחקים, וכבש שניים מתוך ארבעת השערים שישראל הבקיעה באותו טורניר: נגד צרפת בשלב הבתים (1-1), ונגד ברזיל ברבע הגמר (הפסד 1–4). משחקו הטוב ביותר בנבחרת היה ב-14 בפברואר 1979, שבמהלכו כבש שלושער לרשת נבחרת יוון בניצחונה של נבחרת ישראל 4:1. פרץ פרש מנבחרת ישראל בשנת 1983, כאשר נרשמו לזכותו 14 שערים ב-40 הופעות במדיה.
זמן מה לאחר שפרש החל בקריירת אימון. בין השאר אימן פרץ את נבחרת הנערים של ישראל ושימש כעוזר מאמן הפועל תל אביב בסוף שנות ה-90, כאשר אלי כהן שימש כמאמן הראשי של הקבוצה. החל מעונת 2006/2007 שימש פרץ בשנית כעוזרו של אלי כהן, במכבי תל אביב, עד לעזיבתו של אלי כהן את הקבוצה, אז סיים גם כן את תפקידו במועדון כעוזר מאמן. בשנת 2011/12 הצטרף לצוות האימון של מועדון הכדורגל מכבי שוהם ושימש כמאמן חלוצים במועדון במשך שנתיים.
חיים אישיים.
פרץ היה נשוי לאיריס רוזנבלום. בנו, עומר פרץ, כדורגלן עבר אף הוא. גיסתו, דורית, היא אלמנתו של כדורגלן העבר אבי כהן. בשנת 1997 התחתן בשנית עם איריס ברלדינו ולשניים נולדו שני ילדים, בת ובן.
פרץ נפטר ב-29 ביוני 2021, לאחר שיום קודם לכן ניסה לשים קץ לחייו.
תארים.
כשחקן
תארים אישיים
סוכצ'ב
סוֹכצֶ'ב (בפולנית: Sochaczew; ביידיש: סאכאטשאוו) היא עיר הנמצאת על גדת נהר בזורה (Bzura), כ-60 ק"מ דרומית מערבית לוורשה בירת פולין. היא בירת מחוז סוכטשוב. אוכלוסיית העיר מונה כ-37,000 תושבים (2007).
יהודי סוכצ'ב.
יהודים גרו בעיר במשך כ-600 שנה, חסידות סוכטשוב התפתחה בעיר זו על ידי רבי אברהם בורנשטיין (ה"אבני נזר"), שגם הקים ישיבה במקום, ואשר קברו נמצא בבית העלמין היהודי בעיר.
במלחמת העולם הראשונה נכבשה העיר הלוך ושוב בידי הגרמנים והרוסים, ובמהלך הקרבות חוסלה הקהילה היהודית המקומית, רבים נמלטו לוורשה ורבים גורשו והקהילה התפזרה. לאחר המלחמה החלה הקהילה מתארגנת בחזרה, והתפתחה עד להשמדתה בשואה.
ערב פרוץ מלחמת העולם השנייה נמנו בעיר כ-3,000 יהודים, כשליש מתושביה. ב-9 בספטמבר 1939 נכבשה העיר בידי הגרמנים, ואלו רצחו בה מספר יהודים, והציתו חלק מבתיהם. לאחר מכן נלקחו יהודי העיר לעבודות כפייה, הן בבניית גשר מעל הנהר המקומי, שם חלק מהיהודים הוטבעו, והן בבניית בביצורים בסביבת העיר, תוך שימוש במצבות בית העלמין היהודי המקומי.
ב-19 בינואר 1941 רוכזו יהודי העיר וסביבתה בגטו מוקף גדר תיל שהוקם בה, ממנו הועברו כולם כעבור כחודש לגטו ורשה, וגורלם שם היה כגורל יתר יהודי המקום.
דוביד שוייצר
דוד שוייצר
מפלגת העבודה הבריטית
אימא תרזה
אימא
קראק דה שבליה
המוסד לבטיחות ולגיהות
המוסד לבטיחות ולגיהות (בראשי תיבות, "המוס"ל") הוא תאגיד סטטוטורי, מלכ"ר, שהוקם ב-1954 על מנת לקדם תרבות של בטיחות בעבודה ובריאות תעסוקתית, בכל ענפי המשק השונים: תעשייה ושירותים, בנייה וחקלאות. בין השאר, על ידי פעולות הדרכה, הסברה, הדרכה, מידע ומחקר.
המוסד לבטיחות ולגיהות אינו עוסק בפעילות של פיקוח ואכיפה, פעולות שעליהן אמון הרגולטור, משרד העבודה. באופן דומה לזה שקיים ברוב מדינות העולם המערבי, שבהן קיימת הבחנה ברורה בין זרוע האכיפה לבין זרוע המניעה, ההסברה והמחקר. בנוסף, המוס"ל מאפשר הזמנת הדרכות באינטרנט-סלולר, ללא עלות, במקומות עבודה מגוונים, במפעל/ בבית מלאכה/ באתר הבניה/ במשק החקלאי.
ניהול המוסד.
הרשות העליונה של המוסד היא מועצת המוסד, שחבריה יהיו נציגי העובדים והמעסיקים שווה בשווה, נציגי הממשלה ונציגי מוסדות, שהם, לדעת שר העבודה, נוגעים בדבר.
חברי המועצה יתמנו על ידי שר העבודה, ובלבד שנציגי העובדים במועצה יתמנו לאחר התייעצות בארגון העובדים הארצי המייצג את המספר הגדול ביותר של עובדים במדינה ונציגי המעסיקים יתמנו לאחר התייעצות בארגונים ארציים של מעבידים, שלדעת השר, הם רפרזנטטיביים ונוגעים בדבר.
שר העבודה קובע, באמצעות תקנות, הוראות בדבר תקופת כהונתו של המועצה והתנאים להפסקת החברות בה.
יושב ראש המועצה הוא שר העבודה, ובהיעדרו, מי שנתמנה לכך על ידיו.
יחידות המוסד ופעילותן.
עיקר הפעילות של המוסד מתבצעת במקומות העבודה. היא מבוצעת על ידי מחוזות המוסד הממוקמים בחיפה, באר-שבע ותל אביב (סניף ירושלים נסגר בדצמבר 2016). השירותים הניתנים במפעלים כוללים מגוון רחב של תחומים, שהעיקריים בהם:
הדרכת ועדות בטיחות והקמת ועדות חדשות; ייעוץ וקידום פעולות לסילוק מפגעי בטיחות וגיהות; ביצוע סקרי סיכונים, כולל סיכוני גיהות; הכנת תוכניות בטיחות למפעלים ולמוסדות; הנחיה במפעלי תעשייה זעירה (בתי-מלאכה), כולל חלוקת חומר פרסומי והסברתי; הדרכה פנים-מפעלית בהתאם לדרישות והזמנת המפעל; הדרכה באמצעות ניידת הבטיחות (בחצר המפעל).
אגף הנדסה ומיחשוב משמש כסמכות מקצועית המדריכה ומנחה בתחומי הבטיחות השונים את יחידות המוסד. פעולותיו העיקריות הן: גיבוי מקצועי לסניפי המוסד ולמחלקותיו; סיוע והכנת תוכניות בטיחות וסקרי סיכונים; ייעוץ וחוות דעת מקצועיים למפעלים לפי דרישה; ריכוז ויישום פעילות המחשוב של המוסד.
מחלקת מחקר
מחלקת גיהות מהווה סמכות מקצועית בתחום גיהות תעסוקתית. פעולותיה העיקריות הן: ביצוע בדיקות לגורמים פיזיקליים (סקרי רעש, סקרי עומס חום ובדיקת רמת הארה); ביצוע סקרי סיכונים פוטנציאלים, הקשורים לגורמים פיזיקליים וכימיים; ניטור סביבתי של חומרים כימיים ואבק (כמעבדה מוסמכת); בדיקות מנדפים במעבדות כימיות ובדיקות של גורמים הקשורים "לתסמונת הבניין החולה".
מרכז מידע משמש מקור אספקת מידע עדכני ומגוון מתוך משאבי ידע המצויים ברשותו, כולל ספרייה מקיפה ומאגרי מידע אלקטרוניים. המרכז מוכר כנציג בישראל של מרכז המידע הבינלאומי CIS של ארגון העבודה הבינלאומי ILO. פעולותיו העיקריות הן: מתן תשובות לשאילתות בתחום בטיחות ובריאות בעבודה לעובדים, למעסיקים ולציבור הרחב; אגירת מידע במערכות הממוחשבות ופיתוח מאגרי מידע ייחודיים; הכנת פרסומים והפצתם למפעלים; קשר עם מוסדות מקצועיים בישראל ומחוצה לה.
מחלקת הנדסת בטיחות ופרויקטים פועלת בייזום, פיתוח ותיאום פרויקטים לקידום הבטיחות והגיהות. פעולותיה העיקריות הן: הכנה, ייזום ועריכת הצעות לפרויקטים ומחקרים לצורך הגשתם לקרנות מחקר; ניהול מעקב ותיאום פרויקטים, מחקרים וסקרים.
מינהל הכשרה והדרכה פועל בתחומים הבאים: יזום, פיתוח והפקת פעולות הדרכה על פי צורכי המשק; פיתוח מערכות לומדה ותוכנה ומארזי הדרכה; ביצוע פעולות הדרכה ארציות יזומות ומוזמנות עבור גופים ממלכתיים; הפעלת ניידות להדרכה במפעלי תעשייה ובאתרי בנייה. סוגי פעולות ההדרכה הם קורסים (בין 3 ועד 33 יום), ימי עיון, השתלמויות והרצאות בודדות. הפעילות מתבצעת במקומות העבודה, במחנות צה"ל ובמרכזי ההדרכה של המוסד.
מינהל שיווק והסברה מוציאה לאור את חומר ההדרכה וההסברה של המוסד, כולל ספרות מקצועית, ביטאון דו-חודשי, עלון קיר חודשי, כרזות, דפדפות, שלטים ועוד. החומר מתפרסם בשפה העברית ובשפות נוספות מעת לעת. פרסומים מודפסים של המוסד מופצים לצרכנים על ידי יחידת ההפצה.