בגמרא לעיל, מובאת מחלוקת אמוראים, בין אביי לרבא (שהלכה נפסקה כמותו), בנוגע לסוכה שסככהּ עשוי קנים המופרדים זה מזה בגובה בו הם מונחים מעל 3 טפחים (שאם פחות מכך, אין צורך בכלל "חבוט רמי" משום שפחות משלושה טפחים, יש בהם דין לבוד שרואים אותם כאילו היו מחוברים):
בהלכות מבוי.
כדי להתיר טלטול במבוי, יש להכשירו על ידי לחי וקורה. כלומר, לוח אנכי המוצב בצד הפתח של המבוי (לחי) וקורה המונחת בצורה אופקית בין שני קירות הכניסה למבוי. אם הקורה מונחת גבוה מעל קירות המבוי אומרים חבוט ומחשיבים אותה כמונחת על כותלי המבוי.
הלגיון הרביעי סקיתיקה
__ללא_תוכן__
הלגיון הרביעי סקיתיקה (ברומית: Legio quarta Scythica) היה לגיון בצבא הרומי שנוסד על ידי מרקוס אנטוניוס בשנת 42 לפנה"ס. הלגיון הוצב במאה הראשונה לספירה בגבולה המזרחי של האימפריה הרומית ושם פעל במאות הבאות, בעיקר בעימותים מול הפרתים. הלגיון היה עדיין פעיל בסוריה במאה החמישית. יחידות משלוח של הלגיון השתתפו בדיכוי המרד הגדול בארץ ישראל בראשיתו. סמלו של הלגיון היה גדי.
תולדות הלגיון.
הלגיון הוקם על ידי מרקוס אנטוניוס לקראת המערכות נגד הפרתים בשנים 40–38 לפנה"ס. אחרי קרב אקטיום ב-31 לפנה"ס והתאבדותו של מרקוס אנטוניוס העביר אוקטביאנוס את הלגיון לפרובינקיה מואסיה שעל הדנובה התחתית. השם "סקיתיקה" מקורו בלחימה בשבטי הסקיתים. בשנים 6–9 לספירה היה הלגיון פעיל במלחמות של הקיסר לעתיד טיבריוס נגד האילירים והפאנונים, על פי רוב לצד הלגיון החמישי מקדוניקה.
בשנת 52 פלשו הפרתים לארמניה, ממלכה שהייתה כפופה לרומא, ובשנים 58–63 התחוללה מלחמת הירושה הארמנית בין הרומאים לפרתים. הלגיון הרביעי סקיתיקה הובא ממואסיה, ויחד עם הלגיון השלישי גאליקה והלגיון השישי פראטה הכו את הפרתים והמלך טיגראנס השישי הוחזר בפקודת הקיסר נירון לכס מלכותו. בשנת 62 הוכו הלגיון הרביעי סקיתיקה והלגיון השנים עשר פולמינטה בקרב ראנדֶיָה בידי הפרתים שסייעו לחילו של המלך הארמני המודח טירידאטס הראשון. בגלל חרפת התבוסה הודחו הלגיונות הללו מזירת המלחמה. הלגיון לקח חלק זעום בדיכוי המרד הגדול. 2,000 מלוחמיו (בערך מחצית מהמצבה המלאה) השתתפו במתקפת הנפל של קסטיוס גאלוס על ירושלים בשנת 69, אך לא לקח חלק נוסף בדיכוי המרד. הלגיון הרביעי סקיתיקה הוצב בזאוגמה שעל נהר פרת, עיר הסְפר שתשמש כבסיסו של הלגיון החל משנת 66 ולמשך מאתיים השנים הבאות, עד להריסתה בידי הסאסאנים באמצע המאה השלישית.
בשנת 69 ("שנת ארבעת הקיסרים") צידד הלגיון, כשאר הלגיונות הרומיים במזרח, באספסיאנוס. על אף הפגנת הנאמנות, הלגיון הרביעי סקיתיקה לא היה מעורב במערכה בארץ ישראל בפיקוד אספסיאנוס, אולי משום שנזקפו לחובתו הכניעה ב-62 מול הפרתים ותבוסת יחידותיו בפיקוד קסטיוס גאלוס בראשית המרד הגדול ב-67. עם זאת יש להניח שהלגיון נדרש בהגנת הגבול המזרחי בחבלי הפרת העילי. ידוע כי בשנת 71 פעל הלגיון לבלימת הפרעות ביהודי אנטיוכיה.
מפקד הלגיון הרביעי סקיתיקה בשנים 132–130 היה גאיוס יוליוס סוורוס , שאין לזהותו עם יוליוס סוורוס מדכא מרד בר כוכבא ומושל יהודה בשנים 136–133. אותו גאיוס יוליוס סוורוס הוזכר בכתובות מטורקיה כמושל מחליף למושל פרובינקיית סוריה, גאיוס פובליקיוס מארקלוס: "...מפקד הלגיון הרביעי סקיתיקה, ואחראי על סוריה בזמן [שהמושל] גאיוס פובליקיוס מארקלוס עזב את הפרובינקיה בשביל לדכא את המרד ביהודה..."
הלגיון השתתף, ככל הנראה, במערכות נגד הפרתים במהלך המאה השנייה – בימי הקיסרים טריאנוס (114–117) ולוקיוס ורוס (161–166), וכן בשנים 181–183 בהן היה הלגיון הרביעי סקיתיקה נתון לפיקודו של ספטימיוס סוורוס, שיהיה באביב 193 לקיסר. יחידות של הלגיון הרביעי סקיתיקה נטלו חלק גם במסעות המלחמה של סוורוס בין השנים 197 ו-202 נגד האימפריה הפרתית הנחלשת, שבמהלכם נכבשה ונבזזה בירתם קטסיפון.
אין במקורות היסטוריים אזכורים ללגיון הרביעי סקיתיקה אחרי שנת 219, שבה מרד מפקדו גליוס מקסימוס באלאגבאלוס והכריז על עצמו כקיסר עד שהובס. מניחים שיחידות של הלגיון השתתפו במסעו של קרקלה שבמהלכם עבר בזאוגמה, וכן במערכות המגננה של סוורוס אלכסנדר מול הסאסאנים בשנות ה-30 של המאה השלישית. כמו כן הלגיון נטל חלק במערכות של גורדיאנוס השלישי ופיליפוס הערבי, אולם לא ידוע היקף המעורבות הצבאית שלו בהן. הוא הדין במפלה הקשה של ולריאנוס.
מפקדת הלגיון ובסיסיו מוקמו (מאז 66 ועד הכיבוש הסאסאני באמצע המאה השלישית) סמוך לעיר זאוגמה שעל הפרת העילי, בגבול האימפריות הרומית והפרתית. יש עדויות למפעלים אזרחיים באזור שבהם נטל הלגיון חלק, כמקובל במטלות הצבא הרומי – סלילת דרכים ובניין גשרים, הקמת ביצורים וחפירת תעלות. ב-252 נזנחו בסיסי הצבא הרומי באזור זאוגמה במתקפה של שאפור הראשון מלך הסאסאנים שבה נכבשה ונחרבה העיר.
לפי רשומות הנוטיטיה דיגינטטום, היה הלגיון הרביעי סקיתיקה בתחילת המאה החמישית עדיין בסוריה, ובסיסו נקבע ב-Oresa שבמדבר הסורי, צפונית-מזרחית לתדמור. לא מן הנמנע שהעתקת בסיסי הלגיון נעשתה כבר בסוף המאה השלישית, בתקופת דיוקלטיאנוס, במסגרת השינויים במערכי הלימס במזרח האימפריה ובעקבות הזחת הגבול הרומי מזרחה אל תוך מסופוטמיה.
לקריאה נוספת.
M.A. Speidel, "Legio IV Scythica", in: Yann Le Bohec, Les légions de Rome sous le Haut-Empire (2000 Lyon), pp. 327-337
קישורים חיצוניים.
• Jona Lendering, "Legio IIII Scythica", Livius.org – Articles on ancient history, 2002
הכלבו
קתרינה מאוסטריה
אלישה דבנאם-קארי
אלישה ג'סמין דבנאם-קארי (באנגלית: Alycia Jasmin Debnam-Carey; נולדה ב-20 ביולי 1993) היא שחקנית אוסטרלית, הידועה בעיקר מתפקידה בתור לקסה בסדרת הטלוויזיה "המאה" ברשת The CW, ובתור אלישה קלארק בסדרת האימה של רשת AMC; "אימת המתים המהלכים"
ביוגרפיה.
דבנאם-קארי נולדה ב-20 ביולי 1993, בסידני, אוסטרליה. אמה, ליאון קארי, היא תסריטאית טלוויזיה בתוכניות ילדים, ואביה הוא מוזיקאי. בילדותם, דבנאם-קארי ואחיה היו עוזרים לאמם לשחק את קטעי התוכנית שכתבה. דבנאם-קארי החלה לשחק בגיל שמונה, ולמדה גם לנגן על כלי הקשה במשך עשר שנים. היא למדה בבית הספר התיכון לאמנויות הבמה בניוטאון.
בשנת 2010, בשיתוף עם הפילהרמונית של ברלין, דבנאם-קארי לצד כ-40 מוזיקאים נוספים הלחינו יצירה בתוכנית מוזיקלית ייעודית של שבועיים וביצעו אותה בבית האופרה של סידני. בשנת הלימודים האחרונה שלה, היא נרשמה כבעלת הישגים מכובדים על ידי ממשלת ניו סאות' ויילס. סיימה את לימודיה בתיכון ניוטאון ב-2011, והתקבלה לקונסרבטוריון למוזיקה של סידני, אך החליטה שהיא רוצה להמשיך בקריירת משחק.
קריירה.
אלישה דבנאם-קארי החלה את קריירת המשחק שלה בגיל שמונה. ב-2003 שיחקה בסרטה הקצר עטור פרסים של רייצ'ל וורד "המעיל החדש של מרתה". ב-2006 שיחקה בתפקיד אורח בסדרה "הבנות של מק'לאוד". ב-2008 הופיעה בסרט הקצר "ילדת הפאזל". כמו כן שיחקה במספר סרטי קצרים נוספים כמו "על הקעקוע" ו"הענף". ב-2010 שיחקה בפרק פיילוט שלא שודר של הסדרה "התנגדות". באותה שנה גם הייתה כוכבת אורחת בסדרת הדרמה האוסטרלית "אקדמיה לריקוד" שבה גילמה צעירה ששבה לאוסטרליה אחרי התנדבות בקיבוץ בישראל.
ב-2013 השתתפה בסדרת הריאליטי האוסטרלית "התחנה הבאה הוליווד" בתור השחקנית הצעירה ביותר בקאסט. הסדרה עוקבת אחר 6 שחקנים אוסטרלים שהתחרו על תפקידים בארצות הברית. "התחנה הבאה הוליווד" שודרה ב-2013 ב-ABC1 באוסטרליה.
ב-2014 שיחקה בסרט האסונות אמריקאי "לתוך הסערה" ובסרט האימה "יד השטן". לאחר מכן השתתפה בפיילוט של הסדרה "גלינטין" של רשת AMC, אך בסופו של דבר בוטלה הסדרה. בנוסי הופיעה בתוכנית הבידור "Made in Hollywood" באותה השנה.
דבנאם-קארי השתתפה בעונה השנייה בסדרה "המאה". היא הופיעה לראשונה בפרק השישי בתור המפקדת לקסה, מנהיגה עוצמתית של 12 השבטים. דמותה זכתה לפופולריות, ובכנס "קומיק-קון" שנערך ב-2015 בסן דייגו, אישר יוצר הסדרה, ג'ייסון רוטנברג, שדמותה תופיע בתפקיד משני בעונה השלישית.
ב-2014 לוהקה לאחר התפקידים הראשיים בסדרת ההמשך של "המתים המהלכים", "אימת המתים המהלכים". הפקת הסדרה החלה בקנדה והסתיימה ביוני 2015 בלוס אנג'לס כחודש לאחר מכן.
דבנאם-קארי הופיעה גם בתפקיד הראשי בתור לורה בסרט המתח הגרמני "Friend Request", שיצא בשנת 2016.
באוקטובר 2017 לוהקה למותן הפשע "הפרדה אלימה" בתפקיד פרנסס קמפבל, אחותה הצעירה של הקורבן. הסרט יצא לאקרנים במאי 2019.
באוקטובר 2021 לוהקה לתפקיד הראשי בסדרת הטלוויזיה "הפרחים האבודים של אליס הארט" המבוסס על הרומן באותו שם מאת הולי רינגלנד; בה תככב דבנאם-קארי לצדה של סיגורני ויבר ועתיד להיות משודר בפריים וידאו.
יחסי ישראל–מלזיה
יחסי ישראל–מלזיה מעולם לא נכונו, אם כי לשתי המדינות היסטוריה דיפלומטית ענפה. בשלהי שנות ה-50 של המאה ה-20, כאשר פדרציית מלאיה זכתה לעצמאות מן הממלכה המאוחדת, גילה ראש ממשלת הפדרציה טונקו עבדול רחמן יחס חיובי כלפי מדינת ישראל ואף שקל להכיר בה הכרה דיפלומטית, אך לחץ מצד חוגים מוסלמים-קיצוניים מבית ומצד ארצות ערב מחוץ הניאו אותו מכך, ואהדתו האישית של רחמן כלפי ישראל נותרה כמס שפתיים. הניסיונות להידברות עם מלאיה לא פסקו, וב-1956 נועד שר החוץ הישראלי משה שרת עם רחמן במסגרת מסעו של הראשון באסיה. השניים דנו על מיסוד נציגות דיפלומטית ישראל בקואלה לומפור, אך ניסיונות אלו עלו בתוהו.