בשנותיה הראשונות עבדה במספר עבודות מזדמנות לפני שהחליטה לנסות את מזלה בקריירת משחק ונסעה להוליווד. בתחילה עבדה כאמנית סטנד-אפ ובתפקידים קטנים ומזדמנים. בתקופה זו החלה להשתמש בשם הבמה המוכר כיום - וופי גולדברג. היא בחרה בכינוי "וופי גולדברג", כיוון ש"וופי קושין" (whoopee cushion, כרית שעושה רעש של נפיחות) היה דבר שתמיד הצחיק אותה, וכיוון שאימה אמרה לה כששמעה על רצונה לנסות את מזלה בתחום הבידור בהוליווד שהיא לא תצליח אם לא יהיה לה שם יהודי, היא בחרה בשם "גולדברג".
קריירה.
קריירה כשחקנית.
גולדברג הגיעה לפריצת הדרך שלה כאשר הבמאי מייק ניקולס הציע להעלות את הצגת היחיד שלה "The Spooky Show" בברודוויי, שם זכתה להצלחה רבה. הופעתה תפסה את עינו של סטיבן ספילברג וזה הציע לה את תפקיד ראשי בסרטו "הצבע ארגמן". גולדברג הסכימה להצעתו והופיעה בסרט בתפקיד הראשי. כאשר הסרט יצא ב-1985 הוא הפך לחביב המבקרים והקהל וזיכה את גולברג בפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט דרמה (הראשון והיחיד לשחקנית אפרו-אמריקאית) ובמועמדות לפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר.
גולדברג המשיכה להופיע במספר סרטים וסדרות טלוויזיה אשר זכו גם הם להצלחה, כמו סרט הקולנוע "ג'ק פלאש המקפץ" ב-1985, שבוים על ידי פני מרשל. במשך השנים הבאות היא שיחקה בסרטים "הפורצת מסן פרנסיסקו", "יופי קטלני" ו"הטלפון" שלא היוו הצלחה כמו סרטיה הראשונים. בשנת 1988 היא שיחקה בסרט "הלב של קלרה" שעליו היא קיבלה ביקורות מהללות. בסוף שנות ה-80 היא השתתפה לצד אמנים כמו רובין ויליאמס ובילי קריסטל בתוכניות הטלוויזיה "Comic Relief USA".
בשנת 1990 היא שיחקה בסיטקום "Bagdad Cafe" של רשת CBS. באותה שנה היא גם שיחקה בסרטים "ארוכה הדרך הביתה" ו"רוח רפאים". הופעתה בסרט האחרון בתפקיד משנה זיכתה אותה בפרס אוסקר לשחקנית המשנה הטובה ביותר על משחקה כאודה מיי, מדיום צבעונית שמתקשרת עם אהובה המנוח של מולי (דמי מור). גולדברג הפכה לשחקנית האפרו-אמריקאית השנייה שזכתה בפרס זה לאחר 51 שנים מהזוכה האחרונה.
לאחר מכן הופיעה במספר פרקים בסדרת המדע הבדיוני "" ובסרט "בועות של אהבה". בשנת 1992 היא שיחקה בסרט "הנזירות בלוז" שגרף למעלה מ-200 מיליון דולר וזיכה אותה במועמדות לפרס גלובוס הזהב לשחקנית הטובה ביותר - סרט קומדיה או מוזיקלי. במשך השנים הבאות היא שיחקה בכמה סרטים נוספים כמו "הנזירות בלוז 2" (1993), "מלך האריות" (1994) ו"גברים בצד" (1995). בשנת 1994 היא הנחתה בפעם הראשונה את טקס האוסקר, מה שהפך אותה לאישה האפרו-אמריקאית הראשונה שהגיעה להישג זה. בנוסף, היא הפכה לאישה הראשונה שהנחתה את הטקס בגפה. את הטקס היא הנחתה גם בשנים 1996, 1999 ו-2002. במהלך צילומי הסרט "אדי" היא החלה לצאת עם עמיתה, השחקן פרנק לנגלה.
בסוף שנות ה-90 ותחילת שנות ה-2000 גולדברג שיחקה בסרטים מצליחים כמו "סטלה חוזרת לעניינים" (1998), "נערה בהפרעה" (1999), "ממלכת השמיים" ו"מיליונר מי שגומר ראשון" (שניהם בשנת 2001). היא החלה לדבב ולהופיע בסדרות טלוויזיה כמו "אוטובוס הקסמים". בשנת 1998 עד 2002 היא החלה להפיק ולהשתתף בשעשועון הטלוויזיה "תשע בריבוע" שעליו היא הייתה מועמדת לארבעה פרסי אמי. ביום הולדתה ה-48 היא קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בנוסף, היא המשיכה להפיק ולשחק בסדרות טלוויזיה. בשנת 2005 היא הופיעה בתיאטרון בברודוויי בהצגת יחיד לכבוד 20 שנים לפריצתה.
בשנת 2001 היא הנחתה טקס מיוחד לכבוד יובל לסיטקום "לוסי אהובתי". בטקס כובדו לוסיל בול, דסי ארנאס ומשתתפי הסדרה. בשנת 2004 היא הודחה מהקמפיין של ג'ון קרי לנשיאות ארצות הברית עקב הערה סקסיסטית כלפי ג'ורג' ווקר בוש. בשנת 2008 היא החלה להנחות תוכנית רדיו סאטירית בשם "Wake Up With Whoopi". באותה שנה היא הפיקה את בתיאטרון את המחזמר "הנזירות בלוז: המחזמר".
גולדברג הופיעה במספר סדרות ותוכניות בתפקידי אירוח בהן; "מטבחי הגיהנום", "צעצוע של סיפור 3", "רוק 30", "מקום טוב באמצע", "Glee", "פרברי הגיהנום".
קריירה כמנחה בתוכנית "The View".
בשנת 2007 החליפה גולדברג את רוזי אודונל כאחת המנחות בתוכנית ראיונות הפופולרית "The View" של רשת ABC. למרות נתוני המדרוג הנמוך יותר, גולדברג הצליחה לייצב אותו במהלך עבודתה. במהלך הופעותיה גולדברג גרמה להרבה סערות תקשורתיות בעקבות פליטות פה.
בפברואר 2022 הושעתה גולדברג מהתוכנית למשך שבועיים, לאחר שטענה כי "השואה לא הייתה קשורה לגזע".
חיים אישיים.
גולדברג הייתה נשואה שלוש פעמים; לאלווין מרטין (בין השנים 1973 ל-1979), לצלם דייוויד קאלזאן (בין השנים 1986 ל-1988) ולשחקן לייל טרכטנברג (בין השנים 1994 ל-1995). בנוסף היה לה קשרים רומנטיים עם פרנק לנגלה וטד דנסון. בשנים האחרונות היא הצהירה שלא תינשא שוב.
ב-9 במאי 1973 גולדברג ילדה את בתה, אלכסנדרה, מאלווין מרטין. וב-13 בנובמבר 1989, ביום הולדתה ה-34, היא הפכה לסבתא. ב-15 במרץ 2014, נולדה לה נינה מנכדתה הבכורה.
באוגוסט 2010 גולדברג נאלצה לעזוב את המחזמר "הנזירות בלוז: המחזמר" עקב מות אימה.
גולדברג הודתה שהיא מכורה לתרופות. בנוסף, היא סובלת מדיסלקסיה. היא עישנה מריחואנה לפני טקס האוסקר שבו היא זכתה בפרס.
כיום גולדברג גרה בניו ג'רזי.
פרסים והוקרה.
גולדברג הייתה מועמדת לשני פרסי אוסקר על תפקידיה בסרטים "הצבע ארגמן" ו"רוח רפאים". היא השחקנית האפרו-אמריקאית הראשונה שהשיגה מעל מועמדות אחת לפרס. בשנת 1985 היא קיבלה פרס טוני מיוחד על הצגת יחיד. היא הייתה מועמדת לשמונה פרסי אמי בדיי-טיים וזכייה בשניים. בנוסף, היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי אמי בפריים-טיים. בשנת 1985 היא זכתה גם בפרס טוני וגם בפרס גראמי על הפקת המחזמר "Thoroughly Modern Millie". היא זכתה בשלושה פרסי "People's Choice Awards". בשנת 1999 היא קיבלה פרס מיוחד מהליגה נגד השמצה על תרומתה לקהילה הלהט"בית. היא הייתה מועמדת לחמישה פרסי "American Comedy" וזכתה בשניים. בשנת 2009 היא זכתה בפרס אמי בדיי-טיים על הנחיית תוכנית האירוח "The View". היא חלקה את הפרס עם ג'וי בהר, שרי שפרד, אליזבת הסלבק וברברה וולטרס.
גולדברג היא אחת מהאישים הבודדים שזכו בפרסי אוסקר, גראמי, טוני ואמי. היא שיחקה בלמעלה מ-150 סרטים. בשנת 1987 היא זכתה בפרס על שם הנס כריסטיאן אנדרסן על הישגיה על אף קשייה כדיסלקטית.
בשנת 1993 גולדברג הפכה לשחקנית עם המשכורת הגבוה ביותר בהוליווד על תפקידה בסרט "הנזירות בלוז 2". היא קיבלה שכר הנע בין 7 ל-12 מיליון דולר.
לוי יצחק בנדר
הרב לוי יצחק בנדר (כ"ג בסיוון ה'תרנ"ז, 23 ביוני 1897 - כ"ב בתמוז ה'תשמ"ט, 25 ביולי 1989) היה ממנהיגיה הבולטים של חסידות ברסלב במאה ה-20.
ביוגרפיה.
נולד בעיירה גרודזיסק מזובייצקי שבפולין, לאביו רבי אברהם נח.
בגיל 17 התקרב לחסידות ברסלב, ומאז הייתה עבורו לדרך חיים ופעל רבות להפיצה. בעיצומה של מלחמת העולם הראשונה חצה את הגבול מפולין לרוסיה והעתיק את מגוריו לעיר אומן שבאוקראינה, מקום קברו של רבי נחמן מברסלב ומרכז חסידות ברסלב בימים ההם. באומן התקרב אל הרב אברהם חזן בנו של רבי נחמן מטולטשין (תלמידו הקרוב של רבי נתן מברסלב).
בשנת 1936 נאסר בידי השירות החשאי הסובייטי הנ.ק.ו.ד. בשל פעילות דתית להפצת היהדות ובחשד להברחת כספים לתוך ברית המועצות לצורך פעילותו. הם התכוונו להוציאו להורג, אך ברגע האחרון שוחרר ממאסר הודות לחנינה מיוחדת שקיבל ממושל אוקראינה שהיה נשוי לבת של אחד מחסידי ברסלב. כעבור תקופה קצרה התחרטו על שחרורו והוציאו צו מעצר חדש נגדו, אך כל נסיונותיהם ללוכדו בשנית עלו בתוהו, לאחר שנמלט מאומן ומצא מסתור באזור מוסקבה.
בפרוץ מלחמת העולם השנייה, עם פלישתם של הנאצים לברית-המועצות, בניסיון להתרחק מאזורי הכיבוש, עבר לאוזבקיסטן והתגורר שם בערים בוכרה וטשקנט. לאחר המלחמה שהה במחנות העקורים בגרמניה ושם שימש כדיין ומורה הוראה לפליטים שהתקבצו שם.
בשנת 1949 עלה לישראל והתיישב בעיר ירושלים, והיה מבין מחדשי תנועת חסידות ברסלב שהייתה במצב התפוררות בארץ ישראל. נודע כמעביר המסורת הוותיקה של חסידות ברסלב שלפני מלחמת העולם השנייה, והיה מקובל על הרוב המכריע של חסידי ברסלב בארץ ישראל ובעולם.
נפטר בכ"ב בתמוז תשמ"ט כשמסביבו קהל רב ונטמן בעת חצות לילה בבית הקברות בהר הזיתים בחלקת חסידי ברסלב.
השקפת עולמו.
שמו יצא כאדם שקול מאוד ומתון בהליכותיו והנהגותיו, בנושאי דת ובכלל. מחשבתו הייתה נתונה תמיד ליום המוות, מתוך צורך תמידי להתכונן רוחנית ומוסרית לעולם הבא, לפי אמונתו, וברוח דרכו של מורו ורבו רבי נחמן מברסלב.
קרא רבות ליישום עצותיו של רבי נחמן מברסלב בענייני אמונה ותפילה, והנחיותיו של רבי נחמן ב'עבודת הבורא' כחלק מסדר יום, כמו השכמה בחצות הלילה ועריכת תיקון חצות, התבודדות שעה ביום, ומנהג חסידי ברסלב להשכים לתפילת שחרית עם הנץ החמה ועוד. העיד על עצמו שכך נהג בדקדקנות יום-יום למעלה משבעים שנה מאז שהתקרב לחסידות ברסלב. למרות געגועיו העזים לעיר אומן ולקברו של רבי נחמן, כפי שהשתקף תמיד משיעוריו, לא ראה בעין יפה את הנסיעות לאומן, שהחלו בשלהי תקופת שלטון ברית המועצות, בעיקר מתוך חשש לשלום החסידים, וכפי שהתבטא: "הכרתי את הקומוניסטים הללו מקרוב, ואני יודע על בשרי מה הם מסוגלים לעולל. אינני סומך עליהם כלל".
מספריו.
שיעוריו הרבים הודפסו בספרים הבאים:
ג'וליה צ'יילד