עקרון היחסות של גלילאו קובע שחוקי הפיזיקה הם זהים בכל שתי מערכות ייחוס הזזות במהירות קבועה זו יחסית לזו, ולכן אין אפשרות להבדיל בין מערכות הייחוס מי מהן נעה ומי מהן ניצבת, אלא ניתן לדבר רק על הפרש המהירויות בין שתי המערכות. מכאן שאין שום משמעות למיקום ללא מערכת ייחוס, ובהתאמה אין משמעות להעתק ללא מערכת ייחוס. לדוגמה: רכבת נעה במהירות formula_13 ונוסע הולך בתוך הרכבת במהירות formula_14, אם מערכת הייחוס היא הרכבת עצמה, ההעתקו של האדם יבוטא לפי סכימה של מהירות הליכתו כלומר, formula_15 אך אם מערכת הייחוס היא מערכת אינרציאלית יחסית לרכבת אזי וקטור העתקו יבוטא על ידי סכימה של מהירות הרכבת בנוסף למהירות הנוסע כלומר, formula_16 מכאן שבמערכות ייחוס שונות יהיו העתקים שונים לאותו הגוף שנע, ושיש חשיבות רבה לבחירת מערכת הייחוס ממנה מודדים את המיקום וההעתק של הגוף. באופן דומה ניתן להראות זאת תוך שימוש בעקרונות היחסות הפרטית המכליל את עקרון היחסות של גלילי למהירויות הקרובות למהירות האור.
המלחמות הנפוליוניות
רדימיקס
תעשיות רדימיקס (ישראל) בע"מ היא החברה הגדולה בישראל לייצור חומרי גלם ואספקתם לתעשיית הבנייה.
היסטוריה.
החברה הוקמה בשנת 1962 כסניף הישראלי של חברת Ready Mixed Concrete Limited) RMC) הבריטית, בשותפות עם חברת האחים מאיר (שבבעלות האחים משה ומרדכי מאיר). מאז ועד היום שוכנים משרדי החברה ברמת גן. רדימיקס הייתה החברה הראשונה בישראל שסיפקה בטון מוכן והפעילה מערבלי בטון ניידים בישראל, עד אז היה נהוג להכין את הבטון באתר הבנייה. בשנת 1989, חילקו האחים משה ומרדכי מאיר את נכסיהם. משה מאיר קיבל בין השאר את מניות השליטה ב"יצוא חברה להשקעות" שעם עסקיה נמנים בנק ירושלים ו-32% ממניות "רדימיקס". זמן קצר לאחר הפיצול חילק משה מאיר את נכסיו בין שתי בנותיו, כנה ורינה. כנה, קיבלה את מניות השליטה בחברת "יצוא". בשנת 2002 מכרה "יצוא" את חלקה בחברה ל-RMC תמורת 18 מיליון דולר.
בשנת 1990 רכשה "רדימיקס" מחברת "סולל בונה" מחצית מהבעלות בחברת "תעשיית אבן וסיד", ובכך הרחיבה את תחום המוצרים והיקף הפעילויות שלה. בשנת 2008 רכשה את מלוא הבעלות. חברת "אבן וסיד" חולשת על ייצור חצץ, אספלט, בלוקים וסיד.
בשנת 1995, החלה עיריית רעננה במאבק לסגירת מפעל החברה באזור התעשייה בעיר שפעל במשך 25 שנים, במטרה להפוך את האזור למתחם היי-טק ומסחר. העירייה שינתה רטרואקטיבית את תוכנית המתאר, לפיה יהיו אסורים השימושים הבאים באזור התעשייה: ייצור בטון, טיט, זפת, סיד, בלוקים וגומי. החברה החלה במאבק משפטי שהגיע עד בית המשפט העליון אך הפסידה בו ולבסוף סגרה את המפעל ומכרה את המגרש בו הוא פעל.
בשנת 1996, נכנסת החברה לפעילות של ייצור מוצרי בטון לענף התשתיות התת-קרקעיות על ידי רכישת מפעל למוצרי בטון באשדוד. בשנת 2000, רכשה את חברת "בר בטון" מחברת הבנייה א.צ.ברנוביץ' תמורת 11.5 מיליון דולר.
במרץ 2005 הושלמה עסקת רכישת חברת האם דאז "RMC" על ידי חברת "CEMEX" המקסיקנית, חברה גלובלית המייצרת ומשווקת חומרי בנייה ביותר מ-50 מדינות, היא חברת מוצרי בנייה השנייה בגודלה בעולם והמובילה בתחום הבטון המוכן. CEMEX נסחרת בבורסה לניירות ערך בניו יורק ומעסיקה כ-50 אלף עובדים ברחבי העולם. בשנת 2015, חברת הביטוח הגדולה בנורווגיה KLP, החליטה למשוך את השקעותה בחברת "CEMEX". חברת הביטוח טענה כי רדימיקס ישראל מפעילה מחצבות בגדה המערבית ומנצלת משאבי טבע בשטח כבוש בניגוד לאמנת ז'נבה.
מסע נפוליון בארץ ישראל
קודקס נפוליון
שארל נפוליון בונפרטה
סוכנות החלל של אוקראינה
סוכנות החלל האוקראינית
The Timeless Way of Building
כולם היו בני
צפון ודרום (מיני-סדרה אמריקאית)
צפון ודרום (באנגלית: North and South) היא מיני סדרת טלוויזיה אמריקאית אשר הופקה במקור לשידור ברשת ABC האמריקנית בין השנים 1985 עד 1994. הסדרה מבוססת על טרילוגית הרומנים העונה לאותו השם, מאת ג'ון ג'ייקס. עלילת הסדרה עוקבת אחר עלילותיהם של שני חברים, אחד מצפון ארצות הברית והשני מדרום ארצות הברית לפני, במהלך ולאחר מלחמת האזרחים האמריקנית.
בישראל הסדרה שודרה בערוץ הראשון בסוף שנות השמונים ובתחילת שנות התשעים.
רקע.
הסדרה למעשה מורכבת משלוש מיני סדרות, כל אחת מבוססת על ספר אחר בטרילוגיית הספרים.
הסדרה הראשונה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1985, מבוססת על החלק הראשון של טרילוגיית הספרים בשם "צפון ודרום" (משנת 1982) ועוסקת בהתרחשויות עד פרוץ המלחמה.
הסדרה השנייה המורכבת משישה פרקים צולמה בשנת 1986, מבוססת על החלק השני של טרילוגיית הספרים בשם "אהבה ומלחמה" (משנת 1984) ועוסקת בהתרחשויות במהלך מלחמת האזרחים.
הסדרה השלישית המורכבת משלושה פרקים שודרה לראשונה בשנת 1994, מבוססת על החלק השלישי של טרילוגיית הספרים בשם "גן עדן וגהנום" (משנת 1987) ועוסקת בהתרחשויות לאחר המלחמה.
הסדרות עקבו אחר עלילת הספרים בדיוק רב יחסית אף על פי שקיימים שינויים רבים במיוחד בהשוואה לספר השני.
כפר הילדים והנוער אהבה
פלישת בעלות הברית לאיטליה
פלישת בעלות הברית לאיטליה הייתה סדרת מבצעים אמפיביים ואוויריים, שניהלו כוחות בעלות הברית בדרום איטליה, בתחילת ספטמבר 1943 לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק עם איטליה במלחמת העולם השנייה, במסגרת הזירה האיטלקית במלחמת העולם השנייה. הפלישה באה בעקבות כיבוש האי סיציליה במסגרת מבצע "האסקי", כחודשיים קודם לכן. הכוח העיקרי של בעלות הברית נחת באזור סאלרנו במסגרת מבצע "אוואלאנש", בעוד ששני כוחות הסחה נחתו בקלבריה (מבצע "בייטאון") ובטאראנטו (מבצע "סלפסטיק"). אף על פי, שהנחיתה באזור סאלרנו נתקלה בהתנגדות גרמנית עזה, והארמייה החמישית ספגה במהלכה אבדות כבדות, הצליחו בעלות הברית להשלים את כיבוש דרום איטליה תוך זמן קצר.
האסטרטגיה של בעלות הברית.
בעקבות תבוסת מדינות הציר במערכה בצפון אפריקה, לא שררה הסכמה בין בעלות הברית המערביות, בריטניה וארצות הברית באשר לצעד הבא אותו יש לנקוט במלחמה. צ'רצ'יל טען בתוקף לטובת פלישה לאיטליה בה ראה את ה"בטן הרכה של אירופה". משטרו של מוסוליני נראה רופף, והתמיכה העממית במשטר הפשיסטי ובהמשך המלחמה הייתה בנקודת שפל. צ'רצ'יל האמין כי פלישה לאיטליה תוביל להתמוטטות שלטונו של מוסוליני, להוצאת איטליה ממחנה הציר, ותהווה ניצחון מורלי משמעותי לבעלות הברית. היא תביא להשתלטות בעלות הברית על אגן הים התיכון עם הסתלקותו של הצי המלכותי האיטלקי מהמערכה. הדבר יאפשר את פתיחת הנתיבים למזרח התיכון ויקל על אספקת ציוד וחומרי לחימה לברית המועצות. בנוסף, פלישת כוחות בעלות הברית לאיטליה, תפתח חזית לחימה חדשה בדרום אירופה, שתרתק כוחות גרמנים חזקים, ובכך תקל על הפלישה המתוכננת של כוחות בעלות הברית לצרפת (הפלישה לנורמנדי). עמדה זו תאמה את האסטרטגיה הבריטית המסורתית למלחמה נגד אויב המחזיק בשטח ניכר מיבשת אירופה, כאשר הרעיון הבסיסי הוא לתקוף את האויב באגפיו, תוך שימוש בעליונות הימית של בריטניה, ולהחלישו בהדרגה. כך, למשל, היה זה אותו הגיון עצמו שהביא לפלישה לגליפולי במהלך מלחמת העולם הראשונה, מבצע נוסף אותו יזם צ'רצ'יל, שהסתיים בתבוסה צבאית לכוח הפולש.
האמריקנים, ובמיוחד הגנרל ג'ורג' מרשל, אך רבים נוספים כדווייט אייזנהאואר לא רצו להתחייב לכל פעולה שיהיה בה כדי לדחות את הפלישה לנורמנדי בה ראו כמהלומה שתביא את הקץ למלחמה. בתחילת 1943 הסתבר כי הפלישה לא תוכל להתקיים בשנה זו. בועידת קזבלנקה הוסכם על הקצאת כוחות ששהו בתוניס לאחר סיום המערכה בצפון אפריקה, למבצעים בסיציליה, אך לא הוסכם על המשך המערכה לאחר כיבוש סיציליה.
מבצע האסקי, הפלישה לסיציליה, ביולי 1943 הייתה מערכה מוצלחת למדי. האי נכבש בתוך 38 ימים, וב-17 באוגוסט 1943 עמדו חייליו של ג'ורג' פטון על סף מצרי מסינה, כשרצועת ים צרה מפרידה בינם לבין קלבריה באיטליה היבשתית. עם זאת, במהלך המבצע הצליח המפקד הגרמני הנס הובה לפנות כ-100,000 חיילים וציוד רב לאיטליה.
המבצע היווה גורם רב עוצמה בשרשרת אירועים שהביאה להדחתו של בניטו מוסוליני על ידי המועצה הפאשיסטית העליונה, ולהחלפתו במרשל פייטרו באדוליו. באדוליו החל במגעים עם בעלות הברית על מנת להשיג שלום נפרד, ולהביא ליציאת איטליה מהמלחמה. בעת המשא ומתן הניחו בעלות הברית כי פלישה מהירה לאיטליה תחיש את הכניעה האיטלקית, וכי הניצחון על הגרמנים החונים באיטליה יהיה קל. הנחה זו לא הייתה ריאלית. עם החלפתו של מוסוליני בבאדוליו, החלו הגרמנים חושדים כי פניה של איטליה לשלום נפרד, ותיגברו מאוד את מערך כוחותיהם באיטליה. אם במהלך המשא ומתן עם באדוליו, בסוף אוגוסט, נשמעו דיבורים על הצנחת דיוויזיה מוטסת באזור רומא, והשתלטות על הבירה בטרם יגיעו אליה הגרמנים, הרי כשנודע על כניעתה של איטליה, ב-8 בספטמבר כבר לא נראה הדבר ריאלי לאור התקדמות הגרמנים בכיוון רומא.
בתחילת ספטמבר 1943, לאחר חתימת הסכם שביתת הנשק בין איטליה ובעלות הברית החל להתגבש המצב שבו פולשות בעלות הברית לדרום איטליה, ואילו הגרמנים פולשים לצפונה של איטליה, ומגבשים שם קו הגנה. כאשר התקרבו הגרמנים לרומא נמלט באדוליו לברינדיזי והותיר את הצבא האיטלקי ללא הוראות ברורות וללא פיקוד. דבר זה הביא, למעשה, להתפרקות הצבא האיטלקי.
התוכנית.