וידאו קליפ.
הווידאו קליפ הרשמי של השיר פורסם ב-23 באוקטובר 2017. הקליפ ביים על ידי אמיל נאוה, ובו מופיע יאכטי, הלבוש במשקפי Clout ויושב על מכונית קפואה, קלאני, היושבת על כיסא ליד כלב, והאריס, המופיע בהופעת קמע בסוף הקליפ.
צ'ארלס וילסון פיל
צ'ארלס וילסון פיל (באנגלית: Charles Willson Peale; 15 באפריל 1741 - 22 בפברואר 1827) היה צייר, חייל, מדען, ממציא, פוליטיקאי וחוקר טבע אמריקאי. הוא זכור בעיקר בזכות ציורי דיוקן של דמויות מרכזיות במהפכה האמריקאית, והקים את אחד המוזיאונים הראשונים בארצות הברית.
ראשית חייו.
פיל נולד בשנת 1741 בין קווינסטאון המודרנית לסנטרוויל, מרילנד, בנם של צ'ארלס פיל ואשתו מרגרט. היה לו אח צעיר יותר, ג'יימס פיל (1749-1831). הוא היה גיסו של נתנאל רמזי, ציר בקונגרס של הקונפדרציה.
צ'ארלס הפך לחניך אצל יצרן אוכפים כשהיה בן ארבע עשרה. כשהגיע לבגרות הוא פתח חנות אוכפים משלו והצטרף לארגון "בני החירות". עם זאת, הוא לא הצליח בעסקי האוכפים. לאחר מכן ניסה לתקן שעונים ולעבוד עם מתכות, אך גם שני ניסיונות אלה נכשלו. לאחר מכן הוא התחיל לצייר.
קריירה כצייר.
כשגילה כי היה לו כישרון לציור, במיוחד דיוקנאות, למד פיל במשך תקופה אצל ג'ון הסליוס וג'ון סינגלטון קופי. ג'ון ביל בורדלי. חבריו גייסו בסופו של דבר מספיק כסף כדי שיוכל לנסוע לאנגליה כדי לקבל הדרכה מבנג'מין ווסט. פיל למד עם ווסט במשך שלוש שנים החל משנת 1767, לאחר מכן שב לאמריקה והתיישב באנאפוליס, מרילנד. שם, הוא לימד ציור את אחיו הצעיר, ג'יימס פיל, שהפך עם הזמן לאמן ידוע.
המהפכה האמריקאית.
ההתלהבות של פיל מהממשלה הלאומית המתהווה הביאה אותו לבירה, פילדלפיה, בשנת 1776, שם צייר דיוקנאות של נציגים אמריקאים ומבקרים מעבר לים. (עדיין ניתן לבקר באחוזתו, שנמצאת בקמפוס של אוניברסיטת לה סאלה בפילדלפיה.) הוא גם הקים כוח צבאי למלחמת העצמאות ובסופו של דבר לאחר שהשתתף בכמה קרבות, זכה לדרגת סרן במיליציה של פנסילבניה בשנת 1776.
בעודו בשטח, הוא המשיך לצייר, ויצר דיוקנאות זעירים של קצינים שונים בצבא. הוא צייר גרסאות מוגדלות של ציורים אלה בשנים מאוחרות יותר. הוא שירת בעצרת המדינה בפנסילבניה בשנים 1779–1780, ואחריה חזר לצייר במשרה מלאה.
פיל היה פורה כאמן. הוא צייר דיוקנאות של עשרות דמויות היסטוריות (כמו ג'יימס ורנום, בנג'מין פרנקלין, ג'ון הנקוק, תומאס ג'פרסון ואלכסנדר המילטון), הוא ככל הנראה נודע בעיקר בזכות דיוקנאותיו של ג'ורג' וושינגטון. הפעם הראשונה שבה וושינגטון ישב לציור דיוקן, הייתה עם פיל בשנת 1772, והיו להם שש ישיבות נוספות. באמצעות שבע טיוטות אלה, הפיק פיל בסך הכל קרוב ל-60 דיוקנאות של וושינגטון. (בינואר 2005, דיוקן באורך מלא של וושינגטון בפרינסטון משנת 1779 נמכר תמורת 21.3 מיליון דולר, וקבע שיא למחיר הגבוה ביותר ששולם עבור דיוקן אמריקני.)
מוזיאון פיל.
לפיל היה עניין רב בחקר הטבע, והוא ארגן את המשלחת המדעית האמריקאית הראשונה בשנת 1801. שני תחומי העניין העיקריים הללו השתלבו בייסודו של דבר ברעיון להקים מוזיאון בפילדלפיה, לימים כונה המוזיאון האמריקני של פיל. היה בו אוסף מגוון של דגימות בוטניות, ביולוגיות וארכאולוגיות.
המוזיאון הכיל מגוון גדול של עופות אותם רכש פיל, ובמקרים רבים חנט אותן בעצמו, לאחר שלמד את השיטה. בשנת 1792 יזם פיל התכתבויות עם תומאס הול, ממוזיאון פינסברי, פינסברי, לונדון, והציע לרכוש פריטים חנוטים בריטים למוזיאון שלו. בסופו של דבר נוצר סחר חליפין בין השניים, לפיו שלח פיל ציפורים אמריקאיות להול בתמורה למספר שווה של ציפורים בריטיות. הסדר זה נמשך עד סוף המאה.
מוזיאון פיל היה הראשון שהציג שלד של מסטודון שפיל מצא במדינת ניו יורק. פיל עבד עם בנו כדי להרכיב את השלד לתצוגה.
הצגת עצמות "הממותה" (מסטודון) הביאה את פיל לוויכוח רב שנים שהיה בין תומאס ג'פרסון לז'ורז דה בופון. בופון טען כי אירופה עדיפה על אמריקה מבחינה ביולוגית, כפי שהודגם באמצעות גודל בעלי החיים שנמצאו בה. ג'פרסון התייחס לקיומן של "ממותות" אלה (שלדעתו עדיין שוטטו באזורים הצפוניים של היבשת) כעדות למגוון ביולוגי גדול יותר באמריקה.
הצגת השלד במוזיאון על ידי פיל משכה תשומת לב באירופה, וכך גם השיטה שלו להרכיב מחדש דגימות שלד גדולות.
המוזיאון עבר כמה בעלויות במהלך קיומו. בתקופות שונות הוא היה ממוקם במבנים בולטים כולל היכל העצמאות והבית המקורי של האגודה הפילוסופית האמריקאית.
המוזיאון נכשל בסופו של דבר, בחלקו הגדול מכיוון שפיל לא הצליח להשיג מימון ממשלתי.
לאחר מותו, המוזיאון נמכר וחולק.
חיים אישיים.
בשנת 1762 נשא פיל את רייצ'ל ברואר (1744–1790), אשר ילדה לו עשרה ילדים, שנקראו בעיקר בשמות האמנים האהובים על פיל. בין בניהם ובנותיהם, שחלקם למדו לצייר, היו:
לאחר מותה של רייצ'ל בשנת 1790, נישא פיל לאליזבת דה פיסטר (1765–1804), צאצאית של יוהנס דה פיסטר, בשנה שלאחר מכן. עם אשתו השנייה נולדו לו שישה ילדים נוספים, כולל:
גם אשתו השנייה נפטרה בגיל צעיר, ב-1804. אחריה התחתן עם חנה מור, קוואקרית מפילדלפיה, בשנת 1804, והפכה לאשתו השלישית. היא עזרה לגדל את הילדים הצעירים משני נישואיו הקודמים.
העבד של פיל, מוזס ויליאמס, הוכשר גם הוא באומנויות כשהוא גדל במשפחת פיל ובהמשך הפך לאמן צללים מקצועי.
בשנת 1810 רכש פיל חווה בג'רמנטאון שם התכוון לפרוש. הוא כינה את האחוזה הזו 'בלפפילד', וטיפח שם גנים נרחבים. לאחר מותה של חנה בשנת 1821, פיל התגורר עם בנו רובנס ומכר את בלפילד בשנת 1826.
פיל נפטר ב־22 בפברואר 1827, ונקבר בכנסייה האפיסקופלית של פטרוס הקדוש בפילדלפיה לצד אשתו אליזבת דה פייסטר.
מומחיות.
כאיש רנסאנס, התמחה לא רק בציור אלא גם בתחומים רבים ומגוונים, כולל נגרות, רפואת שיניים, אופטומטריה. בשנת 1802, ג'ון אייזק הוקינס רשם פטנט על מכשיר לציור מכני, ושיתף פעולה עם פיל כדי לשווק אותו לקונים פוטנציאליים. פיל שלח סקיצה של צבעי מים של המכשיר, יחד עם הסבר מפורט, לתומאס ג'פרסון.
בסביבות 1804 השיג פיל את זכויות הפטנט האמריקאיות לפוליגרף (פנטוגרף?) מממציאו ג'ון אייזק הוקינס, בערך באותה עת לרכישתו של תומאס ג'פרסון.
פיל וג'פרסון שיתפו פעולה עם שיפורים למכשיר הזה, מה שאיפשר להפיק עותק של מכתב בכתב יד במקביל למקור.
צ'ארלס פיל כתב מספר ספרים. אחד "בניית גשרי עץ "(1797) וכן כתב על "אמצעי לשמירת הבריאות" (1803)
עיטור הכבוד (רוסיה)
עיטור הכבוד (ברוסית: Орден Почёта) הוא עיטור של הפדרציה הרוסית. העיטור נוסד על פי צו מספר 442 של נשיא הפדרציה הרוסית מה-2 במרץ 1994. מסדר הכבוד מוענק לאזרחים על הישגים גבוהים בפעילות למען המדינה, באמצעות ייצור, מחקר, פעילויות סוציו-תרבותיות, חברתיות וצדקה, שאיפשרו לשפר משמעותית את תנאי החיים של העם, על תרומה בהכשרת כוח אדם מוסמך, חינוך הדור הצעיר ושמירת החוק והסדר.
אין להתבלבל עם העיטור אות הכבוד הסובייטי, אם כי העיטור הנוכחי מהווה לממשיך דרכו.
I'm Not Alone
I'm Not Alone (בעברית: אני לא לבד) הוא שיר של הדי ג'יי והמפיק המוזיקלי הסקוטי קלווין האריס, שיצא כסינגל הראשי מתוך אלבום האולפן השני שלו, Ready for the Weekend.
ב-12 באפריל 2009, נכנס השיר ישירות למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי, והפך לסינגל הסולו הראשון של האריס שכובש את ראש המצעד, כאשר לפניו נכנס Dance wiv Me, סינגל של דיזי רסקל בשיתוף עם האריס וכרום.
בשנת 2010 האריס זכה לקרדיט המיוחס לכתיבת הסינגל Yeah 3x של כריס בראון, בגלל הדמיון המובהק בין שני השירים.
האריס הוציא מחדש את הסינגל ב-5 באפריל 2019, לצד המיני אלבום I'm Not Alone 2019, ובו גרסאות מחודשות ורמיקסים של שיריו.
הופעה במצעדים.
השיר נכנס ישירות למקום הראשון במצעד הסינגלים הבריטי - לשבוע שהסתיים ב-18 באפריל 2009 - והדיח את Poker Face של ליידי גאגא מראש המצעד. השיר שהה במקום הראשון במשך מספר שבועות, עד שהודח ממנו על ידי Tinchy Stryder של נאמבר וואן ו-N-Dubz. ב-3 בינואר 2010, נכנס השיר מחדש למצעד, במקום ה-99.
ברפובליקה של אירלנד, הסינגל נכנס בשבועו הראשון למקום ה-14 במצעד הסינגלים האירי, וב-9 באפריל 2009, הגיע למקום הרביעי, שיאו במצעד.
עיטור הכבוד
בני גְּרֶב
עיטור כבוד
צלאח א-דין (פירושונים)
סלאח א-דין (פירושונים)
עיטור הידידות (רוסיה)
עיטור הידידות (ברוסית: Орден Дружбы) הוא עיטור של הפדרציה הרוסית. העיטור נוסד על פי צו מספר 442 של נשיא הפדרציה הרוסית מ-2 במרץ 1994. קודמו של העיטור בתקופה הסובייטית היה עיטור הידידות של העמים, שנוסד בשנת 1972.
שביל קליפות הגרעינים
שביל קליפות הגרעינים הוא אלבום הבכורה של להקת טיפקס, שיצא באוגוסט 1992, הגיע למעמד של אלבום זהב ומכר כ-22 אלף עותקים.
סולן הלהקה, קובי אוז, כתב והלחין את כל שירי האלבום למעט "רבי יעקב", שאוז כתב את מילותיו ללחן של ולדימיר קוסמה, "אני אוהב אותך" שכתב והלחין שייך מואיז'ו, ושיר נוסף שהלחין אוז יחד עם דני רכט. בעיבוד השירים השתתפו כל חברי הלהקה ויאיר ניצני. דני רכט ושמוליק נויפלד הפיקו את השירה. אלון אולארצ'יק הפיק את האלבום מוזיקלית.
שם האלבום הוא פרפרזה על הספר "שביל קליפות התפוזים". האלבום כלל מוזיקה מעורבת: פופ עם השפעות של רוק ומוזיקה מזרחית. מילות חלק מהשירים עסקו במחאה לצד שירים פשוטים יותר. מתוך האלבום התפרסם בעיקר הלהיט, "הרבי ג'ו כפרה", שכתב אוז יחד עם רכט, שיר נוסף שגם כן זכה להצלחה יחסית מהאלבום היה "ריקוד הפסדובלה".
סלסלת פירות (קאראווג'ו)