המסדר פעיל בישראל החל משנת 1985, למעט הפסקה קצרה בין השנים 2002 עד 2008 .
המסדר הופיע לראשונה בישראל ביוני 1985 עם הקמת הלשכה הראשונה בשם "תיבת האחווה" (L'Arche Fraternelle) לשכה זו עבדה בצרפתית. בשנת 1996 הוקמה לשכה ראשונה בעברית בשם "עמוד השחר". בספטמבר 1997 הוקמה רשות ישראלית עצמאית של מסדר זכות האדם, אך היא הפסיקה לפעול ב-2003.
במאי 2008 נפתחה שוב בישראל לשכה דוברת צרפתית “Infini” (אין-סוף) שנסגרה בשנת 2021, וב-2015 לשכה שנייה דוברת עברית "שורשים". לשכה דוברת צרפתית בשם אובנטו נפתחה ב-2021. למסדר יש לשכת שלמות  בשם "עץ הדעת" המעניקה את הדרגות הגבוהות במסדר החל מהדרגה ה-4 לאחי שתי הלשכות (דו לשונית). המסדר מקבל לשורותיו גברים וגם נשים על בסיס שוויוני ומושך אליו יותר ויותר צעירים וצעירות המעוניינים  להיכנס לבנייה החופשית תואמת את רוח של המאה ה-21.
ב-22 בספטמבר 2021 קיבלו שוב הלשכות הפעילות מעמד של רשות עצמאית Jurisdiction המציינת את התפתחות המסדר לקראת הפיכתו למסדר עצמאי. הלשכות הפעילות כיום:
1. אובונטו - לשכה סמלית (כחולה)  -  דוברת צרפתית.
2. שורשים – לשכה סמלית (כחולה)  - דוברת עברית.
3. עץ הדעת – לשכת שלמות – העובדת בדרגות הגבוהות 1 עד 14 דו לשונית צרפתית עברית.
כל הלשכות עובדות בהיכל המסדר הנמצא בתל אביב.
היסטוריה כללית של המסדר.
הפרישה מהלשכה הגדולה הצרפתית.
ב-1880, שתים-עשרה לשכות של בונים-חופשיים נפרדו מ-"הלשכה הגדולה המרכזית של המועצה העליונה של צרפת" ויסדו מסדר חדש בשם "הלשכה הגדולה הסימבולית של צרפת בנוסח הסקוטי". אחת מהלשכות הללו, לשכת “Les Libres Penseurs”  ("החושבים החופשיים"), מ- Le Pecq שבצפון מערב פריז, הכריזה על אוטונומיה וב-14 בינואר 1882, קיבלה לשורותיה את מריה דוריים, עיתונאית פמיניסטית, פעילת זכויות אדם, מרצה, נואמת פוליטית ידועה בשל מחויבותה המיליטנטית להכרה בזכויות נשים וילדים.
כך הפכה דוריים לצרפתייה הראשונה שנתקבלה כחברה בלשכה גברית. טקס החניכה (קבלה למסדר) של דוריים עורר סערה בעולם המסוני וגרם לחמישה עשר מחברי הלשכה לחתום על בקשת חזרה ללשכה הגדולה הסימבולית הסקוטית, מעשה שהוביל להדחתו של נשיא הלשכה, האח הוברון (Houbron) ולחזרתה של הלשכה לחיק הלשכה הגדולה הסימבולית בשנת 1884. מריה דוריים נשארה בונה חופשית ללא לשכה במשך כמעט שתים עשרה שנים.
אחד מחברי הלשכה הגדולה הסימבולית הסקוטית, הד"ר ז'ורז' מרטין, סנטור צרפתי ופמיניסט נלהב, המשיך לפעול למען שוויון בין נשים וגברים בבנייה החופשית, על סמך תפקידן בחברה, במשפחה ובחינוך. בינואר 1890 הציג מרטין למועצה העליונה של הלשכה הסימבולית  פרויקט להקמת מסדר חדש של בונים חופשיים שיקבל לשורותיו גברים ונשים בשם "זכות הנשים". למרות הדעה החיובית של כמה לשכות, המועצה סרבה רשמית. אז החל ג'ורג' מרטין לעבוד יחד עם מריה דוריים על הקמת מסגרת בנייה חופשית עצמאית לקבלת נשים וגברים.
הקמת המסדר המעורב.
בסדרה של מפגשים לא רשמיים שנערכו במהלך מרץ 1893 קיבלו 16 נשים, פעילות פמיניסטיות שביקשו להיות בונות חופשיות, את שלוש הדרגות הראשונות בבנייה החופשית על ידי מריה דוריים. ובכך הפכו לאחיות בונות חופשיות.
ב-4 באפריל 1893, חמש עשרה מהאחיות החדשות והאח ג'ורג' מרטין הקימו בפריז את מסדר הבונים החופשיים לגברים ולנשים הראשון בעולם לפי הנוסח הסקוטי, בשם "הלשכה הסימבולית הגדולה של צרפת בנוסח הסקוטי - זכות האדם" ("La Grande Loge Symbolique Ecossaise de France, Le Droit Humain"). המסדר הוכרז כפתוח לכל, ללא הבדלי גזע, מין או דת.
כדי לאפשר לחברי המסדר להתקדם בדרגות הבנייה החופשית בנוסח הסקוטי עד הדרגה ה-33 הוקמה "המועצה העליונה האוניברסלית המעורבת"  Suprême Conseil Universel Mixte  כגוף המנהל של המסדר המעניק את הדרגות.
ב־11 במאי 1901 הוקם "המסדר הבין-לאומי לבנייה-חופשית לגברים ונשים LE DROIT HUMAIN זכות האדם"  המבוסס על חוקה משלו והפך לגוף המרכזי הרשאי להנפיק אישורים לכינון פדרציות לאומיות תחת מסגרת זו. מריה דוריים נפטרה ממחלה בשנת 1894. ג'ורג' מרטין נפטר בשנת 1916. הוא פעל עד סוף ימיו לטובת הרחבת המסדר אך עבודתו הושלמה על ידי אחים ואחיות אחרים.
ברבע הראשון של המאה ה-20 נעשתה פעילות נמרצת של ג'ורג' מרטין לביסוס מעמדו של מסדר זכות האדם כגוף מסוני מוכר בעולם. במקביל, נפתחו לשכות של המסדר בפריז ובערים אחרות בצרפת. לשכות נוספות נפתחו גם בשווייץ, בלגיה הולנד ובמזרח הרחוק.
כיום, המסדר מוכר בין השאר על ידי גופים מסוניים (של בונים חופשיים)  שונים כגון: הלשכה הגדולה של צרפת, המזרח הגדול של צרפת, הלשכה הנשית הגדולה של צרפת, המזרח הגדול של בלגיה, הלשכה הגדולה של בלגיה ועוד.
התפשטות המסדר בארצות דוברות אנגלית.
עד שנת 1914 התפשט המסדר לבריטניה ולארצות הברית. הבנייה החופשית המעורבת  הובאה לעולם דובר האנגלית על ידי Annie Besant (מרצה, פמיניסטית, סוציאליסטית בריטית, אשר נטלה חלק במאבק הפועלים, והפכה לנשיאה של האגודה התיאוסופית, לוחמת לעצמאות הודו) שהקימה את לשכת "החובה האנושית" מס' 6 בלונדון ב־1902  ויסדה שם, יחד עם נושאי המשרה מהמועצה העליונה הצרפתית, את "הפדרציה הבריטית של המסדר הבינלאומי לגברים ולנשים זכות האדם". אנני בזאן נשארה ראש הפדרציה הבריטית עד למותה ב-1933.
סגנון העבודה של הלשכות האנגליות הושפע מהתנועה התאוסופית וקיבל אופי מיסטי יותר מהלשכות האחרות במסדר. בין השאר, ביקשה וקיבלה אנני בזאן אישור מהמועצה העליונה בפריז לנהוג לפי המקובל בלשכה הגדולה הגברית של אנגליה ולדרוש מהמועמדים אמונה באלוהים או בישות עליונה כתנאי לקבלה, בשונה מהלשכות הקונטיננטליות שלא דרשו כל אמונה דתית מחבריהם. האישור שהתקבל מצרפת נודע בשם "ברית אנני בזאן" וב-1904 הודפס ריטואל אנגלי חדש, אשר ביסס דרישה זו כחיונית לעבודה הטקסית. הריטואל המתוקן נקרא Dharma Workings "ריטואל דהרמה", הידוע גם בשם "ביזאנט-לידביטר" Besant/Leadbeater על שם מחבריו.
לשכות דוברות צרפתית של מסדר "זכות האדם" הופיעו בארצות הברית החל מ־1903, גם שם את הלשכה דוברת האנגלית הראשונה הקימה אנני בזאן, בשנת 1908. גם לארצות הברית, ייבאה בזאן את הריטואלים הנ"ל, כך שהלשכות הדוברות אנגלית קיבלו סגנון  פחות קונטיננטלי ומיסטי יותר.
Besant/Leadbeater על שם מחבריו.
עקרונות, ארגון, נוסחים והחוקה.
מייסדי המסדר ביקשו לאשרר את השוויון בין גברים לנשים בחברה בכלל ובבנייה החופשית בפרט. בין השאר דרך שמו של המסדר "זכות האדם", הם הכריזו גם על הרצון "שגברים ונשים ייהנו בצורה שווה מצדק חברתי על פני האדמה כולה בתוך אנושות המאורגנת בחברות בהן שוררים החופש והאחווה".
כאמור מאז הקמתו, המסדר התפשט בכל העולם. מבחינה ארגונית הוא מחולק לפדרציות, תחומי שיפוט ולשכות חלוציות בהתאם להיקף התפתחותו במדינות השונות.
מטרתו לקרב זה לזה את שני חצאי המין האנושי מתוך האמונה שיש להם את אותם צרכים ואותם האינטרסים, במשפחה כמו בחברה - ולהגן עליהם באופן שווה. המסדר שואף להתגבר על הפרטיקולריזם שהוא תולדה של הפרדה, הדרה וברבריות בין בני האדם. המסדר תומך בשלום בין האומות.
מסדר "זכות האדם" נבדל מהמסדרים המסונים (=של בונים חופשיים) האחרים בשלושה מאפיינים ייחודיים: "שוויון מגדרי, בינלאומיות והמשכיות החניכה בין הדרגה הראשונה לדרגה ה-33 בנוסח הסקוטי הקדום והמקובל". אף על פי שרוב לשכות המסדר עובדות לפי נוסח זה, אופיו הבינלאומי של המסדר מתחשב בנוסחים הנהוגים במקומות אחרים בעולם, במיוחד במדינות בהן התפתחה הבנייה החופשית האנגלו-סקסית. לפיכך, הנוסח לודרדייל, גרסה של הנוסח הסקוטי המשלבת אלמנטים של (או הנוסח אנגלי), נפוץ בלשכות ובפדרציות של המסדר הממוקמות במדינות תחת השפעה אנגלו-סקסית.
המסדר אימץ חוקה, אשר גרסתה הראשונה הוכרזה בכנס הבינלאומי של 1920. המועצה העליונה, הגוף ההיררכי העליון במסדר, מופקדת על שמירת עקרונות המסדר. המועצה ממנה נציג מטעמה בכל פדרציה (או תחום השיפוט), שתפקידו לקשר בין הפדרציה למועצה העליונה.
המטה הראשי של המסדר ממוקם בפריז, ברחוב ז'ול-ברטון 5, ברובע ה -13, בביתו לשעבר של ז'ורז' מרטין ממייסדי המסדר. המבנה סווג כבניין לשימור משנת 2014.
רשימת ראשי המסדר מאז הקמתו.
מאז הקמתו עומד בראש המסדר Grand Master נשיא גדול,  נבחר:
מסדר זכות האדם בעולם כיום.
כיום מסדר "זכות האדם – Le Droit Humain" מונה כ־850 לשכות סימבוליות (של שלוש הדרגות הראשונות)  ב-60 מדינות.
צרפת, בלגיה , אוסטריה, בריטניה, שווייץ, לוקסמבורג, הולנד, דנמרק, נורווגיה, שוודיה, פינלנד, איסלנד, איטליה, ספרד, פורטוגל, יוון, קפריסין (ניקוסיה), בולגריה, קרואטיה, אסטוניה, סלובקיה, ליטא, צ'כיה, הונגריה, פולין, גרמניה, רומניה, רוסיה, אוקראינה.
• באמריקה:
קנדה (מונטריאול, קוויבק, שרברוק, טורונטו), ארצות הברית, מקסיקו, גוואדלופ, מרטיניק, גיאנה, ברזיל, ארגנטינה, צ'ילה (סנטיאגו, ולפראיסו), קולומביה, פרגוואי, פרו, אורוגוואי, ונצואלה.
• באסיה-אוקיאניה:
לבנון, ישראל, יפן; אוסטרליה (בריסביין, חוף הזהב, סידני, מלבורן, דיילספורד, אדלייד), קלדוניה החדשה, טהיטי;
• באפריקה:
בורקינה פאסו, קמרון (דואלה, יונדה), בנין (קוטונו), גינאה, רואנדה, סנגל (דקאר), קונגו, חוף השנהב, מרוקו (ראבט), ניגריה, צ'אד, טוגו, דרום אפריקה (קייפטאון, דרבן, יוהנסבורג, פרטוריה), ראוניון, מדגסקר, מאלי, מאוריציוס, ניגריה, רפובליקת קונגו, סנגל, תוניסיה.
מאמאמו