כפר גנים ג' היא החלק החדש והגדול ביותר של השכונה. חלק זה מתפרס מרחוב העצמאות/מסקין במזרח, עד לדרך רבין בקצה המערבי של העיר. השכונה החלה להיבנות לפני 12 שנים על שטחים חקלאיים (בעיקר פרדסים) שהיו שייכים לראשוני כפר גנים. כיום מאוכלסת ברובה, אך עדיין נמצאת במהלך בנייה. הוקמה בתחילת שנות ה-2000 על מתחם שהיה כולו פרדסים והפרויקט הראשון בה היה של חברת שיכון עובדים ברח' מייזנר. מתאפיינת בבניה של מבנים עד 9 קומות, לרוב, וכן בתים צמודי קרקע. בשכונה 4,253 משקי בית. גובלת בכבישי אורך ורוחב מרכזיים כמו כביש 4 ו-471 (מכבית), הגישה לכביש 471 התאפשרה רק לאחר בנייתו של כביש רבין.
בת גנים.
בת גנים היא שכונת יוקרה הממוקמת דרומה מחלקו המזרחי של רחוב העצמאות, מתוחמת ברחוב זרובבל במזרח ובכביש מכבית בדרום. בשכונה ישנם רק בתים פרטיים והרבה רחובות ללא מוצא. בשכונה נמצאת ישיבת אמי"ת כפר גנים.
היסטוריה.
שכונת כפר גנים נולדה כיוזמת חקלאות פרטית. היא נוסדה ב-1926 בידי חברה משכנת ששאפה ליצור שכונת גנים מרווחת עבור חקלאים בני המעמד הבינוני והייתה קשורה בדומה לגת רימון הסמוכה עם עולי העלייה הרביעית. שמה של השכונה מבטא נאמנה את הכוונה הזו. במשך הפרעות של שנות השלושים היוותה השכונה קו מגן דרומי עבור פתח תקווה והונהגה בה חובת שמירה של התושבים. במהלך שנות החמישים יושבו בשכונה עולים חדשים מעיראק ובמהלך שנות השישים נקלטה קבוצה נוספת של דוברי אנגלית. השכונה שהלכה וגדלה החלה "להיבלע" בתוך פתח תקווה. בשנת 1962 אוחדה השכונה עם העיר.
עד שנות השמונים שמרה השכונה מבחינות רבות על צביונה החקלאי אבל החל משנות השמונים החלו להיכרת כל הפרדסים והבתים צמודי הקרקע פינו את מקומם לרבי קומות. בשנות האלפיים החלה להיבנות כפר גנים ג', בנייתה חיסלה סופית את הפרדסים שהשתרעו בעבר על כל השטחים של כפר גנים ב' ו-ג' כמו גם על שטחיה של נווה עוז החדשה, עד לגבעת שמואל ולפרדסיה השכנים של גת רימון. כיום כמעט ולא ניתן למצוא שרידים לשכונה המקורית וגם אם הם בנמצא הם בדרך כלל עומדים לפני הריסה. חלקות פרדס קטנות נותרו באזורי הבנייה בכפר גנים ג' אך אלו צפויים להיהרס בקרוב. הזכר המרכזי שנותר מאותה שכונת גנים הוא הדימוי האליטיסטי והאוכלוסייה היחסית חזקה מבחינה סוציו אקונומית.
בנייתה של כפר גנים ג' לוותה בקמפיין פרסום של עיריית פתח תקווה והחברה לפיתוח פתח תקווה. הקמפיין העניק לאזור את הכינוי "העיר הירוקה". כינוי זה הביא ללא מעט תרעומת הן בשל העובדה שבאשר לשנים הקרובות מדובר באתר בנייה ונכון לתאריך הקמפיין עוד לא נשתלו הגנים והן בשל העובדה שאותה "עיר ירוקה" בנויה על גבי מה שהיה בעבר עיר ירוקה של ממש.
רב השכונה הוא הרב משה קליין.
לקריאה נוספת.
לילי עבודי, כפר גנים- שועלים בפרדסים. בתוך- מלאבס, 7 בספטמבר 2005.
אנרכו-סינדיקליזם
אנרכו-סינדיקליזם הוא ענף של התאוריה האנרכיסטית המתמקד בתנועת העובדים, ומכאן המונח סינדיקליזם. אנרכו-סינדיקליסטים רואים באיגודי עובדים כוח פוטנציאלי לשינוי חברתי מהפכני, בכך שיחליפו את הקפיטליזם והמדינה בחברה חדשה שתנוהל בצורה דמוקרטית ועל ידי ניהול עצמי של עובדים. אנרכו-סינדיקליסטים שואפים לביטול מערכת השכר ורוב צורותיו של הרכוש הפרטי, המובילים להבדלי מעמדות.
עקרונות.
עקרונות הבסיס של האנרכו-סינדיקליזם הם:
סולידריות עובדים משמעה שאנרכו-סינדיקליסטים מאמינים שכל העובדים, ללא הבדלי מין וגזע, נמצאים במצב דומה ביחס למעסיקיהם תודעה מעמדית. יותר מכך, משמעה שבתוך החברה הקפיטליסטית, כל הפסד או רווח של עובדים על או למעסיקיהם, ישפיע, בסופו של דבר, על כלל העובדים. לכן, על מנת לשחרר את עצמם, על כל העובדים לתמוך האחד בשני בחיכוכים מעמדיים.
אנרכו-סינדיקליסטים מאמינים שרק פעולה ישירה תאפשר לעובדים לשחרר את עצמם. פעולה ישירה היא פעולה שמציבה את האדם באופן ישיר אל מול הבעיה על ידי כך שהוא פועל בעצמו להעלאת הבעיה אל פני השטח בצורה כזו שאי אפשר להתעלם ממנה, זאת בניגוד לשיטות לא ישירות כמו בחירת נציגים אשר מבטיחים לספק פתרונות בעתיד הלא ידוע.
בנוסף, אנרכו-סינדיקליסטים מאמינים שארגוני עובדים – הארגונים הנאבקים נגד מערכת השכר, שעל פי התאוריה האנרכו-סינדיקליסטית, ייצרו בסופו של דבר את הבסיס לחברה החדשה – צריכים להתארגן בניהול-עצמי ללא היררכיה. אסור שיהיו בהם "בוסים", ובמקום זאת, העובדים צריכים להחליט בעצמם את כל ההחלטות שמשפיעות עליהם.
אישים מרכזיים בתנועה.
רודולף רוקר היה אחד מן הקולות הפופולריים בתנועה האנרכו-סינדיקליסטית. במנשר שלו משנת 1938 אנרכו-סינדיקליזם הוא סיפק מבט על מקורות התנועה, השאיפות שלה, והסביר מדוע היא חשובה לעתיד העבודה.
הרברט לגרדל כתב שפייר-ז'וזף פרודון הניח את התאוריה הבסיסית של האנרכו-סינדיקליזם, בשלילתו את המדינה והקפיטליזם, בזלזולו בממשלה הפוליטית, ברעיונותיו על קבוצות כלכליות חופשיות ועצמאיות, ובראייתו את המאבק, ולא את הפציפיזם, כליבת האנושות.
נועם חומסקי מזהה את עצמו עם הפילוסופיה של אנרכו-סינדיקליזם, ויש האומרים שהוא מייצג את עורק הביקורת העכשווית על הטענות של איגודים ראקציוניים, כמו האיגוד המקצועי הגדול ביותר בארצות הברית – ה־Teamsters, על תמיכה במאבקים למען זכויות עובדים, בניגוד ל־IWW, שהוא איגוד אנרכו-סינדיקליסטי טיפוסי.
ארגונים.
"איגוד העובדים הבינלאומי" הוא ארגון אנרכו-סינדיקליסטי בינלאומי המאגד בתוכו איגודי עובדים שונים ממדינות שונות. ה־CNT מילא ועודנו ממלא תפקיד חשוב בתנועת העובדים הספרדית. הוא גם היה כוח חשוב מאוד במלחמת האזרחים בספרד. איגוד אנרכו-סינדיקליסטי ספרדי נוסף הוא ה־CGT, שהוא כרגע איגוד העובדים השלישי בגודלו בספרד, והאיגוד האנרכיסטי הגדול ביותר, המונה עשרות אלפי חברים.
העובדים התעשייתיים של העולם היה בעבר ארגון בעל השפעה רבה, והוא עודנו איגוד פעיל התומך בגישה של "איגוד אחד גדול" בהתארגנות מהפכנית. הארגון נוסד באופן מפורש כאיגוד תעשייתי מהפכני על ידי אסופה של סוציאליסטים ואנרכיסטים, והוא שואף לביטול עבודת השכר ולייסוד הון תעשייתי משותף. כיום, רוב חברי הארגון הם אנרכו-סינדיקליסטים. קבלת ההחלטות ושיטות ההתארגנות של הארגון – בנוסף למספר מצומצם של הצהרות פוליטיות – מקבילים לאלו של הסינדיקטים האירופאיים.
האוריינטציה האנרכו-סינדיקליסטית של איגודי עובדים אמריקניים רבים, מילאה תפקיד חשוב בצורתה של הפוליטיקה האמריקאית. ארצות הברית היא המדינה המתועשת היחידה ללא מפלגה פוליטית גדולה המתבססת על האינטרסים של העובדים.
רודולף רוקר כתב במנשר אנרכו-סינדיקליזם: "זכויות פוליטיות לא נוצרות בפרלמנטים; הן נכפות על הפרלמנטים מבחוץ וגם המיסוד שלהן בחוק, כבר זמן רב אינו מהווה ערובה ליישומן. הן אינן קיימות מכיוון שהם נכתבו באופן חוקי על פיסת נייר. רק כאשר הן יהיו טבועות באנשים, וכאשר כל ניסיון להחלישן יתקל בהתנגדות אלימה של האוכלוסייה – רק אז הן יהיו קיימות"
טריוויה.
יש האומרים שהחברה המתוארת בספר המדע בדיוני "המנושל" מאת אורסולה ק. לה גווין היא חברה אנרכיסטית המושתתת על עקרונות אנרכו-סינדיקליסטים. הספר מספק נקודות ביקורת וגם נקודות זכות על חברה שכזו.
מיכאל גורביץ'
מיכאל (מיקי) גורביץ' (נולד ב-30 בנובמבר 1951) הוא מחזאי ובמאי תיאטרון ישראלי. משנת 2001 עד 2018 שימש כבמאי וכמנהלו האמנותי של תיאטרון החאן בירושלים.
ביוגרפיה.
גורביץ' נולד בתל אביב לאנטול גורביץ' והילדה קסטן. הוא מספר על המשיכה הראשונית שלו לתיאטרון:
כנער קיבל את התקליט של ההצגה "הנסיכה האמריקאית" של נסים אלוני והאזין לו עשרות פעמים. בצבא שירת בלהקה צבאית. בגיל עשרים הלך ללמוד בסטודיו למשחק ניסן נתיב. הוא הרבה לשהות בקיבוץ גבעת חיים, מישהו הציע לו לעשות הצגה. הוא הקריא שירים של לאה גולדברג על רקע מוזיקה, אביו לימד אותו להכין תפאורה מכמה ארגזים ותאורה בסיסית. ההצגה הצליחה מאוד ובעקבותיה ביים הצגות נוספות. ניסן נתיב הגיע לצפות באחת מהצגותיו ובעקבות זאת נתן לגורביץ' לביים את המחזה הראשון שלו מלאכים הם לא לנצח, בשנה השלישית ללימודיו בסטודיו. אחר-כך השתלם בבימוי ובחינוך בלונדון. ב-1978 חזר מהשתלמות בחו"ל, והתחיל ללמד ולביים בסטודיו למשחק ניסן נתיב. כשגורביץ' רצה להתחיל לביים בתיאטרון הוא פנה לדוד לוין, שהיה אז מנהלו האמנותי של הבימה, ששלח את עמרי ניצן, במאי הבית, לצפות במחזה "מסע לכיוון הים" שביים, ניצן. המחזה הראשון שכתב וביים כמורה בסטודיו למשחק היה סטניסלבסקי! סטניסלבסקי! סטניסלבסקי, שעלה לראשונה ב-1979.
היה במאי בית בתיאטרון "הבימה" במשך שש שנים. בשנת 2001 החל לשמש כבמאי וכמנהלו האמנותי של תיאטרון החאן בירושלים. בשנת 2016, פורסמו טענות של שתי שחקניות על מה שהגדירו כהתנהגות בלתי הולמת מצדו; גורביץ דחה את הטענות. ועדת בדיקה מטעם החאן מצאה שלא עבר על החוק וכהונתו הוארכה עד 30 בנובמבר 2018.בסוף 2018 הגישו נגד גורביץ' שלוש בוגרות ניסן נתיב תלונה למשטרה, בדבר הטרדה מינית, בעילה אסורה תוך ניצול יחסי מרות וניצול מיני והתעללות נפשית. בעקבות התלונות גורביץ הפסיק את עבודתו בהסכמה עם הנהלת בית הספר. בינואר 2020 החליטה פרקליטות מחוז תל אביב על סגירת התיק מחוסר אשמה.
בימים אלה הוא כותב ספר המתאר את תפיסת התיאטרון שלו ואת דרך עבודתו.