המסורת על החדית הזאת נעשית ממקורות שונים לפאטמה, בתו של מוחמד. היא סיפרה שאחרי שאביה ביקר בביתה, היה לו חום ולא הרגיש טוב, הוא ביקש גלימה תימנית שהביאה לו פאטמה וקיפלה אותה סביבו. מאוחר יותר הצטרפו אליו בגלימה התימנית נכדיו חסן וחוסיין, ואחריהם אביהם עלי בן אבי טאלב, שהיה בן דודו של מוחמד ובעלה של בתו (פאטמה). ובסוף פאטמה ביקשה רשות להיכנס לגלימה הזאת. כאשר כל חמשתם הצטרפו יחדיו מתחת לגלימה, מוחמד סיפר את הפסוק הקוראני 33:33 [13] לאלה מתחת לגלימה כי כל חמשתם הנבחרים, והוא הוסיף כי הוא רוצה את אלוהים כדי להרחיק את כל הטומאות מהם, ושלא יהיו בהשיגת ידיהם. ואז התפלל לאלוהים להכריז על כל חמשתם כמו שלו אהל-אל-בית ולשמור מרחק הנג'סאט (טומאה) מאותם. אלוהים, והאל על פי הבקשה הזאת מיד שלח גבריאל כדי לחשוף למוחמד כי כל חמשת תחת הגלימה הם היקר הקרוב ביותר לאלוהים והם טהורים ("טהור של טהור") ללא עקבות של טומאה.
ענפי הטוולבר והאיסמאעיל של האסלאם השיעי שונים ביחס לקו האימאמאט. בעוד הטוולרים מאמינים בשושלת הידועה בשם 12 האימאמים, האיסמעילים מאמינים כי צאצאיו של אסמאעיל אבן ג'עפר, ולא אחיו מוסא אל-כאט'ם, היו במקום זאת יורשי האימאמאט.
רוב, אבל לא כל השיעים מאמינים כי אלה האמאמים שנבחרו אלוהית להיות מנהיגים של הקהילה המוסלמית. זה מבוסס על החדית', "אנשים של הגלימה", שבו הנביא מתייחס רק לפאטמה, עלי, חסן, חוסיין והנביא עצמו.ו (נאמר שהנשים שלו (של הנביא)לא היו חלק של אהל אל בית כי הן יכולות להיות גרושות וזה כבר לא חלק מאנשי הבית כאשר מת בעלהן), המסורת שמוסלמים סונים רבים מאמינים בה, שמוחמד, פאטימה ושתים-עשרה האימאמים ידועים כ"ארבעה עשר תוויות״.
מַשְׁמָעוּת.
המוסלמים מעניקים לביתו של מוחמד מעמד מיוחד ומעריכים אותו. זה נגזר מפסוקים בקוראן ומהמסורת אשר קובעים אהבה כלפי קרובי משפחתו של מוחמד - אף על פי שבמקרים מסוימים פרשנויות שונות, למשל: "תגיד:" אין גמול אני מבקש ממך על זה מלבד אהבתם של אלה הקרובים שלי " על פי פרשן תנ "ך ידוע אל טברי (260–360 אה 873-970 לספירה) הפסוק מתייחס כנראה למאמינים מוסלמים הקשורים בקשרי דם. פרשנות אחרת שאומצה על ידי השיעה מיישמת את הפסוק לאהל אל-בית. ועוד ראייה אחרת מפרשת את הפסוק שהאהבה היא מצווה לקרובי המשפחה בכלל, והדעה האחרונה היא המועדפת על ידי המלומד העכשווי מדלונג.
השריעה (החוק האיסלאמי) אוסרת על ניהול של צדקה או הזכאת (מס) על קרובי מוחמד (כולל הבנו חשים), כאשר מוחמד אסר על עצמו ועל משפחתו. ההסבר שניתן על ידי משפטנים הוא כי אלה נדבות נחשבים הטמאים של העם, אשר מציעים להם לטהר את עצמם מן החטא, ולכן זה יהיה בלתי הולם של קרובי משפחה לטפל או להשתמש בהם. במקום זאת, הם מקבלים חלק משלל המלחמה. מוסלמים בתפילותיהם היומיומיות מעלים ברכות עליהם באומרו: "הו אלוהים, יברך את מוחמד ואת משפחתו". בקהילות מוסלמיות רבות, מעמד חברתי גבוה מיוחס לאנשים הטוענים כי הם צאצאיהם של בני משפחתו של מוחמד, והם מסומנים כ"סיאאדה"( מאסטרים) או שרפאא (הכבודים).
רוב המעגלים הסונים (סופים) עוקבים אחרי השרשרת הרוחנית שלהם בחזרה למוחמד באמצעות עליי. באסלאם השיעי ביתו (משפחתו) של מוחמד הוא המרכז של הדת. בגרסה אחת של דרשת הפרידה של מוחמד, הוא מיוצג כאומר שאלוהים נתן למאמינים שני אמצעי הגנה: הקוראן ומשפחתו, בגרסאות אחרות שני אמצעי הגנה הם הקוראן ואת nסונה (הצהרות ופעולות של מוחמד).האמונה השיעית העממית מייחסת חשיבות קוסמולוגית למשפחה בטקסטים שונים, שבהם נאמר שאלוהים לא היה יוצר את הג׳נה (גן עדן) ואת הארץ, אדם וחוה, או כל דבר אחר,אם לא היה להם. הרוב המכריע של השיעים רואה את ראשי המשפחה כנבחרים אלוהיים שנבחרו על ידי האלוהים.
הינדיק
מיסטר רבינוביץ
"מיסטר רבינוביץ" (1968) היא סדרת הדפסים שיצר הצייר הישראלי אורי ליפשיץ.
תיאור.
הסדרה בת ארבעת ההדפסים "מיסטר רבינוביץ" נוצרה בשנת 1968. היא הודפסה רק בשנות ה-80 של המאה ה-20 בסדנת ההדפס ירושלים במהדורה של 35 עותקים. באותה תקופה שבה נוצרו לוחות ההדפס, החל ליפשיץ ליצור גם סדרת ציורים בנושא דומה שיצירתה נמשכה עד שנות ה-90 של המאה ה-20
דוד גלעדי תיאר את דמותו של רבינוביץ, נושא הסדרה, כבת דמותו של פקיד בורגני. בורגנות המתבטאת באדישות של הדמות: "את המונח ennui הצרפתי, המופיע אצל בודלר, תרגמנו פה ל'אדישות' המגולמת גם בישותו של 'מיסטר רבינוביץ" […]. 'לָארוס הקטן' מביא כמה סינונימים למונח זה: חולשת הדעת, שעמום מתוך חוסר מעש, היעדר עניין, קושי, חרדה, דאגה, אי שקט. חולשת דעת היא כמובן גם חולשה מוסרית. והרי אלה כולם הם מסימני ההיכר של אותו פקיד קטן שליפשיץ נותן לו את השם רבינוביץ'…"
בשונה ממרבית עבודותיו בתחריט, שהתבססו על דימוי קווי על רקע חלק, בולט ניסיונו של ליפשיץ לתאר סביבה שלמה ובה התרחשות. רבינוביץ מתואר כדמות לבושה חליפה ועל ראשה מגבעת בסגנון הומבורג. בעבודה השלישית בסדרה, לדוגמה, מופיעה דמות זו שלוש פעמים. פעם בצדו הימני של ההדפס, פעם נוספת כדמות מוקטנת, המופיעה בצדו השמאלי התחתון ומתוארת מאחור, ופעם שלישית כדמות במסגרת של ציור על הקיר. בנוסף לדמותו של רבינוביץ, מופיעה בעבודה דמות נשית עבת בשר, שהילה מאפיינת אותה כמלאך וניצבת על רקע צורה גאומטרית. גדעון עפרת זיהה את דמות האישה מכדימוי של הארוס. בצדו השמאלי העליון תיאר ליפשיץ אסלת שירותים, המקצינה את הסיטואציה המתוארת והופכת אותה לסאטירה ביקורתית. האסלה, כמו גם חלקים נוספים בעבודה, נעשו בטכניקה של תצריב צילומי. עפרת מציין את הסדרה כאחד היצירות הראשונות שעשו שימוש בדימוי צילומי בהדפס בישראל.
אגודת הסטודנטים אריאל
אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל היא עמותה רשומה ומלכ"ר המאגדת את הסטודנטים הלומדים באוניברסיטת אריאל. האגודה פועלת לקדם את רווחת הסטודנטים בתחום החברתי, התרבותי והאקדמי, והיא הגוף הרשמי המייצג את ציבור הסטודנטים באוניברסיטת אריאל בפני הנהלת האוניברסיטה ובפני מוסדות חיצוניים. האגודה היא חברה מלאה בהתאחדות הסטודנטים הארצית.
היסטוריה.
בשנת 2012 מותגה האגודה מחדש. בשנת 2014 רשמה האגודה הישג כאשר קיבלה לראשונה אישור על ניהול תקין מרשם העמותות. נכון לסוף שנת 2019 חברים באגודה 15500 חברים (מתוך 17 אלף הסטודנטים באוניברסיטה). האגודה מעסיקה 45 עובדים בשכר.
מטרות ופעילות האגודה.
אגודת הסטודנטים באוניברסיטת אריאל שמה לה למטרה להוות בית לסטודנט ולפעול למען ציבור הסטודנטים, לשמור על תדמיתם, מעמדם האקדמאי, ועצמאותם של הסטודנטים, באוניברסיטה ומחוצה לה. האגודה פעולת למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומים שונים הנמצאים במעטפת לימודיו האקדמיים ויוצרת סביבת רווחה תרבות והוואי בקמפוס.
אגודת הסטודנטים של אוניברסיטת אריאל היא עמותה רשומה הפועלת כ"מוסד ללא כוונת רווח" (מלכ"ר), על פי חוק העמותות. האגודה מאגדת את כלל הסטודנטיות והסטודנטים הלומדים באוניברסיטת אריאל. פקידה של אגודת הסטודנטים הוא להוות בית לסטודנט, אוזן קשבת ולפעול למתן מענה לזכויות וצרכים בתחומי הרווחה, האקדמיה ויצירת סביבה צעירה של תרבות והוואי בקמפוס. האגודה פועלת לשמירת תדמיתן ותדמיתם של הסטודנטיות והסטודנטים, מעמדם, ועצמאותם בקמפוס ומחוצה לו.
גופים נבחרים.
חברי אגודת הסטודנטים באוניברסיטה בוחרים באופן דמוקרטי, מדי שנה, 21 נציגים מחוגים שונים לכהונה כנציגיהם בוועידת אגודת הסטודנטים. המועצה, המתפקדת כמעין "פרלמנט", מתכנסת פעם בחודש ומאשרת את התקציב, שינוי התקנון ושינויים אסטרטגיים בפעילות האגודה. בראש הוועידה עומד יו"ר המועצה ומזכיר המועצה, האחראים על תפקודה וכינוסה (בדומה ליו"ר הכנסת וסגניו).
יו"ר האגודה נבחר גם הוא על ידי בחירות דמוקרטיות (ובמקביל עובר הצבעת אמון במועצה). הוא אחראי על ניהול האגודה והוצאה לפועל של החלטות הוועידה.
הוועד המנהל של אגודת הסטודנטים מורכב משלושה חברי ועידה (נציגי הסטודנטים מהפקולטות השונות). תפקיד הוועד המנהל, שהוא מעין "רשות מבצעת", הוא לאשר ולפקח בפועל על ענייני תקציבים ועל משכורות.
חברי מועצת האגודה.
מלבד יו"ר אגודת הסטודנטים אשר מכהן כחבר במועצה ישנם 21 חברי מועצה מהמחלקות השונות. 6 ממדעי החברה, 6 מהפקולטה להנדסה, 2 מהפקולטה לבריאות, 2 מהפקולטה להנדסאים, 2 מהפקולטה לאדריכלות. 2 מהמכינה, 1 מהפקולטה למדעי הטבע עוד 1 מתואר שני ושלישי.
תקציבים.
תקציב אגודת הסטודנטים לשנת 2019 הוא מחזור של 5 מיליון ש"ח.
רכס ליווינגסטון (קנדה)
רכס ליווינגסטון (באנגלית: Livingstone Range) הוא רכס הרים, המהווה חלק מהרי הרוקי הקנדיים. הרכס ממוקם בפרובינציית אלברטה שבקנדה. הרכס מהווה את הקצה המזרחי של הרי הרוקי הקנדיים, בדרום הפרובינציה.
גבולו הדרומי של הרכס הוא נהר הייווד, והוא משתרע דרומה עד רכס קרואוזנסט. גבולותיו המערביים של הרכס הם הנהרות ליווינגסטון ואולדמן.
היסטוריה.
מקור השם.
הרכס נקרא על שם החוקר דייוויד ליווינגסטון. שמו של הרכס ניתן לו על ידי תומאס בלקיסטון, עוזרו של ג'ון פאליסר, בשנת 1858.
כאשר המגלה פיטר פידלר טיפס על הר ת'נדר בשנת 1792, היה זה הפעם הראשונה המתועדת שאירופאי טיפס על אחד מהרי הרוקי הקנדיים.
הרי ליווינגסטון
מלון אוקראינה
מלון "רדיסון רויאל מוסקבה", לשעבר מלון אוקראינה (ברוסית: «Гостиница «Рэдиссон Ройал, Москва) — הוא מלון חמישה כוכבים במוסקבה. המלון שוכן בגורד שחקים בסגנון סטליניסטי שידועה כאחד משבע האחיות של מוסקבה. הבניין הוקם בשנת 1957 ומאז הקמתו היה מלון יוקרה.