בשנות העשרים לחייה למדה באוניברסיטת בוסטון היסטוריה כללית. במהלך שנת הלימודים השנייה שלה לקתה וילסון במחלה בכליה ובזמן שלא הייתה פעילה, למדה וקראה רבות על דתות שונות, כולל בודהיזם, יהדות, נצרות ואסלאם. בתחילה שקלה וילסון בכלל להתגייר משום שהוקסמה מהרעיון של "האל הבלתי ניתן לחלוקה שהוא אחד ויחיד", אך דחתה את הרעיון מכיוון שהרגישה שהיהדות לא מוכנה לקבל אנשים חדשים. לאחר לימודי היהדות התמקדה וילסון באסלאם, שנראה לה פנטסטי מכיוון ש"להיות מוסלמי זה סוג של עסקה בינך לבין אלוהים". לאחר הפוגה של זמן מה בלימודיה, פיגועי הטרור ב-11 בספטמבר גרמו לה לחזור לחקור את האסלאם.
בשנת 2003, זמן קצר לפני סיום לימודיה, וילסון נסעה למצרים כדי ללמד אנגלית בקהיר. במהלך הטיסה לשם החליטה וילסון להתאסלם וכבר במטוס נשאה את דברי השהאדה והמירה את דתה. "[באותה טיסה] עשיתי שלום עם אלוהים. קראתי לו אללה". על פי ספרה "מסגד הפרפר", עם הגעתה לקהיר, וילסון קיימה את מצוות האסלאם בסתר, ורק לאחר שנישאה לבחור מצרי החלה לקיים את המצוות בגלוי. מיד כשהגיעה לקהיר היא ושותפתה לחדר שהתגוררו בטורה (מחוז בקהיר) ובתחילה התקשו אפילו לרכוש מזון מפאת חוסר כסף. הצמד פגש במורה לפיזיקה בשם עומאר, שהציע להן תמיכה והדרכה בעיר. עד מהרה התחתנו וילסון ועומאר. מאוחר יותר עברו בני הזוג לארצות הברית כאשר וילסון חזרה לקריירת הכתיבה שלה, ועומאר הסב את מקצועו לסנגור משפטי לפליטים.
קריירה.
קריירת הכתיבה של וילסון בכלל לא החלה בקומיקס, אלא כמבקרת מוזיקה במגזין DigBoston. בעת שהותה בקהיר כתבה מספר מאמרים לעיתונים "The Atlantic", "הניו יורק טיימס" ועוד. בנוסף תרמה רבות עבור מגזין האופוזיציה המצרי "Cairo Magazine", שהופסק מאוחר יותר. וילסון הייתה לעיתונאית האמריקאית הראשונה שזכתה לראיין את עלי גומעה באופן פרטי לאחר שקודם לתפקיד המופתי הגדול של מצרים. בנוסף, פרסמה וילסון ספר אוטוביוגרפי בשם "מסגד הפרפר" שעוסק בחיים במצרים בתקופת שלטון מובארק, שנבחר לספר הטוב ביותר על ידי סיאטל טיימס לשנת 2010, וקיבל תשבחות רבות בכל העולם.
הרומן הגרפי הראשון שלה, "קהיר" (איורים מאת מ. ק. פארקר), פורסם על ידי ורטיגו קומיקס בשנת 2007, והוכרז כאחד הרומנים הגרפיים הטובים ביותר לשנת 2007 על ידי Publishers Weekly , The Edmonton Journal ו-Comics Worth Reading. מהדורת הכריכה הרכה של "קהיר" הוכרזה כאחד מהרומנים הגרפיים הטובים ביותר עבור תלמידי תיכון בשנת 2008 על ידי School Library Journal , ונבחר לאחד מעשרת הרומנים הגרפיים הטובים ביותר לבני נוער בשנת 2009 על ידי איגוד הספריות האמריקאי .
סדרת הקומיקס הראשונה שלה, "אוויר" (Air), שאוירה על ידי פאקר ופורסמה גם כן על ידי ורטיגו קומיקס בשנת 2008, הייתה מועמדת לפרס אייזנר עבור 'הסדרה הטובה ביותר' בשנת 2009. רדיו NPR בחר בסדרה כאחת מסדרות הקומיקס המובילות של שנת 2009, וזכתה לשבחים רבים מעיתונים כגון קומיק בוק ריזורס , מגזין מארי קלייר ו-ליבררי ג'ורנל .
במשך זמן מה כתבה וילסון עבור DC קומיקס חוברות קומיקס שונות, כגון חוברות מס' 704 ו -706 של סופרמן, סדרת קומיקס העוסקת בגיבורת-העל ויקסן וחוברות קומיקס רבות של אאוטסיידרס. בשנת 2014 עברה וילסון לחברה המתחרה מארוול קומיקס, שם כיכבה עם דמויות קומיקס רבות כשהמפורסמת בהן היא קמלה קאן, נערה מוסלמית המתגוררת בג'רזי סיטי, ניו ג'רזי, ומקבלת כוחות על.
בנובמבר 2018 קיבלה וילסון הצעה מ-DC קומיקס לכתוב ספר לדמותה של וונדר וומן. היא קיבלה את ההצעה וכתבה את הספר "המלחמה הצודקת" שהפך לפופולרי מאוד.
במרץ 2019 הוציאה את הספר "מלך הציפורים" המספר את סיפורה של פטימה, פילגש בחצר המלוכה של גרנדה (האמירות האחרונה של ספרד המוסלמית), וחברה היקר חסן, יוצר מפות הארמון. לאחר מכן בשנת 2020 היא כתבה את סדרת ספרי The Dreaming עבור DC קומיקס (אמנות מאת ניק רובלס), שנכללת ביקום של סאנדמן.
יצירת "קמלה קאן".
לאחר שוילסון כבר כתבה סיפורי קומיקס שונים כמו סופרמן ואאוטסיידרס היא קיבלה דוא"ל לראיון עם דייוויד גבריאל, סגן נשיא בכיר בחברת מארוול. בשלב זה וילסון עמלה קשה מאוד על סיום הרומן השני שלה, אך הסכימה להגיע לראיון. בתוך זמן קצר החלה לעבוד יחד עם המפיקה סנה אמנת על דמות של גיבורת על מוסלמית, כפי שרצתה וילסון. כך נולדה דמותה של קמלה קאן.
תהליך העיצוב של קמלה היה ארוך, אך לא היו חילוקי דעות בין וילסון למפיקה - שתיהן הסכימו שקמלה צריכה להיות נערה מוסלמית אמריקאית מתבגרת. השתיים התלבטו ליצור לה מוצא סומלי, אך לבסוף החליטו לתת לה מוצא פקיסטני. בזמן שיצרה את קמלה חששה וילסון כי הדמות תתקבל בשליליות רבה הן על ידי שונאי מוסלמים והן על ידי אנשים שיחשבו שהדמות לא מציגה את האסלאם בצורה נאותה. עיצוב המראה של קמלה היה מדוקדק מאוד, והגיע לפרטים הקטנים ביותר: למשל, וילסון בחרה שקמלה לא תלבש חיג'אב, מכיוון שרוב הנערות המוסלמיות בגילה לא לובשות חיג'אב, ויהיה זה לא מתאים לאופי הדמות.
למרות החששות הראשוניים שלה, קמלה התקבלה בחיוב בקרב קוראי הקומיקס. מקורות מסוימים תיארו אותה כדמות ריאליסטית מאוד, ואף השוו אותה לפיטר פארקר של ימינו. אחרים אף ראו בקמלה סמל לשוויון ולייצוג של דתות שונות.
רעיון האותנטיות וריאליזם.
בשנת 2017 סגן נשיא ההדפסה והמכירות של מארוול, דייוויד גבריאל, התראיין למגזין המקוון ICv2, שם שיער שהמכירות של מארוול נפגמות מהריבוי של דמויות נשיות ומגוונות. בעקבות כך זעמה וילסון ויצאה עם דעה הפוכה לזו של גבריאל, וקראה לה "אותנטיות וריאליזם". היא טענה כי הכוח שעמד מאוחרי ההצלחה הגדולה של קמלה קאן ודמויות נוספות כדוגמתה היא האותנטיות והריאליסטיות שלה, ולא הגיוון; היא טענה כי הגיוון לא נוצר בשביל הגיוון עצמו, אלא מייצג את המצב הקיים. היא עוד אמרה שהמכירות של מארוול דווקא המריאו בזכות אותן דמויות "מגוונות" שהצליחו לטענהתה בגלל ייחודם. וילסון הזכירה גם את הגיבורים לוק קייג', הפנתר השחור ובאטגירל כדוגמאות לגיבורי על "מגוונים" שהצליחו מאוד.
בהמשך חידדה את חזון האותנטיות והריאליזם, וטענה כי "סיפורים המתמקדים בנושאים אותנטים ובחוויות ספציפיות יכולים להצליח מאוד מכיוון שלא מדובר במשהו מרוחק. מדובר בהשתקפות - ככל שאפשר בספרות - של החיים עצמם". וילסון הצהירה כי סיפורים שמסוגלים לספק עלילה טובה ואותנטית יצליחו. היא התייחסה לדבריו של גבריאל והבהירה כי הביקורת לא צריכה להיות על ספרים ריאליסטים, אלא על ספרים שמציגים את הריאליזם בצורה מעוותת.
עיטורים וציונים לשבח במלחמת יום הכיפורים
בעקבות מלחמת יום הכיפורים עוטרו בעיטורים ובציונים לשבח 557 חיילי צה"ל. הוענקו 296 עיטורים ו-261 ציונים לשבח. בנוסף ניתנה תעודת הערכה לשישה חיילים. 192 חיילים קיבלו אותם לאחר מותם.
עיטורים וציונים לשבח.
העיטורים לחיילים הוענקו בהתאם לחוק העיטורים בצבא הגנה לישראל. הציונים לשבח ניתנו בהתאם להוראות הפיקוד העליון של צה"ל.
בעקבות המלחמה הוקמה ועדת עיטורים צבאית, שבראשה עמד האלוף מנחם מרון. הוועדה דנה במאות המלצות שהוגשו לה והעיטורים והצל"שים הוענקו בהתאם להחלטותיה. מרבית העיטורים והצל"שים הוענקו בשנים 1975 ו-1976 ומיעוטם מאוחר יותר.
העיטורים והציונים לשבח ניתנו ל-331 קצינים (מהם שלוש נשים), ל-230 חוגרים ולשני אזרחים.
חיילים קיבלו עיטורים וצל"שים על פעולתם בחזיתות שונות:
הענקה לאחר המוות.
117 חיילים עוטרו בעיטור לאחר מותם ו-75 קיבלו לאחר מותם ציון לשבח.
119 קצינים ו-73 חוגרים בעלי עיטור וציון לשבח נפלו בקרב.
168 מהנופלים היו חיילי חיל השריון וחיל הרגלים ושבעה היו חיילי חיל האוויר.
סוגי עיטורים וציונים לשבח.
סוגי העיטורים והציונים לשבח שניתנו ללוחמים במלחמה:
חלוקה לפי משרתים בחילות.
השיוך החילי של 42 חיילים נוספים איננו ידוע.
Dedicated
Dedicated הוא אלבום האולפן הרביעי של הזמרת הקנדית קארלי ריי ג'פסן. האלבום יצא לאור ב-17 במאי 2019 דרך חברות התקליטים 604, Schoolboy ואינטרסקופ רקורדס.
לקידום האלבום יצאה ג'פסן לסיבוב ההופעות "The Dedicated Tour", במהלכו הופיעה באירופה, באמריקה הצפונית ובאסיה. כשנה לאחר הוצאתו, הוציאה ג'פסן את האלבום Dedicated Side B, הכולל שירים שלא נכנסו לאלבום זה.
האלבום הגיע למקום ה-18 במצעד האלבומים האמריקאי בילבורד 200, לאחר שמכר 21 אלף יחידות שקולות לאלבום בארצות הברית בשבוע הראשון להוצאתו. שבוע לאחר מכן ירד האלבום למקום ה-182, ובשבוע שאחריו יצא מהמצעד, לאחר ששהה בו שבועיים בלבד.
העצם המזמרת
העצם המזמרת (בגרמנית: Der singende Knochen) היא מעשייה גרמנית שלוקטה על ידי האחים גרים. בספרם "מעשיות האחים גרים", היא המעשייה ה-28.
תקציר העלילה.
בארץ שבה חזיר בר ידוע לשמצה גרם פגע באדמות וגבה את חייהם של בני אדם ובהמות, המלך הבטיח שמי שיצליח לתפוס את החזיר, חי או מת, יישא את בתו היחידה לאישה. שני אחים יצאו למשימה - הבכור היה חכם וערמומי, והצעיר היה תמים וטוב לב, אך לא חכם במיוחד.