כמות הקמח הכוללת של כל הלחמים היא שתי איפות או שש סאים, שהם 864 ביצים (מידה הלכתית). שיעור זה הוא כ-86 ליטר (לפי שיטת החזון איש) או כ-50 ליטר (לפי שיטת הרב אברהם חיים נאה). חלוקת הקמח בין כל הלחמים אינה שווה: חצי כמות הקמח ניתנת לעשר לחמי החמץ, וחציה - לשלושים לחמי המצה. נמצא שכל אחד מלחמי החמץ גדול כמו שלושה לחמי מצה.
כאמור, לחם אחד מכל סוג ניתן לכהן לאכילה, והשאר נאכל על ידי הבעלים ומכריהם.
הסבר לדיני הקורבן.
יש שכתבו (כמו הרב נפתלי צבי יהודה ברלין מוולוז'ין בפירושו "העמק דבר" לויקרא ז, יג) שהתורה ציותה להרבות באכילה בקורבן תודה (שהמביא תודה מביא עימה ארבעים חלות שיש לאכול את כולן) ולמעט בזמן אכילתה (שהתודה אינה נאכלת אלא במשך יום ולילה, ולא במשך שני ימים כשאר קורבנות שלמים) משום שדינים אלו מחייבים את הבעלים להזמין לאכילת התודה אנשים רבים (כדי שהבשר והלחם לא יהיו "נותר"), וכך הנס שנעשה למקריב התודה – יתפרסם ברבים.
יצחק זיו
יצחק זיו (נולד ב-11 בנובמבר 1937) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם גיל, בכנסת ה-17.
ביוגרפיה.
זיו נולד בתל אביב. הוא עבד ברשות הדואר, בה שימש כיושב ראש ועד העובדים, ניהל ענף במחלקת ההדרכה של בזק ושימש כמנהל מחלקת החשמל במשרד התקשורת.
לאחר יציאתו לגמלאות שימש כיו"ר ארגון הגמלאים של בזק במחוז הצפון, ולאחר מכן כממלא מקום יושב ראש הארגון הארצי, תפקיד בו הוא נושא גם כיום.
בבחירות לכנסת ה-17 ב-2006 הוצב זיו במקום הרביעי ברשימת הגמלאים (גיל - גמלאי ישראל לכנסת) ונבחר לכנסת.
כחבר כנסת, כיהן זיו כסגן יושב ראש הכנסת, וכחבר בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, ועדת הכלכלה, ובוועדות הכנסת השונות.
חיים אישיים.
זיו מתגורר ברמת גן. הוא אלמן ואב לשלושה ילדים.
עבאס זקור
עבאס זכור
עבאס זכּור (בערבית: عباس زكور; נולד ב-30 בדצמבר 1965 בעכו) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם רע"מ-תע"ל.
ביוגרפיה.
בעל תואר ראשון במדעי האסלאם מאוניברסיטת ירושלים באבו דיס אותו קיבל ב-1990. מנהל עיתון במקצועו.
כיום הוא מתגורר בעכו. נשוי ואב לשישה ילדים.
זכור היה מראשי התנועה האסלאמית בישראל. בחודש דצמבר 2007 הודח מהתנועה האסלאמית בשל אי הסכמתו לפנות את מושבו בכנסת לנבחר החמישי ברשימה, סלמאן אבו חאמד, בהתאם להסכם רוטציה. ראשי התנועה חששו מהקדמת הבחירות, ולכן החליטו לקצר את תקופת כהונתו של זכור בכנסת. זכור סירב להתפטר בטענה שהרוטציה מחייבת אותו לפנות את כסאו בחודש אוגוסט 2008, שנתיים ו-3 חודשים ממועד הבחירות לכנסת השבע עשרה.
התנועה האסלאמית החליטה להטיל עונש על חבר הכנסת בשל כך ומנעה ממנו לפרסם הודעות לתקשורת באתר האינטרנט של התנועה ובביטאונה הרשמי. לאחר שסירב להיענות לדרישתה, עתרה התנועה לבג"ץ נגד חבר הכנסת. זכור סירב להצעת פשרה של בית המשפט, לפיה יתפטר מהכנסת באפריל 2008, ולפיכך המשיך לכהן כחבר הכנסת. לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרף לבל"ד והוצב במקום הרביעי ברשימתה לכנסת. בל"ד זכתה בשלושה מנדטים וזכור נשאר מחוץ לכנסת.
במהלך כהונת הכנסת ה-18 נפגע זכור עצמו מסירוב של חבר כנסת אחר, סעיד נפאע, לקיים הסכם רוטציה. בדומה לזכור, גם נפאע הודח מסיעתו עקב סירובו לקיים את ההסכם.
כיום, זכור חבר במועצת השורא של רע"מ.
התבטאויות.
זכור קרא מעל בימת הכנסת לחייב את הגברים המוסלמים להתחתן עם עד 4 נשים כדי להגביר את הילודה בקרב הערבים, בתגובה להצגתו של המגזר הערבי בישראל על ידי אביגדור ליברמן כאיום אסטרטגי על מדינת ישראל.
כתגובה להתכנסותה של ועידת לסביות בחיפה, עמד זכור בראש הפגנה וטען כי התכנסות זו מזלזלת בערכו של האדם ופעולותיהן של נשים אלו לא מקובלות בעולם המוסלמי והפלסטיני.
זכור, ממנהיגי הציבור הערבי בעכו, נטל חלק מרכזי בניסיונות להרגעת הרוחות ולהפסקת המהומות שפרצו בין תושבים יהודים וערבים בעיר במהלך יום הכיפורים בשנת תשס"ט (2008). עקב איומים על חייו מגורמי ימין קיצוניים, הצמיד לו משמר הכנסת מאבטח צמוד.
רשימת רע&quot;ם-תע&quot;ל
שי חרמש
שי חרמש (נולד ב-23 במרץ 1944) הוא יו"ר המועצה האזורית שער הנגב לשעבר שכיהן כחבר הכנסת מטעם סיעת קדימה.
ביוגרפיה.
שי שכנאי חרמש גדל בתל אביב, התחנך בבית החינוך ע"ש א"ד גורדון, סיים את לימודיו בתיכון חדש והתגייס לצה"ל במסגרת גרעין נח"ל "יגב" של הנוער העובד והלומד, והתנדב לצנחנים לגדוד הנח"ל המוצנח. בצנחנים עבר מסלול הכשרה כלוחם וקורס מ"כים חי"ר. בהמשך הצטרף לקיבוץ כפר עזה. בשירות מילואים שירת כצנחן בגדוד 71 בחטיבת הצנחנים 55, ולחם בקרב על ירושלים במלחמת ששת הימים.
את לימודיו הגבוהים עשה באוניברסיטה העברית בירושלים לתואר ראשון בכלכלה וסוציולוגיה ובהמשך לתואר שני בבית הספר למינהל עסקים. חרמש החל בלימודי הדוקטורט בהיסטוריה של עם ישראל בעת החדשה באוניברסיטת תל אביב, אך הפסיקם כשהתמנה בשלהי שנת 1987 לתפקיד ראש המועצה האזורית שער הנגב, וליו"ר הוועד המנהל של מכללת הנגב – ולימים, המכללה האקדמית ספיר.
חרמש התמודד בבחירות המקדימות במפלגת העבודה לקראת הבחירות לכנסת הארבע עשרה והתמודד על מקום משוריין לנציגי מגזר הקיבוצים והגיע רביעי מתוך חמישה עם 5,797 קולות ושובץ במקום לא ריאלי ברשימת מפלגת העבודה לכנסת ה-14.
בטרם פרוץ האינתיפאדה בשנת 2000, קידם תוכניות פיתוח אזוריות משותפות עם הפלסטינים ברצועת עזה, ובהן: הקמת פארק תעשייה על גבול הרצועה, ניצול משותף של מי ביוב מושבים ותוכניות להכשרת כח אדם מקצועי עבור הרשות הפלסטינית במסגרת קורסים שהתקיימו במכללה ובעזה בהם נטלו חלק מאות צעירים פלסטינים.
בשנת 2002, מונה חרמש לגזבר הסוכנות היהודית והוחלף בראשות המועצה, באלון שוסטר.
חרמש היה פעיל במוסדותיה הבכירים של מפלגת העבודה. הוא שימש בתפקידים ציבוריים מגוונים ובהם חברות במועצת הביטוח הלאומי, דירקטוריון "הפועל", מליאת רשות השידור, הרשות לפיתוח הנגב, רשות הגנים הלאומיים, מוסדות הנהגת התנועה הקיבוצית והנהגת ההסתדרות החדשה. הוא כיהן כיו"ר וכחבר בוועדות חקירה במינויי שר הפנים וכחבר במספר דירקטוריונים של חברות ציבוריות. כן כיהן חרמש כגזבר הסוכנות היהודית, יו"ר הקונגרס הציוני העולמי בישראל וסגן נשיא עולמי. הוא נחשב לאחד האנשים המקורבים לאריק שרון.
חרמש מוקם במקום ה-30 ברשימת מפלגת קדימה בבחירות לכנסת ה-17, וקדימה זכתה ב-29 מנדטים. אבל כשבועיים לאחר הבחירות, פרש אוריאל רייכמן מן הסיעה וחרמש נכנס במקומו לכנסת. כיהן בכנסת בעיקר כחבר ועדת הכספים.
הגיע למקום ה-24 ברשימת קדימה לכנסת ה-18. במהלך הבחירות לכנסת ה-18 היה ראש מטה ההתיישבות העובדת של קדימה; בבחירות עצמן, המפלגה זכתה בקלפיות ההתיישבות העובדת ברוב קולות תוך שהיא עוקפת את מפלגת העבודה ומרצ, המפלגות המזוהות בדרך כלל עם ההתיישבות העובדת. בכנסת ה-18 כיהן חרמש בעיקר כחבר בוועדת הכספים והיה יו"ר השדולה החקלאית והשדולה ליחסים בינלאומיים בכנסת. לקראת הבחירות לכנסת ה-19 מוקם במקום החמישי של רשימת קדימה, אך לא נבחר לכנסת (קדימה זכתה בשני מושבים בלבד).
שי חרמש זכה בתואר ”אביר איכות השלטון” בקטגוריית "הרשות המקומית" מטעם התנועה לאיכות השלטון לשנת 2002.
מכהן כדירקטור בחברת כפרית תעשיות ובבנק לאומי.
חיים אישיים.
חרמש מתגורר בקיבוץ כפר עזה. הוא נשוי ואב לחמישה ילדים.
Anthocyanin
שלי יחימוביץ
סרגיי ברין
סרגיי מיכאילוביץ' ברין (ברוסית: Сергей Михайлович Брин, באנגלית: Sergey Brin; נולד ב־21 באוגוסט 1973) הוא איש מחשבים ויזם יהודי-אמריקאי, יליד ברית המועצות. ברין ייסד יחד עם לארי פייג' את חברת גוגל, ושימש כנשיא אלפאבית עד ה-3 בדצמבר 2019.
שווי ההון של סרגיי ברין הוערך בנובמבר 2021 במעל 122 מיליארד דולר.
ברין היגר עם הוריו לארצות הברית בגיל 6. את תוארו הראשון עשה באוניברסיטת מרילנד. כמו גם אביו וסבו, בחר ברין לעשות את תוארו הראשון במתמטיקה. את תארו השני עשה ברין במדעי המחשב. אחרי קבלת התואר, עבר ברין לאוניברסיטת סטנפורד לצורך רכישת תואר שלישי במדעי המחשב. שם פגש בלארי פייג', מי שהפך מהר מאוד להיות בן שיחו לשיחות נפש אינטלקטואליות וחברו הקרוב. הם מילאו את חדרם במעונות במחשבים זולים ויישמו בעזרתם את תוכנית כריית המידע של ברין ליצירת מנוע חיפוש עליון. התוכנה נהייתה פופולרית בסטנפורד והצמד השהה את לימודי הדוקטורט, לטובת הקמת "גוגל" במוסך שכור.
ילדותו.
ברין נולד במוסקבה שברוסיה הסובייטית, למיכאיל וליבגניה. בשנת 1979 בגיל 6 עבר עם משפחתו לארצות הברית. בארצות הברית החל אביו לעבוד כפרופסור למתמטיקה באוניברסיטת מרילנד, שם הוא מלמד עד היום. אמו עובדת כיום בתור אנליסטית בנאס"א.
ברין נחשף למחשבים ולעולם מדעי המחשב עוד בגיל צעיר. בעת שניסו לצאת מברית המועצות החל אביו ללמוד תכנות, ובעת ילדותו של ברין החלה תעשיית המעבדים והמחשבים אישיים לצמוח. הוא קיבל את מחשבו הראשון, קומודור 64, כמתנה מאביו לרגל יום-הולדתו התשיעי. הכישורים הטבעיים של ברין למתמטיקה ומיחשוב ניכרו עוד בשנותיו הראשונות בבית הספר.
השכלה.
עם סיום לימודיו בתיכון נרשם ברין לאוניברסיטת מרילנד, שם למד וקיבל תואר ראשון במדעי המחשב ומתמטיקה. הישגיו הקנו לו מלגה מטעם הקרן הלאומית למדע האמריקאית ללימודי מוסמך באוניברסיטת סטנפורד, אותם סיים ב-1995. על אף ההתקדמות ברין לא סיים את לימודי הדוקטורט שלו.
במהלך שנים אלו התלמד ברין כמתמחה בחברת המחקר של סטיבן וולפרם.
קיבל תואר שני לאות כבוד במנהל עסקים מבית ספר בינלאומי לעסקים במדריד בשם "Instituto de Empresa".
עניין במנועי חיפוש.