מאותה עת ואילך, היהודים היו חופשיים ללמוד באוניברסיטאות ולעבוד במשרות אקדמיות.
זכויות האזרח הטילו עליהם את חובת השירות הצבאי (החל משנת 1813 הם היו חייבים בגיוס).
המלך שמר לעצמו את הזכות להחליט על העסקתם של יהודים באדמיניסטרציה הלאומית של פרוסיה.
תקנות משפטיות חדשות בטלו את בתי המשפט היהודיים והכירו בקהילות היהודיות כאגודות הנתונות תחת המשפט הפרטי.
לדברי חוקרת יהודי פרוסיה, "פרידריך הגדול פתח, כנראה בעל כורחו, את הדרך לאמנציפציה כלכלית ותרבותית וכן, בשלב מאוחר יותר, לאמנציפציה פוליטית של היהודים"
חוק זה היה חלקי ולא העניק זכויות מלאות ליהודים. החוק בוטל לאחר מכן.
היהודים נלחמו בבתי דין להשגת זכויותיהם. אדוארד גאנז, ממייסדי האגודה לתרבות ולמדע של היהודים, נלחם שנים בבתי הדין כדי לקבל אישור לעבוד כמרצה באוניברסיטה בפרוסיה, אך נכשל שוב ושוב. לבסוף לא עמד לו כוחו והוא התנצר.
המאבק לזכויות היהודים נתקל בהתנגדות של חלקים בצמרת האינטלקטואלית הלאומית-נוצרית הגרמנית. על רקע זה ועל רקע משבר כלכלי משנת 1816 פרצו ב-1819 פרעות "הֶפּ-הֶפּ". הם נקראו כך על שם הקריאות שהשמיע ההמון בעת התנפלותו על מוסדות ציבור ודת ועל עסקים פרטיים של יהודים.
למרות זאת, מאותה תקופה ואילך גברה הזדהותם של יהודי פרוסיה עם מדינתם, מנהגיה וערכיה.
המתח בין הזהות היהודית, הזהות הפרוסית-גרמנית, מרחב האפשריות המוגבל העומד לרשות היהודים למרות צו 1812 הביא לכמה תהליכים מקבילים: הקמת זרמים דתיים נפרדים אשר ניסו בדרכם לענות על המתח בין הזהויות השונות, המרת דת, נישואי תערובת, הגירה לארצות הברית וטמיעה אשר התמצתה במונח "גרמני בן דת משה".
הקמת הזרם הרפורמי שבתחילה ניסחו מענה משלהם באמצעות שינוי אסתטי בתפילות ולאחר מיכן שינו שינוי עמוק ויסודי את סדרי הפולחן ומוקד הזהות היהודית מההלכה לפרשנות האישית ומבחירת עם ישראל על ידי ה' אל התגלות אוניברסלית.
מול הרפורמים התייצבו מחד הפוזיטיבים-היסטוריים (קונסרבטיבים) בראשות זכריה פרנקל, שחתרו לשימור ההלכה כסמכות מחייבת אך ראו אותה במידה רבה כיצירה אנושית, והנאו-אורתודוקסים בהנהגת רש"ר הירש ועזריאל הילדסהיימר, ששאפו לפשרה עם העולם המודרני ולאימוץ ערכיו אך עמדו על אמונה מוחלטת בתורה מן השמים. חיי הדת המסורתיים שקדמו לאמנציפציה נכחדו כמעט כליל. רק באזור פוזן, שבמזרח, ובמובלעות זעירות ספורות כמו פיורדא שבבוואריה הוסיף לשרוד חינוך יהודי מהסוג הישן.
בנובמבר 1847 פרסם המלך פרידריך וילהלם הרביעי את הצו "Die Verhättnisse der Juden" אשר השווה את הזכויות הפוליטיות והאזרחיות של האוכלוסייה היהודית עם אלה של האוכלוסייה הנוצרית.
המרות דת ונישואי תערובת, התרחשו במידה כזו שב-1933, 44% מכלל היהודים התחתנו בנישואי תערובת ויש המעריכים שבמלחמת העולם השנייה שרתו בצבא הנאצי 150,000 יהודים "בני תערובת", כלומר גרמני שאחד או שנים מסביו נחשבו יהודים.
הגירה לארצות הברית התעצמה ומעריכים שבין השנים 1830–1889, היגרו כ-200,000 יהודים מגרמניה לארצות הברית.
שיאה הסמלי של טמיעת היהודים בפרוסיה היה תפילת יום הכיפורים בשדה הקרב במץ במלחמת צרפת-פרוסיה, אף על פי שהמיתוס על תפילת מאות חיילים ביהודיים בשדה הקרב הופרך ו"הרב ו"ג פלאוט שניתח את אי התאמתה לעדויות המקוריות הגדיר אותה כ"תרמית חסודה" פטריוטית, אולם ...(התמונה שהנציחה את התפילה) איננה מסמך היסטורי על שדה הקרב במץ. היא מצביעה כיצד רצתה הקהילה היהודית בגרמניה לראות את עצמה בקרב סביבתה".
בקיסרות הגרמנית.
לאחר מלחמת צרפת-פרוסיה הוכתר מלך פרוסיה כקיסר גרמניה באולם המראות של מלכי צרפת בוורסאי הכבושה, פרוסיה הייתה בשיאה.
טמיעתם והזדהותם של היהודים עם המדינה והאומה הפרוסית המשיכו וככול שנקפו השנים כך גם טיפסו במעלות החברה הגרמנית, תהליך שהתעצם עם התיעוש שעברה גרמניה ושהיהודים הובילו בו אם כי תמיד היו זרמי עומק אנטישמים רבי עוצמה, זרמי עומק שמצאו את ביטויים באמירתו המפורסמת של איינשטיין ערב התצפית שאמורה הייתה לאשר או להפריך את תורתו כי "אם יוכח שצדקתי יאמרו הצרפתים שאני אזרח העולם והגרמנים יאמרו שאני גרמני. אם יסתבר שטעיתי יאמרו הצרפתים שאני גרמני, והגרמנים יאמרו שאני יהודי"
התהליך הגיע בתקופה שקדמה לנאציזים לשיאו הטרגי במלחמת העולם הראשונה ובתחילת רפובליקת ווימאר.
12,000 חיילים יהודיים נפלו במלחמה בעוד משרד ההגנה הפרוסי מבצע מפקד של חיילים יהודים על מנת להוכיח כי הם משתמטים מהשרות.
בסיומה של המלחמה התאבד ידידו היהודי של קיסר גרמניה אלברט באלין משום שלא יכול לשאת את התבוסה.
לאחר נפילת הקיסרות הגרמנית (תקופת ווימאר-התקופה הנאצית).
בתקופת רפובליקת ווימאר שירת שר החוץ וולטר רטנאו שהיה "התגלמות האידיאה היודו-גרמנית בשיאה" ש"גדל לתוך עושר מופלג באחוזה המפוארת של המשפחה בפרברי ברלין, מוקף משרתים ואומנות, מורים פרטיים ויצירות אמנות... שלח ידו בציור, פיסול וספרות...שהתנכר בנעוריו למוצאו היהודי ו שעתו הגדולה הגיעה במלחמת העולם הראשונה, כשמונה כמתאם-על לענייני כלכלה בזמן המלחמה ואיפשר במידה לא מועטה את הישרדותה הכלכלית של גרמניה." אך תמיד היה מי שהזכיר לו שהוא אינו גרמני וסופו שנרצח בידי לאומנים גרמניים על רקע מוצאו.
סופו של התהליך בא לידי סיום בגרמניה של היטלר, אולם אפילו אז, תוך כדי מלחמת העולם השנייה שרתו עשרות אלפי חיילים יהודיים למחצה בצבאו של היטלר, בעוד, כפי שהגדירו זאת, "הסבתות שלהם נשלחות לאושוויץ", בין החיילים היו ורנר גולדברג שאף תואר כחייל הנאצי המושלם (חיצונית) קנצלר גרמניה לעתיד הלמוט שמיט, כמו גם פלדמרשל (לופטוואפה) מילך, אדמירל רוגה וקולונל הלמוט ווילברג (לופטוואפה).
פרוסיה עצמה בוטלה לאחר מלחמת העולם השנייה בידי בעלות הברית שראו בה את מקור הרע.
מורשת.
יהדות פרוסיה גורשו מן החברה הפרוסית, הושפלו ונרצחו, פרוסיה עצמה חדלה מלהתקיים, אבל אלו ששרדו לא יכלו להינתק מהערכים שעליהם גדלו, מהשפה והתרבות הגרמניים.
יהודים אלו שכונו "יקה" וחלקם היו גאים על " שום הערכים המיוחדים שהם מסמלים, הערכים המערב-אירופיים, שעיקרם סדר, דיוק, אחריות, מהימנות, יחס ליפה ולאסתטי" וחלקם כאבו את "אי-ידיעתם את השפה העברית וקשיי קליטתה של זו." כמו גם את תדמיתם כיהודים קשי הבנה, עקשנים ודבקים בחוק ובמוסכמות (שבהלצה הוצע שהכינוי יקה הם ראשי תיבות יהודי קשה הבנה).
היקים שהגיעו לישראל תרמו בהקמת מערכת המשפט (פנחס רוזן שר המשפטים הראשון), כמו גם במערכת החינוך (ארתור בירם מייסד הראלי[25] היה אחד מהם וכך גם טוני הלה[26] מייסדת תיכון חדש, דר זיגפריד להמן מייסד כפר הנוער בן שמן ורחה פריאר מייסדת עליית הנוער שמטרתה ראשונית הייתה הצלת ילדים יהודיים מגרמניה הנאצית) ובהקמת קונצרנים כלכליים.
ייקים אחרים שהגיעו לארצות הברית נקלטו שם במערכת ההשכלה הגבוה ובין המפורסמים שבהם אלברט איינשטיין. שיצא נגד המיליטריזם הגרמני וויתר במחאה על אזרחותו הגרמנית אך גם היה מנהל המכון לפיזיקה על שם הקיסר וילהלם באוניברסיטת הומבולדט בברלין ונבחר לחבר באקדמיה הפרוסית הממלכתית למדעים.
קישורים חיצוניים.
ארכיון מערכת הביטחון - מלחמת העולם הראשונה - לוחמים יהודים בצבא גרמניה.
יד ושם יומנים 1933 - 1945 - ויקטור קלמפרר
גביע ווינר בכדורסל 2020/2021
גביע ווינר בכדורסל לעונת 2020/2021 היא התחרות ה-15 להיווסדו של מפעל גביע ווינר סל. כל קבוצות הליגה ייקחו חלק בטורניר מלבד הפועל תל אביב, בשל השתתפותה במוקדמות ליגת האלופות בכדורסל.
Monster (מיני-אלבום)
Monster (בעברית: מפלצת) הוא מיני-אלבום הבכורה של רד ולווט – איירין &amp; סולגי; להקת הבת של רד ולווט. המיני-אלבום יצא לאור ב-6 ביולי 2020 בהוצאת SM אנטרטיינמנט ודרימוס אשר הייתה לחברה המפיצה בדרום קוריאה. המיני-אלבום כולל שש רצועות, ביניהן שיר הנושא, "Monster", והסינגל השני שהופץ מאוחר יותר, "Naughty".
המיני-אלבום הגיע למקום השני במצעד האלבומים הדרום קוריאניים.
רקע והוצאה לאור.
ב-21 באפריל 2020, החברה SM אנטרטיינמנט אימתה כי איירין וסולגי יתאחדו ויהיו להקת הבת הראשונה של רד ולווט. בהמשך, נודע כי השתיים התכוננו לקראת הוצאת המיני-אלבום הראשון שלהן בסביבות יוני 2020. הוצאת המיני-אלבום נדחתה מ-15 ביוני ל-6 ביולי בטענה שהוא היה זקוק להפקה ועריכה נוספת, במטרה להשיג "איכות מוזיקלית גבוהה יותר".
הצלחה מסחרית.
על פי הנתונים שך "Hanteo", "Monster" נמכר בלמעלה מ-80,000 עותקים ביום הראשון לצאתו, ובנוסף שבר את שיא המכירות של המיני-אלבום השישי של הלהקה, "The ReVe Festival: Day 1"; השיא עמד על 45,080 עותקים ביום הראשון ו-71,431 עותקים בשבוע הראשון שלו. הוא גם הפך למיני-אלבום (אשר הופץ על ידי להקת בת של להקת בנות) הנמכר ביותר בכל הזמנים, כשהוא עוקף את "Twinkle" של גירלז ג'נריישן-TTS. המיני-אלבום נמכר ב-100,000 עותקים תוך פחות משלושה ימים. הוא קיבל את תואר הפלטינה בעקבות מכירות העולות על 55,000 עותקים בפלטפורמת המוזיקה הגדולה בסין, "QQ Music" . המיני-אלבום הגיע למקום הראשון במצעד האלבומים של אייטונס ב-52 מדינות.
רשימת רצועות.
הקרדיטים נלקחו מנאבר.
ינון מגל ובן כספית
ינון מגל ובן כספית היא תוכנית אקטואליה פובליציסטית יומית בהגשתם של ינון מגל ובן כספית המשודרת ברדיו 103fm בימים ראשון-חמישי בין השעות 9:00 עד 11:00. התוכנית עוסקת בענייני אקטואליה, פוליטיקה, כלכלה, ביטחון, חברה וספורט.