ב-15 בנובמבר 2010, השתתף בהליכת בחלל עם עמיתו הקוסמונאוט הרוסי ממשלחת 25 מהנדס הטיסה פיודור יורצ'יחין. בשעה 13:25 UTC, הוא ויורצ'יחין העזו לצאת לחלל מחוץ לתחנת החלל כדי לערוך עבודות תחזוקה. הליכת החלל נמשכה שש שעות ו-27 דקות. זו הייתה הליכת החלל הראשונה עבורו, שהיה בחלל המסומן בפסים כחולים (אורלן-MK 5). שני הקוסמונאוטים הסירו את הניסויים המדעיים של קונטור ו-Expose-R. ניסוי קונטור חקר יכולת שליטת עצמים מרחוק לנשק רובוטי והניסוי Expose-R הוא ניסוי של סוכנות החלל האירופית שנועד לחשוף חומר אורגני לסביבה הקיצונית של החלל. במהלך מסלול החלל, סקריפוצ'קה ויורצ'יחין התקינו גם עמדת עבודה רב תכליתית ניידת במודול השירות Zvezda והתקינו הרחבות מעקה בין מודול פויסק לבין מודולי Zvezda ו-Zarya במקטע הרוסי של תחנת החלל הבינלאומית. הם ביצעו ניסוי בשם Test, שמטרתו לאמת את קיומם של מיקרואורגניזמים או זיהום מתחת לבידוד במקטע הרוסי של תחנת החלל. סקריפוצ'קה ויורצ'יחין הוציאו מצלמת טלוויזיה ממודול Rassvet, אולם הם לא הצליחו להעביר את המצלמה מחדש בגלל הפרעה לבידוד במקום בו היו אמורים להתקין אותה.
במהלך הליכת החלל השנייה שלו, שנערכה ב-21 בינואר 2011, סקריפוצ'קה והקוסמונאוט דמיטרי קונדראטייב התמקדו בהשלמת ההתקנה של מערכת העברת נתונים חדשה במהירות גבוהה. סקריפוצ'קה סומן כ-"Extravehicular 2" והיה לו פס כחול בחליפת החלל שלו. סקריפוצ'קה לבש גם מערכת מצלמות טלוויזיה אלחוטית המסופקת על ידי נאס"א ונורות קסדה כדי לספק שידור חי למרכז בקרת הטיסה של רוסקוסמוס במחוז מוסקבה. קונדראטייב וסקריפוצ'קה ביצעו הליכת חלל שנמשכה חמש שעות, 23 דקות. הם פרסו את האנטנה עבור מערכת הרדיו הטכנית להעברת מידע, מערכת ניסיונית שנועדה לאפשר קישור קובצי נתונים גדולים בטכנולוגיית רדיו במהירות של כ-100 מגהבייט לשניות מהקטע הרוסי של תחנת החלל.
במהלך הליכת החלל, קונדראטייב וסקריפוצ'קה גם הסירו את מחולל הדופק בפלזמה בצד העגינה של מודול זבזדה שהיה חלק מניסוי לחקר הפרעות ושינויי ביונוספרה מזרימת פלזמה לתחנת החלל. הגנרטור, שהיה מכוסה, הוסר והוחזר בתוך מנעול האוויר של פירס. הם גם הסירו את הניסוי המסחרי Expose-R מצד העגינה של זבזדה. החבילה המשותפת של סוכנות החלל האירופית והרוסית מכילה מספר דגימות חומר שהושארו פתוחות לתנאי החלל. בעבודה בתוך מנעול האוויר של פירס, תפסו קונדראטייב וסקריפוצ'קה את מצלמת העגינה החדשה למודול Rassvet (MRM1) ונשאו אותה לאתר העבודה על Rassvet. הם התקינו את המצלמה וחיברו עם כבל המצלמה למחבר חוטי חיווט מראש, שיוביל את הווידאו לתחנת החלל.
ב-16 בפברואר 2011, קונדראטייב וסקריפוצ'קה שוב יצאו לחלל. המשימות שלהם כללו התקנת אנטנת רדיו, פריסת לוויין ננו, התקנת שני ניסויים ואחזור שני לוחות חשיפה בניסוי שלישי. הניסויים שהתקינו הם ניסוי מולניה-גאמה, המודד התזות גאמה וקרינה אופטית בתנאי ברק יבשתיים וברעמים, וניסוי מערכת העברת נתונים במהירות גבוהה המשתמשת בטכנולוגיית רדיו. לוחות החשיפה שאוחזרו הם חלק מניסוי הנקרא Komplast.
משלחת 47/48.
סקריפוצ'קה חזר לחלל על החללית סויוז 20M TMA, ב-19 במרץ 2016, 03:09 UTC, כחלק מצוות משלחת 47 / 48.
משלחת 61/62.
סקריפוצ'קה שוגר לתחנת החלל הבינלאומית על סיפונה של סויוז MS-15 ב-25 בספטמבר 2019, כחבר משלחות 61 ו-62, יחד עם האסטרונאוטים ג'סיקה מאיר ואנדרו מורגן. הוא שב לכדור הארץ ב-17 באפריל 2020.
ג'רי קראוס
ג'רי קראוס (באנגלית: Jerry Krause; 6 באפריל 1939 – 21 במרץ 2017) היה סקאוט ומנהל קבוצות כדורסל יהודי-אמריקאי. שימש כג'נרל מנג'ר של קבוצת שיקגו בולס מליגת ה-NBA בין השנים 1985–2003; לאורך התקופה זכו הבולס ב-6 אליפויות NBA, בעוד קראוס עצמו זכה פעמיים בפרס מנהל העונה.
בשנת 2017 הוצג כחבר בהיכל התהילה של הכדורסל, בתור "תורם לכדורסל".
קריירה מקצועית.
השנים הראשונות.
קראוס נולד וגדל בשיקגו, אילינוי, להורים יהודים. בבית הספר התיכון בו למד, "תיכון טאפט", שיחק בנבחרת הבייסבול בעמדת התופס, ובבגרותו למד באוניברסיטת בראדלי אשר בעיר פאוריה. בסיום לימודיו האקדמיים מונה לסקאוט של קבוצת בולטימור בולטס, ובשנים הבאות החזיק בתפקידים דומים בפיניקס סאנס, לוס אנג'לס לייקרס ושיקגו בולס. לאורך התקופה קיבל קרדיט על בחירתם בדראפט ה-NBA של השחקנים ג'רי סלואן (1965), ארל מונרו (1967), וס אנסלד (1968) ואלבן אדמס (1975), בין היתר. בשנת 1976 שימש במשך כחודשיים כג'נרל מנג'ר הזמני של הבולס, בין התפטרותו של דיק מוטה לבין מינויו של ג'ון קובלר. בשנים הבאות עבר לשמש כסקאוט בליגת ה-MLB, עבור הקבוצות קליבלנד אינדיאנס, אוקלנד אתלטיקס, סיאטל מארינרס ושיקגו וייט סוקס.
שיקגו בולס.
בשנת 1985 מונה על ידי הבעלים החדש של שיקגו בולס, ג'רי ריינסדורף, כג'נרל מנג'ר של הקבוצה במקומו של רוד ת'ורן. כבר לקראת עונתו הראשונה בתפקיד, , ביצע פעולות משמעותיות רבות, בהן מינויו של סטן אלבק למאמן הקבוצה (במקומו של קווין לאגרי), בחירתו של צ'ארלס אוקלי בדראפט 1985 (בחירה תשיעית), וצירופם של ג'ורג' גרווין וג'ון פקסון. בשנתיים הבאות הפך כוכב הקבוצה מייקל ג'ורדן לאחד השחקנים הבולטים בליגה, אך בשתי העונות הודחה שיקגו מפלייאוף ה-NBA על ידי בוסטון סלטיקס כבר בסיבוב הראשון. בדראפט 1987 בחר קראוס שניים מהשחקנים המובילים של הבולס בשנים הבאות: הסמול פורוורד סקוטי פיפן (בחירה חמישית) והפאוור פורוורד הוראס גרנט. בשל הצטיינותו של גרנט, ולמורת רוחו של ג'ורדן, בקיץ 1988 נשלח אוקלי בטרייד לניו יורק ניקס בתמורה לסנטר הוותיק ביל קרטרייט. הבאתו של קרטרייט השתלמה בסופו של דבר, בעיקר הודות לתרומתו ההגנתית מול שחקני פנים התקפיים כגון פטריק יואינג מהניקס ובראד דוהרטי מהקאבלירס, מולם התמודדה שיקגו בצמרת האזור המזרחי. בדראפט 1989 בחר קראוס את הרכז בי. ג'יי. ארמסטרונג (בחירה 18), ובאותו הקיץ מינה את פיל ג'קסון למאמן הקבוצה, במקומו של דאג קולינס אשר החזיק בתפקיד ב-3 העונות הקודמות. בכך הושלמה הרכבת שלד הקבוצה אשר הוביל את הבולס ל-3 זכיות רצופות באליפות ה-NBA בעונות –.
במהלך תקופת פרישתו הראשונה ממשחק של ג'ורדן, בין קיץ 1993 למרץ 1995, עזבו שחקנים רבים את הבולס, ביניהם גרנט, קרטרייט, פקסון וארמסטרונג, ואת מקומם בסגל תפסו טוני קוקוץ' (בחירה 29 בדראפט 1990), לוק לונגלי (בטרייד ממינסוטה), סטיב קר ורון הרפר (כשחקנים חופשיים). לקראת סיום עונת חזר ג'ורדן מפרישתו והצטרף לבולס, אולם הקבוצה הודחה מהפלייאוף בסדרת חצי גמר המזרח, בפעם השנייה ברציפות.
בצעד מפתיע ומעורר מחלוקת לקראת עונת , צירף קראוס את הפורוורד ה"בעייתי" דניס רודמן מסן אנטוניו ספרס, בתמורה לסנטר ויל פרדו. באותה עונה שברו הבולס את שיא ה-NBA לסך ניצחונות בעונה, עם 72, וזכו באליפות הרביעית של המועדון ב-6 השנים האחרונות. בעוד ג'ורדן זכה בפרסי ה-MVP של העונה הסדירה וה-MVP של סדרת הגמר, קוקוץ' זכה בפרס השחקן השישי של העונה, ג'קסון זכה בפרס מאמן העונה, וקראוס עצמו זכה בתואר מנהל העונה. בשתי העונות הבאות זכתה שיקגו בשתי אליפויות נוספות, בהובלתם של אותם שבעה שחקנים: שחקני החמישייה הפותחת הרפר, ג'ורדן, פיפן, רודמן ולונגלי, ושחקני הספסל קוקוץ' וקר. על אף הצלחת הקבוצה, מערכת היחסים בין קראוס לפיל ג'קסון נודעה כמתוחה ולא-ידידותית; אחד הציטוטים המוכרים ביותר של קראוס, אשר נאמר בשנת 1998 ומייצג את העוינות בין השניים, כולל את האמירה: "שחקנים ומאמנים לבדם לא מובילים לאליפות. מועדונים כן".
בסיום עונת פרש מייקל ג'ורדן ממשחק, ופיל ג'קסון פרש מאימון, מה שהוביל לבנייה מחודשת של הקבוצה; פיפן, קר ולונגלי הועברו בטריידים שונים בתמורה לבחירות דראפט עתידיות ושחקנים בעלי חוזים קצרים, ורודמן שוחרר וחתם על חוזה בלייקרס. בין השנים 1998–2002 סיימו הבולס במקום האחרון באזור המזרחי במשך 4 עונות ברציפות, עם מאזן כולל של 66 ניצחונות ו-230 הפסדים (22.3%). לאורך התקופה בלטו בשיקגו טוני קוקוץ', אלטון ברנד, רון ארטסט, בראד מילר, רון מרסר וג'יילן רוז. בדראפט 2001 בחר קראוס את אדי קרי עם הבחירה הרביעית, ובמקביל שלח את ברנד ללוס אנג'לס קליפרס בתמורה לבחירה השנייה בדראפט – טייסון צ'נדלר. בדראפט העוקב צירף את הרכז המבטיח ג'יי ויליאמס, אשר השלים את שלד הקבוצה הצעיר, לצדם של קרי, צ'נדלר, מרכוס פייזר וג'מאל קרופורד. בעונת רשמו הבולס מאזן שלילי 30–52, ובסיומה עזב קראוס את תפקידו בקבוצה, לאחר 18 עונות רצופות. בדיעבד, התבררו פעולותיו של קראוס בשנים האחרונות ככושלות; בעוד כל שחקני הקבוצה הצעירה של קראוס אכזבו ועזבו את הקבוצה תוך זמן קצר, הפכו ברנד, מילר וארטסט – עליהם ויתר קראוס – לשחקני אולסטאר בקבוצותיהם החדשות.
בתקרת אולמה של שיקגו בולס ישנו דגל עם שמו של קראוס עבור תרומתו לקבוצה
השנים האחרונות.
לאחר עזיבתו את הבולס חזר קראוס לשמש כסקאוט בליגת ה-MLB, עבור הקבוצות ניו יורק יאנקיז, ניו יורק מטס ואריזונה דיאמונדבקס.
ב-21 במרץ 2017 נפטר קראוס בשיקגו, אילינוי, בגיל 77.
פלום
פלום (בנורווגית: Flåm) הוא כפר מתויר במחוז סוגן והפיורדים אשר במערב נורווגיה. הכפר ממוקם בעמק פלומסדאלן אשר נמצא בקצה הפיורד נרייפיורד.
בשנת 2014 מנתה אוכלוסיית הכפר 350 תושבים.
היסטוריה.
בשנת 1670 נבנתה כנסיית פלום, שהחליפה כנסיית לוחות עתיקה.
בשנת 1923 החליט הפרלמנט הנורווגי לממן את הקמת מסילת קו פלום. בשנת 1942 החלה הפעלה סדירה של רכבות (מונעות קיטור) בקו פלום.
תחבורה.