בניגוד לחיים על היבשה, חברות ימיות עתירות במינים רבים של בעלי חיים נטולי יכולת תנועה (כמו אלמוגים, צדפות וספוגים). חברה ימית בבית גידול נתון המבוססת על מינים ישיבים נקראת בֶּנתוֹס (או חברה בנתונית). מינים ישיבים אלו לא נאבקים על מזון (הנמצא בשפע בצורת פלנקטון וחלקיקים אורגניים) אלא על מצע – מקום להתיישב עליו. מינים מהנדסים ימיים רבים ממלאים תפקיד חשוב בהגדלת שטח פנים של מצעי החברה הבנטונית.
דוגמה מובהקת למין מהנדס ימי וישיב שכזה היא הצדפה השִדְרנית, הנפוצה לאורך חופה הים תיכוני של ישראל. צדפות אלו מתאפיינות בגודל מרשים ובקוצים רבים על קשוותן אשר מגדילים את שטח הפנים שלהן. אורגניזמים ישיבים רבים מתיישבים על צדפות אלו – בלוטי ים, הידרוזואות, ספוגים, צדפות קטנות יותר ואלמוגים. מינים אלו אף מושכים אורגניזמים מוֹטיליים (בעלי יכולת תנועה) רבים כמו דגים, תמנונים, תולעים וסרטנים. כל אלו מוצאים מזון ומחסה בחברה הבנתונית הנוצרת על גבי הצדפות.
השפעתם של מינים מהנדסי סביבה.
כימות השפעתם של מינים מהנדסי סביבה.
על מנת להגדיר מין כמהנדס סביבה יש לבצע ניסוי השוואתי באחד משני המישורים הבאים:
עם הפרמטרים המשמשים להשוואה בין שני אזורים גאוגרפיים או שתי נקודות זמן נמנים:
האם השפעתם של מינים מהנדסי סביבה היא חיובית?
בראייה אקולוגית שלפיה ירידה בגיוון הביולוגי היא שלילית, השפעתם של המינים המהנדסים על החברה בבית הגידול הנתון אינה חיובית תמיד. פעולותיו של הבונה, למשל, מעודדות התיישבות של מינים רבים באזורו, אך גורמות לכך שמינים רבים נדחקים, ואי אפשר לקבוע בוודאות לכלל החברה שפעולותיו מעשירות ומגוונות את בית הגידול.
דוגמה מובהקת למינים מהנדסי חברה בעלי השפעה שלילית הם רבים מהמינים הפולשים. כך, לדוגמה, צדפת הזברה פלשה לאגמים הגדולים בארצות הברית מרוסיה, ובהיעדר אויבים טבעיים גדל מספר הצדפות לממדי ענק. הצדפות סיננו את המים וגרמו למי האגם העכורים להפוך לשקופים. דגים קטנים, אשר ניצלו את מי האגם העכורים כ"מסך עשן" בפני טורפיהם, נעשו חשופים לחלוטין ומספרם הצטמצם עד מאוד. מינים אנדמים רבים נפלו קורבן לפלישה זו, והשפעתה של הצדפה כמהנדסת סביבה שלילית עד מאוד (בנוסף לנזקיה האחרים).
אוביידו
אוביידו (אסטורית: Uviéu, ספרדית: Oviedo, לטינית: Ovetus) היא עיר הבירה של הקהילה האוטונומית אסטוריאס בצפון ספרד.
היסטוריה.
בשנת 761 הקימו הנזירים מקסימו ופרומסטנו את העיר על גבעה במרכז אסטוריאס. ההתיישבות במקום החלה לאחר בניית כנסייה קטנה שהוקדשה לקדוש ויסנטה.
המלך פרולה הראשון, הרביעי בשושלת מלכי אסטוריאס, היה הפטרון הראשון של העיר ובנה בה ארמון וכנסייה. למרות זאת, חייבת אוביידו לאלפונסו השני (791-842) את הפיכתה לעיר בירה ולמושב המלוכה. הוא העביר לעיר את בית המשפט מפרביה, סלל את הדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה ובנה בה את קתדרלת סן סלבדור.
בתקופה זו הפכה העיר למרכז אדריכלות מקורית ומיוחדת; מין שילוב של אדריכלות גותית, רומאית ונורדית, שהגיעה לשיא תפוצתה בתקופת שלטונו של רמירו הראשון. רמירו היה הפטרון של פרויקטים מיוחדים רבים, שכיום הפכו לסמליה של אוביידו.
העברת חצר המלוכה ללאון לאחר מותו של אלפונסו השלישי, מלך אסטוריאס הפחיתה את חשיבות העיר, עיקר חשיבותה היה בשימור שאריות הקתדרלה ולצליינים שעברו בה לביקור בקתדרלה בדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה. בימי הביניים אוביידו התפתחה וחומותיה נבנו. בערב חג המולד בשנת 1512 פרצה בה שרפה שהרסה חלקים נרחבים מהעיר. במאה ה-16 נבנה מוביל המים המרכזי של העיר.
במאה ה-17 ייסד פרננדו דה ולדז סאלאס את אוניברסיטת אוביידו בתור מכללה לאמנויות, וכתוצאה מכך התרחבה העיר רבות. במאות הבאות המשיכה העיר להתרחב; במאה ה-18 נבנו בה ארמונות, במאה ה-19 גדלה בה התעשייה והחלו להיבנות הפרברים. במאה ה-20 התפתחה אוביידו מסחרית ומנהלית.
ספורט.
קבוצת הכדורגל של העיר היא ריאל אוביידו. קבוצת הכדורסל היא "דומו רזידנקאל אוביידו".
קבוצת הכדורגל ריאל אוביידו שיחקה שנים רבות מאוד בליגה הספרדית הראשונה אך בתחילת שנות האלפיים הידרדרה הקבוצה במורד הליגות עד הליגה הרביעית בספרד, כיום הקבוצה משחקת בליגה הספרדית השנייה.
אוביידו היא מקום הולדתו של נהג המרוצים פרננדו אלונסו, אשר זכה בעבר באליפות הפורמולה 1 עם קבוצת רנו, אשר צבעיה מתאימים לצבעי דגל העיר, כחול וצהוב.
אוביאדו
לודוויג פון בק
סרטי וולט דיסני
אבא קונסטנטין שפירא
אַבָּ"א (אָשֵׁר בֶּן אֵלִיָּהוּ) קוֹנְסְטַנְטִין אָלֶכְּסַנְדְרוֹבִיץ' שַׁפִּירָא (היגוי: שפירוֹ; ברוסית: Константин Александрович Шапиро; 1839 – 1900) היה צלם ומשורר עברי רוסי יהודי מומר.
ביוגרפיה.
נולד בגרודנו שבאימפריה הרוסית. קיבל השכלה תורנית. בבית המדרש התחבר עם אברהם שלום פרידברג, חברות שהחזיקה מעמד עד מותו. שפירא התוודע לספרות חולין וניסה לכתוב שירה. אביו שגילה זאת הענישו בחומרה, ולכן ברח מהבית, עזב את מנהגי הדת והפך למשכיל. לצורך פרנסה למד צילום, שהה זמן מה בווינה, וכששמע על משרת צלם בסנקט פטרבורג, מיהר לשם, אולם עד שהגיע המשרה אוישה. לאחר תקופה שבה היה מובטל התקבל לעבודה אצל צלם יהודי, וכעבור כשנתיים שבהן התפרסם, הפך לצלם עצמאי. במהלך התקופה, כאשר חלה וחשש שקצו קרב, המיר בהשפעת בת-זוגו הנוצרייה את דתו, אולם שמר על קשר עם היהדות והיהודים, ובביתו התארחו סופרים ואנשי רוח רוסים ויהודים.
נולדו לו שני בנים שהוטבלו בינקותם. נפטר בסנקט פטרבורג ונקבר כנוצרי בכפר שממנו באה אשתו. הוריש חלק ניכר מרכושו לטובת "הוועד האודסאי", שתמך במושבות העלייה הראשונה.
שיריו שייכים לזרם "שירת חיבת ציון" הציוני, שירה עברית הממוקמת בין "ההשכלה" ו"התחייה".
משיריו הידועים: "בשדמות בית לחם" ו"קבר רחל" (על רחל אמנו).
י&quot;ב בחשוון
פרשת בר המצווה של ילד שנולד בי"ב חשוון היא פרשת וירא, אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בימים שני, שלישי או חמישי, או פרשת לך לך אם בר המצווה חל בשנה המתחילה בשבת.
אישיות מרובה
י' באייר
נחל קידרון
יוסלס איי.די.
עבקנה
עבקנה (שם מדעי: Arundo) הוא סוג במשפחת הדגניים.
מאפיינים ושימוש.
העבקנה הוא עשבוני רב שנתי גבוה, גבעוליו ארוכים - עד כ־8 מטרים, חלולים, קשים וגמישים, בדרך כלל אינם מסתעפים. הגבעול מחולק לפרקים ארוכים - כ־50 ס"מ. עובי הגבעולים 3–5 ס"מ. העלים ארוכים מאוד, רחבים בבסיסם, ומשם צרים והולכים בהדרגה. סידורם דו צדדי סימטרי, והם צומחים כלפי מעלה ולא נופלים לצדדים. בין יוני לדצמבר, בקצות הגבעולים צומחת תפרחת בצורת מכבד, אורכו כ־50 ס"מ, רוחבה כ־10 ס"מ. הזרעים מכוסים במוצים שעירים, ומופצים על ידי הרוח. שורשי העבקנה בנויים מפרקים קצרים ומעובים, והם עקומים ומפותלים.
מגבעולי העבקנה הקשיחים מיוצרים עלים, המהווים חלק חשוב ברוב כלי הנגינה ממשפחת כלי הנשיפה מעץ, ביניהם סקסופון, קלרינט, אבוב, בסון וחמת חלילים.
תפוצה.
תפוצתו של העבקנה כלל עולמית, והוא מצוי בסמוך למקווי מים. העבקנה רגיש יחסית להצפה, ולכן אין הוא צומח על גדות נחלים המוצפות לעיתים קרובות כמו הקנה, אלא בריחוק מהאזור המוצף.
סרטיפיקט
סֶרטִיפִיקָט (באנגלית: Immigration certificate, מילולית: אשרת הגירה), היה הכינוי שניתן לאשרת העלייה לארץ ישראל בתקופת המנדט הבריטי. רישיון העלייה חולק על פי מכסות שנקבעו על ידי הבריטים במשא ומתן בינם לבין ההנהלה הציונית, בהסתמך על תקנות הספר הלבן הראשון.
רקע היסטורי.
בעקבות טענות הערבים על פגיעה בפרנסתם כתוצאה מהמוני העולים היהודים לארץ, פרסם שר המושבות הבריטי וינסטון צ'רצ'יל ביולי 1922 את המסמך שכונה הספר הלבן הראשון. מסמך זה קבע בין היתר כי העלייה היהודית לארץ ישראל תוגבל למכסה אותה תהיה מסוגלת הארץ לקלוט מבחינה כלכלית, מבלי שהדבר יהפך לעול על כתפי תושבי הארץ הקיימים. למעשה מדיניות של רישוי עליה החלה כבר מדצמבר 1920, כחצי שנה לאחר החלת הממשל הצבאי הבריטי בארץ ישראל, אז החלה בריטניה במדיניות של הגבלת עלייה יהודית באמצעות רישוי מיוחד.
לשם מימוש החלטות הספר הלבן הנפיקו שלטונות המנדט רישיון עליה מיוחד, אשר כונה "סרטיפיקט". הנציב העליון הרברט סמואל הגדיר קבוצות זכאות לקבלת סרטיפיקט:
על מנת לנצל ככל האפשר את מכסת הסרטיפיקטים המצומצמת, רווחה תופעה של נישואים פיקטיביים בין רווקים לרווקות, מכיוון שסרטיפיקט אחד שימש גם לעליית זוג. תופעה נוספת הייתה נישואים פיקטיביים של בנות חו"ל לילידי הארץ שיצאו למטרה זו לחוץ לארץ. אף על פי שהנישואים היו פיקטיביים, דרשה הרבנות מבני הזוג גירושין לחומרא לאחר העלייה.
אסון הנ&quot;ד
אסון הנ"ד (על שם נ"ד ההרוגים באסון, נ"ד - 54 בגימטריה) היה תאונה אווירית שהתרחשה בכ"ג באייר תשל"ז, 10 במאי 1977, ובה התרסק מסוק CH-53 סי סטאליון יסעור של חיל האוויר הישראלי במהלך תרגיל בבקעת הירדן. באסון נהרגו 54 חיילי צה"ל: 44 לוחמים וקצינים מחטיבת הצנחנים, לוחמי פלוגת מאי 76' בגדוד 890, ו-10 אנשי צוות אוויר, צוותי המסוקים ואנשי צוות אוויר נוספים שהשתתפו בטיסה כחלק מקורס האימון המבצעי של טייסי מסוקי הסער.
המקרה.