כמה מיצירותיו המאוחרות של אדגר וארז עושות שימוש ב"אידיאה פיקס", נושא קבוע, החוזר במקומות מסוימים ביצירה מוזיקלית. ה"אידיאה פיקס" אינה עוברת טרנספוזיציה, בדרך כלל, וזה השוני בינה לבין ה"לייטמוטיב",
ששימש את ריכרד וגנר.
התזמורת הפילהרמונית הארץ ישראלית
הרמן הנסלמן
הרמן הנסלמן (גרמנית: Hermann Henselmann; 3 בפברואר 1905 - 19 בינואר 1995) אדריכל מזרח גרמני, ממוצא יהודי, מגדולי האדריכלים בגרמניה המזרחית.
חייו.
הרמן הנסלמן נולד בעיר רוסלה הקרובה לגבול עם פולין. הוא השתלם כנגר, ולאחר מכן למד בבית הספר למלאכה ולאמנות שימושית בברלין. לאחר סיום לימודיו מצא עבודה במשרדי אדריכלים, ובשנת 1930 קיבל את הפרויקט העצמאי הראשון שלו. בשנות ה-30 התמקדו עבודותיו בתכנון בתים פרטיים בסגנון מודרני. עקב שורשיו היהודיים סגר את משרד התכנון שלו בלחץ השלטונות הנאציים ונעשה לאדריכל שכיר.
לאחר מלחמת העולם השנייה עבד בתפקידים שונים הקשורים לאדריכלות, בסקטור הסובייטי, עליו קמה גרמניה המזרחית. ב-1951 נבנה בתכנונו בית הקומות הראשון בברלין המזרחית לאחר המלחמה- "בית הקומות בווברויזה". הפרויקט המרכזי שלו היה שדרת קרל מרקס שהחלה להיבנות ב-1951, והוא היה אדריכלה הראשי. שדרה מפוארת זו הייתה פרויקט הדגל בתוכנית השיקום של גרמניה המזרחית והיא נבנתה בסגנון הקלסיציזם הסוציאליסטי. פרויקט מוצלח זה הקנה לו שם עולמי, ובין 1953-1959 הוא היה האדריכל הראשי של ברלין המזרחית.
בנוסף לשדרת קרל מרקס תכנן הנסלמן מספר מבנים חשובים נוספים כמו "בית המורים" באלכסנדרפלאץ (1961-1964), כיכר לנין (מ-1992 כיכר האומות המאוחדות) (1968-1970) ומגדל הטלוויזיה ב-1969.
ב-1972 יצא הנסלמן לגמלאות, וכאות הוקרה התגורר בדירה בבניין בשם "בית ברלין" הבנוי בסגנון "עוגת חתונה" בכיכר שטראוסברגר שבשדרת קרל מרקס - פרי תכנונו.
רבים רואים אותו כגדול האדריכלים של גרמניה המזרחית וכאחד מהאדריכלים החשובים במאה ה-20, וחלק מהפרויקטים שלו הם מבנים משומרים שאסור להרסם (בהם שדרת קרל מרקס).
לווייתן ענק
כביש ירושלים-תל אביב
פיטר סארסגארד
פיטר סארסגארד (באנגלית: Peter Sarsgaard; נולד ב-7 במרץ 1971) הוא שחקן קולנוע אמריקאי. נחשף לקהל כעורך המגזין "ניו ריפבליק" בסרט "חשיפה" (2003).
ביוגרפיה.
סארסגארד נולד בבסיס חיל האוויר האמריקני שבאילינוי לג'ודי ולג'ון. אביו היה מהנדס בחיל האוויר האמריקני, ואחר כך עבד עבור מונסנטו ועבור IBM. מקור שם המשפחה בדנמרק, מוצאם של שניים מסבי-סביו.
קריירה.
סארסגארד החל את קריירת המשחק שלו בתפקיד אורח בסדרה "חוק וסדר", ובסרט הקולנוע "גבר מת מהלך" (1995), בו גילם את אחד משני הקורבנות של שון פן, ושיחק את בילי בקסטר בדרמה "כחול המדבר" (1998) בכיכובו של קייסי אפלק. הוא קיבל הכרה מצד המבקרים רק ארבע שנים אחר כך בסרט "בנים אינם בוכים", בו גילם הומופוב אלים שרצח את ברנדון טינה, אותה גילמה הילרי סוונק בסרט.
בהמשך כיכב, בין השאר, כבנו של אתוס ב"האיש במסיכת הברזל" (1998), כריצ'רד לונגמן ב"מרכז העולם" (2001) של הבמאי הסיני ויין וואנג, כמלח רוסי ב"קיי-19" (2002), כחוקר מתלמד דו מיני ב"קינסי" (2004), כמפקד טיסה ב"הטיסה" (2005) וכחייל בלתי יציב בסרט של סם מנדס, "ג'ארהד" (2005). ב-2003 השתתף בסרט "חשיפה", כעורך המגזין "ניו רפובליק". בנוסף כיכב בסרטים "התא" ו-"אגם המוות". בשנת 2009 כיכב בסרטים "לחנך את ג'ני" ו"היתומה".
ב-2010 השתתף בסרט "כמו יום ולילה", בתפקיד הסוכן החשאי פיצג'רלד. ב-2012 נתן את קולו לדמותו של הרובוט בסרט "רובוט ופרנק". בשנת 2013 שיחק בסרט "לאבלייס", בסרט "מהלכי לילה" לצד ג'סי אייזנברג ובסרט "בחורות טובות" לצד דקוטה פנינג. ב-2014 השתתף בסרט "שובר את הכלים". ב-2016 השתתף בסרט "שבעת המופלאים". באותה שנה שיחק בסרט הדרמה הביוגרפי "ג'קי" על ג'קלין קנדי-אונאסיס, רעייתו של נשיא ארצות הברית ג'ון פ. קנדי, בכיכובה של נטלי פורטמן.
ב-2017 גילם את המדען פרנק אולסון בסדרת הדוקו-דרמה "לענה" בנטפליקס, בבימויו של ארול מוריס. בנוסף אותה שנה, השתתף בסרט הספרדי "פבלו". ב-2018 שיחק בדרמת האימה "השקר", לצד ג'ואי קינג.
באותה שנה פורסם כי ישתתף בסרטו של בארי לוינסון, "השורד" המתאר את סיפורו של ניצול השואה הארי האפט, שאולץ להתאגרף כדי לחיות. הסרט הוקרן לראשונה בשנת 2021. בן פוסטר מגלם את האפט. לצדו משתתפים בילי מגנוסן, ויקי קרייפס, דר זוזובסקי וג'ון לגוויזאמו.
חיים אישיים.
סארסגארד נמצא במערכת יחסים עם השחקנית מגי ג'ילנהול מאז שנת 2002. באפריל 2006 התארסו ובאוקטובר באותה שנה נולדה בתם רמונה.
באמצע שנת 2009 התחתן הזוג בקפלה בעיר ברינדיזי באיטליה.
פלסמה
מיקופלסמה
לאונרדו דה קפריו
אלכסנדר סרגייביץ' יאקובלב
משתנה קפאידי
משתנה קפאידי הוא כוכב ענק בעל בהירות נראית המשתנה במחזור קבוע, בתדירות אופיינית המתבטאת בעקומת בהירות שונה לכל כוכב. הקטגוריה הזו קרויה על שם הכוכב δ בקפאוס, שהוא משתנה קפאידי, אחד הראשונים שהתגלו. המשתנים הקפאידיים מתאפיינים גם במחזורי בהירות מדויקים מאוד.
בשנת 1912 גילתה האסטרונומית הנרייטה ליוויט כי קיים קשר בין זמן מחזור הבהירות של משתנה קפאידי לבין הבהירות המוחלטת שלו.
תגלית זו איפשרה את השימוש במשתנים קפאידיים כנרות תקניים למדידת מרחקים ביקום, דבר שאיפשר (בזכות הבהירות הגדולה שלהם) להרחיב את מדידת המרחקים לטווחים שמעבר לשביל החלב. כיום (2013) ניתן לבצע מדידות מרחק באמצעות משתנים קפאידיים עד לתחום של כ-10 גיגה-פארסק; גודלו של היקום הנצפה, על פי הערכות חדשות, מוערך בכ-14 גיגה-פארסק.
האסטרונום אדווין האבל גילה ב־1923 משתנים קפאידיים בגלקסיית אנדרומדה. גילוי זה הראה שגרמי שמים אלה נמצאים בגלקסיה נוספת לשביל החלב, ולא בערפילית בתוכו. הגילוי גם הביא לסיום את הוויכוח הגדול בשאלה אם קיימות ביקום גלקסיות אחרות, בנוסף לשביל החלב.
הקשר בין זמן המחזור של קפאיד מהטיפוס הקלאסי (ראו להלן) לבהירות המוחלטת שלו נתון על ידי הנוסחה האמפירית: formula_1 כשזמן המחזור C נתון בימים; הבהירות מתקבלת ביחידות של סקלת הבהירות הלוגריתמית.
מנגנון הפעימה של משתנים קפאידיים.
כיום מקובלת הסברה, שקפאידים הם כוכבי ענק שנמצאים בשלבים האחרונים של חייהם. כוכבים אלו סיימו את תקופת הסדרה הראשית, והם מקיימים בליבתם היתוך גרעיני של הליום ליסודות כבדים יותר.
ההסבר המקובל למחזור התאורה של הקפאיד ידוע בכינוי "השסתום של אדינגטון", או "מנגנון Kappa":
הליום מיונן פעמיים (כלומר שאיבד 2 אלקטרונים) אטום לאור, יחסית להליום מיונן פעם אחת (שאיבד רק אלקטרון אחד). פליטת החום מתוך הכוכב מגדילה את כמות ההליום המיונן פעמיים בשכבה החיצונית של הכוכב, שכולא את האור ומאיץ את תהליך החימום. זהו החלק העמום ביותר של מחזור התאורה. ההליום החם מתפשט, מגדיל את נפחו ומתחיל להתקרר. כתוצאה מכך, הוא הופך להליום מיונן פעם אחת, שמאפשר לאור הכוכב לעבור דרכו - זהו החלק המואר ביותר במחזור התאורה של הכוכב. בריחת האור גורמת להאצת תהליך הקירור, ולדחיסתו של ההליום שוב כלפי פני הכוכב, שם הוא מתחמם, עובר יינון נוסף, והמחזור מתחיל מחדש. ל-δ בקפאוס, למשל, מחזור "פעימה" של 5.36634 ימים.
טיפוסים של משתנים קפאידיים.
קיימים סוגים שונים של משתנים קפאידיים, וחשוב להבחין ביניהם כדי לדייק בשימוש בנוסחה המתאימה לכל סוג. להלן הסוגים הידועים:
קתדרלת לה מאן
קתדרלת יוליאנוס הקדוש מלה מאן (בצרפתית: Cathédrale St-Julien du Mans) היא קתדרלה קתולית בלה מאן, צרפת.
המבנה.
הקתדרלה בלה מאן היא מופת לאדריכלות גותית. הקתדרלה משתמשת בקמרונות צלעות לתמוך בבית המקהלה המתנשא לגובה 34 מטר, והלה נתמך בידי 3 קומות של תמיכות דואות המקיפות את הקתדרלה. מזרח הקתדרלה מוקף בשווה של קפלות הבולטות החוצה, כמו עלי כותרת של חצי פרח. בית הרוחב הדרומי מסתיים בצריח בגובה 60 מטר ללא תאום בבית הרוחב הצפוני. הקתדרלה נודעת בחלונות הויטראז' היפים שלה.
הכנסייה הראשונה בעיר לה מאן הוקמה על ידי יוליאנוס הקדוש, שהיה לבישוף הראשון של העיר במאה ה-6. בין 1060-1120 נבנתה מחדש הקתדרלה בידי הנזיר ז'אן מוונדום (Vendôme). ב-1134 נהרסו הקתדרלה והעיר בשרפה. הקתדרלה נבנתה מחדש בסגנון גותי מוקדם ונחנכה ב-1158. אחרי כן נערכו שיפוצים במזרח הקתדרלה בסגנון גותי בשל (High Gothic), וב-1254 נחנכה הקתדרלה מחדש. ב-1385 החלו שיפוצים ובנייה מחדש של בית הרוחב, על מנת לגשר בין הפרש גבהים של 10 מטר בין בית המקהלה לספינה הראשית המערבית (אורכם ביחד הוא 120 מטר). עד 1430 הושלמה הבנייה בידי ז'אן לה מצון (Jean Le Maczon) ניקולא דה לקלוז (Nicolas de l'Écluze) וז'אן דה דמפרמרטן (Jean de Dampmartin), בסגנון גותי לוהב (Flamboyant).
ישיבת הקיבוץ הדתי
גלאקסיה
ואל קילמר
ואל אדוארד קילמר (באנגלית: Val Edward Kilmer; נולד ב-31 בדצמבר 1959) הוא שחקן קולנוע ותיאטרון, מדבב, מפיק מוזיקאי ואמן אמריקאי אשר עלה להצלחה בינלאומית מסחררת בזכות סגנון משחקו השיטתי והמגוון וקולו העמוק אל מול היותו ידוע בתפקידו הראשון בקולנוע "סודי ביותר!" (1984), שם גילם זמר רוקנרול הדומה לאלביס פרסלי ואף שר את שירי הסרט.
קילמר זכה להצלחה גדולה יותר כשגילם את טייס הקרב אייסמן ב"אהבה בשחקים" (1986) לצד טום קרוז, תפקיד אליו חזר ב"אהבה בשחקים: מאווריק" (2020), בעוד שבשנת 1988, כיכב כשכיר החרב מאדמרטיגן ב"ווילו והנסיכה" לצד ווריק דייוויס. קילמר גם כיכב במותחן הפשע הרומנטי של טוני סקוט, "רומן על אמת" (1993) שם כיכב כאלביס פרסלי.