אבקסיס, בן למשפחה דתית בת תשעה אחים ואחיות, נולד וגדל בחצור הגלילית, אביו היה עובד בחברה קדישא ואמו עבדה במעון תינוקות. התחנך בישיבה התיכונית "קריית החינוך מעלות" בעיר מעלות תרשיחא. בצה"ל שירת כלוחם בחטיבת גולני. בשנת 1994 עבר לגור בתל אביב. לאחר שהות קצרה מחוץ לישראל, החל לעבוד כמחלק מים ונהג, ובמקביל החל דרכו כסטנדאפיסט על במות הארץ. בשנת 1997 זכה בתוכנית הכישרונות של דידי הררי, "זמנך עבר", שאחריה הצטרף לתוכניתו של הררי ב"רדיו ללא הפסקה", "דידי לוקאלי", עם דמויות כגון קריינית החדשות עדי רבן והסבתא סולטנה דנינו. בשנת 2000 יצא אבקסיס במופע קומי הנושא את שמו.
בעקבות הצלחתו היה מועמד בקטגוריית "איש השנה בבידור" בטקס פרסי "אנשי השנה" בשנת 2001.
לאורך השנים, השתתף כקומיקאי בתוכניות שונות, כמו "ערב אדיר", "יאיר לפיד" ו"בטברנה". עם פריצתו כקומיקאי, התנסה אבקסיס לאורך השנים בתחומים שונים. בשנת 2004 דבב את סדרת האנימציה של "ביפ", "מ.ק 22", ושיחק בסרטו המצליח של אבי נשר, "סוף העולם שמאלה". ב-2005 השתתף אבקסיס בסדרה הקומית "בצפר" בערוץ ניקלודאון. בסוף 2006 כיכב אבקסיס בפסטיגל "פנטזיה". בשנת 2008 השתתף אבקסיס בתוכנית המציאות רוקדים עם כוכבים של ערוץ 2 עם הרקדנית דורית מילמן והודח בתוכנית הראשונה.
החל מנובמבר 2008 הגיש את פינת האקטואליה הסאטירית בתוכנית העולם הבוקר בערוץ 2. ב-2009 התארח בשלוש תוכניות של נבחרת צחוק מעבודה עם שלום אסייג והופיע לצד שחר חסון, אורי חזקיה, ארז שלם, מיכאל הנגבי, ליטל שוורץ ושלום אסייג. ביוני 2009 הופיע יחד עם שלום אסייג, אורי חזקיה ושחר חסון באמפיתיאטרון שבקיסריה.
החל מאוקטובר 2009 שיחק במחזה "עופרה" מאת בצלאל אלוני ובבימויו של אלון אופיר, על פי ספרו "מכתבים לעפרה", בשלל דמויות.
בין השנים 2009–2010 השתתף בתוכנית הבידור הסאטירית "הספסל האחורי" ברשת-ערוץ 2 בהנחייתה של מיה דגן.
בשנת 2011 השתתף בהצגה "זהב טורקי" על פי ה"אוצר" של שלום עליכם בתיאטרון הקאמרי בתפקיד רב העיירה. החל מפברואר 2011 ובמשך 3 עונות גילם את דמותה של קריינית החדשות "ליאורה חושן" ועוד מספר דמויות, בתוכנית הבידור הסאטירית "בובה של לילה" המשודרת בערוץ הספורט. בשנת 2013 השתתף בתוכנית ״מחוברים פלוס״ ששודרה ב״הוט״ ובה בין השאר יצא מהארון. משנת 2000 ועד 2013 הופיע מעל 1,000 פעמים ברחבי הארץ ומול קהילות ישראליות בעולם, עם מופע היחיד שלו.
בשנת 2014 יצא במופע חדש, אותו כתב בשיתוף רשף שי ומשה מלכה. במופע מתייחס נדב ליציאה שלו מהארון, חוויותיו כהורה, פוליטיקה חברה והבית ממנו בא.
במאי 2020 השתתף בפרק של סדרת רשת של כאן דיגיטל בשם "המהפכה הגאה שלי", המבוסס על ראיון שהעניק לגל אוחובסקי עבור סדרת הדוקו של כאן 11 "המהפכה הגאה" אותה כתבו וביימו אוחובסקי ולירן עצמור.
החל משנת 2020 מופיע כפאנליסט בתוכנית הקומית "עד כאן!" בערוץ כאן 11.
באוגוסט 2020 קיים הופעה בקיבוץ חצור, על אף האיסור לקיים הופעות בשל מגפת הקורונה, במחאה על האיסור.
ב-2021 השתתף בעונה השנייה של "הזמר במסכה" בתחפושת כלב שנאוצר, והגיע למקום הרביעי בחצי הגמר.
ב-2022 השתתף בתוכנית ספיישל של ה״המרדף״ יחד עם דובדבני וקובץ ועידן אלתרמן.
חיים אישיים.
אבקסיס הוא אב לבת ולבן בהורות משותפת עם מירה שובל ומתגורר ברמת גן.
ראש ממשלת טורקיה
ראש ממשלת טורקיה (בטורקית: Türkiye Cumhuriyeti başbakanı ובדרך כלל רק Başbakan - ראש הממשלה) הייתה משרה שהמחזיק בה היה ראש מועצת השרים בטורקיה. היה אחראי על שיתוף הפעולה בין השרים ועל מימושה של מדיניות הממשלה, והיה עליו לפקח על כך שהשרים פועלים בהתאם להוראות החוקה והחוק. ראש הממשלה התמנה בידי נשיא טורקיה מקרב חברי האספה הלאומית ועליו להציג את שריו בפני האספה. האספה אישרה את המינוי בהצבאת אימון בתוך שבוע ולאחר שהממשלה הציגה בפניה את תוכנית פעולתה. כל אחד מהשרים היה אחראי בפני ראש הממשלה לעניינים עליהם מופקד משרדו ולפעולות הכפופים לו. משרד ראש ממשלת טורקיה כונה "באשבקנלק" (Başbakanlık).
ראש הממשלה האחרון שכיהן בטורקיה היה בינאלי ילדרים, ראש הממשלה ה-28 במספר. על פי משאל העם שהתקיים באפריל 2017, תפקיד ראש הממשלה התבטל והתמזג עם תפקיד הנשיא, עם מעבר טורקיה למשטר נשיאותי, בדומה לזה הקיים בארצות הברית.
היסטוריה.
עם הקמתה של האספה הלאומית הגדולה של טורקיה ב-23 באפריל 1923 נבחר מוסטפא כמאל לנשיאה. רק ב-1921 קיבלה האספה הלאומית את חוקתה הראשונה וזו עמדה בתוקף גם לאחר הכרזת העצמאות של טורקיה ועד שנת 1924. חוקת 1921 הייתה קצרה ולקונית ולא הזכירה כלל את הנשיא או את ראש הממשלה. נשיא האספה תיפקד כראש ממשלה אף שהלכה למעשה הוא היה בעצם יושב ראש האספה הלאומית. ביום הכרזת העצמאות של טורקיה, ב-29 באוקטובר 1923 שונתה החוקה הראשונה כך שקבעה בסעיף 10 את תפקידו של נשיא המדינה וסעיף 12 קבע כי האחרון ימנה, יחד עם האספה הלאומית, את ראש הממשלה (Başvekil בטורקית עות'מאנית). הלכה למעשה קבעה החוקה כי טורקיה היא רפובליקה נשיאותית והנשיא הוא ראש הרשות המבצעת. מצב זה נותר בעינו גם עם קבלתה של החוקה השנייה ב-1924.
ב-1961 נכנסה החוקה השלישית של טורקיה לתוקפה לאחר משאל עם. חוקה זו ערכה שינויים מרחיקי לכת במבנה מוסדות המדינה ותפקידים, ובין היתר הפכה את המדינה לרפובליקה פרלמנטרית. הנשיא הפך לדמות ייצוגית אף כי שמר על מעמדו הרשמי כראש הרשות המבצעת, והסמכויות הביצועיות הופקדו בידיו של ראש הממשלה.
לאחר ההפיכה הצבאית השלישית בטורקיה ב-1980 בוטלה החוקה מ-1961 ובמקומה התקבלה ב-1982 החוקה הרביעית בתולדות המדינה. חוקה זו שבה והרחיבה את סמכויותיו של נשיא טורקיה באופן מרחיק לכת והשפיעה במידה רבה גם על סמכויותיו של ראש הממשלה.
באפריל 2017 הוחלט במשאל עם לבטל את תפקיד ראש הממשלה ולמזגו עם תפקיד הנשיא.
מפלגת התנועה הלאומית
מפלגת התנועה הלאומית או מפלגת הפעולה הלאומית (טורקית Milliyetçi Hareket Partisi, MHP) היא מפלגה בטורקיה אשר נוסדה על ידי אלפארסלן טירקש ב-1969. מצעה של המפלגה הוא ימני-קיצוני ולאומני-אתנוצנטרי בעיקרו, ולכן מתנגד להצטרפות טורקיה לאיחוד האירופי.
היסטוריה.
בשנת 1965 זכה אלפארסלן טירקש בשליטה ב"מפלגת הכפריים הרפובליקנים הלאומית" (Cumhuriyetçi Köylü Millet Partisi, CKMP) שנוסדה ב-1958 בעקבות מיזוגן של "מפלגת הרפובליקנים הלאומית" (Cumhuriyetçi Millet Partisi) ו"מפלגת הכפריים הטורקים" (Türkiye Köylü Partisi). ארבע שנים לאחר מכן שינתה המפלגה את שמה ל"מפלגת התנועה הלאומית".
בשנות השבעים של המאה ה-20 נקטה המפלגה קו לאומני קיצוני וגזעני ברור, שכוון בעיקר כנגד כורדים וקומוניסטים, אולם גם כנגד בני לאומים אחרים:
המפלגה, כמו כל המפלגות הפוליטיות בטורקיה, פוזרה ונאסרה לאחר ההפיכה הצבאית השלישית במדינה ב-1980. יחד עמה נאסר קיומו של ארגון "הזאבים האפורים" (Bozkurtlar), ארגון הנוער של המפלגה, ו-220 מאנשיו כמו גם חלק מאנשי המפלגה וטירקש עצמו הועמדו לדין. טירקש נדון למאסר לתקופה של ארבע וחצי שנים. ב-1981 האשימו הרשויות הטורקיות את "הזאבים האפורים" בכ-700 מעשי רצח שהופנו בעיקר כנגד אנשי שמאל בין השנים 1974 ו-1980.
ב-1983 קמה המפלגה שוב, הפעם בשם "מפלגת המשימה הלאומית" או "מפלגת המאבק הלאומי" (Milliyetçi Çalışma Partisi, MÇP), וב-1987 שב טירקש לכהן כמנהיגה. ב-1992 שבה המפלגה אל שמה המקורי. באותה שנה פרשה מהמפלגה הסיעה המסורתית בקרב חבריה בטענה כי המפלגה "נעדרת אמונה דתית" והקימה את "מפלגת האיחוד הגדול" (Büyük Birlik Partisi) המשלבת דוקטרינה דתית ולאומנית. עם מותו של טירקש ב-1997, ניסה מנהיג המפלגה החדש, דוולט בהצ'לי, להציג קו ימני מתון יותר, גם כלפי הדת. הוא הבטיח להסיר את התנגדותו בעניין איסור לבישת כיסוי ראש לנשים במוסדות ממשלה, נושא רגיש בטורקיה, במיוחד באוניברסיטאות ולהנהיג שיעורים בבתי הספר בנושאי דת.
בבחירות שנערכו בטורקיה בעת גל הגאווה הלאומית שלאחר לכידת עבדוללה אג'לאן זכתה המפלגה ב-18% מהקולות והגיעה למקום השני. יחד עם מפלגת המולדת השתתפה המפלגה בממשלת קואליציה ברשות בולנט אג'וויט ממפלגת השמאל הדמוקרטי, אך בבחירות בשנת 2002 לא עברה את אחוז החסימה. בבחירות שנערכו במדינה ב-22 ביולי 2007 זכתה המפלגה ב-14.3% מהקולות וכתוצאה מכך ב-71 מושבים באספה הלאומית הגדולה של טורקיה. עם זאת נותרה המפלגה באופוזיציה לאור העובדה שהמפלגה המובילה, מפלגת הצדק והפיתוח ברשות רג'פ טאיפ ארדואן, נהנית מרוב מוחלט באספה הלאומית.
חלוקה מנהלית של טורקיה
טורקיה היא מדינה אחודה המחולקת בבסיסה לשבעה מחוזות ול-81 נפות. מתחת לנפות נמצאת שכבת השלטון המקומי.
המחוזות.
טורקיה מחולקת מאז 1941 לשבעה מחוזות (יחיד bölge, רבים bölgeler). למחוזות אין משמעות אדמיניסטרטיבית, והם משמשים לצרכים סטטיסטיים בלבד. המחוזות הם:
הנפות.
על פי החלוקה המנהלית (נכון ל-2022) מחולקת טורקיה ל-81 נפות (בטורקית: יחיד il, רבים iller). הנפות נושאות בדרך כלל את שמה של בירתן (İl Merkezi - "מרכז הנפה").
אזורים מטרופוליטניים.