ב-2004 הקים ברוך מרזל את מפלגת חזית יהודית לאומית, על מנת להתמודד בבחירות לכנסת השבע עשרה, מפלגה אשר תומכת ברעיון ארץ ישראל השלמה ובהחלת הריבונות הישראלית בשטחי יש"ע. המפלגה תומכת בהכנסת תוכני מסורת וזהות יהודית נוספים לתוך החינוך, וכן בביצוע רפורמות מהותיות במערכות השלטון הנוכחיות על מנת לחזק את האופי היהודי של מדינת ישראל. אל מרזל הצטרפו אנשי מפלגת ימין ישראל, שהיו חברים גם כן בתנועת חרות - התנועה הלאומית. נציגיהם שובצו במקום השישי והשביעי ברשימה לכנסת. בבחירות זכתה "חזית יהודית לאומית" בכ-25 אלף קולות, אך לא עברה את אחוז החסימה שעמד אז על כ-62 אלף קולות.
בבחירות אלו נכתב ובוצע ג'ינגל המפלגה על ידי אריאל זילבר
הכנסת השמונה עשרה.
לקראת הבחירות לכנסת השמונה עשרה הצטרפה המפלגה למפלגת ארץ ישראל שלנו שהיוותה חלק מרשימת האיחוד הלאומי. מיכאל בן ארי, שהיה מועמד מטעמה, נבחר לכנסת השמונה עשרה. לקראת סוף כהונת הכנסת פרשו מרזל ובן ארי ממפלגת ארץ ישראל שלנו ומהאיחוד הלאומי, יחד עם אריה אלדד ומפלגתו התקווה, שפרשו אף הם מהאיחוד הלאומי. ב-19 בנובמבר 2012 אושרה בקשת אלדד ובן ארי מוועדת הכנסת להתפלג מהאיחוד הלאומי ולהקים את סיעת "עוצמה לישראל".
הבחירות לכנסת התשע עשרה.
לקראת הבחירות לכנסת התשע עשרה, התמודדה סיעת עוצמה לישראל שהייתה מורכבת ממפלגת "התקווה" של אריה אלדד ומנציגי החזית בן-ארי, מרזל ואיתמר בן-גביר שהוצבו במקום בשני, השלישי והחמישי ברשימה המשותפת. נציגים נוספים הוצבו לסירוגין בהמשך הרשימה.
המפלגה קיבלה 1.76% מהקולות ולא עברה את אחוז החסימה שעמד על 2%.
הבחירות לכנסת העשרים.
בזמן הבחירות לכנסת העשרים הודיע בן ארי שהמפלגה תרוץ ללא מפלגת התקווה. והמפלגה שינתה את שמה ל"עוצמה יהודית" והחלה בתעמולת בחירות. היא התמודדה ברשימה משותפת עם מפלגת יחד בראשות אלי ישי, אשר פרש ממפלגת ש"ס. משום שבן ארי נוהג לעלות להר הבית, התנגד מנהיגה הרוחני של מפלגת יחד, הרב מאיר מאזוז, לשיבוצו ברשימה. במקומו ברוך מרזל ייצג את "עוצמה יהודית", והוא הוצב במקום הרביעי כנציג היחיד ברשימה מטעם מפלגתו. המפלגה המאוחדת זכתה בכ-3% מסך הקולות הכשרים, ולא עברה את אחוז החסימה שעומד על 3.25%.
הבחירות לכנסת העשרים ואחת.
המפלגה הכריזה על התמודדות בבחירות לכנסת העשרים ואחת. בתיווכו של ראש הממשלה, בנימין נתניהו, הצטרפה המפלגה לרשימת איחוד מפלגות הימין, הכוללת גם את מפלגות הבית היהודי והאיחוד הלאומי – תקומה. מטעם המפלגה הוצבו שני מועמדים בעשירייה הראשונה: מיכאל בן ארי במקום החמישי ואיתמר בן-גביר במקום השמיני. בערעור בחירות שהוגש לבית המשפט העליון נקבע ברוב קולות כי מועמד "עוצמה יהודית" מיכאל בן-ארי, מנוע מלהתמודד לכנסת. בעקבות הפסילה עלה מיקומו של בן גביר למקום השביעי וזאת לאחר שנדחתה עתירה שביקשה למקם אותו במקום החמישי. בבחירות עצמן זכה האיחוד בחמישה מנדטים. בהתאם להסכמות בן גביר היה אמור להיכנס לכנסת לאחר הקמת הממשלה וחקיקת "חוק נורווגי מורחב", אך ההסכם לא יצא לפועל לאחר שהקמת ממשלה נכשלה והבחירות לכנסת העשרים ושתיים הוקדמו לספטמבר 2019.
הבחירות לכנסת העשרים ושתיים.
לאחר הקדמת הבחירות פרשה "עוצמה יהודית" מאיחוד מפלגות הימין והגישה רשימה עצמאית. בערעור שהוגש לבית המשפט העליון על אישור הרשימה, אושרה השתתפותם בבחירות של הרשימה ושל העומד בראשה, איתמר בן-גביר, אך נפסלה מועמדותם של ברוך מרזל ובנצי גופשטיין בגין הסתה לגזענות.
המפלגה קיבלה 83,609 קולות (1.88% מסך המצביעים) אך לא עברה את אחוז החסימה שעמד על 3.25%.
הבחירות לכנסת העשרים ושלוש.
בדצמבר 2019 סיכמו רפי פרץ ואיתמר בן-גביר כי מפלגות הבית היהודי ועוצמה יהודית ירוצו ברשימה אחת בשם "הבית היהודי המאוחד". עם זאת סמוך לתום המועד להגשת הרשימות החליט פרץ לרוץ יחד עם מפלגתו במסגרת רשימת ימינה לצד הימין החדש והאיחוד הלאומי ללא עוצמה יהודית. כתוצאה מכך התמודדה עוצמה יהודית ברשימה עצמאית.
הרשימה לא עברה את אחוז החסימה וקיבלה כ-19,362 קולות, שהם כ-0.42% מכלל הקולות.
הבחירות לכנסת העשרים וארבע.
ב-31 בינואר 2021, לקראת הבחירות לכנסת ה-24, הודיעה המפלגה על ריצה משותפת עם מפלגת נעם. ב-3 בפברואר חתמה המפלגה על הסכם ריצה משותפת עם האיחוד הלאומי במסגרת רשימת הציונות הדתית. איתמר בן גביר הוצב במקום השלישי ברשימה ונבחר לכנסת, לאחר שהרשימה קיבלה 6 מנדטים. ב-3 ביולי 2022, ימים ספורים לאחר ההחלטה על הקדמת הבחירות לכנסת העשרים וחמש התפצלה בהסכמה עוצמה יהודית מרשימת הציונות הדתית לסיעה נפרדת בכנסת.
הבחירות לכנסת העשרים וחמש.
ב-15 באוגוסט, לקראת הבחירות ולאחר כישלון המשא ומתן לריצה משותפת נוספת עם מפלגת הציונות הדתית, הודיע בן גביר במסיבת עיתונאים ברמת גן כי המפלגה תתמודד עצמאית בבחירות.
ברשימת עוצמה יהודית לכנסת העשרים וחמש מוצבים מלבד היו"ר בן גביר גם הרב עמיחי אליהו, מנכ"ל עוצמה יהודית יצחק וסרלאוף ואלמוג כהן. ב-26 לאוגוסט בן גביר וסמוטריץ' חתמו על הסכם לריצה משותפת , המחלק את רשימת המפלגה בשיטת ריץ' רץ'
פריק
המשטר הפיאודלי
פולני
בולדווין השלישי, מלך ירושלים
קלקופלור
קלקופלור (calcofluor) היא שיטת צביעה המיועדת לאיבחון איתור מעבדתי מהיר של פטרת.
הצביעה נעשית בחומר זרחני (פלואורסצנטי) ובאמצעות מיקרוסקופ מיוחד מדגימה באופן בלתי ספציפי פטריות מיקרוסקופיות.
שמושים: איתור מהיר של זיהום פטרייתי בנוזלי גוף או דוגמאות ריקמה מן החי או הצומח.
יהדות התפוצות
יהדות התפוצות זהו השם הכולל לקהילות היהודיות בגולה, קרי, מחוץ לארץ ישראל.
הקהילות היהודיות בעולם מחולקות על פי חלוקה לפי יבשות ובחלוקה משנית לאזורים גאוגרפיים לקבוצות מדינות.
סמל ססקצ'ואן
סמל פרובינציית ססקצ'ואן (באנגלית: coat of arms of the province of Saskatchewan, Canada) או בשמו הרשמי "מגן האבירים של הוד מלכותה בעבור פרובינציית ססקצ'ואן" (Arms of Her Majesty in Right of the Province of Saskatchewan) היה שלט האצולה שניתן על פי צו של מלך בריטניה אדוארד השביעי ב-25 באוגוסט 1906.
הסמל משתמש בצבעים המסמלים את הפרובינציה - ירוק וזהב.
בסמל המקורי הופיע אריה או נמר (הסמל המלכותי של אנגליה) ושלושה ענפי חיטה מוזהבים המסמלים את החקלאות בפרובינציה.
יתרת האלמנטים התבקשו בשנת המסורת של ססקצ'ואן שנחוגה בשנת 1985, והבקשה נענתה בצו מלכותי של המלכה אליזבת השנייה מיום 16 בספטמבר 1986.
במסגרת הצו נוספה קסדה מוזהבת מעל המגן, וכן מעטה בצבעי קנדה (אדום ולבן). מעל הקסדה מצוי בונה, החיה המסמלת את קנדה, המחזיק חבצלת אדומה - הפרח המסמל את הפרובינציה. מעל הבונה מצוי כתר המסמל את הסמכות של בית המלוכה.
משני עברי הסמל מצויים שני תומכים - אריה משמאל ואייל לבן זנב מימין. שניהם לובשים קולרי חרוזים אינדיאנים.
שני התומכים עומדים על חלקה של פרחי חבצלת אדומים.
מוטו המדינה "Multis e gentibus vires" - "כוחות מתוך עמים רבים" - מופיע מתחת לסמל.
עקרונות המשטר הדמוקרטי
בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו
בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו הוא נווה מרגוע והתבודדות להשתלמות במוזיקה קלאסית ברמה גבוהה, הפועל למשך שבעה שבועות מדי קיץ במרלבורו, ורמונט, בצפון ארצות הברית. מופעים פומביים נערכים בכל סוף שבוע במהלך הפעילות בבית הספר, בתוכנית הנבחרת רק כשבוע מראש, מתוך שישים עד שמונים היצירות, שהנגנים עובדים עליהן בחזרות.
בית הספר נוסד בשנת 1951. בין מייסדיו היו הפסנתרן רודולף סרקין, הכנר אדולף בוש והחלילן מרסל מואיז. הוא הוקם על קרקעות של משק חלב לשעבר, שהפך זמן קצר קודם לכן לקמפוס של מכללת מרלבורו. ממדיו הקטנים וסביבתו הכפרית משווים לאתר המוזיקה של מרלבורו אופי של נווה מרגוע, שבו יכולים מוזיקאים צעירים לשתף פעולה וללמוד לצד אמנים בכירים, בסביבה רחוקה מלחצים וממועדים מחייבים להופעות או להקלטות.
בית הספר למוזיקה ופסטיבל מרלבורו פועל כיום בניהולם האמנותי של ריצ'רד גוד ומיצוקו אוצ'ידה.
בישראל פעל במשך שנים מוסד דומה, בבית דניאל שבזכרון יעקב, שהוקם על מנת לשמש בית הארחה לנגנים, סופרים ואמנים.
סמל מניטובה
סמל פרובינציית מניטובה או, בשמו הרשמי שלט האצולה של הוד מלכותה בעבור הפרובינציה של מניטובה (באנגלית: The Arms of Her Majesty in Right of the Province of Manitoba), הוא שלט אצולה שהוענק בצו מלכותי על ידי מלך בריטניה אדוארד השביעי ב-10 במאי 1905.
תיאור שלט האצולה.
שלט האצולה הוא שלט לבן שעליו צלב ג'ורג' הקדוש - סמל אנגליה, ומתחתיו ביזון המסמל את בעלי החיים של המדינה.
הסמל שונה בשנת 1992 בצו מלכותי ונוספו לו ייתרת האלמנטים:
מעל המגן נוספה קסדה בצבע זהב הפונה שמאלה, ומסמלת את מעמדה של מניטובה בקונפדרציה, וכן מעטה בצבעי קנדה (אדום ולבן). מעל הקסדה מצוי בונה, החיה המסמלת את קנדה, המחזיק כרכום - הפרח המסמל את הפרובינציה. מעל הבונה מצוי כתר המסמל את הסמכות של בית המלוכה.
משני עברי הסמל מצויים שני תומכים - חד-קרן משמאל וסוס לבן מימין. שניהם לובשים קולרי חרוזים אינדיאנים.
שני התומכים עומדים על חלקה של שיבולי חיטה (משמאל) פרחי כרכום (באמצע) ויער אורנים מימין, המסמלים את המשאבים החקלאיים והטבעיים של הפרובינציה.
מוטו המדינה "Gloriosus et Liber" - "מלאי תהילה וחופשיים" - מופיע מתחת לסמל.
גוטפריד רוזן בויון
צלב סנט ג'ורג'
פפי קימוטו
פפי קימוטו (נולד ב-22 ביולי 1976 בקונגו) הוא כדורגלן עבר קונגולזי ששיחק בעמדת החלוץ.