בשנת 2004 אדי וילהנואבה התמודד בבחירות לנשיאות. במהלך מערכת הבחירות הוא פעל לפסילת מועמדותו של אדי חיל בטענה שזה מועמד סרק שמנצל קרבה בשמות. בבחירות אלו הוא זכה בכ-6% מהקולות. בשנת 2010 הוא התמודד שנית וזה ב-3.12% מהקולות. בשנת 2018 הוא נבחר לפרלמנט של המדינה.
לאדי וילהנואבה נולדו ארבעה ילדים שגם הם מעורבים בפוליטיקה מקומית.
מרטין ברנדנבורג
מרטין ברנדנבורג (בגרמנית: Martin Brandenburg; 8 במאי 1870 - 19 בפברואר 1919) היה צייר, שרטט ואמן גרפי אימפרסיוניסטי גרמני, הידוע בעיקר בנופיו מלאים בדמויות הפנטסטיות.
חיים.
בשנים 1889 עד 1892 הוא למד באקדמיה הפרוסית לאמנות, בין השנים 1894 עד 1895 למד בפריז. לראשונה הוא הגיע לתודעת הציבור באמצעות תערוכה שהתקיימה בסלון פריץ גורליט בברלין.
בשנת 1897 הוא הצטרף לחברת אמנים מקומית, ובשנה שלאחר מכן היה חבר בזצסיון בברלין. הוא היה חבר טוב של הצייר הריאליסטי, הנס בלושק. בשנת 2017 הציג מוזיאון ברהאן תערוכה משותפת ליצירותיהם.
בשנים 1908 עד 1918 הוא היה ראש הסטודיו ללימוד לציור ופיסול, בבית ספר לאמנות לנשים צעירות, הידוע גם בשם "בית הספר לווין-פונקה". בין תלמידיו הידועים ביותר היו מעצבת הטקסטיל אנני אלברס והציירת אירמה שטרן. בשנת 1906 הוא היה אחד האמנים שנבחרו על ידי חברת השוקולד שטולוורק ליצור פרסום מסחרי חדש למוצריהם. הוא הפיק עיצובים עבור אלבומי האספנים שלהם מספר 9 ו-10.
הוא היה גם חבר בהתאחדות האמנים הגרמנית (Deutscher Künstlerbund) והציג איתם בתערוכה בברלין בשנת 1914.
מעת לעת הושוו עבודותיו לאלו של מקס בקמן.
יחסי הודו–קרואטיה
יחסי הודו–קרואטיה הם היחסים הדו-צדדיים בין קרואטיה להודו. היחסים הדיפלומטיים בין שתי מדינות כוננו רשמית ב-9 ביולי 1992 בעקבות עצמאות קרואטיה מהרפובליקה הפדרלית הסוציאליסטית של יוגוסלביה.
הסכמים דו-צדדיים.
בין שתי המדינות נחתמו ההסכמים הבאים:
מגי וילנסקי
מגי וילנסקי (נולדה ב-24 בפברואר 1985) היא מפיקת טלוויזיה ישראלית. הבעלים והמנכ"ל של חברת ההפקה "מגי וילנסקי מדיה בע"מ", המפיקה את רצועות האקטואליה היומיות בערוץ רשת 13.
ביוגרפיה.
וילנסקי נולדה בעיר סברדלובסק שברוסיה לסשה וילנסקי, עורך תוכן בעיתונות ומרינה וילנסקי, במאית סרטי תעודה. בשנת 1991, כאשר הייתה בת 6, עלתה לארץ עם משפחתה, שהתיישבה בקריית שמונה.
וילנסקי החלה לעסוק בהפקה בהיות בת 18, כאשר בתחילת דרכה עבדה בחברת "קודה תקשורת", שם הפיקה את התכנית "אישי" עם גיל ריבה עבור חברת הכבלים "HOT", ואת "שליש מהחיים" עם רינה מצליח עבור זכיינית ערוץ 2 "קשת". לאחר מכן עברה לחברת "טו-שוט" שם הפיקה את "שתולים" עם אורלי וילנאי עבור "קשת", "אנדרנלין" עם ענת גורן עבור "רשת" וסרטי וסדרות תעודה נוספים בשעות הפריים טיים עבור הזכייניות "רשת" ו"קשת".
בשנת 2010, מונתה למפיקה הראשית של הערוץ הים תיכוני. וילנסקי הייתה שותפה להקמת הערוץ, ניהלה את הפקת תוכניות המקור, רכש התוכניות, והייתה אחראית על תקציב הערוץ כולו. בשנת 2012 עברה לזכיינית הטלוויזיה של ערוץ 2, "רשת", שם מונתה לתפקיד מפיקה אחראית, הכפופה למפיקה הראשית של "רשת" ולמנהל התוכניות, והייתה המפיקה האחראית של כל התוכניות היומיות וכן של משדרים מיוחדים. בין היתר הפיקה את התוכניות "העולם הבוקר", "למה לא סיפרת לי", הסיפור", "הבסטה של שגב", "בא לחדש לכם", "שעה בריאה", "יום בחיי ראש הממשלה", "אספת הורים", "סלבריישן", "כידון ובן סימון", "מדברים על זה", "בוקר ישראלי", "שאלה משפטית", "כושר ברשת", "שיחת היום" ועוד.
בשנת 2017 הקימה וילנסקי חברת הפקות עצמאית, "מגי וילנסקי מדיה בע"מ", ומאז הקמתה היא מפיקה עבור ערוץ "רשת 13" את רצועות האקטואליה היומיות, בהן "הכול כלול", "לפני החדשות", "הצינור" ו"מאחורי הכסף", תוכניות בהן היא משמשת גם כעורכת אחראית. נכון ל-2020, מועסקים בחברה כמאה עובדים.
נוסף על הפקות אלה, מפיקה וילנסקי סדרות וסרטי תעודה רבים, בהם: "המשפיעים" עם לוסי אהריש, "כולם אוהבים את אביבית", "אמא של חייל" עם ליהיא לפיד, "בר מצווה מאוחרת" עם גיא זו-ארץ ועוד. עוד עוסקת וילנסקי בהפקות בתחום הדיגיטל בפורמטים שונים וכן הפקות IPTV.
חיים אישיים.
וילנסקי נשואה לעורך הטלוויזיה רן אביטל. השניים מתגוררים ברמת גן.
עונת 1933/1934 בליגה הארצית
קברו של הרודן
קברו של הרודן (באנגלית: The Tyrant's Tomb) הוא ספר פנטזיה אמריקאי שמבוסס על המיתולוגיה היוונית והרומאית ונכתב על ידי הסופר ריק ריירדן. הוא פורסם באנגלית ב-24 בספטמבר 2019, והוא הספר הרביעי בסדרת הספרים גורלו של אפולו.
עלילה.
אפולו מגיע למחנה יופיטר בשביל הלווית חברו ג'ייסון גרייס לאחר מותו בספר הקודם על ידי קליגולה. בדרכו למחנה אפולו נשרט ונפצע בבטנו על ידי אחד המשרתים של לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס. אפולו עורך את ההלוויה לג'ייסון ומקבל נבואה מאלה ההרפיה ומטייסון הקיקלופ, שאומרת שקבר הרודן נמצא בקרבת קרוסלה. אפולו יוצא לעבר הקבר עם מג, הייזל ולוויניה ומוצא שם את הקבר של לוקיוס טארקוויניוס סופרבוס, מלכה האחרון של רומא שבקברו אמורים להיות ספרי הסיבילות. במהלך השיטוט בקבר הם נתקלים בקיסר והוא מחמיר את פציעתו של אפולו. לאחר מכן אפולו רואה את לוויניה יוצאת מהמחנה עם דון הפאון והוא עוקב אחריהם. הם נפגשו עם פאונים אחרים באזור ועם אפרסק הקארפוי. אפרסק מבקש מאפולו לספר את מה שקורה באזור קליפורניה (עלילת הספר הקודם). בספר התרחש הקרב האחרון על רומא. הספר נגמר כשאפולו ופרנק ז'אנג מביסים את שני הקיסרים, קומודוס וקליגולה, ריינה אווילה רמירס איריאנו הופכת לציידת, הייזל לבסק הופכת לפראיטור רומא וכשאפולו ומג יוצאים למסע החיפושים האחרון – להביס את נירון.
נירבוגדאן
נירבוגדאן (בהונגרית: Nyírbogdány) הוא כפר במחוז סבולץ'-סטמאר-ברג, בנפת קמצ'ה.
מקום.
נירבוגדאן הוא כפר בנירשג התיכון (אזור בצפון מזרח המישור ההונגרי הגדול) צפונית מזרחית לנירג'האזה, בערך 16 ק"מ משם. לכפר יש נגישות טובה בכביש ראשי מס' 4. מתחנת הרכבת של הכפר ישנו בקו זמין של קו הרכבת סולנוק-דברצן-נירג'האזה-זאהון בגבול האוקראיני. הדבר המעניין ביישוב הוא שבחלק של אזור התעשייה של היישוב שנמצא כ-3 ק"מ ממרכז הכפר מתגוררים כ-780 אנשים.
הנחלים קאלאי ושֶנִיֶה זורמים בגבול הכפר ונשפכים לתעלה הראשית לונאי (Lónyai). השטח הפנימי של הכפר הוא 3,270 דונם, השטח החיצוני הוא 31,250 דונם.
היסטוריה.
הכפר היה עיירת שוק בימי הביניים. זה מוזכר לראשונה בסביבות 1220 במרשם אוראדיה, יחד עם הכפרים הנה (Hene) וסולנוק (Szolnok). שמו נוצר מהשם הפרטי בוגדאן (Bogdán) בניב הונגרי. השם היה אימוץ של השם בוגדן הסלאבי (פירושו: מתנת האל), ותאודורוס היווני בעל פירוש דומה.
בשנת 1324 הוזכר הכפר בתעודות הראשונות בשם בוגדאנטלק (Bogdántelek). מתקופה זו הוא נחשב ליישוב מאוכלס כרכושה של משפחת האצולה בוגדני. בשנת 1920 היו בכפר 2,115 תושבים. בשנת 1930 היו בכפר 2,388 תושבים.
קהילה יהודית.
יהודים נזכרים לראשונה בנירבוגדאן במפקד תושבים שנערך בשנת 1770. רוב יהודי המקום התפרנסו ממסחר, רוכלות ומלאכה, מיעוטם עסקו בחקלאות וכמה היו חוכרי אחוזות.
בזמן הקרע ביהדות הונגריה הצטרפה נירבוגדאן לזרם האורתודוקסי. במקום היו בית כנסת, חברה קדישא, "חדר" ומקווה.
כשפרצה מלחמת העולם השנייה נשלחו 30 צעירים יהודים מהכפר לעבודות כפייה, הם גויסו כחיילי עזר עם אזרחים הונגריים נוספים שהשלטונות לא רצו לצרף לשורות הצבא הלוחם. עשרים מהם נספו.
בשנת 1944, עם כניסת הצבא הגרמני להונגריה, הועברו יהודי המקום לנירג'האזה, ובסוף מאי 1944 שולחו למחנה ההשמדה אושוויץ.
לאחר המלחמה חזרו לכפר 13 יהודים, ועזבו תוך זמן קצר.
קבוצות אתניות.
בשנת 2011, 89.2% מאוכלוסיית היישוב הצהירו כי הם הונגרים ו-3.6% הם בני הלאום רומא.
אלימלך פרלמן
אלימלך (מיילך) פרלמן היה איש ציבור וסוחר ביישוב הישן בירושלים במאה ה-19 ובתחילת המאה ה-20, מראשי עדת החסידים בירושלים. רכש והרחיב את בתי שכונת "בתי פרלמן" הסמוכה למאה שערים, הקרויה על שמו. בית מסחרו שכן ברחוב יפו – בית פרלמן.
ביוגרפיה.
נולד בגליציה, בנו של רבי ישראל איסר פרלמן, אב"ד רוזוודוב, שהיה מתלמידי החוזה מלובלין ומחותן של אדמו"רי בית דז'יקוב. אמו, פייגל אסתר, היא בתו של הרב יחיאל אשר שמואל כהנא-שפירא, שהיה אב"ד זאלין במשך עשרים ושש שנה, ולפני כן אב"ד בשינאווא. לרב כהנא שפירא היו ארבעה עשר ילדים. פייגל אסתר הייתה נשואה בזיווג ראשון לאדמו"ר רבי שלמה לייב מלטשנא.
אלימלך פרלמן התייתם בילדותו. בשנת 1845 עלה לארץ ישראל כילד עם אמו האלמנה וסבו הרב כהנא-שפירא והם התיישבו בירושלים. סבו הצטייד במכתב המלצה מרבי צבי הירש מרימנוב, ובו כתב עליו: "אתכם לבקש רחמים עבורו לכבדו ולקרבו בכל מיני קירבות כי לו יאתה הכבוד והתהלה ולעטרו בכבוד והדר ולעמוד לו לימין בכל משאלות לבו". הרב כהנא שפירא נפטר בט"ו תמוז תרי"ב (1852) ונקבר בבית הקברות בהר הזיתים.
פרלמן נשא את בתו של רבי ברוך בנימין זאב ("וולף") וינשטוק, שהיה הדיין הראשון של העדה החרדית האשכנזית בירושלים, אבי משפחת וינשטוק בירושלים. בשנת 1880, לאחר נישואיו, החל אלימלך פרלמן לסחור בברזל ובחומרי בניין. בית המסחר שלו לחומרי בנין וברזל היה הראשון בירושלים בבעלות יהודית. בתחילה בית המסחר שכן בעיר העתיקה. כעבור זמן העביר את בית המסחר אל רחוב יפו, מחוץ לחומות העיר העתיקה. היה זה בית המסחר היהודי הראשון בירושלים שפעל מחוץ לעיר העתיקה.