בשנת 2011 עברו לתל אביב והחלו לעבוד באולפן על מה שבסופו של דבר ייהפך לאלבום הבכורה של ילד על הירח. את האלבום יצרו השניים לבד תוך עיסוק בכתיבה, הלחנה, עיבוד, הקלטה ומיקס. באלבום היו שותפים גם לירן פרידמן, שלימים נהיה קלידן קבוע בהרכב, איגי דיין, מתופף להקת משינה, שניגן תופים ב״השד, אתה והעתיד״ ואחרים. האלבום יצא לאור באוקטובר 2012 ולאחריו החלה הלהקה להופיע ברחבי הארץ עם הצטרפותם של עידו זילברמן על התופים ורון מרקוביץ' על גיטרה בס. במהלך 2013 קיבלה הלהקה דחיפה משמעותית מהזמר אביב גפן, שהמליץ על שירי הלהקה, וכמו כן הלהקה שימשה כמופע חימום להופעותיו. ב-2014 רון מרקוביץ' עזב את הלהקה וטל שטורם החליפו, הלהקה החלה לעבוד על אלבומה השני ״כאן ועכשיו״.
האלבום השני הוקלט בצורה חיה באולפני ״קקטוס״ ועובד במשך למעלה מחצי שנה על ידי חברי הלהקה. הסינגל הראשון מתוכו ״מנגינה מוכרת״ יצא בספטמבר 2014 ונכנס לפלייליסט גלגל״צ, מה שנתן חשיפה גדולה להרכב. בינואר 2015 יצא האלבום רשמית ונחנך בהופעה מיוחדת. במהלך אותה תקופה עזב את הלהקה עידו זילברמן והצטרף דניאל עצטה במקומו בתפקיד המתופף.
לקראת סוף 2015 שחררה הלהקה ביצוע משותף עם הזמרת רוני פרי לשירה של להקת מוניקה סקס ״דם״ שזכה להשמעות רבות בתחנות הרדיו השונות והגיע למקום השלישי במצעד של רשת ג'.
זאהה חדיד
קצירת איברים ממתרגלי הפאלון גונג בסין
קצירת איברים ממתרגלי פאלון גונג בסין מתרחשת מתחילת המאה העשרים ואחת. תופעה זאת כוללת הוצאה להורג של אסירים פוליטיים, אסירי מצפון ובעיקר מתרגלים של פאלון גונג, כדי לספק איברים לניתוחי השתלות. על פי אומדנים שונים מדובר בתופעה שהובילה למותם של מאות אלפי בני אדם במהלך השנים. היותם נרדפים על ידי המפלגה הקומוניסטית של סין הפכה את מתרגלי הפאלון גונג לקהל יעד מועדף לרצח לשם גמול כספי בתעשיית ההשתלות בסין.
רקע.
פאלון גונג (או פאלון דאפא) היא שיטת צ'י גונג סינית הכוללת תרגול מדיטטיבי ומושתתת על הגות פילוסופית-מוסרית שמקורה במסורת הבודהיסטית. המתרגלים מבצעים 5 תרגילים הכוללים תנועה עדינה בעמידה ובישיבה (מדיטציה) ומתחייבים לנהל את חייהם על פי שלושה עקרונות אוניברסליים: אמת, חמלה וסובלנות. המתרגלים לא מתערבים בענייני המדינה ולא עוסקים בפוליטיקה. מטרתם להיות אזרחים נאמנים ושומרי חוק, דוברי אמת ואנשים מוסריים וטובי לב. מאז שהופצה בציבור בשנת 1992, השיטה תפסה תאוצה והחלה להיות פופולרית בסין. בשנת 1998 מקורות בממשלה הסינית העריכו שכ-70 מיליון אנשים אימצו אותה כדרך חיים.
רדיפת הפאלון גונג.
בשנת 1999 מנהיג המפלגה הקומוניסטית, ג'יאנג דזה-מין, התייחס אל הפאלון גונג כאל איום פוטנציאלי לסמכות ולאידאולוגיה של המפלגה, וביולי 1999 פתח במערכה כלל ארצית כדי להכחיד את השיטה ואת המתרגלים בה. הוא הקים גוף על-חוקתי הנקרא "משרד 6-10" כדי להוביל את מסע הרדיפה של הפאלון גונג. הרשויות גייסו את המנגנון הממשלתי ואת כלי התקשורת שבחסות הממשלה, את בתי המשפט, את כוחות המשטרה, הצבא, מערכת החינוך, המשפחות ומקומות העבודה כדי להיאבק ולהשמיד את הקבוצה. מאז 1999 הפכו מתרגלי הפאלון גונג למטרות והמשטר הפעיל עליהם עינויים, מעצרים המוניים, עבודת כפייה, "חינוך מחדש" והתעללות פסיכיאטרית, שנועדו כולם לאלץ אותם להתכחש לאמונתם. ב-2009 דיווח "הניו יורק טיימס" שלפחות 2,000 מתרגלים נהרגו במהלך הרדיפה; מקורות של פאלון גונג תיעדו שמית 3,700 מקרי מוות נכון ל-2013. בגלל הקושי להשיג מידע בסין ולהעבירו, ייתכן שמספר זה מייצג רק חלק מועט ממספר מקרי המוות שהתרחשו בפועל.
השתלת איברים.
השתלת איברים היא טכנולוגיה רפואית שהתפתחה במחצית השנייה של המאה ה-20. בטכנולוגיה זו מסירים מהחולה המושתל איברים, חלקי איברים או רקמות שהגיעו לאי-ספיקה סופית בגופו, ומושתלים אצלו איברים תקינים או רקמות שנלקחו מאדם אחר. קצירת איברים בכפייה היא צורה של סחר באיברים, כאשר הקרבנות נרצחים במיוחד למטרה של נטילת איבריהם והשתלתם באחרים תמורת כסף. חלק מהמושתלים כלל אינם מודע לכך שמקור האיברים הושג על ידי רצח של חפים מפשע ואסירי מצפון. בסין מתקיימת משנת 1999 רדיפה אכזרית של מתרגלי השיטה הרוחנית פאלון גונג. בכל זמן נתון נמצאים מעל 1.5 מיליון מתרגלים במעצר. העצורים עוברים בדיקות רפואיות מקיפות כדי ליצור מאגר מידע של איברים. בצורה זאת העצורים מהווים "בנק איברים" חי. בין העצורים גם טיבטים, מוסלמים ונוצרים כאשר רוב העצורים הם מתרגלי הפאלון גונג.
תחילת התופעה.
דיווח מקיף על קצירת איברים שיטתית מאסירי פאלון גונג חיים הופיע לראשונה ב-2006 בשם דו"ח קילגור מטאס. החוקרים בדו"ח, דייוויד קילגור ודייוויד מטאס, העריכו שהפרקטיקה הזאת החלה ב-1999. כמה חוקרים, ובהם עורך הדין הקנדי לזכויות אדם דייוויד מטאס, תת-שר החוץ הקנדי לנושאי אסיה והאוקיינוס השקט, חבר הפרלמנט הקנדי לשעבר דייוויד קילגור, והעיתונאי החוקר איתן גוטמן, העריכו שמאות אלפי אסירי מצפון מקרב מתרגלי הפאלון גונג הומתו כדי לספק את הסחר הרווחי באיברים אנושיים ובגופות אנושיות. בדו"ח מעודכן משנת 2018 הם קובעים שהעוולות האלה ממשיכות להתרחש. המסקנות האלה מבוססות על שילוב של ניתוח סטטיסטי, ראיונות עם אנשים שהיו אסירים בעבר, ראיונות עם רופאים המנהלים מרכזי השתלה בסין, עם רשויות רפואיות ועם סוכנים של המשרד לביטחון הציבור; וכן ראיות נסיבתיות, למשל המספר הגדול של מתרגלי הפאלון גונג העצורים בסין מחוץ לסדרי המשפט החוקי, שנערכו להם בדיקות רפואיות מקיפות, מספרם העולה של מרכזים רפואיים המיועדים לניתוחי השתלות בסין והרווחיות של מכירת איברים. הממשלה הסינית מכחישה באופן עקבי את ההאשמות. אך לא מספקת הסבר למקור האיברים להשתלות. ממשלת סין גם לא מאפשרת לחוקרים להיכנס לסין.
הנושא משך תשומת לב וקיבל גינוי פומבי מממשלות, ארגונים בין-לאומיים ואיגודים רפואיים. הפרלמנט של קנדה והפרלמנט האירופי, וכן ועדת המשנה ליחסי חוץ של בית הנבחרים של ארצות הברית, אימצו החלטות המגנות את קצירת האיברים מאסירי מצפון של הפאלון גונג. השליחים המיוחדים של האו"ם קראו לממשלה הסינית לתת דין וחשבון על מקורות האיברים שמשתמשים בהם בהשתלות, ו"ההסתדרות הרפואית העולמית", "האגודה האמריקנית להשתלות", ו"אגודת ההשתלות" קראו להטיל סנקציות על רשויות הרפואה הסיניות. מספר מדינות גם נקטו באמצעים, או שקלו לנקוט באמצעים, כדי להרתיע את אזרחיהן מלנסוע לסין כדי לקבל איברים (כמו חוק ההשתלות שהתקבל בשנת 2008 בכנסת ישראל). סרט דוקומנטרי "קציר אנושי" על קצירת איברים ממתרגלים של פאלון גונג קיבל את פרס פיבודי לשנת 2014 למצוינות בעיתונות המשודרת.
השתלות איברים בסין.
היקף השתלות האיברים בסין הוא אחד מהגדולים בעולם, כאשר בשנת 2004 דווחו יותר מ-13,000 השתלות ובשנת 2006 דווחו 20,000. עם זאת, שיעור תרומות האיברים מרצון במדינה הוא נמוך ביותר, הן משום שלא הייתה בסין כל מערכת מאורגנת לתרומת איברים מרצון מהמת, והן מסיבות תרבותיות. לדוגמה, בין 2003 ל-2009, רק 130 אנשים התנדבו להיות תורמי איברים. ב-2010, הצלב האדום הסיני השיק יוזמה לאומית למשוך תורמי איברים מרצון, אבל רק 37 אנשים נרשמו. בשל השיעור הנמוך של תרומת האיברים מרצון, רוב האיברים המשמשים בהשתלות מקורם באסירים, או שמקורם אינו ידוע. הממשלה הסינית אישרה ב-1984 תקנה המאפשרת הסרת איברים מפושעים שהוצאו להורג, בתנאי שהם נתנו מראש את הסכמתם, או במקרה שאף אחד לא דרש לקבל את הגופה.
למרות היעדר מערכת מאורגנת של תרומת איברים מרצון או של הקצאת איברים, זמני ההמתנה לקבלת איברים חיוניים בסין הם מהקצרים בעולם – לרוב מדובר במספר ימים או שבועות עבור איברים כמו כליות, כבד ולב. זה הפך את סין ליעד של תיירות השתלות בין-לאומית ולמקום מרכזי לניסויים בתרופות נוגדות דחייה. הרווח מסחר באיברים אנושיים מהווה מקור הכנסה רווחי עבור הממסד הרפואי הסיני, הממסד הצבאי והמשרד לביטחון הציבור. היות
שאין מערכת לאומית אפקטיבית של תרומת איברים מרצון או של הקצאת איברים, בתי החולים משיגים את האיברים מאנשים חיים, באמצעות הקשרים שלהם בבתי משפט, במרכזי מעצר, במחנות לעבודת כפייה ובבתי כלא.
ככלל, לא נמסרת למושתלי האיברים בסין זהותם של תורמי האיברים, וגם לא מספקים להם ראיות להסכמתו בכתב. במקרים מסוימים ייתכן שמונעים מהמושתלים לדעת אפילו את זהות הצוות הרפואי והמנתחים. בעיית חוסר השקיפות מצטרפת לחוסר המוחלט של כללי אתיקה למקצוע ההשתלות, וחוסר מוחלט של מערכת לטיפול משמעתי ואכיפה למנתחים המפרים את אמות-המידה האתיות.