אן לושאן היה מצביא מוכשר, ממוצא טורקי מעורב. ההיסטוריה המסורתית, העוינת כלפיו מסיבות מובנות, מציגות אותו באופן נלעג ושלילי. הוא מתואר כאדם שמן במידה חריגה, כשקרן שהצלחותיו הצבאיות היו קטנות יחסית ורק דיווחיו השקריים לחצר הביאו אותו למעמד נכבד. עם זאת אין חולק על העובדה שהוא הצליח להגן על צפונה של השושלת במשך שנים ולזכות בניצחונות. אן היה חביבו של הקיסר והיה גם מקושר ליאנג גו-פ'יי, בביקוריו בבירה היה נפגש עם הקיסר רבות והיה נחשב לאחד הגנרלים המקושרים ביותר לקיסר. אן היה המפקד של שלושה פיקודים אסטרטגיים חשובים בצפון מערב המדינה, והיה אחראי למלחמה בח'יתאנים. תחת פיקודו היו למעלה מ-160,000 חיילים. הוא היה המפקד בזירה זו במשך 12 שנים, וזכה להצלחות.
לא ברור אם אן פתח במרד בשל אילוץ או שהוא תכנן את המרד מראש. בכל מקרה, מתנגדיו בחצר הקיסר טענו שהוא חותר תחת השלטון ומעוניין בהפיכה. לי לין-פו נתן בו אמון לכן תפיסות אלו לא קנו מהלכים בחצר בתחילה, אולם לאחר מותו של לי, בשנת 752, ומינויו של יאנג גו-ג'ונג, החלו להישמע קולות המאשימים אותו בבגידה. תבוסתו של אן בקרב כנגד החית'אנים בשנת 751 סייעה לסיעת מתנגדיו. ההתנגדות לאן הלכה והחריפה, והלה הבין שבקרוב הוא יודח ויוצא להורג באשמת בגידה. בשנת 755 החליט לצאת למסע עונשין כנגד יאנג, ויצא בראש כוחותיו לכיוון הבירה.
מהלך המרד.
ההתקפה על צ'אנג אן.
אן יצא מאזור בייג'ינג של ימינו, לכיוון דרום מערב. הוא בטענה שיש בידו צו סודי מהקיסר לעלות על הבירה ולסלק את ראש הממשלה יאנג. התקפתו של אן הפתיעה את השושלת והיא לא כשלה להעמיד מולו התנגדות משמעותית. אן הביס בקרבות קטנים כמה מצביאים אחרים, ובשל היחס הטוב שהפגין כלפיהם, רבים מהם הצטרפו אליו. אן השתלט על העיר החזקה ביותר במזרח סין, לוו-יאנג, שם העביר את החורף. לאחר כיבוש העיר הסיר אן כל מסווה של נאמנות לקיסר והכריז על עצמו כקיסר חדש, בשושלת שתקרא שושלת יאן. הקיסר שואן דזונג הזעיק את מצביאיו כדי להגן על השושלת, אך מכיוון שהוא חשש לתת בהם אמון, הוא פיצל אותם ואסר עליהם לתאם את המהלכים ביניהם, אלא רק בתיווך החצר הקיסרית. מצב זה הקשה על המצביאים הנאמנים לטאנג להתמודד ביעילות עם המורדים, והם הובסו שוב ושוב על ידי הפיקוד היעיל והמרוכז של המורדים.
באביב 756 חידש אן את התקפתו לכיוון הבירה צ'אנג אן, וההתנגדות של נאמני הקיסר לא הצליחה לבלום אותו. המצביא גאו סיין-ג'ה, שנחשב לאחד המצביאים המוערכים בסין בעקבות ניצחונותיו על הערבים והטיבטים, הוצא להורג בשל תבוסה שספג בקרב כנגד אן. המצביא גה-שו חאן החזיק במעבר טונג גואן האסטרטגי, אך בניגוד לדעתו קיבל פקודה לעזוב את עמדותיו ולהתקיף, לאחר שגה-שו הובס לא נשארו כוחות שהיה באפשרותם לעצור את המורדים מלהגיע לצ'אנג אן. בשלב זה של המלחמה המצביא היחיד שהצליח להגיע להישגים היה ג'אנג סון, שהצליח להגן על העיר שאנג צ'יו, ובכך למנוע מהמורדים לבצע התקפה גדולה דרומה.
הייתה זו נקודת השפל של שושלת טאנג. הקיסר וכמה ממקורביו ברחו מצ'אנג אן לכיוון סצ'ואן ובדרך רצחו כמה משומרי הראש שלו את הפילגש יאנג גו-פיי ואת ראש הממשלה יאנג גו-ג'ונג, שהיו שנואים במיוחד. יורש העצר, לי חנג, סירב להצטרף אל אביו בבריחתו, נשאר בצ'אנג אן והכריז על עצמו כקיסר החדש, סו-דזונג. אביו, הקיסר שואן-דזונג, נאלץ לוותר על שלטונו מרצון לטובת בנו, שכן בשל המצב החמור הוא איבד את אמונם של רבים בחצרו, הוא התגורר בצ'נגדו עד לפטירתו בשנת 762. בקיץ 756 נכנס אן לושאן לצ'אנג אן, השתלט עליה ובזז אותה, בשלב זה היה נראה ששושלת טאנג הגיעה אל קיצה.
הדיפת המורדים.
ההצלה של שושלת טאנג לא הגיעה בעקבות מתקפה גדולה ויזומה, אלא בעקבות מלחמת התשה שניהלו נאמניה בעורף המורדים. בשנה שלאחר כיבוש צ'אנג אן נאלצו המורדים להילחם על נקודות מפתח רבות בשטחם שלהם, אותן תפסו נאמני השושלת. האירוע המפורסם ביותר בהקשר זה הוא קרב סוי-יאנג, שנערך בין כוחות גדולים של המורדים לבין כוח קטן יחסית הנאמן לטאנג, בפיקודו של ג'אנג סון. במהלך קרב זה הצליחו נאמני טאנג להחזיק בעיר סוי יאנג במשך עשרה חודשים, למרות מצור והתקפות קשות של המורדים. קרב זה התפרסם בשל מעשי הקניבליזם שהתרחשו בו, בשל המחסור במזון, ג'אנג וצבאו הרגו ואכלו את תושבי העיר (על פי מקורות מסורתיים: כ-20,000 איש). לבסוף הצליחו המורדים לכבוש את העיר, ימים ספורים לפני שהגיעו תגבורות של טאנג. עמידתם של ג'אנג ואנשיו בלמה את כוחות המורדים מלפלוש לעמק היאנגצה.
לטובת נאמני טאנג פעל גם חוסר הסדר במחנה המורדים. בשנת 757 חלה אן לושאן במחלת עור קשה וכנראה גם לקה בנפשו, הוא נרצח באותה השנה בידי בנו, אן צ'ינג סו', שהכתיר את עצמו לקיסר החדש של שושלת יאן. הוא היה חסר את היוקרה ואת הכישורים של אביו, ולא הצליח ללכד את מחנהו. מציאות זו נוצלה על ידי נאמני טאנג, שארגנו התקפת נגד גדולה, בפיקוד המצביאים פו-גו חואי-אן וגו דזה-יי. ההתקפה הייתה מוצלחת תוך זמן קצר הצליחו נאמני טאנג לכבוש את צ'אנג אן, ולאחר מכן את לוו יאנג.
ההצלחה של שה סה-מינג ודיכוי המרד.
המורדים הצליחו להשיג הצלחות נוספות לאחר שאחד מבכירי מצביאיו של אן לושאן, שה סה-מינג, רצח את אן צ'ינג סו' ומינה את עצמו לקיסר. הוא הצליח לאחד סביבו את מחנה המורדים, ובשנת 759 להתקיף את לוו יאנג ולכבוש אותה שוב. הצלחתו של שה הביאה אותו להתארגן למתקפה נוספת בכיוון צ'אנג אן, אלא שאז נרצח על ידי בנו שלו, שה סה-אוי, ומחנה המורדים התפורר שוב.
לאחר מותו של שה לא היה מפקד מרכזי מוסכם על הנהגת המרד, שה הבן היה באופן רשמי הקיסר של שושלת יאן, אך בפועל כל אחד ממנהיגי המרד פעל לעצמו. מציאות זו הקלה על המצביאים הנאמנים לטאנג, המתוגברים בפרשים אויגורים, להביס את כוחות המורדים שוב ושוב. בשנת 762 כבשו כוחות נאמני טאנג את לוו יאנג בפעם האחרונה, שה הבן ברח צפונה ובפברואר 763 התאבד. מאז כיבוש לוו יאנג לא היו קרבות מכריעים כנגד המורדים והמרד התפוגג מעצמו באטיות, כאשר עוד ועוד מצביאים עברו לצד של שושלת טאנג.
השפעות.
למרד אן לו שאן היו השלכות מרחיקות לכת. מספר ההרוגים היה עצום: מוערך בכ-36 מיליון, מה שעושה את המרד לאירוע הרצחני ביותר בתולדות האנושות ביחס לאוכלוסייה העולמית, כ-15%. להשוואה, יחס דומה בזמן מלחמות העולם של המאה ה-20 היה מביא לכ-300 מיליון קורבנות. רוב הקורבנות לא מתו כתוצאה ישירה מהמלחמה, אלא במגפות וברעב שהתפרץ בעקבות הפגיעה בתעלות ההשקיה בסין, שבלעדיהן לא היה ניתן לעבד את כל חלקות האדמה. הנזק של המלחמה היה רב גם בתחום התשתיות, בפגיעה, כאמור, בתעלות, ובערים המרכזיות שנכבשו ונבזזו שוב ושוב. החבלים הצפון מזרחיים העשירים של סין: חביי וחנאן, נפגעו קשות והיה בהם הרס רב. בתקופת המרד השליטה המרכזית על סין התרופפה, ובמקומות רבים ניצלו עובדה זו פורעי חוק וגרמו לאי סדר. על נזקי המרד ניתן ללמוד ממפקד האוכלוסין, בו ירד מספר משקי הבית מ-9,000,000 לפני המרד ל-2,000,000 אחריו, עובדה זאת מבטאת גם את כמות ההרוגים וגם את חוסר היכולת של הקיסרות לפקוד את כל התושבים לאחר המרד.
את חולשתה של שושלת טאנג, בעקבות המרד, ניצלו אויביה. הטיבטים פלשו לסין בשנת 763, והצליחו אף לכבוש לזמן קצר את הבירה צ'אנג אן. הם גם ניתקו את פרוזדור גאן סו המוביל אל אגן הטארים, ובכך איבדה סין את השליטה באזור זה למשך 1000 שנים כמעט. יוקרתה של שושלת טאנג נפגעה אנושות, והשושלת לא הצליחה לשחזר את תקופת הזוהר שלה מאז המרד ועד לנפילתה במאה העשירית.
המרד גרם גם לחוסר אמון בין השלטון המרכזי הסיני לבין מפקדי הצבא וראשי החבלים. לאורך כל המשך תקופת טאנג הייתה מתיחות בין החצר לבין השלטון המקומי.
בשל כל התוצאות האלו, מרד אן לושאן מהווה נקודת מפנה בהיסטוריה של שושלת טאנג ומסמל את המעבר מתקופת הזוהר של תחילת ימי השושלת לדעיכתה בשלהי ימיה.
מרד אן לו-שאן
מרד אן שי
סטיב גובס (סרט)
לסלו בבאי
לאסלו "לצי" בבאי (בהונגרית: Babai László; נולד ב-20 ביולי 1950 בבודפשט, הונגריה) הוא פרופסור למתמטיקה ולמדעי המחשב באוניברסיטת שיקגו. מחקריו מתמקדים בתורת הסיבוכיות, אלגוריתמים, קומבינטוריקה וקבוצות סופיות, עם דגש על יחסי הגומלין בין תחומים אלה.
הישגים.
בשנת 2015 הוכיח שבעיית הכרעה של גרפים איזומורפיים ניתנת לחישוב בזמן קואזי-פולינומי, בהשוואה לפתרון נאיבי שרץ בזמן !n עבור קלט (גודל גרף) n. בשנת 2017 גילה הראלד הלפגוט טעות בהוכחה זו, ובבאי תיקן את הטעות.
אותות.
ב-1993 זכה בפרס גדל, לצד שפי גולדווסר, סילביו מיקאלי, שלמה מורן וצ'ארלס ראקוף, על פיתוח המושג של מערכת הוכחה אינטראקטיבית.
בשנת 2015 נבחר לחבר באקדמיה האמריקאית לאמנויות ולמדעים, וזכה בפרס קנות'.
פרנסיס קוקלין
לאסלו בבאי
שון פרטווי
שון קארל רולנד פרטווי (באנגלית: Sean Carl Roland Pertwee; נולד ב-4 ביוני 1964) הוא שחקן אנגלי. הוא גילם את קפטן פיצפטריק במחזה "טום ג'ונס" עיבוד לספרו של הנרי פילדינג, את סמל ולס בסרט "Dog Soldiers", את הטייס סמית' בסרט "סיוט בקצה האופק" ואת אלפרד פניוורת' בסדרת הטלוויזיה "גותהאם" של רשת פוקס.
ביוגרפיה.
פרטווי נולד בלונדון. הוא בנו של השחקן ג'ון פרטווי מנישואיו השניים, שגילם את ההתגלמות השלישית של "הדוקטור" בסדרת הטלוויזיה "דוקטור הו". פרטווי הוא אחיה של השחקנית דריאל פרטווי. הוא נכדו של השחקן והתסריטאי רולנד פרטווי, וקרוב משפחה של השחקן ביל פרטווי.
הוא למד בבית הספר "טדינגטון" שבלונדון, ואחר כך ב"סאנברי קולג'".
קריירה.