קלוגה היה היחיד מבין ששה מועמדים שבנוסף לשפת האם ההולנדית שלו, הוא דובר את ארבע השפות הרשמיות של ארגון הבריאות העולמי: צרפתית, גרמנית, אנגלית ורוסית. הוא גם היה המועמד הטוב ביותר במבחני הבחירה, עם ציון "מצוין". עם מינויו למנהל האירופי של ארגון הבריאות העולמי בפברואר 2020 נדרש לתאם את מאמצי המאבק במגפת הקורונה והוא במסגרת תפקידו הוא אחראי לפיקוח על בריאות האירופאים, בשיתוף פעולה עם שרי הבריאות של 53 המדינות האירופיות החברות בארגון הבריאות העולמי. במסגרת תפקידו הוא מטפל במספר ההולך וגדל של אנשים עם מחלות כרוניות ונפשיות ומחלות הנגרמות על ידי זיהום אוויר, מאבק בעובדה שפחות אנשים מתחסנים ומשתמשים לרעה באנטיביוטיקה הגורמת לעמידות לאנטיביוטיקה, טיפול במחסור בעובדי רפואה ועלויות הולכות וגדלות של תרופות.
מכירת העבדים הישועית, 1838
בשנת 1838 אירעה מכירת מאות עבדים על ידי הכנסייה הקתולית הישועית (באנגלית: Jesuit slave sale). עניין זה פורסם בשנת 2016, והציב תזכורת לא מחמיאה להיסטוריית העבדות בארצות הברית. מכירת העבדים על ידי הכנסייה אפשרה את בניית אוניברסיטת ג'ורג'טאון הקתולית.
בשנת 1838 נמכרו 272 בני אדם: גברים, נשים וילדים, שהיו עבדים ממוצא אפרו-אמריקאי, על ידי הכנסייה הקתולית הישועית במרילנד. רוב ההכנסות מהמכירה שימשו להקמת מכללת ג'ורג'טאון (כיום אוניברסיטת ג'ורג'טאון ), שנוהלה על ידי הישועים. אותם עבדים היו שייכים לבעלי מטעים, חברים בכנסייה הקתולית במרילנד; נמסרו לכנסייה ונמכרו באמצעותה להנרי ג'ונסון וג'סי בייטי. מחיר המכירה היה 115,000 דולר, סכום השווה כיום לכמעט שלושה מיליון דולר (נכון ל-2016, $2,761,078) מתוך המקדמה בסך 25,000 דולר, 17,000 דולר שימשו לפירעון חוב הבנייה שתומאס פ. מאלדי, הממונה המחוזי שניהל את המכירה, צבר כנשיא מכללת ג'ורג'טאון.
הוותיקן, שהוא מרכז הכנסייה הקתולית ברומא, הציב מספר תנאים "הומניים" למכירה, אך בפועל אף אחד מהתנאים לא התקיים. תנאים אלה קבעו כי לא תהיה הפרדה משפחתית בין הורים לילדים או בין אחים; כי התמורה לא תשמש לתשלום חובות או הוצאות התפעול של המכללה וכי הם יתמכו בפרקטיקה הדתית של האנשים המשועבדים. בשנת 1848 כתב הכומר הישועי ג'יימס ואן דה ולדה למאלדי על חששותיו מהיעדר הדרכה דתית שקיבלו העבדים שנמכרו להנרי ג'ונסון, וקרא למאלדי לתרום כספים להקמת בית תפילה.
רבים מהצאצאים של בני האדם שנמכרו (המכונים לעיתים "GU 272") חיים כיום במרינגואין, לואיזיאנה ובסביבתה.
מדובר בכמות גדולה של עבדים, ובמקרה יוצא דופן של מכירת בני אדם על ידי הכנסייה. עצם המכירה נחשב דבר נורמטיבי לזמנו, בשנת 1838, ואף היטיב עם הקהילה ואיפשר הקמת מוסד לימודי ראוי. בשנת 2016 נחשפו במאמר ב"ניו יורק טיימס" המקורות הכספיים להקמת אוניברסיטת ג'ורג'טאון, דבר שעורר סערה ציבורית גדולה, שלא שככה. בעקבות הסערה הציבורית נחתמה באפריל 2019 עצומה של יותר מ־10,000 סטודנטים, מעל שני שלישים מהסטודנטים באוניברסיטת ג'ורג'טאון, שקראו לפצות את צאצאי האנשים שנמכרו, ולהקים קרן למימון פיצויים לצאצאי 272 המשועבדים, קרן שתממן את לימודיהם באוניברסיטה. העצומה הוצגה לאוניברסיטה לאישור הדירקטוריון שלה. ג'ורג'טאון היא אוניברסיטה פרטית, שאינה מחויבת לעצומות כגון אלה.
המכירה.
רקע.
מכללת ג'ורג'טאון (לימים נודעה בשם אוניברסיטת ג'ורג'טאון) נוסדה על ידי ג'ון קרול, הבישוף של בולטימור, בשנת 1789. בשנת 1829 מונה הכומר תומאס פ. מאלדי לנשיא מכללת ג'ורג'טאון. האוניברסיטה ממוקמת בוושינגטון הבירה, ורוב הלומדים בה באותה התקופה, כרוב תושבי המקום, ראו בעבדות דבר נורמטיבי, ולא ראו בכך הפרת זכויות אדם. עם זאת, מאחר שהייתה מוסד דתי קתולי, עד לפרסום הפרשה כיום, לא נקשר שמה של האוניברסיטה באופן מובהק לתמיכה בעבדות. האוניברסיטה, באותם ימים מכללה, הוקמה באופן פרטי, ולצורך הקמתה נדרש מימון רב. בבעלות חברי הכנסייה הישועית היו שטחי מטע נרחבים, וכן כמות גדולה של עבדים. מכירת העבדים נועדה לאפשר קבלת סכומי כסף ניכרים, שיאפשרו תשלום חובות לספקים והקמת המכללה. באופן מצער, לא נחווה הדבר באותה תקופה כדבר לא מוסרי.
המכירה עצמה.
272 בני אדם נמכרו והועברו ללואיזיאנה, שם היה צורך לעבודת עבדים כדי לספק את העבודה עבור שדות כותנה ומטעי סוכר. ההכנסה הכספית הגדולה מהמכירה שימשה למימון חלק נכבד מהמבנים בקמפוס של אוניברסיטת ג'ורג'טאון. מכירת בני האדם לצורך בניית אוניברסיטת ג'ורג'טאון היא אחת הדוגמאות הדרמטיות בארצות הברית, לאופן שבו הושג עושר מפגיעה קשה בזכויות אדם, עושר שפירותיו נותרו קיימים גם כיום. למעשה, רוב הסטודנטים באוניברסיטאות במדינות הדרום של ארצות הברית, אף שנים רבות אחרי מלחמת האזרחים האמריקאית, הגיעו ממשפחות בעלות עבדים, כאשר עובדתית ניתן לומר כי העבדות מימנה את לימודיהם. עם זאת, מקרה זה ייחודי, הן בגלל אופן המכירה של בני אדם על ידי מוסד דתי; והן מאחר שהמכירה הביאה ישירות למימון הקמת אחת האוניברסיטאות הפרטיות הוותיקות והמוכרות במדינה, הממוקמת בוושינגטון הבירה. פרסום האירוע מהווה סמל לאובדן צלם האנוש שבעבדות בארצות הברית, לפני זמן לא רב.
בני האדם שנמכרו כעבדים על ידי הכנסייה הקתולית הישועית נמסרו בהמשך לסמואל גרלנד. הוא קנה את העבדים האלה לעבודה על אדמת משפחתו במחוז הינדס, מיסיסיפי, בדרום המרוחק. העבדים מוושינגטון הבירה נדרשו ללכת למיסיסיפי במסע רגלי מפרך, כשהם יחפים ואזוקים בשלשלאות, דרך וירג'יניה, דרך נוקסוויל, עד שהגיעו לאדמת גרלנד במיסיסיפי, מסע של כ־800 קילומטרים. הם לא הוכרו כבני אדם, ולמרות ההסכמות בעת המכירה, הופרדו בני משפחות, וחלקם נמכרו לאחרים.
בעקבות חשיפת הפרשה.
בשנת 2016 פורסמה לראשונה בעיתון "הניו יורק טיימס" כתבה על כספי הדמים מהם נבנתה אוניברסיטת ג'ורג'טאון, והדבר גרם לסערה שלא שככה במשך שלוש שנים. בשנת 2019, בעקבות לחץ ציבורי, החלה אוניברסיטת ג'ורג'טאון לנסות לאתר את צאצאיהם של אותם בני האדם שנמכרו על ידי הישועים. נמצאו כמה צאצאים של אותם אנשים שנמכרו כמעט לפני 200 שנה. רבים מתגוררים בלואיזיאנה וחלקם שמרו על האמונה הקתולית של אבותיהם.
באותו מאמר נוקב בעיתון "הניו יורק טיימס" העלה העיתון הצעה לפצות, על ידי מתן מלגות ללימודים חינם, את צאצאי אותם עבדים, אם הם מגיעים ללמוד בג'ורג'טאון. באופן שאינו מובן מאליו, נשיא אוניברסיטת ג'ורג'טאון נפגש עם כמה מהצאצאים, במטרה להכיר ולתקן את מורשת העבר.
מורשת.
הגילוי על המקור הכספי להקמת אוניברסיטת ג'ורג'טאון דווח לראשונה במאמר ב"ניו יורק טיימס" משנת 2016.
לאחר רעש ציבורי ותקשורתי מתמשך, בשנת 2017 הכירה האוניברסיטה בפעם הראשונה באופן רשמי בעוול מצידה, בפרסום ושידור התנצלות רשמית. ההכרה הרשמית מתנהלת בשאלת הפיוס בין האוניברסיטה לצאצאים; קבוצת עבודה פנימית בג'ורג'טאון המליצה לאוניברסיטה להציע "את אותה התחשבות שהם נותנים לחברי קהילת ג'ורג'טאון (עובדי האוניברסיטה) בתהליך הקבלה, לצאצאים". בתגובה לנושאים אלה, הוקמו קבוצות צאצאים, כולל אגודת הצאצאים המכונה GU 272.
לאחר שהגילוי סביב מכירת העבדים זכה לפרסום נרחב יותר, החליטה האוניברסיטה לשנות את שמם של שני בניינים הנושאים שמות של שני כמרים ישועים בג'ורג'טאון, שמילאו תפקידים משמעותיים במכירה בשנת 1838: תומאס מַאלֶדִי, וויליאם מֶקְשֶׁרִי. בנובמבר 2016 שונה שמו של היכל מַאלֶדִי (Mulledy Hall) לשם החדש "היכל החופש" (Freedom Hall). ושמו של היכל מֶקְשֶׁרִי (McSherry Hall) שונה ל"היכל הזיכרון" (Remembrance Hall) כשמות זמניים, בשעה שנשקלו שמות אחרים. בשנת 2017 הוחלט להקדיש את שמות שני הבניינים על שמם של אייזק, העבד הראשון שרשום במסמך המכירה משנת 1838; ואן מארי בקרפט (), אישה שחורה חופשית () שהקימה בית ספר בג'ורג'טאון לתלמידות שחורות.
היכל אייזק הוקינס.
אייזק הוקינס היה אדם שנחטף והובא לעבדות בארצות הברית בסביבות 1773 וכפי הנראה הוטבל לנצרות בשנת 1777. רישומים היסטוריים אינם מספקים שם משפחה, ולכן הוקצה לו שם המשפחה של צאצאיו, הוקינס. לפני המכירה הוא התגורר במגורי עבדים במטע הביצה הלבנה של הישועים ליד בואי, מרילנד של ימינו. נולדו לו לפחות חמישה ילדים. הוא היה בן 65 בעת המכירה בשנת 1838. רוב בני משפחתו נמכרו גם הם ונשלחו ללואיזיאנה; בנו פטריק, שהובא באותה ספינה, ונכדו קורנליוס נשלחו גם הם ללואיזיאנה. שמו של אייזק אינו מופיע בשטרות מכר משנות ה -50 של המאה ה-19 הכוללים את צאצאיו, ולכן יש להניח שאייזק נפטר לפני כן. לאייזק צאצאים חיים שניתן היה לאתרם בשנת 2017.
אייזק הוקינס נבחר לייצג את כל קבוצת בני האדם שנמכרו, לצורך שינוי שם הבניין, מכיוון ששמו היה הראשון ברשימת הנמכרים המשועבדים. ההיסטוריון של ג'ורג'טאון מוריס ג'קסון אמר, "חשבנו לקחת את שמו של האדם הראשון ברשימה, מאחר שבאופן מסוים הוא הופך להיות נציג של רשימת כל בני האדם השחורים המשועבדים ברשימה, שנמכרו". הבניין ובניין סמוך נבנו בסביבות 1833 ו-1904, ולכן כפי הנראה הם מומנו באופן מובהק מכספי הדמים של מכירת בני האדם. עד שנת 2004 שימשו שני הבניינים כהיכלי לימוד. מצבם חייב שיפוץ, הם נסגרו, שופצו, ונפתחו מחדש בשנת 2015 כבנייני דיור לסטודנטים.
בבירור גנאלוגי נמצא גם כי השחקנית ש. אפאתה מרקרסון היא אחת מהצאצאים של אייזק הוקינס.
יומנו של חנון - במים עמוקים