במרכז העלילה נמצאות הנרייט ולואיס האסופית, שגדלות יחד כאחיות. כאשר לואיס מתעוורת, הן נוסעות לפריז על מנת לברר אם אפשר לרפא את עיוורונה של לואיס. שם, מתאהבת הנרייט באציל. מקסימיליאן רובספייר דן אותו למוות, והנרייט נידונה עמו לאותו גורל. ז'ורז' דנטון מציל את הנרייט מהגיליוטינה והיא חוזרת ומטפלת באחותה.
בסרט מתרחשות במקביל שתי עלילות. מחד, סיפור חייהן של שתי האחיות, ומאידך סיפורה של האומה הצרפתית המסומל על ידי ההמון. הסרט העוסק בפשוטי העם יוצר אצל הצופה תחושת הזדהות כמשתתף במהפכה הצרפתית.
נפוליאון (סרט)
נפוליאון (באנגלית: Napoléon) הוא סרט אילם מ-1927 שביים אבל גאנס, הסוקר חלק מחייו של נפוליאון, מילדותו בקורסיקה עד לפלישתו לאיטליה. הסרט המקורי נמשך שש שעות, אך קוצץ לשלוש עם יציאתו לאקרנים.
כדי לשחזר את תקופת נפוליאון השתמש גאנס במונטאז'ים של מקומות בפריז. המונטאז'ים מהווים את רובו של הסרט, כיוון שמחוסר תקציב לא הייתה לגאנס אפשרות לצלם באתרי ההתרחשות המקוריים.
נפוליון (סרט)
ההגירה הגאורגית לפולין
מספר , אינטלקטואלים ו היגרו מגאורגיה לפולין, לאחר פלישת הצבא האדום לרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, בפברואר 1921, כשהם משאירים מאחוריהם את הרפובליקה הסוציאל-פדרטיבית הסובייטית של עבר הקווקז (הישות שקדמה לגאורגיה הסובייטית), שנוסדה במרץ של אותה שנה. אף על פי שמספרם לא היה רב, הגיע מספרם למאות. הקהילה הגאורגית בפולין הייתה פעילה מאוד פוליטית ותרבותית. הנודעים ביותר מביניהם בצבא פולין מתחילת שנות ה-20 ועד לסוף מלחמת העולם השנייה.
הפרומתאיזם הגאורגי.
כחלק מהתפיסה הפוליטית של יוזף פילסודסקי, פרומתאיזם, התפתחה מערכת יחסים דיפלומטית פעילה בין פולין לבין הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, במטרה להקטין את כוחה של רוסיה הצארית, והישות שנוסדה אחריה, ברית המועצות, על ידי תמיכה בתנועות הלאומיות האנטי רוסיות העיקריות, בתוך תחומי רוסיה, ששאפו לעצמאות.
קבוצת תנועת הפרומתאיזם הגאורגים הייתה הקבוצה הפעילה ביותר מבין התנועות שנתמכו על ידי פילסודסקי. פעילות זו לא נצפתה על ידי הבולשביקים, שארגנו, בשנת 1930, את ההתנקשות בנואה רמישווילי, מנהיג פוליטי גאורגי בולט, והמקדם הראשי של הפרומתאיזם.
בשנת 1932, החל משא ומתן לחוזה פולני-סובייטי, שהאיץ את נפילת תנועת הפרומתאיזם, אף על פי שהגאורגים המשיכו בפעילותם במגוון ארגונים סוציאליים ותרבותיים. החשובה ביותר מביניהם הייתה "ועדת גאורגיה" שנוסדה מוקדם בשנת 1921 על ידי מספר אינטלקטואלים גאורגים שהונהגו על ידי סרגו קורולאשווילי. הם יצרו קשר עם מרכזי ההגירה הפוליטי הגאורגיים באירופה. בראשם זה שבפריז. הוועדה ארגנה מגוון מפגשים ופעילויות סוציאליות, וסיפקה תמיכה למהגרים הגאורגים. היא הוציאה לאור גם מספר פרסומים משלה: "פרו גאורגיה" (1922) ו"פרו פרטיה" (1923). בשנים 1923–1924, היה קורולאשווילי עורך העיתון "שלוס ושודו", שעסק בנושא הבעיה הגאורגית. הגאורגים ארגנו גם את "ארגון הסטודנטים הגאורגים" ו"האגודה הפולנית-גאורגית" שהונהגה על ידי הנסיך פאוול טומאנישווילי. מגבלות פיננסיות הגבילו פעילות נרחבת של ארגונים אלה.
הגאורגים והשירות בצבא הפולני.
מיד לאחר נפילת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה, פנה נואה ז'ורדניה, ראש ממשלת הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה בגלות, למדינות הידידותיות, במיוחד לצרפת, יוון ופולין, לעזור לו לשמר סגל צבאי מקצועי. ממשלת פולין הגיבה מיידית, והחל משנת 1922 ועד לשנת 1924, מאות אצילים שהיו קצינים גאורגים הומלצו על ידי ממשלת ז'ורדניה, והתקבלו לבתי הספר הצבאיים של פולין. מספר קצינים מקצועיים מצבא הרפובליקה הדמוקרטית של גאורגיה לשעבר עברו אימונים במרכזי ההכשרה הפולנים. למרות שהפולנים לא התחייבו לכך, למעשה גויסו קצינים אלה לצבא הפולני כקצינים. כתוצאה מכך עמד מספר אנשי הצבא הגאורגים ששירתו בצבא הפולני על 1,000 איש.
עם התפרצות מלחמת העולם השנייה, רוב הקצינים הגאורגים השתתפו בהגנה מפני הפלישה הגרמנית לפולין, וחלק מהם פיקד על רגימנט של חיילים פולנים. הידועים ביותר מביניהם היו:
מספר קצינים גאורגים נישבו על ידי הכוחות הסובייטים במהלך המערכה בשנת 1939. גנרל צ'חיידזה, מייג'ור ממלדזה, קפטן סחירטלאדזה וקפטן רוסיאשווילי נהרגו במהלך טבח יער קאטין, משנת 1940 ועד 1941. הרבה אחרים בילו מספר שנים בגולאגים.
במהלך כיבוש פולין, ארגנו מחדש הגרמנים "ועדת גאורגיה" שבסיסה היה בוורשה. ושמה אותה תחת שליטה הדוקה. מנהלת הכיבוש עודדה את החיילים הגאורגים ששרתו בצבא הפולני להצטרף ללגיון הגאורגי של הוורמאכט. חלק מהם התפתו, אבל כתוצאה מהלחץ הגרמני הצטרפו רובם לתנועת ההתנגדות הפולנית. כומר הכנסייה הגאורגית, גרִיגוֹל פֶּרַאדזֶה , מאוניברסיטת ורשה, סיים את חייו במחנה הריכוז, אושוויץ, בשנת 1942, כאשר נכנס במתכוון לתאי הגזים במקומו של פרופסור יהודי שהיה בעל משפחה גדולה.
בתום המלחמה, רוב הגאורגים היגרו למערב אירופה או הוגלו למחנות סובייטים. מעטים (כמו גנרל ולריאן תַאבִּידזֶה ) נותרו במחתרת הפולנית האנטי קומוניסטית מספר עשורים.
חיפוש
חיפוש (אלגוריתם)
במדעי המחשב, אלגוריתם חיפוש הוא אלגוריתם המשמש לחיפוש נתון נדרש במבנה נתונים. חיפוש הוא פעולה בסיסית בפיתוח תוכנה, למשל לשם אחזור מידע מבסיס נתונים, ולכן הושקע מאמץ בפיתוח אלגוריתמים יעילים לביצוע משימה זו. את האלגוריתמים ניתן לחלק לשני סוגים.
חיפוש ממצה.
חיפוש ממצה הוא חיפוש המאפשר לקבוע שהנתון נמצא במערכת כמפתח לחיפוש. ובמקרה שהוא נמצא, ניתן לקבל את הנתונים שהוא מאנדקס.
החיפוש הבסיסי ביותר הוא חיפוש בכוח גס - מעבר על כל הנתונים לפי סדרם, עד למציאת הנתון המבוקש, אם הוא אכן נמצא. מקובל לכנותו חיפוש ממצה בסיסי, או אלגוריתם חיפוש נאיבי. זהו חיפוש בלתי יעיל, וכאשר מספר הנתונים שבהם יש לחפש הוא גדול, החיפוש נמשך זמן רב, במידה בלתי סבירה.
כאשר הנתונים ממוינים, ניתן לשפר משמעותית את החיפוש על ידי שימוש בחיפוש בינארי. הבעיתיות בשיטה זו היא הדרישה שהנתונים יהיו ממוינים מראש, והצורך לשוב ולמיינם בכל פעם שנתון חדש מוכנס למאגר או כשנתון קיים מוצא ממנו.
כדי לאפשר חיפוש מהיר מחד, ולהימנע מן הצורך למיין את הנתונים בכל פעם שחל בהם שינוי מאידך, פותחו מבני נתונים השומרים על הנתונים במצב ממוין.
מבנה נתונים בסיסי המאפשר זאת הוא עץ חיפוש, שהוא מבנה נתונים ממוין המאפשר הכנסה, הוצאה וחיפוש. עצי חיפוש משוכללים יותר כמו עץ אדום שחור ועץ AVL מאפשרים לבצע את הפעולות הללו במהירות (דהינו בסיבוכיות נמוכה).
לחיפוש בגרפים (כמו עצי החיפוש שהוזכרו לעיל) משמשים אלגוריתם חיפוש לעומק ואלגוריתם חיפוש לרוחב.
חיפוש הסתברותי.
בחיפוש כזה מוסכם לפני תחילתו שבהסתברות ידועה, החיפוש לא יחשוף נתון שכן מצוי במערכת, ואף מפתח לנתון שכן מצוי.
סטיב בלמר
סטיב באלמר
סטיבן אנטוני באלמר (באנגלית: Steven Anthony Ballmer; נולד ב-24 במרץ 1956) הוא איש עסקים אמריקאי יהודי. היה מנכ"ל חברת מיקרוסופט מינואר 2000 עד פברואר 2014. הבעלים של קבוצת הכדורסל לוס אנג'לס קליפרס מה-NBA.
באלמר הוא האיש השני שהפך למיליארדר (בדולרים) על בסיס מימוש אופציות שקיבל כעובד בחברה, לא כמייסד החברה או עקב קשרים עם מייסדי החברה. בנובמבר 2021 הוערך הונו על ידי המגזין פורבס במעל 107 מיליארד דולר.
קורות חיים.
באלמר נולד בעיר דטרויט במישיגן, ארצות הברית. אביו, פרדריק באלמר, היה מהגר שווייצרי שעבד כמתרגם בתקופת משפטי נירנברג ואמו באטריס דווקין באלמר, הייתה בת של מהגרים יהודים מהעיר פינסק, רוסיה (כיום בלארוס); סבו מצד אמו ניהל מגרש מכוניות משומשות בדטרויט. באלמר גדל עם אחותו הקטנה בפארמינגטון הילס ליד דטרויט, שם עבד אביו כמנהל בחברת פורד. מסופר עליו כי גם כאשר הונו הגיע לכ-14 מיליארד דולר, הוא נהג במכונית לינקולן קונטיננטל, כמחווה לאביו, שעבד 30 שנה בחברת פורד, ומחווה לעיר מולדתו.
במהלך לימודיו בבית הספר דטרויט קאנטרי דיי, באלמר היה מנהל קבוצת הכדורסל של בית הספר. ב-1973 סיים את לימודיו בבית הספר, הוא השיג ציון מלא של 800 נקודת בחלק המתמטי של בחינת ה-SAT. הוא התקבל לאוניברסיטת הרווארד, ובמהלך שנתו הראשונה פיתח חברות טובה עם ביל גייטס. החברות ביניהם המשיכה גם לאחר שגייטס נשר מהרווארד לטובת הקמת חברת התוכנה החדשה, מיקרוסופט. בהרווארד, באלמר היה מנהל הפרסום של שני עיתוני האוניברסיטה, הרווארד קרימזון והרווארד אדווקט. ב-1977 הוא סיים את לימודיו עם תואר ראשון במתמטיקה שימושית ובכלכלה.
באלמר נשוי לקוני שניידר (עובדת מיקרוסופט) ויש לו שלושה ילדים.
קריירה.
אחרי סיום האוניברסיטה, עבד באלמר שנתיים בחברת פרוקטר אנד גמבל כעוזר מנהל ייצור לפני שהתקבל לאוניברסיטת סטנפורד - לבית הספר למנהל עסקים, שם קיבל תואר שני במנהל עסקים. שנה לאחר מכן עזב באלמר את סטנפורד לאחר שגייטס שכנע אותו להצטרף למיקרוסופט. באלמר היה העובד ה-24 במיקרוסופט כשהצטרף ב-11 ביוני 1980, המנהל העסקי הראשון אשר הועסק על ידי גייטס. בהתחלה הוצע לו שכר של 50,000$ וגם אחוזי בעלות בחברה. כשמיקרוסופט הפכה לתאגיד ב-1981, החזיק באלמר בבעלותו 8% מהחברה.
באלמר הוביל כמה מחלקות במיקרוסופט, הכוללות את פיתוח מערכות ההפעלה, תפעול, מכירות ותמיכה. ביולי 1998, קודם לתפקיד נשיא החברה, וב-13 בינואר 2000 מונה למנכ"ל החברה, במקום ביל גייטס שפרש.