ב-27 ביוני 1941, במהלך מבצע ברברוסה, שבו הגרמנים לעיירה, ורצחו בה בו ביום 8 יהודים. לאחר מכן, הועברה השליטה בעיירה לידי המשטרה האוקראינית, וזו הוציאה להורג 38 יהודים ביישוב שהואשמו בקומוניזם. בד בבד, נחטפו יהודי העיירה לעבודות כפייה, הוטלו עליהם מגבלות תנועה, ובוצעו בהם מעשי התעללות, תוך גזיזת זקנים ופיאות. יודנרט שהוקם בהמשך בעיירה הסדיר את התייצבות היהודים לעבודות הכפייה המפרכות, שלוו במעשי התעללות, והעביר לשלטונות סכומי כופר גבוהים. בדצמבר 1941 שילחו הגרמנים כמה מאות גברים יהודים מהעיירה למחנות עבודה. בתקופה זו הגיעו לעיירה יהודים נוספים שגורשו מכפרי הסביבה.
ב-15 ביולי 1942 ערכו שוטרים גרמנים ואוקראינים אקציה ראשונה בעיירה, בה סרקו את בתי היהודים בה, תוך ירי בחולים ובמסתתרים. כ-800 יהודים שנתפסו הוסעו במשאיות לראווה רוסקה, וכעבור מספר ימים שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. דירות המגורשים נבזזו לאחר מכן בידי האוקראינים.
בספטמבר 1942, לאחר ראש השנה תש"ג, נערכה בעיירה אקציה שנייה, בה נרצחו כ-1,000 יהודים. בסוף אותו חודש גורשו אחרוני יהודי העיירה, חסרי כל, לראווה רוסקה, וניימירוב הוכרזה רשמית כ"נקייה מיהודים". עד שחרור האזור ביולי 1944 עוד ערכו הגרמנים מצוד אחר יהודים מסתתרים ביערות שבסביבת העיירה.
שניים מהיהודים הבודדים מהעיירה ששרדו את השואה נרצחו בה בידי אוקראינים לאחר ששבו אליה.
ניימיריב
נעמארעוו
אולף מרשל
אנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת
האנדרטה לזכר חללי המשחתת אילת בחיפה, היא אחד מאתרי הזיכרון ל-47 חללי אח"י אילת (ק-40) שטובעה בטילי ים-ים במים בינלאומיים בקרבת פורט סעיד ב-21 באוקטובר 1967.
מבנה ופרטים.
הפסל, שתוכנן על ידי האמן יגאל תומרקין ביזמת מפקדת חיל הים, הוצב בשנת 1994 על שובר הגלים הראשי בנמל חיפה. במקום זה שימש תזכורת לכלי השיט היוצאים ונכנסים מהנמל, אך לא ניתן היה להתקרב אליו ולערוך לידו טקסים. עיריית חיפה נאותה להקצות שטח בין שדרות ההגנה לרחוב אלנבי, והאנדרטה חודשה והועברה למקומה הנוכחי. חנוכת האנדרטה נעשתה על ידי מפקד חיל הים אלי מרום משפחות החללים, קצינים בכירים וותיקי החיל באזכרה ב-21 אוקטובר 2009.
האנדרטה עשויה מתכת צבועה בשילוב עם שיש.
בחזית האנדרטה מופיעות הסיסמה, הנפוצה בחיל הים, "מעולם לא נוצח עם ששלט בים", והכתובת "אנדרטה לזכר לוחמי המשחתת אח"י אילת 21.10.1967".
רשימת הרוגי הטיבוע.
בגן האנדרטה ניטעו 47 עצי ברוש לציון חללי הטיבוע. על האנדרטה משני צידיה רשומים שמות 47 אנשי הצוות שנהרגו בטיבוע תפקידיהם ומקום מצבתם.
טורובין
טורובין (בפולנית: Turobin) הוא כפר במחוז בילגוריי שבפרובינציית לובלין בפולין, כ-31 ק"מ צפונית לבילגוריי, בו התקיימה עד השואה קהילה יהודית גדולה.
תולדות היישוב.
הכפר טורובין נזכר לראשונה בתחילת המאה ה-14, ובשנת 1389 הוענקו לו זכויות עיר. במהלך המאה ה-16 היה הכפר בבעלות משפחת האצולה זמויסקי, ובתקופה זו התפתח, ונקבעו בו ימי שוק וירידים.
באמצע המאה ה-17 הוחרב היישוב בידי הקוזקים והשוודים, ובשנת 1701 פקדה אותו מגפה קטלנית. בחלוקת פולין השלישית, בשנת 1795, נכלל הכפר בתחום אוסטריה, ובשנת 1815 נכלל בתחומי פולין הקונגרסאית.
יהודי טורובין.
יהודים ישבו בטורובין מהמאה ה-16, ובשנים אלה הותר להם להקים בו בית כנסת. במהלך המאה ה-17 היו פעילים יהודי היישוב בוועד ארבע הארצות. בשנות ה-20 של המאה ה-19 הוקם בעיירה בית כנסת מאבן. במהלך המאה ה-19 גדל מספר היהודים בכפר, ובסוף אותה מאה נמנו בו 1,509 יהודים. צביון היישוב בשנים אלה היה חסידי, ובשנת 1904 התארגנה בו קבוצה ציונית ראשונה.
ערב מלחמת העולם הראשונה נערכו פרעות נגד יהודי היישוב, ותקיפות אלה נשנו כאשר עברו במקום החיילים הרוסים. עם כניסת חיילי הצבא הכחול ליישוב, בסוף 1918, ערכו גם הם פרעות ביהודיו. פרעות אלה נשנו במהלך המלחמה הפולנית-סובייטית שנתיים לאחר מכן.
בין מלחמות העולם נמנו בכפר כ-1,400 יהודים, רוב תושביו, והקהילה במקום השתקמה בסיוע ארגוני עזרה הדדית, הג'וינט ויוצאי הכפר בארצות הברית. בשנים אלה התקיימה ביישוב פעילות ציונית, ואף הוקם בסמוך לו קיבוץ הכשרה. כמו כן, פעלו ביישוב הבונד ואגודת ישראל, שהפעילה ביישוב בית ספר מרשת בית יעקב.
בשואה.
עם פרוץ מלחמת העולם השנייה הגיעו ליישוב פליטים יהודים ממערב פולין. היישוב, שנכבש לזמן קצר בידי הגרמנים, נתפס לאחר מכן בידי הצבא האדום, אך הועבר לשליטה גרמנית בתחילת אוקטובר 1939, בהתאם להסכם ריבנטרופ מולוטוב. עם התפנות הסובייטים מהכפר, ועוד טרם נכנסו אליו הגרמנים, נערכו פרעות ביהודיו. לאחר כניסת הגרמנים, נלקחו יהודי היישוב לעבודות כפייה, ובתקופה הראשונה לכיבוש הגיעו לכפר פליטים יהודים נוספים, אשר רבים מהם מתו ממגפה שפרצה ביישוב. יודנרט שמונה בכפר בהמשך נצטווה לספק לגרמנים עובדי כפייה, ובהם מאות עובדים למחנות עבודה, ולהעביר להם תשלומי כופר.
ב-15 במאי 1942 הוציאו הגרמנים להורג 13 יהודים מהיישוב, באשמה שסייעו לעובדי הכפייה, וכן כ-50 יהודים נוספים, אשר הוכנסו לחדר, אליו נזרקו רימוני יד. ב-17 במאי 1942 פשטו על הכפר אנשי ס"ס וכוחות עזר אוקראיניים, ריכזו את כ-2,700 היהודים שנותרו בו, ושילחו אותם למחנה ההשמדה סוביבור. קבוצה קטנה של עובדי כפייה יהודים שעוד הושארה ביישוב שולחה ב-14 באוקטובר 1942 לגטו איזביצה, וממנו לבלז'ץ.
מקהילת טורובין לא שרד איש את השואה.
טורבין
מבחן שליטה
יום השחרור וההצלה
יום השחרור וההצלה מצוין מדי שנה בכ"ו באייר לציון ניצחון בעלות הברית על גרמניה הנאצית במלחמת העולם השנייה.
יום הניצחון לציון כניעתה של גרמניה מצוין במדינות המערב ב-8 במאי (יום הניצחון באירופה) ואילו בגוש המזרחי, ב-9 במאי, כ"יום הניצחון בחבר המדינות". גם בישראל הוא מצוין ב-9 במאי, בהגדרה "יום הניצחון על גרמניה הנאצית".
בשנת ה'תשע"ד יזם גרמן (גבריאל) זכרייב, סגן-נשיא הקונגרס היהודי-רוסי את ציון יום הניצחון גם על פי התאריך העברי. היוזמה נתמכה על ידי ועידת רבני אירופה והרבנים הראשיים לישראל. יום השחרור וההצלה צוין לראשונה גם בתאריך העברי בשנת תשע"ד באירועים בכנסת, בכותל המערבי, במטה האומות המאוחדות שבניו יורק ובאירופה. באותה שנה החל פרויקט לחשיפת קבריהם של כרבע מיליון יהודים שנהרגו כחיילים בצבאות בעלות הברית והמחתרות.
בה'תשע"ה, לרגל שבעים שנה לכניעת גרמניה הנאצית הוכנסו שלושה ספרי תורה לכנסת, לכותל המערבי ולביתו של הרב חיים קנייבסקי. טקסים נוספים לציון יום השחרור וההצלה נערכו בטולוז, במוסקבה ובירושלים. באותה שנה גם החל לימוד 6,250,000 משניות לזכר נרצחי השואה והחיילים היהודים שנהרגו בצבאות בעלות הברית והמחתרות במלחמת העולם השנייה. הלימוד התקיים לקראת חידון משניות עולמי שנערך ביום השחרור וההצלה של שנת ה'תשע"ו.
ב-2018 אישרה הכנסת את "חוק יום השחרור וההצלה מגרמניה הנאצית".
יורדאנוב
יורדאנוב (בפולנית: Jordanów) היא עיירה במחוז סוחה שבפרובינציית פולין קטן בפולין, על גדת נהר סקאווה, בה התקיימה עד השואה קהילה יהודית קטנה.
תולדות היישוב.
יורדאנוב נוסדה בשנת 1564, ובשנת 1581 הוענקו לה זכויות עיר. במאות ה-18 וה-19 נודעה העיירה בגידול הבקר והסוסים שבה, ובייצור כלי חרס ובדים.
בחלוקת פולין הראשונה, בשנת 1772, נכללה העיירה בתחום ממלכת הבסבורג, ובשנת 1918 נכללה בתחום הרפובליקה הפולנית השנייה. בתחילת המאה ה-20 הייתה העיירה למוקד נופש והבראה.
יהודי יורדאנוב.
בעיירה התקיימה קהילה יהודית מאורגנת מהמחצית השנייה של המאה ה-19, ובשנת 1869 הוקם בה בית ספר יהודי. בין מלחמות העולם נמנו בעיירה 238 יהודים, והתקיימה בה פעילות ציונית.
עם כיבוש העיירה בידי הגרמנים בתחילת ספטמבר 1939, אלו הסבו לה נזק רב, והחלו לבצע מעשי התעללות בכ-400 היהודים ששהו במקום, תוך לקיחתם לעבודות כפייה. בהמשך, רוכזו יהודי היישוב שבתיהם נהרסו ברובע צפוף בעיירה, שם סבלו מרעב, והם נצטוו לענוד סרט זרוע. בהמשך הגיעו לעיירה פליטים יהודים מצפון מערב פולין, והקהילה המקומית התגייסה לעזרתם. לאחר פרוץ מבצע ברברוסה רצחו הגרמנים מספר משפחות יהודיות מהעיירה, ובאוגוסט 1942 הוטל על הקהילה לשלם סכום כופר גבוה ביותר. במועד מסירת הכסף, רצחו הגרמנים את כל המשפחות היהודית בכפרים שבסביבת יורדאנוב.
ב-29 באוגוסט 1942 פשטו על יורדאנוב שוטרים גרמנים ופולנים, וריכזו בכוח את היהודים שנותרו בעיירה בכיכר השוק בה, תוך רצח מספר יהודים בשעת האקציה. בכיכר נערכה ביהודי העיירה סלקציה, וכ-70 קשישים, ילדים ואמהות לפעוטות נרצחו בפרבר של העיירה. למעלה מ-400 היהודים שעוד נותרו בעיירה גורשו לאחר מכן למאקוב פודהלנסקי, ומשם שולחו למחנה ההשמדה בלז'ץ. כמה עשרות יהודים שנמלטו מהעיירה בשעת האקציה ליערות הסביבה נרצחו בהמשך בידי הגרמנים והפולנים, לאחר שאותרו במהלך מצוד ממושך שנערך אחריהם.
יורדנוב
גלוסקא
גלוסקא הוא שם משפחה יהודי שמקורו בארמית. גלוסקה היא ככר לחם העשויה מקמח סולת.
מפלגת הקוטב
מפלגת הקוטב. (בגרינלנדית: Issittup Partiia) הייתה מפלגה לאומית ושמרנית גרינלנדית, בראשות ניקולאי היינריך.
היסטוריה.
המפלגה זכתה במושב אחד בבחירות 1987, ושמרה על כוחה בבחירות 1991. עם זאת, היא קיבלה רק 90 קולות בבחירות 1995, ואיבדה את מושבה בפרלמנט.
ג'ון באלני
ג'ון באלני (באנגלית: John Balleny (מת ב-1857) היה רב חובל אנגלי של מפרשית לצייד לווייתנים, ה"אלייזה סקוט". באלני הוביל שיוט חקר לאנטארקטיקה בשביל חברת "סמיואל אנדרבי ובניו" לצייד לווייתנים, בשנת 1839-1838.