בשנת 1843 פתחה צרפת, שראתה את עצמה כמגינת הקתולים במזרח התיכון, קונסוליה בירושלים, וב-23 ביולי 1847 פרסם האפיפיור פיוס התשיעי את הבולה "Nulla celebrior" [אין פולחן כנחוג (בירושלים)], ובה כונן מחדש את הפטריארכיה הלטינית בירושלים, לאחר הפסקה של 556 שנה. האפיפיור פיוס התשיעי שלח לירושלים את מונסיניור ג'וזפה ולרגה לשמש כפטריארך הלטיני של ירושלים. ולארגה היה איטלקי וכך היו גם הפטריארכים הלטינים שבאו אחריו. הפטריארך הלטיני הראשון שאיננו ממוצא איטלקי היה מישל סבאח, שהוא ממוצא פלסטיני. הוא מונה לתפקידו בשנת 1987, ומינוי זה מסמל את תהליכי הפלסטיניזציה של הפטריארכיה הלטינית ומעבר מניהול על ידי כמרים איטלקים להנהגה וניהול של הפטריארכיה על ידי כמרים ערבים ממוצא פלסטיני. ההערכה היא שתחת הפטריארכיה הלטינית מאוגדים כשבעים אלף נוצרים בארבעת המחוזות שהוזכרו לעיל. הפטריארכיה מפעילה גם סמינר תאולוגי, הפועל בעיירה בית ג'אלא, דרומית לירושלים.
לפטריארכיה שייכת כנסיית גבירתנו של הבשורה בעמאן.
מבנה הפטריארכיה.
את הקמת הבניין יזם הפטריארך הלטיני הראשון של ירושלים, ג'וזפה ולרגה. הוא רכש את חלקת האדמה עליה הוקמו מבני הפטריארכיה מהכנסייה היוונית אורתודוקסית בשנת 1860. בניית בניין הכנסייה החלה בשנת 1862 ונמשכה כעשר שנים, עד לשנת 1872. בראשית המאה ה-20, הבניין עוד לא כלל את הצריח, שיש לו כיום.
רעידת האדמה שפגעה בארץ ישראל ב-11 ביולי, 1927 גם פגעה קשות בבניין הכנסייה של הפטריארכיה והוא נזקק לשיפוצים. גם הקרבות סביב העיר העתיקה פגעו קשה בכנסייה והחלונות הצבעוניים של הכנסייה נהרסו. ב-1984 תכנן אדריכל גרמני בשם ארנולד וולף תוכנית שיפוץ הכנסייה לבקשת הפטריארך בלטריטי. הכנסייה עברה את השיפוץ המתוכנן בין השנים 1986–1987.
רשימת הפטריארכים הלטינים של ירושלים מאז שנת 1847.
בין השנים 1905 עד 1907 ובין 1947 עד 1949 לא כיהן פטריארך.
גבעת גאולה
נידלבה
נידלבה (Nidelva; ידוע גם כ-Nidelven) הוא נהר במרכז נורווגיה, במחוז טרנדלג. פירוש המילה "elva" בנורווגית הוא "הנהר", כך שפירוש השם הוא "הנהר ניד". העיר טרונדהיים, שהנהר עובר בה, נקראה בימי הביניים "נידארוס" (Nidaros), שפירושו "שפת הנהר ניד".
הנהר מתחיל את דרכו בקצה המערבי של אגם סלבו (Selbusjøen) וממשיך לכיוון מערב. בקטעו האחרון חוצה הנהר את העיר טרונדהיים מצפון לדרום, ולבסוף נשפך אל תוך הפיורד הנקרא "פיורד טרונדהיים" (Trondheimsfjord).
הנהר מהווה מקום חנייה אידיאלי לסירות, היות שהוא מוגן מפני הים הגועש והוא מאפשר נגישות לשוקי העיר. כיום מוגבלת התחבורה בנהר לסירות קטנות בלבד. לאורך הנהר ישנן 6 תחנות כוח הידרו-אלקטריות, אשר מקורן בתוכנית הידרו-אלקטרית מתחילת המאה ה-20. יובלו העיקרי של הנידלבה הוא הנהר נאה (Nea). הנהר מהווה גם מקום דיג, וידוע במיוחד בשל דגי הסלמון הגדולים שבו. מלבד זאת הנהר הוא גם מקום בילוי ופנאי לתושבי טרונדהיים.
שלמה ריסקין
הרב שלמה הכהן ריסקין (נולד בכ' באייר ה'ת"ש, 28 במאי 1940) הוא הרב לשעבר של המועצה המקומית אפרת ומייסד מוסדות אור תורה סטון. מרבני האורתודוקסיה המודרנית שבציונות הדתית.
ביוגרפיה.
נולד בברוקלין שבניו יורק. למד בישיבה יוניברסיטי וקיבל הסמכה לרבנות מהרב יוסף דוב סולובייצ'יק. בשנים 1963–1977 לימד תנ"ך ותלמוד בישיבה יוניברסיטי ושימש רב של בית הכנסת לינקולן סקוור, הסמוך למרכז לינקולן שבמנהטן. בשנת 1975, הוא הקים, יחד עם הרב פנחס באק, את הישיבה התיכונית "מתיבתא אור תורה" בריברדייל שבניו יורק.
משנות 1964 היה פעיל במחאה למען יהדות ברית המועצות, לצד יעקב בירנבאום. הוא רתם לעניין את קהילתו. בסתיו 1970 נסע בעקבות בקשה של הרבי מלובביץ' וראש נתיב נחמיה לבנון לברית המועצות, כדי להקים ישיבות ואולפנים מחתרתיים ללימוד עברית. בשהותו שם שמע על משפטי לנינגרד שהתנהלו באותה עת נגד מי שניסו לחטוף מטוס כדי לברוח מברית המועצות. הוא הקליט את דיווחיהם. לאחר ששב לארצות הברית תורגמו ההקלטות ופורסמו. פרשה זו סייעה לדחיפת 'תיקון ג'קסון-ואניק' שהתנה שיפור ביחסים הכלכליים בין ארצות הברית וברית המועצות בהקלת הרדיפות מעל היהודים.
בשנת 1983 עלה ארצה יחד עם מספר משפחות מקהילתו בניו-יורק כדי להתיישב אפרת שבגוש עציון. למן היווסדה ועד היום מכהן הרב ריסקין כרבה של אפרת. ייסד את מוסדות "אור תורה סטון", הכוללים את אולפנת "נווה חנה" שבגוש עציון, הישיבה התיכונית "נווה שמואל", התיכון "דרך אבות" שבאפרת, מדרשת לינדנבאום, עמותת יד לאישה, מכון עמיאל, המכון להכשרת טוענות רבניות, כולל תורת יוסף וישיבת מחנים. הוסמך לרבנות עיר על ידי הרבנים שלמה גורן, אברהם שפירא, שלום משאש, שאול ישראלי ויצחק קוליץ.
בקיץ תשע"ה, כאשר הגיע הרב ריסקין לגיל 75, העמידה מועצת הרבנות הראשית קשיים בפני הארכת כהונתו, לאחר שחלק מחבריה הביעו ביקורת על עמדותיו הליברליות. לאחר שהיועץ המשפטי של הרבנות הבהיר כי הנימוק הרלוונטי היחיד המאפשר סיום כהונה בגיל זה הוא מצבו הבריאותי של הרב, האריכה המועצה את כהונתו תוך שהיא מביעה מורת רוח מעמדותיו.
בשנת 2018 הוענק לו פרס בוני ציון בתחום החינוך. בתחילת חורף ה'תשע"ט פרש מתפקידו כנשיא מוסדות אור תורה סטון ומינה למחליפו את הרב ד"ר קנת ברנדר. בשנת 2020 פרש לגמלאות והפסיק את כהונתו כרב היישוב אפרת.
חיים פרטיים.
נשוי לוויקי ולהם ארבעה ילדים.
אידאולוגיה.
בציבור הדתי-לאומי נחשבת השקפת עולמו של הרב ריסקין פתוחה וחדשנית. הוא מגדיר את עצמו כפמיניסט, "אך עם הגבולות של ההלכה". הרב ריסקין הקים את ארגון יד לאישה המסייע לעגונות ולמסורבות גט ויזם את שילובן של נשים כטוענות רבניות בבתי הדין הרבניים. בשנת 2015 היה הרב האורתודוקסי המקומי הראשון שמינה אישה לתפקיד רבני רשמי למחצה של "מנהיגה רוחנית".
כמה מעמדותיו של הרב ריסקין נחשבות חריגות בציבור האורתודוקסי. הוא מברך על פעילות חברי התנועה הרפורמית בנימוק שהם פועלים לקרב יהודים. הוא העלה הצעה חדשנית בנוגע לברכת "ברוך שלא עשני אישה" שמברכים גברים בברכות השחר, ובמקביל מברכות נשים "ברוך שעשני כרצונו". לפי הצעתו יברך הגבר "ברוך שלא עשני אישה ועשני כרצונו" והאישה תברך "ברוך שעשני כרצונו ולא עשני איש". כך לדבריו יהיו הברכות שוויוניות, ועם זאת לא ישתנה מטבע הברכה שתיקנו חז"ל.
בשנת ה'תש"ע התפרסם כי בשיחה עם נוצרים קרא לישו "רב". בתגובה אמר שכוונתו הייתה מליצית והוא מודה שהמונח לא היה מתאים, וכן שלעולם לא ישבח את הנרטיב הנוצרי שבשמו נרצחו יהודים.
הרב ריסקין מנהל את המרכז להבנה ושיתוף פעולה יהודי-נוצרי באפרת, בשותפות עם הכומר האוונגליסטי ג'ון הייגי מטקסס. במסגרת פעילות המרכז הושקה במרץ 2015 יוזמת "יום הלל" שבה מוזמן העולם הנוצרי לדקלם את תפילת ההלל (תהילים קי"ג-קי"ח) ביום העצמאות של ישראל, עם העם היהודי.
ב-2019 אמר שלמרות שבעבר תמך בפתרון שתי מדינות, כיום הוא תומך בהחלת ריבונות ישראלית על יהודה ושומרון, למעט שטחים שעליהם יוכיחו ערבים בעלות פרטית. הוא נימק זאת בכך שהפלסטינים אינם מכירים בבעלות יהודית על שום חלק בארץ ישראל ומסירת אדמות לידיהם תסכן יהודים.
במאי 2021 הביע תמיכה פומבית בהקמת ממשלת ישראל השלושים ושש, בראשות נפתלי בנט ויאיר לפיד.
ספרות שוויצרית
מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית
מחלקת הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית (באנגלית: Department of Health and Human Services, בראשי תיבות: HHS) היא מחלקה בקבינט של הממשל הפדרלי של ארצות הברית, שמטרתה להגן על בריאותם של כל האמריקנים ואספקת שירותי אנוש חיוניים.
הנשיא וורן הרדינג הציע להקים מחלקה לחינוך ולרווחה כבר ב-1923, והנשיאים שכיהנו אחריו העלו הצעות דומות. מסיבות שונות אף אחת מההצעות הללו לא הוגשמה עד 12 במרץ 1953, אז הוקמה המחלקה בעקבות תוכנית לארגון מחדש שהגיש הנשיא דווייט אייזנהאואר לקונגרס. מזכירת המחלקה הראשונה הייתה אובטה קאלפ הובי.
שם המחלקה שונה ל"המחלקה לבריאות ולשירותי אנוש" ב-1979, אז הועברו סמכויותיה בתחום החינוך למחלקת החינוך שהוקמה אז. בתחומי אחריותה של המחלקה נותרו מנהל הביטוח הלאומי, סוכנויות המרכיבות את שירותי בריאות הציבור ומנהל התמיכה במשפחות. מנהל הביטוח הלאומי הפך לסוכנות עצמאית במסגרת הממשל הפדרלי ב-1995.
בראש המחלקה עומד מזכיר הבריאות ושירותי האנוש של ארצות הברית, הממונה על ידי הנשיא בהסכמת הסנאט. שירות בריאות הציבור הוא החטיבה העיקרית במחלקה, ובראשה עומד עוזר מזכיר המחלקה לבריאות. למחלקה יש גם סוכנות שאנשיה נחשבים לקציני אכיפת חוק, ובסמכותם לחקור פשעים בתחום אחריותה של המחלקה.
מנגנון אנטיקיתרה
מנגנון אנטיקיתרה (ביוונית: Αντικυθήρων) הוא מכונת חישוב אנלוגית קדומה, שהתגלתה על קרקעית הים סמוך לאי היווני אנטיקיתרה, בין קיתרה לכרתים, וקרויה על שמו. מנגנון זה מתוארך לתקופה שבין 150 ל־100 לפנה"ס, ונבנה ככל הנראה כדי לחשב מיקומים אסטרונומיים של גרמי שמיים, ליקויי חמה ולבנה, ואירועים נוספים הקשורים בלוח השנה, כמו זמן המשחקים האולימפיים כל ארבע שנים.
גילוי המנגנון.