מצב מרובה-משתתפים מציע ארבעה מחלקות, 3 מחלקות מבוססות כלי רכב וסוס, 3 מחלקות מבוססות זמינות וצריך לקחת אותן ומחלקה אחת המופיעה בחבילות ההרחבה.
מחלקות מבוססות חיל-רגלים:
מחלקות מבוססות כלי-רכב:
מחלקות עילית:
מחלקות מחבילות הרחבה:
סוגי הרובים השונים.
במשחק יש מבחר רובים מגוון מאוד שמתאים לכל סגנון משחק שהשחקן יבחר לשחק לפיו. לכל מחלקה יש נשקים מיוחדים לה, ונשקים שזמינים רק לשחקן שהגיע לרמה 10 במחלקה כלשהי.
מחלקת ה-Assault משתמשת לרוב בתת-מקלעים או בשוטגאן, תת-מקלעים נפוצים הם MP18, Automatico M1918 ו-1915 Hellriegel. לרוב הנשקים יש שתי גרסאות ומעלה, למשל ל-MP18 יש גרסת Trench, Storm ו-Optical בעוד של-1915 Hellriegel יש גרסת Factory וגרסת Defensive. שוטגאן נפוץ הוא Model 10-A. כאשר השחקן מגיע לרמה 10 עם המחלקה הזאת הוא מקבל את ה-Hellriegel 1915 Factory.
מחלקת ה-Medic משתמשת ברובים חצי-אוטומטיים כמו: Mondragón, M1907 SL ו-Autoloading 8. הרובים של ה-Medic חזקים מאוד ועושים נזק רב, לרוב הנשקים של ה-Medic יש אופציה לכוונת אופטית. כאשר השחקן מגיע לרמה 10 עם המחלקה הזאת מקבל את ה-Selbstlader 1906 Factory.
מחלקת ה-Support משתמשת ברובים כבדים מאוד (מקלעים) המעולים למרחק בינוני-ארוך. הם משתמשים בנשקים כמו: מקלע לואיס, BAR M1918 ו-.MG15 n.A. רוב הנשקים מגיעים עם מחסנית גדולה ולרובם יש אופציה לכוונת טלסקופית. כאשר השחקן מגיע לרמה 10 עם המחלקה הזאת מקבל את ה-Hout Low Weight.
למחלקת ה-Scout יש רק רובה צלפים כגון Russian 1895, SMLE MKIII ו-M1903. כל הנשקים כוללים גרסת עם כוונת טלסקופית וגרסה בלי כוונת. כאשר השחקן מגיע לרמה 10 עם המחלקה הזאת מקבל את ה-Martini-Henry Infantry.
קסדת שעם
קסדת שעם היא קסדה העשויה מחומר קל, לרוב שעם או פית', אשר הייתה נפוצה במספר מדינות וכוחות צבא במהלך המאה ה-19 והמחצית הראשונה של המאה ה-20. קסדות שונות מסוג זה זכו לשמות שונים לאורך השנים בהם קסדת פית' (Pith Helmet), קסדת שמש (Sun Helmet), קסדת ספארי (Safari Helmet) וסולה טופי (Sola Topee) או טופי (Topee או Topi; מהודית 'כובע'). בארץ הקסדה הייתה מוכרת גם בשם כובע פקק או כובע טרופי.
מקור הקסדה מגיע מדרום מזרח אסיה ובעיקר תת-היבשת ההודית, שם התפתחה מסורת של יצור כובעי שמש קשיחים וקלים, העשויים מצמח מימי מתת-משפחת הפרפרניים בשם סולה פית' (Sola Pith). מי שהובילה לפופולריות הרבה של הקסדה במערב והייתה מהמשתמשות העיקריות בסוג זה של קסדה, הייתה האימפריה הבריטית שאימצה את העיצוב הייחודי כבר בעשורים הראשונים של השלטון הבריטי בהודו. במחצית השנייה של המאה ה-19 ובמחצית הראשונה של המאה ה-20 גברה הפופולריות של קסדת השעם בקרב אזרחים מערביים וכוחות צבאיים בייחוד בשירות אימפריאלי במזרח, באפריקה ובדרום אמריקה. משום כך, קסדת השעם מזוהה במיוחד עם האימפריאליזם האירופי כשהיה בשיאו סביב תחילת המאה ה-20.
שימושים היסטוריים.
קסדות שעם החלו להיכנס לשירות ביחידות אירופאיות במהלך שנות ה-40 של המאה ה-19, כאשר הבריטים השתמשו בגרסה שלהם לקסדה לראשונה במהלך המלחמות האנגלו-סיקיות (1845-1849). הדגם הבריטי היה גבוה מהקסדות שיוצרו בהודו, וככל הנראה הקסדה הגרמנית פיקלהאובה שנכנסה לשירות הכוחות הפרוסים בתקופה, השפיעה על העיצוב הראשוני של הקסדה הבריטית החדשה. סיבה נוספת לעיצוב הגבוה הייתה משום שבתקופה זו חיילים נהגו ללבוש כובעי שאקו מוגבהים, מנהג שהיה חלק מהאופי והתדמית של כוחות הצבא הארופאים.
בהדרגה גברה הפופולריות של קסדות השעם והחל משנות ה-70 של המאה ה-19 כלל מדינות המערב עשו שימוש בקסדות שעם במהלך שירות במדינות טרופיות. בצרפת הוכנסו קסדות שעם באופן רשמי לשירות באזורים טרופים בשנת 1878, כוחות הולנדים לבשו קסדות שעם במהלך המערכה בסומטרה (1873-1904) ובשנות ה-80 אף אימץ צבא ארצות הברית את קסדות השעם בשירות באזורים טרופיים בדרום-מערב המדינה. לאור הנפוצות והפופולריות הגוברת של קסדות השעם בקרב כוחות אירופאים בשירות טרופי, גם פקידים ואזרחים שנשלחו לשרת באזורים טרופים החלו ללבוש קסדות שעם, מהם גם מדענים וחוקרים שיצאו במשלחות מיפוי ותגלית באזורים לא מוכרים לעולם האירופי.
קסדת שירות הבית.
בשנת 1878 אומץ באופן רשמי השימוש בקסדת השעם הצבאית כחלק ממדי השירות של חיילים בריטים גם כשהוצבו בבריטניה. 'קסדת שירות הבית' (Home Service Helmet) הייתה בעלת עיצוב דומה לקסדות שהיו בשימוש באזורים טרופיים, אך הם צופו בבד כחול כהה או שחור וכללו את סמל היחידה על גבי מגן כסוף או מוזהב בקדמת הקסדה. בנוסף, בראש הקסדה הוצב חוד מתכת, כדור צמר בצבע היחידה או פלומה צבעונית לקצינים ונושאי משרה בכירה. בשונה מרוב הדגמים של קסדות השעם, דגם שירות הבית כלל מצחיה דקה יחסית, בעלת זווית ועם נטייה כלפי מטה - לרוב המצחיה הייתה עשויה עור שחור מבריק. למרות היותה של הקסדה עשויה שעם, היא דמתה בעיצובה יותר לקסדה הגרמנית מאשר לקסדות הטרופיות.
קסדת שירות הבית שימשה עד לשנת 1902 כקסדת שירות כללי, אך עם כניסת מדי החאקי לשירות הצבא הבריטי הקסדה נותרה ללבישה עם מדים ייצוגיים בלבד. החל משנת 1914 ותחילת מלחמת העולם הראשונה, הוחלפה קסדת שירות הבית בכובע מצחיה. כיום מספר מצומצם של יחידות הצבא הבריטי ממשיכות לעשות שימוש בקסדת שירות הבית כחלק מהמדים הייצוגיים שלהם, בהם חיל ההנדסה המלכותי ורגימנט הדוכס מוולינגטון (כיום חלק מרגימנט יורקשייר). חיל הנחתים המלכותי עושה אף הוא שימוש בקסדות שעם גם כיום, אך מדגם 'וולסלי' ולא 'שירות הבית'.
דגם וולסלי.
קסדת השעם מדגם וולסלי (על שם גרנט ג'וזף וולסלי) הייתה עיצוב בריטי שהיה דומה לקסדת שירות הבית, אך עם מצחיה רחבה לאורך בסיס הקסדה להצללה רבה יותר של הראש מפני השמש. בקדמת הקסדה המצחיה הייתה מחודדת במקצת, בעוד שבאזור העורף המצחיה התרחבה בצורה מלבנית כך שהיא מגינה על העורף והכתפיים, לאורך בסיס הקסדה בצדדים המצחיה הייתה ישרה מה שהקנה לקסדה מראה מלבני בבסיס. קסדת וולסלי נכנסה לשירות הצבא הבריטי ומדינות וצבאות האימפריה הבריטית באופן רשמי בשנת 1899 ושירתה בצבא הבריטי עד סוף מלחמת העולם השנייה ב-1948.
כיום ניתן למצוא קסדות שעם מדגם וולסלי בעיקר בשירות מספר יחידות רגלים ושריון קנדיות, כחלק ממדים ייצוגיים ובטקסים מיוחדים.
קסדות שעם כיום.
כאמור כיום נותרו מספר דוגמאות סביב העולם לשימוש בקסדות שעם, לרוב כחלק ממדים טקסיים של יחידות צבאיות או בשירותים אזרחיים.
בממלכה המאוחדת, היכן שהשימוש בקסדות שעם היה נפוץ במיוחד, מספר יחידות צבאיות עושות שימוש בקסדות שעם מסוג "וולסלי" שנלבשות עם מדים יצוגיים. יחידות אלו כוללות את חיל הנחתים המלכותי, רגימנט גיברלטר המלכותי, רגימנט ברמודה המלכותי וכוחות המשרתים בקולוניות בריטיות מעבר לים. כוחות המשטרה הבריטית עושים שימוש בקסדת שעם בעיצוב דומה, הנקראת 'קסדת שירות' המוכרת גם בכינוי 'קסדת בובי' (על שם הכינוי לשוטר בריטי). קסדות אלו מוגבהות בדומה לקסדות ולסלי אך מכוסות בבד כחול כהה וכוללות את סמל המשטרה על גבי מגן מוכסף.
קסדות שעם בדגם דומה לקסדת שירות הבית הבריטית, נמצאות בשימוש יחידות המשטרה האיטלקיות, מספר יחידות שיטור הודיות עושות שימוש בקסדות שעם בעיצוב ההודי ששטוח ומעוגל יותר ובצבע חאקי.
מדינות אירופאיות נוספות, בהן הולנד ומונקו, עושות שימוש בקסדות שעם כנצר לתקופה האימפריאלית, כחלק ממדי הייצוג של מספר יחידות משמר מיוחדות. בדומה לממלכה המאוחדת גם קנדה עושה שימוש ייצוגי בקסדות שעם במספר יחידות צבא ושיטור. מלבד השימושים הללו ברחבי אירופה, בדרום-מזרח אסיה כאמור ישנו שימוש נפוץ יותר בקסדות שעם גם בקרב אזרחים ובקרב יחידות מסוימות, בין היתר בווייטנאם, הפיליפינים, סרי לנקה ותאילנד. בשונה מהעיצוב הגבוה שהתפתח באירופה, באסיה קסדות השעם נאמנות יותר למקור עם חלק עליון מושטח ומצחיה לאורך בסיס הקסדה.
ניסים מויאל
הרב ניסים מויאל (ג' בניסן ה'תרצ"ה, 6 באפריל 1935 – ו' בשבט ה'תשע"ח, 22 בינואר 2018) היה מקובל ישראלי ממוצא מרוקאי, מייסד וראש מוסדות "כרם שלמה – למען שמו באהבה" בקריית גת, ומחבר.
ביוגרפיה.
נולד באליג (או איליר) שליד אגדיר שבמרוקו, לרב שלמה ולרחל. סבו הרב מסעוד מויאל, היה מקובל גדול ומפורסם ונרצח בשנת 1905. בצעירותו למד בסניף ישיבת תומכי תמימים ליובאוויטש במרקש, הוא נסמך לרבנות במרוקו, ולמד קבלה ממקובלים חשובים.
בשנת 1958 נישא לסימי, בתו היתומה של הרב ניסים בוגנים שנרצח. הוא קיבל גם היתר לעסוק בשחיטה, שבה עסק במקביל ללימודיו התורניים לפרנסתו.
בשנת 1961 ארגן קבוצה של יהודים לעלייה לארץ ישראל, הוא נכלא בשל כך למשך זמן מה, והגיע לישראל ב-1962 עם משפחתו. זמן מה התגוררו באשקלון ולאחר מכן השתקעו בקריית גת, מקום מגורי חלק ממשפחתה של סימי.
עד 1981 עסק הרב מויאל בעיקר בלימוד עצמי, בשנה זו פגש נדיב שתרם את בית הקרקע שלו ברחוב אלישע בקריית גת לצורך הקמת ישיבה וכולל אברכים. הוא העמיד ראש כולל וקיבל אברכים ללימודים. הוא עצמו לא נשא תפקיד פעיל בבית המדרש, אך מעת לעת ישב ללמוד בו לצד האברכים. המוסד נקרא "כרם שלמה - למען שמו באהבה" והוא עמותה רשומה, הרב מויאל נהג לקבל בחדרו אנשים לעצה ולברכה ולנסוע ברחבי הארץ לגיוס כספים עבור החזקת הכולל. הוא נהג שלא לקבל כסף מהמדינה.