היינצה תופקד באיינדהובן כמגן שמאלי, ועל אף קומתו הנמוכה נודע במשחק פיזי ובהגנה אגרסיבית, וניחן במהירות גבוהה, וכך הפך למגן השמאלי הבלעדי של הקבוצה במהלך 12 עונות רצופות. היינצה זכה עם איינדהובן בשש אליפויות בשמונה עונות, כשקבוצתו שלטה בליגה ההולנדי באופן כמעט בלעדי, ושיתף פעולה בהגנת הקבוצה לאורך השנים עם שחקנים כאריק גרטס, רונאלד קומאן, וחבריו לנבחרת דנמרק סורן לרבי ואיבן נילסן. בעונת 1987/88 זכה היינצה עם איינדהובן בגביע אירופה לאלופות, לאחר ניצחון במשחק הגמר על בנפיקה ליסבון בבעיטות הכרעה לאחר 0-0 ב-120 דקות, אותן שיחק היינצה במלואן. בנוסף, זכה היינצה עם איינדהובן בשלושה גביעים רצופים בין השנים 1988 ו-1990, ובמגן יוהאן קרויף בשנת 1992. סך הכל זכה היינצה ב-11 תארים בקדנציה הראשונה שלו באיינדהובן, ובתום עונת 1993/94, לאחר שנתיים ללא תארים, החליט לעזוב את המועדון לאחר שהמאמן החדש אד דה מוס רצה לשחררו מהקבוצה, ולנסות את מזלו בבונדסליגה, כאשר חתם בבאייר אורדינגן.
באייר אורדינגן.
היינצה החל לשחק בבאייר אורדינגן, העולה החדשה לבונדסליגה, בעונת 1994/95, כאשר היה מדובר במועדון שעלה וירד מהבונדסליגה מספר עונות ברציפות, וסבל מקשיים כלכליים. בעונת 1994/95 היינצה ובאייר אורדינגן נשארו בבונדסליגה לאחר מאבקי תחתית, כשהיינצה תופקד בעונה זו הן כמגן שמאלי והן כקשר שמאלי. בעונת 1995/96 הוסרה החסות של חברת התרופות הגרמנית באייר משם המועדון, שחזר לשמו המקורי אורדינגן 05, וכתוצאה מכך המועדון נפגע מאוד כלכלית. בתום עונה זו, נשרו אורדינגן והיינצה אל הבונדסליגה השנייה מהמקום האחרון, והיינצה עזב את המועדון.
באייר לברקוזן.
לקראת עונת 1996/97 חתם היינצה בבאייר לברקוזן, שם שיחק תחת המאמן כריסטוף דאום, שם שיתף פעולה בהגנה עם ינס נובוטני, מרקוס האפה וכריסטיאן ורנס. היינצה שיחק בלברקוזן שלוש עונות. בעונתו הראשונה בקבוצה, 1996/97, סיימה לברקוזן במקום השני, מרחק שתי נקודות מהאלופה באיירן מינכן. בעונת 1997/98 סיימו היינצה ולברקוזן במקום השלישי, ובעונת 1998/99 שוב סיימו במקום השני, הפעם במרחק 15 נקודות מבאיין מינכן. בתום עונה זו, עזב היינצה את באייר לברקוזן לאחר שלוש עונות, בהן הבקיע חמישה שערי ליגה והיה שחקן הרכב קבוע, ושב לפ.ס.וו. איינדהובן.
קדנציה שנייה באיינדהובן.
בקיץ 1999 חזר היינצה למועדון בו שיחק שנים רבות, פ.ס.וו. איינדהובן, ושב לשתף פעולה עם אריק גרטס, שהפעם היה מאמנו. היינצה המשיך לאייש את עמדת המגן השמאלי, ובמקביל, שימש מנטור למגן השמאלי הצעיר וילפרד בומה. בקדנציה זו, זכה היינצה בשלוש אליפויות נוספות על השש שזכה בקדנציה הראשונה, ואף זכה פעמיים נוספות במגן יוהאן קרויף. בתום עונת 2002/03, כאשר היה בן 40, פרש היינצה ממשחק פעיל.
קריירה בינלאומית.
היינצה ערך את הבכורה בנבחרת דנמרק באפריל 1987, בניצחון 1-0 על נבחרת פינלנד במוקדמות יורו 1988. דנמרק והיינצה העפילו ליורו 1988, והיינצה פתח בכל שלושת המשחקים של דנמרק, אך הנבחרת סיימה את שלב הבתים עם אפס נקודות והודחה מהטורניר.
במאי 1991, היינצה היה אמור להשתתף במשחק מוקדמות יורו 1992 מול נבחרת יוגוסלביה. בפ.ס.וו. איינדהובן חששו לשחררו למשחק זה מאחר שהקבוצה הייתה בשלבי ההכרעה של העונה, אך הוא בחר לשחק בנבחרת. במהלך מחנה האימונים, הבין היינצה שמאמן הנבחרת ריכרד מולר נילסן לא מתכנן לפתוח עמו בהרכב. היינצה התייעץ עם הצוות המקצועי באיינדהובן, ובחר לחזור להולנד, ולא הודיע על כך למולר נילסן. כאשר חזר להולנד, גילה היינצה שאסור לו לשחק, מאחר שכבר נרשם למשחק של נבחרת דנמרק. בנוסף, היינצה נענש בהרחקה לשנה מהנבחרת על ידי מולר נילסן. היינצה סיים את עונש ההשעייה לפני תחילת יורו 1992, וזומן למשחק נוסף של הנבחרת, אך נפצע בו, והחמיץ את הזכייה ההיסטורית של דנמרק ביורו 1992. היינצה שיחק ארבעה משחקים נוספים תחת שרביטו של מולר נילסן, ואחריהם לא זומן לנבחרת למשך תקופה ארוכה מאוד.
לאחר יורו 1996, מונה בו יוהנסון כמאמנה החדש של נבחרת דנמרק, במקומו של מולר נילסן. היינצה הפך מיד לחלק חשוב בסגל הדני למוקדמות מונדיאל 1998. במונדיאל 1998 עצמו, היינצה שיחק כמחליף בשני המשחקים הראשונים בשלב הבתים, ובהמשך הפך לשחקן הרכב, בטורניר בו דנמרק הרשימה והודחה רק ברבע הגמר על ידי נבחרת ברזיל.
במוקדמות יורו 2000 הבקיע היינצה שער מול נבחרת בלארוס בבעיטה מנקודת הקרן. ביורו 2000 היינצה פתח בכל שלושת המשחקים של דנמרק, אך הנבחרת סיימה את הטורניר עם שלושה הפסדים בשלב הבתים ואפס נקודות.
בשנת 2001, עם פרישתו של פטר שמייכל, מונה היינצה לקפטן הנבחרת, והשתתף עמה במונדיאל 2002, תחת המאמן החדש של דנמרק, מורטן אולסן. היינצה שיחק שני משחקים במונדיאל זה, אך נחבל בראשו, והחמיץ את המשחק האחרון בשלב הבתים, אותו סיימה דנמרק במקום הראשון. בשמינית הגמר, הודחה דנמרק לאחר הפסד 3-0 לנבחרת אנגליה. לאחר טורניר זה, פרש היינצה מהנבחרת.
תארים.
עם פ.ס.וו. איינדהובן:
חוק השקיפות
אוליבר טוויסט (סרט, 1922)
אוליבר טוויסט (באנגלית: Oliver Twist) הוא סרט אילם משנת 1922, עיבוד לרומן "אוליבר טוויסט" מאת צ'ארלס דיקנס, בכיכובם של לון צ'ייני בתפקיד פייגין וג'קי קוגן בתפקיד אוליבר. את הסרט ביים פרנק לויד.
תקציר עלילה.
אמו של אוליבר, מנודה וחסרת כול, מתה בזמן הלידה. כילד קטן אוליבר גדל בבית מחסה לעניים, ואחר כך עבד כשוליה אצל קברן, ולבסוף הוא מצורף לכנופיית גנבים המתיידדים איתו כדי לנצל אותו למטרותיהם. בכל הזמן הזה, נסתרים מאוליבר סודות אודות קורות משפחתו ומחכים להתגלות.
רקע.
הסרט נחשב לאבוד עד שהתגלה עותק שלו ביוגוסלביה בשנות השבעים של המאה העשרים. בסרט היו חסרות כתוביות ששוחזרו בהמשך ב-Blackhawk Films בעזרתם של ג'קי קוגן וסול לסר.
בזמן צילומי הסרט היה קוגן בשיא הקריירה שלו, אחרי הופעתו בתפקיד הראשי בסרט "הנער" של צ'ארלי צ'פלין בשנה שלפני כן.
הפצה ב-DVD.
ב-30 ביוני 2009 יצא הסרט ב-DVD בחברת "Alpha Video".
רי&quot;ב 40
אוברדוירו
מועדון הכדורסל אוברדוירו (Obradoiro Clube de Amigos do Baloncesto) הוא מועדון כדורסל ספרדי המשחק בליגת העל הספרדית.
משחקי הבית של הקבוצה מתקיימים בעיר סנטיאגו דה קומפוסטלה, עיר הבירה של הקהילה האוטונומית גליסיה, בספרד.
היסטוריה.
מועדון הכדורסל אוברדוירו נוסד ב-1970 והחל לשחק בליגה השלישית בספרד. בסוף עונת 1981/1982 עלתה הקבוצה לראשונה לליגה הראשונה במדינה לאחר שסיימה במקום השלישי בליגה השנייה. בעונה הבאה, הראשונה שלה בליגה הבכירה, ניצחה הקבוצה שני משחקים בלבד, סיימה במקם האחרון ושבה לליגת המשנה. בסוף עונת 2008/2009, כמעט 30 שנה לאחר-מכן, שבה הקבוצה לליגה הבכירה, אולם שוב סיימה בתחתית הטבלה (מקום 17 מתוך 18) וירדה לליגה השנייה. עונה אחת אחר-כך חזר המועדון לליגת העל ומאז לא ירד ליגה. בעונת 2012/2013 אף נכנסה הקבוצה לפלייאוף, כאשר סיימה במקום השמיני, אולם הפסידה כבר ברבע הגמר, 2-0 לריאל מדריד, שאף זכתה בעונה זו באליפות.
תארים.
גביע נסיך אסטוריאס.
2010-2011
גביע גליסיה.
2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015
החדשות בעירום
החדשות בעירום, "התוכנית שאין בה שום דבר להסתיר", הוא אתר מנויים הכולל מהדורת חדשות טלוויזיונית אמיתית. המופע מופק בטורונטו ומשודר מדי יום, עם פרקים באורך 25 דקות, 6 ימים בשבוע. מגישות התוכנית קוראות את החדשות בעירום מלא או מתפשטות תוך כדי הצגת מדורי החדשות. טלוויזיית החדשות בעירום היא שלוחה שלה המשודרת בתשלום או עבור מנוייה. החדשות בעירום גם שודרה לזמן קצר כתוכנית לילה מאוחרת בערוץ Citytv Toronto.
לצד הגרסה בשפה האנגלית, קיימת גם תוכנית החדשות בעירום יפן. גרסה איטלקית התקיימה למשך כמה שנים אך נסגרה. החדשות בעירום בספרדית התקיימה למשך זמן קצר בלבד. גרסה של מגישים זכרים באנגלית הושקה אך חדלה להתקיים ב-31 באוקטובר 2007.
רוב מגישות התוכנית גויסו באמצעות מודעות בעיתונים אלטרנטיביים בטורונטו. כאמור, רוב צוות התוכנית מגיע מאזור טורונטו. המופע כולל מדי פעם ראיונות רחוב המתבצעים על ידי שדרניות חדשות טופלס. ראיונות אלו מתאפשרים בזכות חוקי אונטריו לשוויון בנושא חשיפת החזה. מאז הקמת התוכנית בשנת 1999, התקיימה תחלופה רבה בין מגישי החדשות. שדרניות התוכנית כבר מופיעות כמעט בכל מדיום טלוויזיוני, עיתון ומגזין, ("TV Guide", "פלייבוי") וכן זכו בהופעות אורח רבות ברדיו, כולל בתוכניתו של הווארד סטרן.
ג'רום דייסון
ג'רום קליפטון דייסון (באנגלית: Jerome Clifton Dyson; נולד ב-1 במאי 1987) הוא כדורסלן אמריקאי המשחק בעמדות הרכז והקלע בקבוצת פלקנסטרו וירטוס רומא מליגת העל האיטלקית.
קריירה.
אחרי שלא נבחר בדראפט 2010 דייסון חתם בטלסה 66' מליגת הפיתוח של ה-NBA. ב-47 משחקים בהם שיחק קלע 15.5 נקודות בממוצע למשחק והיה למוביל הנקודות בקבוצה.
דייסון היה חלק מנבחרת ארצות הברית במשחקים הפאן-אמריקאיים באוקטובר 2011. עקב שביתת ה-NBA ב-2011 לא שיחקו בנבחרת שחקנים מה-NBA. דייסון קלע 11.4 נקודות בממוצע למשחק ונבחרתו זכתה במדליית הארד.
לאחר עונה טובה בליגת הפיתוח ניסה דייסון את מזלו ב-NBA הוא היה חלק מסגל מחנה האימונים של ניו אורלינס פליקנס עד שנופה מהסגל וחזר לטלסה 66'. לאחר מכן ב-10 באפריל 2012 דייסון חתם לחוזה של 10 ימים בניו אורלינס פליקנס. ב-9 משחקים בהם שיחק קלע 7.4 נקודות, לקח 2.1 ריבאונדים ומסר 2 אסיסטים בממוצע למשחק.
ב-19 בספטמבר 2012 חתם דייסון בהפועל חולון מליגת ווינר סל.