בשנת 1987 הקים נופלר את להקת The Notting Hillbillies, שהתמקדה יותר במוזיקת קאנטרי. במסגרת חגיגת יום ההולדת ה-70 של נלסון מנדלה בשנת 1988 התאחדה להקת דייר סטרייטס להופעה באצטדיון ומבלי יחד עם אריק קלפטון ואלטון ג'ון. בעקבות הופעה זו נרקמו קשרי ידידות בין השניים למארק נופלר.
בשנת 1990 הוציאה לאור להקת נוטינג הילביליס את אלבום האולפן היחיד שלה, Missing...Presumed Having a Good Time.
בשנת 1991 הוציאה להקת דייר סטרייטס את אלבום האולפן האחרון שלה, On Every Street. לאחר מסע הופעות שליווה את הוצאת האלבום הפסיקה הלהקה את פעילותה, וחבריה פנו לקריירות סולו נפרדות. עם יציאת אלבום ההופעה Live at the BBC בשנת 1995 הודיעה הלהקה על התפרקותה באופן רשמי.
קריירת סולו.
לאחר פירוק הלהקה, הקליט נופלר את אלבום הסולו הראשון שלו, Golden Heart, בשנת 1996, ששיר מתוכו היה חלק מפסקול הסרט טוויסטר.
בשנת 1997 הקליט את פסקול הסרט Wag the Dog. ובשנה זו דורג השיר Sultans of Swing על ידי מגזין רולינג סטון כאחד מ-500 שירי הרוק המשפיעים ביותר (מלבד היותו מדורג במקום ה-22 מבחינת קטע סולו הגיטרה).
בשנת 2000 הוא הוציא את אלבום הסולו השני שלו, Sailing to Philadelphia.
בשנת 2002 התאחדו חברי להקת דייר סטרייטס (מארק נופלר, ג'ון אילסלי, גאי פלטשר, כריס וויט, דני קאמינג) לארבעה מופעי צדקה. הם ניגנו שירי עבר של דייר סטרייטס ושירים של נוטינג הילביליס. בשנה זו הוציא לאור נופלר את אלבום הסולו השלישי שלו: The Ragpicker's Dream.
בשנת 2003 היה מעורב מארק נופלר בן ה-53, חובב האופנועים, בתאונת אופנוע בשכונת בלגרביה שבלונדון. הוא סבל מעצם בריח שבורה, עצם השכם שבורה, ומספר צלעות שבורות. בעקבות התאונה בוטל סיבוב ההופעות המתוכנן לרגל צאת האלבום The Ragpicker's Dream. אך נופלר התאושש מהתאונה וכבר בשנת 2004 הוציא את אלבומו הרביעי, Shangri-La. באתר האינטרנט שלו, כתב נופלר בפרומו לאלבום, שחברי ההרכב: “ניגנו דייר סטרייטס טוב יותר מדייר סטרייטס”. סיבוב ההופעות שנעשה בעקבות האלבום לקח את הלהקה למחוזות חדשים עבור נופלר: הודו ואיחוד האמירויות הערביות. בבומביי ובבנגלור התקבלו ההופעות בחום – במעמד 20,000 צופים בכל אחת מההופעות.
בנובמבר 2005 יצא אוסף שלישי, The Best of Dire Straits &amp; Mark Knopfler: Private Investigations, שהכיל להיטים של דייר סטרייטס, שירים מקריירת הסולו של נופלר ופסי קול שהלחין. האוסף הופיע במספר מהדורות, והוא התקבל בשמחה על ידי קהל המעריצים.
בשנת 2006 יצא לאור אלבום נוסף יחד עם הזמרת אמילו האריס, All the Roadrunning. אלבום זה היה מועמד לזכייה באלבום השנה בפולק בטקס טקס פרסי גראמי ה-49, אך הפסיד לאלבום Modern Times של בוב דילן. סיבוב הופעות מצליח בהשתתפות מארק נופלר, שנעשה בעקבות האלבום הניב את תקליט ההופעה החיה מאמפיתיאטרון גיבסון, Real Live Roadrunning. אלבום זה מכיל, בנוסף לשירים שהופיעו באלבום האולפן, גם שירים אחרים של השניים וכן שלושה שירים של דייר סטרייטס.
נופלר הוציא לאור את אלבום הסולו החמישי שלו, Kill to Get Crimson ,בשנת 2007. אלבום זה הופץ, בנוסף למהדורה הרגילה, גם במהדורה מהודרת עם DVD.
בשנת 2009 הוציא נופלר אלבום בשם Get lucky.
בשנת 2012 הוציא נופלר את אלבום הסולו השביעי שלו בשם Privateering. אחר כך יצא לסיבוב הופעות עולמי. באפריל 2013 הודיע כי ביטל הופעות במוסקבה וסנט פטרסבורג בשל הפרת זכויות האדם ברוסיה, ואמר: "אני מקווה שהאקלים הפוליטי ישתנה בקרוב".
בשנת 2015 הוציא נופלר אלבום נוסף בשם Tracker. בשנה זו דורג ברשימת "100 הגיטריסטים הגדולים של כל הזמנים" של המגזין רולינג סטון במקום ה-44.
בשנת 2018 יצא אלבום הסולו התשיעי שלו, Down The Road Wherever. באותה שנה להקת "דייר סטרייטס" גם נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
מוזיקת קאנטרי.
בנוסף לקריירת הסולו שלו ולקריירה בדייר סטרייטס, תרם נופלר גם למוזיקת הקאנטרי. בשנת 1992 כתב וניגן את השיר When It Comes to You, של ג'ון אנדרסון. הזמרת Mary Chapin Carpenter, הופצה גרסת כיסוי לשיר The bug של דייר סטרייטס. גם הזמר Randy Travis הוציא גרסת כיסוי לשיר של מארק נופלר, Are We In Trouble Now. וכן את האלבום All the Roadrunning יחד עם הזמרת אמיליו האריס.
חיים אישיים.
נופלר היה נשוי שלוש פעמים, תחילה לקתי ווייט, חברתו משכבר הימים מימי בית הספר. הם נפרדו לפני שקנופלר עבר ללונדון כדי להצטרף לברוורס דרופ ב-1973. בשנת 1983 התחתן מארק נופלר בשנית, עם לורד סלאמון, ובשנת 1987 נולדו להם התאומים בנג'י וג'וזף. אך לאחר עשר שנות נישואים הם התגרשו. ב-1997 התחתן בשלישית, עם Kitty Aldridge, ולזוג נולדו שתי בנות (ב-1998 וב-2003).
קישורים חיצוניים.
ילנה דמנטייבה
ילנה ויאצ'סלוונה דמנטייבה, (ברוסית: Елена Вячеславовна Дементьева; ; ידועה בעברית גם בשם אלנה דמנטייבה; נולדה ב-15 באוקטובר 1981 במוסקבה) היא טניסאית מקצוענית במסגרת סבב ה-WTA בעבר (2010-1997), דורגה בשיאה במקום שלישי בעולם. היא אלופה אולימפית של טורניר הנשים ליחידות (בייג'ינג 2008) ובעלת מדליית כסף (סידני 2000). כמו כן, היא הגיעה פעמיים למשחק הגמר בטורנירי גראנד סלאם. דורגה עם פרישתה מטניס (אוקטובר 2010) במקום ה-9 בדירוג ה-WTA.
קריירה מקצועית.
תחילת הקריירה.
בשנת 1995 שיחקה דמנטייבה לראשונה בטורניר בסבב ה-ITF במוסקבה. בשנת 1996 היא המשיכה לשחק בסבב ה-ITF ואף זכתה בתואר יחידות ראשון בטורניר שנערך בעיר יורמלה שבלטביה. ב-1997 דמנטייבה שיחקה לראשונה בסבב ה-WTA בטורניר מוסקבה (דרג 1). היא הפסידה בסיבוב ה-1 לפטי שנידר לאחר שעברה את סיבובי המוקדמות. בנוסף זכתה דמנטייבה בשנה זו בתואר יחידות נוסף באיסטנבול ובשלושה תוארי זוגות ראשונים באיסטנבול, טביליסי ובתומי, כולם בצוותא עם אנסטסיה מיסקינה. כל התארים היו בסבב ה-ITF. ב-1998 שיחקה דמנטייבה בעוד שני טורנירים מסבב ה-WTA והפסידה בהם בסיבוב הראשון. בטורניר פראג (דרג 4) הפסידה דמנטייבה לאמלי מורסמו ובטורניר מוסקבה היא הפסידה לסאבינה אפלמנס.
שנת 1999 הייתה השנה המלאה הראשונה של דמנטייבה בסבב הנשים הבכיר, ה-WTA. את השנה סיימה דמנטייבה כאחת ממאה השחקניות הטובות בעולם. הישגי השיא שלה בשנה זו היו הגעה לשלב חצי הגמר בטורניר פלרמו (דרג 4; הפסידה לאנסטסיה מיסקינה) ולרבע גמר בטורניר טשקנט (דרג 4). כמו כן ערכה דמנטייבה בשנה זו הופעות בכורה בכל ארבעת טורנירי הגראנד סלאם, ואף הגיעה לסיבוב השלישי באליפות ארצות הברית הפתוחה. בשנה זו שיחקה דמנטייבה לראשונה גם בגביע הפדרציה, שם ניצחה את ונוס ויליאמס במה שהיה הניצחון היחיד של נבחרת רוסיה בגמר הגביע מול נבחרת ארצות הברית.
גולת הכותרת של שנת 2000 עבור דמנטייבה הייתה הזכייה במדליית הכסף בטורניר הטניס של אולימפיאדת סידני. דמנטייבה הפסידה במשחק הגמר לוונוס ויליאמס. בשנת 2000 הגיעה דמנטייבה ארבע פעמים לשלב חצי הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA : באינדיאן וולס מאסטרס (דרג 1; הפסידה ללינדזי דבנפורט), לוס אנג'לס (דרג 2; הפסידה ללינדזי דבנפורט), אליפות ארצות הברית הפתוחה (הפסידה ללינדזי דבנפורט) ואליפות סבב ה-WTA (הפסידה למוניקה סלש). את השנה סיימה דמנטייבה כאחת מבין 20 הטניסאיות הטובות בעולם.
בשנת 2001 הגיעה דמנטייבה פעמיים לשלב הגמר בטורנירים מסבב ה-WTA. הטורניר הראשון היה באקפולקו שבמקסיקו (דרג 3; הפסידה לאמנדה קוצר) והשני היה במוסקבה, שם ניצחה דמנטייבה את מרטינה הינגיס (שדורגה אז במקום הראשון בעולם) לפני שהפסידה לילנה דוקיץ' בגמר. כמו כן הגיעה דמנטייבה פעמיים לשלב חצי הגמר, במיאמי (דרג 1; הפסידה לג'ניפר קפריאטי) ובלייפציג (דרג 2; הפסידה לקים קלייסטרס). ב-2001 דמנטייבה שיחקה שנה שנייה ברציפות באליפות סבב ה-WTA, אך הפסידה בסיבוב הראשון לקים קלייסטרס. בשנה זו דמנטייבה דורגה לראשונה כאחת מעשר הטניסאיות הטובות בעולם כאשר עלתה בחודש פברואר של אותה השנה מהמקום ה-11 למקום ה-10.
בשנת 2002 הגיעה דמנטייבה פעם נוספת לשלב הגמר, הפעם בטורניר ס'הרטוחנבוס שבהולנד (דרג 3; הפסידה לאלני דנילידו). פעמיים נוספות בשנה זו הגיעה דמנטייבה לשלב חצי הגמר. הפעם הראשונה הייתה בטורניר באקפולקו (הפסידה לפאולה סוארס) והשנייה הייתה בפילדרשטאט (דרג 2; הפסידה לדניאלה האנטוחובה). באליפות סבב ה-WTA שנערכה בסוף שנת 2002 הפסידה דמנטייבה בסיבוב הראשון לז'וסטין הנין. כמו כן זכתה דמטייבה בשנה זו בארבעה תוארי זוגות ראשונים בסבב ה-WTA - בברלין (דרג 1), סן דייגו (דרג 2), מוסקבה ובאליפות סבב ה-WTA. כל הזכיות היו עם יאנטה הוסארובה הסלובקית.
2003 הייתה השנה בה זכתה דמנטייבה בשלושה תוארי יחידות ראשונים בסבב ה-WTA. הזכיות היו באיי אמלייה (דרג 2; ניצחה את לינדזי דבנפורט בגמר), באלי (דרג 3; ניצחה את צ'אנדה רובין בגמר) ושאנגחאי (דרג 2; ניצחה את צ'אנדה רובין בגמר). דמנטייבה הגיעה בארבע פעמים נוספות לשלב חצי הגמר : בפריז (דרג 2; הפסידה לאמלי מאורסמו), טורונטו (דרג 1; הפסידה לז'וסטין הנין), ניו הייבן (דרג 2; הפסידה ללינדזי דבנפורט) ומוסקבה (הפסידה לאמלי מורסמו). מאליפות סבב ה-WTA נשרה דמנטייבה בשלב הבתים, לאחר שניצחה משחק אחד והפסידה בשניים. בשנה זו הוסיפה לעצמה דמנטייבה תואר זוגות נוסף, בס'הרטוחנבוס ביחד עם לינה קראסנורוצקאיה.