נתנאל נגר, המוכר בשמו הפרטי נתנאל (7 באוגוסט 1964 – 13 באפריל 2020) היה זמר ישראלי ששר בסגנון הזמר המזרחי.
ביוגרפיה.
נגר נולד בכ"ט באב תשכ"ד (1964) ליוסף ורומיה ברכה בכפר סבא, כבן למשפחה בת שישה ילדים. הוא החל לשיר בגיל צעיר כסולן בלהקת בית הספר היסודי שבו למד. לאחר שלא התקבל ללהקה צבאית התגייס לחיל השריון. בשנות ה-80 החל להופיע במועדוני המוזיקה המזרחית.
בשנת 1991 יצא אלבום הבכורה של נתנאל - "כח" בחברת התקליטים של האחים "בן-מוש". בין שירי האלבום בלטו הדואט נפילת מתח" עם יצחק קלפטר, "בושם" (מילים: יואב גינאי, לחן: יוני רועה), "טעם החיים" "את לי אור" (בשני האחרונים - מילים ולחן: יוני רועה), שחודש כ-3 שנים מאוחר יותר על ידי הצמד עופר לוי ולאה לופטין. יוני רועה ניהל אומנותית, ננסי ברנדס עיבד והפיק מוזיקלית, ועימו השתתפו בהקלטות גם שמוליק בודגוב, יצחק קלפטר ובאלדי אולייר בגיטרות, חיים רומנו בגיטרות ובוזוקי, וגלעד עצמון בסקסופון.
ב-1994 הוציא את אלבומו השני "ככה תנצחי", בו בלטו גרסה עברית של מני בגר ללהיט של זמר הרגאיי האלג'יראי שב חאלד בשם "בלילות", "ככה תנצחי" (מילים ולחן: יוני רועה) וחידוש ל"לילה בחוף אכזיב".
ב-1996, נבחר לשיר את שיר העלייה של הפועל ירושלים לליגה הבכירה, "המנון הפועל ירושלים".
ב-1997 הוציא את האלבום "בין השירים" שכלל מחרוזות להיטים שלו ושל זמרים אחרים דוגמת: חיים משה, מרגלית צנעני, ופיני חדד.
ב-1998 לפרויקט ולאלבום "חברים שרים זוהר" חידש את השיר "כוכבי לילה יזהירו" (עיבוד: רובי בן שמעון).
בשנת 2001 הוציא את השיר "ילדה של אב" שיר הנושא מתוך אלבומו הרביעי שהפך ללהיט. את המילים לשיר כתב דידי הררי והלחין שמעון בוסקילה. עוד בלט באלבום שיר החתונות "בזאת הטבעת" שכתבה מירית שם-אור והלחין יוני רועה. את שירי האלבום עיבד נחום עושרי.
עוד בשנה זו החל להופיע באופן קבוע כחלק מלהקת 'זמרי הבית' בתוכנית הטלוויזיה "בטברנה עם שמעון פרנס" בזכיינית "טלעד" בערוץ 2.
בשנת 2007 השתתף במופעי ההצדעה "בחזרה לזוהר", שהוקדש לשירי זוהר ארגוב, בהשתתפות אביהו מדינה, מתי סרי ואחרים.
בשנת 2010 חזר לבמה לאחר שנטל פסק זמן למשך שמונה שנים.
לאחר שהוציא את אלבומו הרביעי המשיך להוציא סינגלים לקראת אלבום חמישי, שלא יצא לבסוף.
ב-26 בינואר 2021 יצא שירו, "השיר האחרון, שכתבו הלחינו ועיבדו מיקי צברי ויוני קיסר.
נתנאל נגר נפטר ב-13 באפריל 2020, לאחר מאבק ממושך במחלת הסרטן. נטמן בבית העלמין בכפר סבא.
חיים אישיים.
נגר נישא, בשנית, למירב, ולהם שני בנים. מנישואיו הראשונים נולדו לו שתי בנות.
גדות האוהיו
גדות האוהיו (באנגלית: Banks of the Ohio) היא בלדת רצח (מוֹריטָאט) עממית אמריקאית מהמאה ה-19 שמחבריה אינם ידועים. בשיר מספר הדובר שהזמין את אהובתו לטיול קצר לגדות נהר האוהיו, וכשזו לא שעתה להצעת הנישואים שלו, רצח אותה.
השיר דומה דמיון שטחי לכמה בלדות רצח אחרות כדוגמת "Omie Wise" ו-"Pretty Polly", שגם הן נמסרות מפי מְסַפֵּר גיבור רוצח בשם וילי. ואולם הבדל משמעותי נמצא בנרטיב: הרוצח מסביר למה הרג את אהובתו, וחלק ניכר מהשיר הוא ביטוי של הצער והחרטה שלו בעקבות המעשה. מבחינה מוזיקלית השיר מיוחד בפזמון החוזר שלו, שבו מבטא הדובר את אהבתו ואת תקוותו לעתיד משותף עם האהובה. מרכיב זה מעניק לשיר ממד פסיכולוגי שונה, וכן מאפשר לזמרי הליווי (או לקהל) להצטרף בשירה בפזמון.
השיר הוקלט פעמים רבות במרוצת עשרות שנים, החל בהקלטות קאנטרי מסחריות מ-1927 (הראשונה שבהן של להקת Red Patterson's Piedmont Log Rollers) ולאורך שנות השלושים, עבור דרך הקלטות לקהל תחיית מוזיקת הפולק האמריקאית (בעיקר בשנות החמישים והשישים) וכלה בהקלטות בעשור השני של המאה ה-21. בין המבצעים הבולטים: ג'ואן באאז, שהקליטה את השיר מספר פעמים (1959, 1961 ו-1968); פיט סיגר; ג'וני קאש עם משפחת קרטר; ואוליביה ניוטון-ג'ון, שהקליטה אותו לאלבום הסולו הראשון שלה ב-1971 (השיר עצמו הגיע למקומות הראשונים במצעדי הפזמונים בבריטניה ובאוסטרליה). בחלק מהמקרים שבהם הושר השיר בפי נשים (כמו זה האחרון) עובדו המילים כדי להתאימן למבצעת אישה.
על גדות האוהיו
Banks of the Ohio
יליזבטה גלינקה
יליזבטה פטרובנה גלינקה (ברוסית: Елизаве́та Петро́вна Гли́нка; הידועה כדוקטור ליזה, До́ктор Ли́за; נולדה ב-20 בפברואר 1962, מוסקבה - מתה ב-25 בדצמבר 2016, במי הים השחור ליד סוצ'י, במחוז קרסנודר, רוסיה) הייתה אשת ציבור ופעילת זכויות אדם. נדבנית, רופאה מומחית להחייאה, מנכ"ל הארגון הציבורי הבינלאומי "סיוע הוגן". הייתה חברה במועצה הנשיאותית לפיתוח חברה אזרחית וזכויות אדם.
ביוגרפיה.
ילידת קירוב במשפחתו של איש צבא פיוטר סידורוב ותזונאית, מומחית לקולינריה ומגישת הטלוויזיה גלינה פוסקריובישבה. בנוסף ליליזבטה ואחיה, שני בני דודים שנשארו יתומים מגיל צעיר התגוררו במשפחתם.
בשנת 1986 סיימה את לימודיה במכון הרפואי הממלכתי השני במוסקבה, עם תואר בהחייאה והרדמת ילדים. בשנת 1990 היגרה לארצות הברית עם בעלה, עורך דין אמריקני ממוצא רוסי גלב גלובוביץ' גלינקה. בשנת 1991 קיבלה תואר רפואי שני ברפואה פליאטיבית. מקורות מסוימים טענו שהייתה לה אזרחות אמריקאית. כשהיא גרה בארצות הברית, התוודעה לעבודות ההוספיס ועבדה שם חמש שנים.
היא השתתפה בעבודת ההוספיס הראשון במוסקבה, ואז, יחד עם בעלה, עברה לשנתיים למדינה השכנה, אוקראינה. בשנת 1999, ייסדה בקייב, הוספיס צמוד לבית חולים אונקולוגי. הייתה חברת מועצת המנהלים של קרן העזרה להוספיסים "ורה". הייתה מייסדת ונשיאת הקרן האמריקאית "VALE Hospice International" .
פעילויות.
בשנת 2007 הקימה במוסקבה את הארגון הציבורי הבינלאומי "סיוע הוגן", בחסות מפלגת "רוסיה הוגנת", אף שהיא עצמה הכחישה כי השתתפה פעילות של המפלגה הפוליטית "רוסיה הוגנת". הארגון מעניק תמיכה כלכלית ומעניק סיוע רפואי לחולי סרטן גוססים, חולים בעלי הכנסה נמוכה וחסרי בית. מדי שבוע היו נוסעים מתנדבים לתחנת פבלצקי, מחלקים מזון ורפואה לחסרי בית ומעניקים להם סיוע משפטי ורפואי בחינם. על פי דו"ח משנת 2012, בממוצע כ-200 איש בשנה הארגון שלח לבתי חולים במוסקבה ובפרבריה. הארגון גם מארגן גם נקודות חמות עבור חסרי בית.
בשנת 2010, גלינקה, בשמה, אספה סיוע חומרי לטובת קורבנות שריפות יער ברוסיה. בשנת 2012 ארגנו גלינקה וארגונה אוסף חפצים לקורבנות שיטפונות בקרימסק שבדרום המדינה. בנוסף, היא השתתפה בגיוס כספים לקורבנות שיטפונות אחרים כשהצליחה לגייס למעלה מ-16 מיליון רובל.
בינואר 2012, יחד עם אישי ציבור אחרים, היא הפכה למייסדת "ליגת הבוחרים", ארגון שמטרתו לפקח על שמירת זכויות ההצבעה של האזרחים. עד מהרה נערכה בקרת מס מטעם רשויות המס הפדרליות בקרן "סיוע הוגן", שהביאה לחסימת חשבונות הארגון לזמן קצר.
באוקטובר 2012 הייתה חברה בוועדה הפדרלית של מפלגתו של מיכאיל פרוחורוב, מפלגת המצע האזרחי ובנובמבר 2012 צורפה למועצה הנשיאותית לפיתוח החברה האזרחית וזכויות האדם.
עם פרוץ הסכסוך המזוין במזרח אוקראינה סייעה לאנשים המתגוררים בשטחי דונצק ולוהנסק. באוקטובר 2014 היא האשימה את הוועד הבינלאומי של הצלב האדום (ICRC) בסירוב להעניק ערבויות למשלוח תרופות בתואנה "אנחנו לא אוהבים את המדיניות של הנשיא שלך". ראש המשלחת האזורית של ה- ICRC לרוסיה, בלארוס ומולדובה, פסקל קוטה, הכחיש את ההאשמות הללו. בסוף אוקטובר 2014, גלינקה העבירה ריאיון לפורטל פראבמיר, שם נאמר לכאורה המילים: "כמי שמבקרת באופן קבוע בדונצק, אני אומרת שאין שם חיילים רוסים, בין אם אוהבים לשמוע את זה או לא". גלינקה עצמה הכחישה גרסה זו של הטקסט, שלאחריה הודה הפורטל בטעותו ופרסם גרסה מתוקנת של הראיון: "כמי שמבקרת באופן קבוע בדונייצק, לא ראיתי שם חיילים רוסים". מאוחר יותר, בריאיון למגזין סנוב, הבהירה גלינקה שהיא מדברת רק על התצפיות האישיות שלה.
בפעולה הומניטרית בדונבס, גלינקה קיבלה את תמיכת הרשויות הרוסיות. בפרט, נשיא רוסיה ולדימיר פוטין חתם על צו מספר 1134 בשנת 2014, שהפך לפרויקט האישי שלה של הוצאת ילדים חולים ופצועים מאזור הלחימה בדונבאס לפרויקט ממשלתי (בפרויקט היו מעורבים משרד החירום של רוסיה, משרד הבריאות והפיתוח החברתי, כמו גם ועדת החקירות של הפדרציה הרוסית.
יחד עם החזית העממית הרוסית, היא ארגנה את העצרת "אנחנו מאוחדים" במרכז מוסקבה ב-4 בנובמבר 2014, בה השתתפו מספר מפלגות רוסיות ופרלמנטריות. לדברי גלינקה, "מטרת הפעולה היא להראות שאנחנו למען אחדות ושלום, שאנחנו חייבים להיות מסוגלים לנהל משא ומתן. אם אנשים לא יודעים להקשיב אחד לשני, אז טרגדיות כמו הדונבס, &lt;...&gt; תזכורת לאחדות העם הרוסי, על הצורך לאחד את זה. כעת מתפתח מצב קשה מאוד ברחבי רוסיה. אלה הסנקציות והאשמות בלתי מבוססות".
בשנים 2015–2016 היא ביקרה את האזרחית האוקראינית נדז'דה סבצ'נקו, שהועמד לדין ברוסטוב על הדון, וסייעה לשחרר את הנאשמים בפרשיות דומות.
מאז 2015, במהלך המלחמה בסוריה, גלינקה ביקרה שוב ושוב במדינה במשימות הומניטריות - היא הייתה מעורבת במסירה והפצה של תרופות ובארגון הסיוע הרפואי לאוכלוסייה האזרחית בסוריה.