האתר מפרסם מידע על זכויות החיילים ומאמרי ביקורת על צה"ל, ומשמש כתובת לתלונות של חיילים והורים לחיילים, העוסקות בנושאים מגוונים, בהם מניעת טיפול רפואי, סיכון שלום חיילים, טרטור חיילים, השפלה, זלזול, הטלת מורא יחס לא הוגן ועוד.
צוות האתר מורכב כולו ממתנדבים, חלקם משפטנים, אשר עוסקים בתחום המשפט הצבאי. הצוות מטפל בעשרות פניות מדי שבוע.
האתר זכה להצלחה גדולה כמעט מיד עם עלייתו לרשת כאשר זכה במקום הראשון כאתר חברתי מוביל בסקר גולשי ynet לשנת 2003.
צוות האתר הוביל ליוזמת הצעת חוק – עצמאות נציב קבילות החיילים.
האתר זכה לפרסום רב כאשר ניסתה המשטרה לסגור אותו בלחץ של ראש אגף כוח אדם (אכ"א) בצה"ל גיל רגב.
הרקע להקמת האתר.
הרקע להקמת האתר הוא אירוע בו נתפס בנו הלוחם במסדר עם כדור חסר במחסנית והוחלט לרתקו לשבוע ימים. איליה חשף סדרה של פגמים בהליך שהתקיים נגד בנו ומאז החליט לפעול לטיהור הצבא מעוולות דומות ואחרות.
מאבק צה"ל באתר.
גורמים בצה"ל לא ראו בעין יפה את ניסיונו של עו"ד איליה להיות כתובת חליפית לנציב קבילות החיילים וקצינת פניות הציבור המופעלים על-ידו, ופתחו במערכה נגדו.
גניזת ראיון ב"במחנה".
המאבק של הצבא באתר "הקשב" התחיל עם גניזת כתבה וריאיון שערך עיתון "במחנה" עם עו"ד איליה בנושא אתר "הקשב". גורמים ב"במחנה" טענו כי הכתבה נגנזה משיקולים מקצועיים, אך איליה טען כי הדבר נעשה בעקבות לחץ שהפעילו שלטונות צה"ל על העיתון הצבאי.
הניסיון לסגירת האתר.
ראש אגף כוח אדם, האלוף גיל רגב, לא אהב את הרעיון שגוף אזרחי באינטרנט יברר תלונות של חיילים. רגב התלונן בדצמבר 2003 בפני מקבילו במשטרת ישראל, ניצב אבי טילר, ראש אגף משאבי אנוש במשטרה, כי פעילותו של איליה באתר היא עבודה פרטית המנוגדת לתקנות.
טילר מינה את נצ"מ דני קופלר לקצין בודק. קופלר דחה את הטענה כי איליה מפעיל את האתר לאחר שעות העבודה, בהתנדבות ולמען הציבור, בנימוק כי שוטר נמצא בתפקיד בכל עת ולכן אין מצב של לאחר שעות העבודה, וקבע כי מדובר "בהתערבות בחיי ארגון אחר בלא סמכות חוקית", פעולה שהיא "התנהגות שאינה הולמת שוטר".
בעקבות הממצאים האלה החליט טילר, להעמיד את איליה לדין משמעתי, בשל הפרת ההוראה האוסרת לעסוק בעבודה נוספת אלא אם ניתן לכך אישור מאגף משאבי אנוש במשטרה. בנוסף, הורה פיקוד המשטרה לאיליה ב-1 ביולי 2004, לחדול לאלתר מלהפעיל את האתר, אף שטרם הועמד לדין. כאשר הורה פיקוד המשטרה לעו"ד איליה להפסיק להפעיל את האתר, הוקשחו ההוראות הפנימיות במשטרה הנוגעות לעבודה פרטית.
בעקבות ההוראה, העביר איליה את הניהול באתר לעו"ד רומן בריק, אשר יחד עם שאר צוות האתר המשיך את פעילות האתר. כמו כן, החליט איליה לעתור לבג"ץ על-מנת לבחון את חוקיות ההוראה וסבירותה.
העתירה לבג"ץ.
ב-25 ביולי 2004 הגישו עו"ד סמי איליה ומרכז השופט חיים כהן להגנה משפטית על זכויות אדם, באמצעות עו"ד אדם פיש, שעובד על התיק פרו בונו (לטובת הציבור, ללא תשלום), עתירה לבג"ץ נגד החלטת המשטרה להורות למפעיל אתר להפסיק את פעילותו, בטענה של פגיעה ב.
בעתירה נכתב כי "דבר הפקודה שניתנה לעותר על ידי המשטרה לחדול מהפעלת האתר פורסמה ברבים וקיבלה הד ציבורי נרחב. באתרי האינטרנט השונים פורסמו מאות תגובות של אנשים מן היישוב, אשר ביקרו בחריפות את נתינתה. הקונצנזוס (הנדיר מאוד ברשת) של הציבור הרחב בדבר פסלות הפקודה והיותה בלתי ראויה מבחינה ציבורית, התגובות הספונטניות של הציבור, כשלעצמם תומכים בטיעוני עתירה זו ובפגיעת הפקודה באמון הציבור בצה"ל ובמשטרה. הציבור הרחב רואה בפקודה ניסיון של הממסד לסתום פיות תוך 'שיתוף פעולה', לתכלית בלתי ראויה, של רשויות מדינה".
ב-24 במרץ 2005 חזרו בהם העותרים מן העתירה בהמלצת בית המשפט, זאת מבלי לשלול את זכותם לתקוף את סבירות ההחלטה – אם תתקבל כזו – שלא ליתן לרפ"ק איליה היתר לעבודה נוסף (בג"ץ 6963/04).
קצינת פניות הציבור
קצינת פניות הציבור (בר"ת: קפ"ץ) הוא גוף בירור באגף כוח אדם (אכ"א) בצה"ל וכפוף ישירות לראש אכ"א שמטרתו לתת מענה לפניות חיילים, בני משפחותיהם והציבור בכל תחום ונושא הקשור לצה"ל. הגוף פועל משנת 1976, ובראשו עומדת קצינה בדרגת סגן-אלוף. שולה ליגום הקימה את המשרד בשנת 1977, ועמדה בראשו במשך קרוב ל-20 שנה.
כיום עומדת בראש קצינת פניות הציבור סא״ל מיטל שכטר.
משרד קצינת פניות הציבור מורכב משני תחומים עיקריים:
אל קצינת פניות הציבור רשאי לפנות כל אדם, בכל עניין שימצא לנכון וקשור בצה"ל. כל פנייה זכאית לקבלת התייחסות. קצינת פניות הציבור עוסקת גם בבקשות סיוע בפתרון בעיות המצריכות טיפול מיידי ובפניות על רקע מצוקה נפשית. לצורך כך קיים מוקד פניות מיוחד הפעיל 24 שעות ביממה.
כמו כן, אפשר לפנות למוסד קצינת פניות הציבור באמצעות מכתב, פקס, טלפון, והאינטרנט.
קפ&quot;צ
קפ&quot;ץ
אבנר ברזני
אבנר ברזני (1949 - 10 בדצמבר 2009) היה תת-אלוף בצה"ל, מנכ"ל המשרד לביטחון פנים ונציב קבילות החיילים.
חייו.
ברזני גדל בטירת כרמל. ברזני התגייס לצה"ל בשנת 1967 לחיל ההנדסה. בתפקידו האחרון בצה"ל שימש ראש חטיבת הסגל אשר באגף כוח אדם (אכ"א). לאחר 34 שנים השתחרר מהצבא בדרגת תא"ל, ומונה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים (2001–2002). כשסיים את תפקידו מונה לנציב קבילות החיילים, והוא החמישי שממלא תפקיד זה. ב-23 בנובמבר 2008 סיים את תפקידו בנציבות הקבילות, והודיע על התמודדותו ברשימת קדימה לכנסת. הוא דורג במקום ה-31 ולא נכנס לכנסת ה-18.
הוא נפטר ב-10 בדצמבר 2009, לפני שהגיע תורו להיכנס לכנסת במקום חברי כנסת של "קדימה" שסיימו את כהונתם.
על שמו בית ספר יסודי בטירת כרמל.
תוכנית עתידים.
בשנת 1999 יזמו הרמטכ"ל דאז שאול מופז, תא"ל ברזני ואיתן ורטהיימר את תוכנית עתידים - מערכת משולבת של תוכניות המסייעות לצעירים מן הפריפריה של מדינת ישראל לרכוש השכלה אקדמית, הפועלת בניהול משותף של הצבא ושל עמותה אזרחית.
מועצה אזורית מגילות ים המלח
מועצה אזורית מגילות ים המלח (ובקיצור: מועצה אזורית מגילות) היא מועצה אזורית בצפון ים המלח. בתחומה שבעה יישובים: ארבעה קיבוצים (בית הערבה, אלמוג, קליה ומצפה שלם), מושב אחד (ורד יריחו) ושני יישובים קהילתיים (אבנת וקדם ערבה), בהם מתגוררים כ-2,100 תושבים.
היסטוריה.
הומעצה הוקמה ב-1993, כשברקע הסכמי אוסלו הוחלט לפצל את מועצה אזורית תמר, שכללה עד אותה עת את כל ישובי מערב ים המלח, בין מועצה אזורית תמר שכללה את השטח לפנים מהקו הירוק, ואת מועצת מגילות מחוצה לו.
אוכלוסייה.
רוב תושבי המועצה האזורית עוסקים בענפי החקלאות והתיירות, וחלקם מועסקים גם במפעל הקוסמטיקה "אהבה
סטטוס מדיני.
אף על פי שיישובי המועצה נמצאים בתחומי יהודה ושומרון, הצביעו רוב תושבי המועצה בבחירות לכנסת ה-18 לקדימה ומפלגת העבודה. כאשר תושבי בקעת הירדן נאבקו נגד דיבורים על הכללת הבקעה במדינה פלסטינית, נמנעו אנשי מגילות משותפות איתם, בהנחה שאזור ים המלח יישאר בכל מקרה בשליטה ישראלית. אולם, תוכנית קלינטון מסוף שנת 2000 כללה את האזור בתחומי המדינה הפלסטינית המיועדת.
לאחר החלת הקפאת הבנייה ביהודה ושומרון גם על מועצה אזורית מגילות, פנתה המועצה לבג"ץ כנגד ההקפאה בשיתוף עם מועצה אזורית ערבות הירדן, הר אדר ומעלה אדומים, אך בנפרד משאר הרשויות המקומיות ביהודה ושומרון.
ראשות המועצה.
בראשות המועצה עמד החל מהקמתה ב-1993 מרדכי דהמן, עד שנאלץ להתפטר ב-2015, עקב מעורבותו בפרשת השחיתות בישראל ביתנו. בבחירות המיוחדות שנערכו ב-11 בנובמבר 2015 נבחר לראשות המועצה אריה כהן, חבר קיבוץ מצפה שלם. הוא גבר על יריבו, גבי פלקסר מקיבוץ קליה, כאשר שקיבל 66% מקולות המצביעים. ב-2018 נבחר כהן בשנית לאחר שהיה מתמודד יחיד.
הממלכה הסלאוקית
הממלכה הסלאוקית הייתה מדינה הלניסטית שנוסדה בשנת 312 לפנה"ס על ידי סלאוקוס הראשון ונשלטה על ידי בית סלאוקוס, שבשיא כוחה שלטה על מסופוטמיה, אסיה הקטנה, סוריה, ארץ ישראל, והמישור האיראני עד נהר האינדוס, ולזמן קצר אף בתראקיה. הייתה זו המדינה הגדולה ביותר בשטחה בעולם ההלניסטי.
הממלכה נוצרה במהלך מלחמות הדיאדוכים, שקרעו לגזרים את האימפריה שכבש אלכסנדר מוקדון.
במהלך המאה ה-3 וה-2 לפנה"ס, ניהלה מלחמות רבות נגד הממלכות ההלניסטית האחרות ובייחוד נגד מצרים התלמיית.
המלכים האחרונים לבית סלאוקוס, ו, שמרו על כיסאם עד שנות ה-60 של המאה הראשונה לפנה"ס; אך הממלכה הסלאוקית איבדה למעשה את רוב כוחה ושטחה קודם לכן, זאת בעקבות עלייתה של האימפריה הפרתית במזרח הממלכה, כיבושי בית תלמי בדרומה של הממלכה, מלחמות אזרחים וירושה רבות, והתפשטותה של רומא למזרח החל מ-192 לפנה"ס, ועד הדחת אנטיוכוס ה-13, אחרון השליטים משושלת סלאוקוס, בידי פומפיוס בשנת 64 לפנה"ס.
במהלך שלטונה של הממלכה הסלאוקית על ארץ ישראל, פרץ בארץ ישראל מרד החשמונאים, שבעקבותיו הצליחו היהודים להשיג עצמאות מדינית ראשונה מאז חורבן בית ראשון.
עלייתה של הממלכה הסלאוקית.
לאחר מותו של אלכסנדר מוקדון ב-323 לפנה"ס, שטחי האימפריה הפרסית אשר בשליטתו חולקו בין הגנרלים אשר שירתו אותו על ידי פרדיקס, אשר תפס את מקומו של אלכסנדר לזמן קצר אחר מותו, במה שנודע מאז כחלוקת בבל (the Partition of Babylon). החלוקה גררה מחלוקות בין הגנרלים, ולאחר חלוקה נוספת, מפקד חיל הפרשים סלאוקוס הראשון תפס את מקומו כמלך בבל בשנת 312 לפנה"ס, אשר נחשבת כשנת היווסדה של הממלכה הסלאוקית.
התרחבות הממלכה.