לאחר עזיבתו של דייוויד בלאט לליגת ה-NBA, הודיעה מכבי תל אביב ב-19 ביוני 2014 על קידומו של גודס למשרת המאמן הראשי בקבוצה למשך שנתיים. בעקבות זאת ויתר גודס על תפקיד עוזר מאמן נבחרת ישראל שאליו נבחר כמה שבועות קודם לכן, ב-7 במאי.
בעונתו הראשונה במכבי תל אביב (2014/2015), בה שימש פיני גרשון כעוזרו, ניצחה מכבי את הפועל ירושלים וזכתה בגביע המדינה בפעם ה-42. באותה עונה, הובסה מכבי על ידי פנרבחצ'ה אולקר בשלב ההצלבה ולא העפילה לפיינל פור של היורוליג. ביוני 2015 הפסידה מכבי 2–3 להפועל אילת בסדרת חצי גמר הפלייאוף ואיבדה את תואר האליפות. בנובמבר 2015, לאחר תחילת עונת 2015/2016, פוטר מאימון הקבוצה בעקבות סדרת הפסדים בליגה וביורוליג.
ב-27 ביוני 2017 חזר גודס לתפקיד עוזר המאמן במכבי תל אביב תחת המאמן הראשי נבן ספאחיה. השניים פוטרו ב-18 בנובמבר 2018.
ב-30 בנובמבר 2018 חתם לעונה וחצי בתפקיד מאמן מכבי ראשון לציון לאחר שהחליף את צביקה שרף בעקבות פתיחת עונה כושלת של הקבוצה. גודס הוביל את ראשון לציון לגמר הפיינל פור ב-2019 וב-2020 כאשר בשתי הפעמים הפסידה ראשון לציון למכבי תל אביב. גודס גם הוביל את ראשון לציון לגמר גביע המדינה ב-2020 שם הפסידה להפועל ירושלים, וב-2021, אז הפסידה למכבי תל אביב. בדצמבר 2021 סיים גודס את תפקידו בראשון לציון, לאחר שהקבוצה הפסידה בשמונה מתוך עשרת המשחקים הראשונים של העונה.
בנובמבר 2019 מונה לעוזר מאמן נבחרת ישראל תחת עודד קטש, לרגל מוקדמות אליפות אירופה בכדורסל 2021 וכן למאמן נבחרת העתודה של ישראל. בדצמבר 2019 קיבל איגוד הכדורסל את בקשתו של גודס להשתחרר מתפקידו כעוזר מאמן נבחרת ישראל. בשנת 2021 החליף את עודד קטש כמאמן נבחרת ישראל.
בינואר 2022 החל לאמן את הפועל חולון. ביוני 2022 זכה עם הקבוצה באליפות המדינה לאחר ניצחון 2:0 בסדרת הגמר על בני הרצליה.
חיים אישיים.
גודס נשוי ואב לשלושה. הוא מתגורר בגבעתיים. בינואר 2017 הקים עם שותפים רשת חברתית עסקית לענף הבנייה. במאי 2022 מכר 50% מחברת ARCDB לקבוצת ניר דובדבני.
התזמורת הפילהרמונית של ורשה
התזמורת הפילהרמונית של ורשה (Warsaw National Philharmonic Orchestra, בפולנית: Orkiestra Filharmonii Narodowej w Warszawie) ממוסדות המוזיקה הראשונים במעלה בפולין.
הפילהרמונית של ורשה נוסדה בשנת 1901 ביוזמתה של קבוצת אצילים ואנשי כספים פולנים, וכמובן, מוזיקאים. בין 1901 לפרוץ מלחמת העולם השנייה בשנת 1939, כללה רשימת הווירטואוזים, המנצחים והמלחינים שהופיעו דרך קבע ברפרטואר התזמורת את גריג, הונגר, לאונקוואלו, פרוקופייב, רחמנינוב, ראוול, סן-סאנס, ריכרד שטראוס ואיגור סטרווינסקי. בין שאר המאורות הגדולים שניגנו עם התזמורת היו הפסנתרנים רובינשטיין ופדרבסקי, הכנרים יאשה חפץ וסרסטה, והצ'לן קזאלס. הפילהרמונית מארחת את תחרות הפסנתר הבינלאומית על שם שופן מאז ראשיתה בשנת 1927 וכן הופיעה בחנוכת תחרות הכינור הבינלאומית על שם וייניאבסקי (1935) והפסטיבל האוניברסלי לאמנות פולנית (1937).
מלחמת העולם השנייה קטעה את פעילות הפילהרמונית וגזלה מן התזמורת חלק ניכר ממעמדה הקודם בחיי המוזיקה של אירופה. התזמורת איבדה מחצית מחבריה במלחמה, יחד עם ביתה האלגנטי, שנבנה בסוף המאה ה-19 על פי דגם האופרה של פריז. התזמורת חידשה אמנם את פעילותה הסדירה כבר בעונת 1947-48, אך רק בשנת 1955 נבנה לבסוף ביתה החדש, בסגנון מודרני. עם חנוכת הבניין ב-21 בפברואר, הוכרזה הפילהרמונית כתזמורת הלאומית של פולין.
המנצח ויטולד רוביצקי היה אחראי להתחדשות ההרכב ולמתן עדיפות למוזיקה פולנית ישנה וחדישה גם יחד, מגמה שמצאה ביטוי ביצירות שופן, גורצקי ולוטוסלבסקי. זאת בלי להזניח את שליטתה ברפרטואר העולמי. בפולין משתתפת התזמורת בפסטיבל הסתיו הבינלאומי למוזיקה בת זמננו בוורשה ומלווה את המבצעים בשלב הגמר של תחרות שופן הבינלאומית מדי שנה, ומחוץ לגבולות פולין היא מסיירת בחמש היבשות וזוכה לשבחי המבקרים.
אדווארד גריג
חסן בן עלי
חַסַן בן עַלי בְן אַבי טַאלִב (בערבית: الحسن بن علي بن أبي طالب) היה נכדו הבכור של הנביא מוחמד, אשר נחשב על ידי מרבית המוסלמים השיעים לאימאם השיעי השני. פלגים אחרים מחשיבים את אחיו הצעיר חוסיין בתור האימאם השיעי השני, מאחר שתקופת שלטונו הייתה קצרה מאוד, והוכרה על ידי מוסלמים מעטים. למרות זאת, חסן נחשב לדמות חשובה בקרב הסונים והשיעים, כאחד ממשפחתו וממלוויו (צחאבה) של מוחמד.
לידתו ושנותיו הראשונות.
חסן נולד שנתיים או שלוש לאחר ההג'רה, באל-מדינה. על פי המסורת השיעית, אמו של חסן, פאטמה הגישה אותו למוחמד עטוף בצעיף משי, שהביא המלאך גבריאל מהשמים. מוחמד קבע את שמו לחסן ("נאה" בערבית), והקריב לכבודו איל. חדית'ים שיעיים מוסרים כי הנביא טען שחסן ירש ממנו את דמותו החיצונית ואת אצילותו.
ח'דיתים רבים מספרים כי חסן ואחיו חוסיין היו מאוד אהובים על סבם, מוחמד. נאמר גם שהנביא אמר כי השניים יהיו מנהיגי הצעירים בגן עדן. על פי המסורת השיעית, חסן ואחיו היו חיילים בצבאו של אביהם עלי, בתקופת הח'ליפות הקצרה של עלי, ונלחמו בקרבות השונים נגד צבאות בית אומיה.
הח'ליפות.
לאחר מותו של עלי בכופה (עיראק כיום), כמה מתומכיו של עלי בעיר נשבעו אמונים לחסן כח'ליף. פעולה זו איימה על מועאוויה אבן סופיאן, שלחם בעלי על הח'ליפות. מועאוויה זימן את כל כוחותיו מסוריה, ארץ ישראל ועבר הירדן בהכנות למלחמה. מועאוויה גם ניסה לנהל משא ומתן עם חסן, ושלח לו מכתבים בניסיון לשכנע אותו לוותר על הח'ליפות. מועאוויה ניסה להימנע מלהרוג את חסן, כדי לא להכתים את שמו בכך ולערער את לגיטימיות שלטונו בעיני המוסלמים. המשא ומתן התעכב, ומועאוויה וצבאו בן ה-60,000 איש צעדו לעבר כופה. חסן בתגובה, הצעיד את צבאו; הכוחות נפגשו באזור סאבאת (כיום בקרבת גבולה המזרחי של עיראק).
במהלך תקופת ההמתנה, נשא חסן נאום בו הצהיר כי הוא מתעב את הסכסוכים הפנימיים בקהילה המוסלמית, ופנה לאנשיו בבקשה לפעול על פי פקודותיו, גם אם אינם מסכימים איתן. בעקבות זאת, חלק מהחיילים חשבו כי חסן מתכוון להיכנע ותקפו אותו. הגרסה השיעית היא כי חייליו של חסן שוחדו על ידי מועאוויה, ולכן תקפו אותו; על כן, לא יכול היה להגן על מעמדו החוקי כמנהיג המוסלמים. חסן נפצע, אך חיילים נאמנים הקיפוהו והרגו את המורדים. אחד מהמפקדים בכוחותיו, ערק לצבאו של מועאוויה.
שני הצבאות נלחמו במספר קרבות ללא הכרעה, מועאוויה חשש שהקרב יביא למותם של גברים רבים, וכך יפגע בקהילה המוסלמית שהתבססה על כוח העבודה הגברי. מועאוויה שלח שני אנשים משבט קורייש כדי שיגיעו להסכמה עם חסן. השניים הציעו לחסן ולתומכיו כסף. חסן, שנפצע וספג ביקורת רבה מצבאו, הגיע להסכם עם מועאוויה. לטענת הסונים, חסן תבע ממועאוויה שישלוט על פי חוקי הקוראן והשריעה, יימנע מלהתנקם בחסן ותומכיו, ועם תום שלטונו, שהבחירה במנהיג המוסלמי תעבור לציבור. לטענת השיעים, דרש חסן את החזרת הח'ליפות אליו.
מועאוויה המשיך לכופה ודרש כי תומכי עלי (ראשיתה של הקהילה השיעית) יישבעו לו אמונים, הוא גם ניסה לגייס את חסן וצבאו להילחם עמו נגד בני הח'וארג'. בתגובה אמר לו חסן: "אני שהפסקתי את מלחמתי נגדך למרות שזוהי זכותי החוקית, למען שלומה ואחדותה של הקהילה. האם אתה סבור כי עליי להילחם יחדיו איתך?" תביעתו של חסן בן עלי לתואר הח'ליפה הושתקה באמצעות כסף. הוא קיבל 5000 דרהם, שמשקלם הכולל 14.875 קילו כסף תמורת ויתור על דרישתו.
האם היה ח'ליף שיעי.
מרבית מתעדי הח'ליפות אינם מכלילים את חסן כאחד מהם, מאחר שהוא טען לח'ליפות רק למשך זמן קצר והוכר כח'ליף על ידי קבוצה קטנה מתושבי האימפריה המוסלמית. למרות זאת, מספר היסטוריונים סונים בעבר מכירים בו כח'ליף.
פרישה למדינה.
חסן פרש למדינה בה חי על פנסיה ממועאוויה והכנסות מנכסים שירש. על פי גרסת השיעים, חיכה בביתו לפקודת האל לשוב לתבוע את המנהיגות.
300 פילגשים?
מספר היסטוריונים אסלאמים, ביניהם אל-מדעיני ומוחמד אל-כלבי, טענו כי חסן חי בפאר ובנוחיות, תוך נישואים וגירושים של נשים רבות (בין שישים לתשעים). כן נטען כי הוא החזיק 300 פילגשים. חלק מההיסטוריונים עדיין דבקים בגרסה זו.
מלומד סוני מודרני, בשם עלי מוחמד סולאבי, טוען כי האִסְנאד (שרשרת מוסרי החדית' מדור לדור) של סיפור זה, נהגה להפיץ דברי דיבה. הוא מוכיח טיעון זה, בכך שלחסן היו פחות מ-20 ילדים, כך שלא ייתכן שהוא החזיק מספר נשים כה גדול.
ווילפרד מדלונג, החוקר המערבי הידוע שעוסק בימיו הראשונים של האסלאם ובלימודים שיעים, טוען כי הסיפורים הללו שקריים, והוא אף הקדיש לכך חלק שלם בספרו כדי להוכיח כי הטענות אינן נכונות.
מוות.
לטענת ההיסטוריונים השונים, חסן מת באל-מדינה בשנת 669 או 670. הוא נטמן בבית הקברות ג'נת אל-באקי, השוכן מול מסגד אל-נבאוי, מסגדו של הנביא מוחמד.
האם חסן הורעל?