ב־2011 ניסה לארגן הפגנות תמיכה בפעולות המחאה שהתרחשו במסגרת המהפכה ב־2011 מול השגרירות המצרית ברמאללה ובתמיכה בהפיכה בתוניסיה, אך קיום ההפגנות נמנע על ידי כוחות הביטחון הפלסטינים.
ברגותי נשוי לספא טמיש, אזרחית ישראלית ילידת חיפה אותה פגש במהלך שהותו בארצות הברית ונשא בשנת 1993. טמיש היא בעלת תואר שני בייעוץ למיניות מאוניברסיטת ניו יורק, מייסדת ועומדת בראש עמותת "מונתדא" – הפורום הערבי למיניות הפרט והמשפחה העוסק בקידום החינוך המיני ותכנון המשפחה בקרב ערביי ישראל. טמיש פעלה גם בהכשרת יועצים בתחום המיניות ברשות הפלסטינית. ברגותי מתגורר בעכו, אליה עבר לאחר שהתגורר תחילה ביפו וברמאללה, והוא בעל מעמד של תושבות קבע בישראל.
לעומר ברגותי אין קשר משפחתי ישיר למרואן ברגותי, אם כי שניהם חלק מחמולת ברגותי, אחת המשפחות הפלסטיניות הגדולות ביותר.
פעילות פוליטית.
בשנת 2004 ייסד ברגותי, עם אנשים נוספים, את הקמפיין הפלסטיני לחרם אקדמי ותרבותי על ישראל. באמנת היסוד של הקמפיין הם קראו להטיל חרם אקדמי וכלכלי על ישראל עד שהיא תיסוג מכל השטחים שכבשה ב-1967, כולל מזרח ירושלים, ותפנה את כל ההתנחלויות. בהמשך נוספה דרישה לזכות השיבה, ותמיכה בפתרון המדינה האחת.
קמפיין PACBI, יחד עם גופים נוספים, הוא חלק מתנועת ה-BDS העולמית, הקוראת לחרם, מניעת השקעות ועיצומים על ישראל.
ברגותי נואם בנושא החרם על ישראל במקומות רבים בעולם, ביניהם מכללת אוורגרין, אוניברסיטת טורינו, אוניברסיטת קולומביה ועוד. כמו כן הוא התראיין ב-BBC, בניו יורק טיימס ובגרדיאן. עם זאת, בישראל הוא פחות מוכר, מאחר שמשקיע את מירב מאמציו בהשפעה על קהלים מחוץ לישראל ומסרב לקשר עם התקשורת הישראלית.
בספטמבר 2019 סירבה בריטניה להעניק לברגותי אשרת כניסה למדינה כשהיה בדרכו לכנס מפלגת הלייבור.
עמדותיו.
ברגותי מתנגד לקיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית, וכן לרעיון "שתי מדינות לשני עמים". דוגל בחזון של מדינה אחת דמוקרטית וחילונית.
ברגותי מתאר את ישראל בעקביות כמדינת אפרטהייד, מתנגד לדיאלוג בין ישראלים לפלסטינים, דיונים אינטלקטואליים משותפים, יצירה אמנותית ושיתוף פעולה כלכלי, וקורא להמשיך את החרם של תנועת ה-BDS עד שתמומש זכות השיבה של הפליטים החיים בפזורה הפלסטינית. ברגותי מסרב בעקביות להתראיין לתקשורת הישראלית.
ביקורת.
ד"ר יואל פישמן מהמרכז הירושלמי לענייני ציבור ומדינה קרא את ספרו של ברגותי משנת 2011 והעיר: "ברגותי טוען כי זכויות הפלסטינים בקרקע הן נכס צאן ברזל, בעוד שזכויות היהודים בקרקע הוקנו בתהליך של רכישה. גישה זו הופכת את הפלסטינים לשווים יותר מאשר היהודים, מה שאינו נכון מבחינה היסטורית ומשפטית."
בינואר 2014 נאם ברגותי באוניברסיטת קליפורניה בלוס אנג'לס. רוברטה זייד מתארת את נאומו של ברגותי כנאום מלא שנאה לישראל. לדבריה, ברגותי שולל את זכות ההגדרה העצמית של העם היהודי, אומר שהיהודים אינם "עם", ושולל מהם את זכויותיהם כעם. במהלך הנאום קם אדם מהקהל וטען שדבריו על היהודים הם אנטישמיות. ברגותי הכחיש טענה זו.
ביקורת אחרת כלפיו היא שלמרות קריאתו לחרם אקדמי על ישראל, ברגותי עצמו למד לתואר שני באוניברסיטת תל אביב, והוא מתגורר בישראל למרות סירובו להכיר במוסדות המדינה. ברגותי עצמו נמנע מלהגיב לטענה זו, באומרו: "לימודיי באוניברסיטת תל אביב הם עניין אישי, ואין לי עניין להגיב".
פעילות ישראל נגד ברגותי.
עקב עמדותיו ופעילותו, בשנת 2016 פנתה חברת הכנסת נאוה בוקר לשר הפנים וביקשה לשלול את מעמד תושבות הקבע של ברגותי בישראל. בתגובה הודיע שר הפנים, אריה דרעי, בוועידה נגד תנועת ה-BDS, כי הוא נוטה לקבל את ההמלצה לשלול את תושבות הקבע של ברגותי, אם יתברר שמרכז חייו אינו בישראל. ארגון אמנסטי אינטרנשיונל גינה את דבריו של דרעי: "על שרי הממשלה מוטלת האחריות לשמור על זכויות האדם ולהימנע מגינוי ציבורי נגד ברגותי ופעילי זכויות אדם אחרים. עליהם לחדול לאיים על הגבלת חופש התנועה שלו באופן שרירותי, ולחדול לאיים כי ישללו את תושבות הקבע שלו בישראל."
במאי 2016 החליט משרד הפנים שלא להאריך את תוקף מסמכי הנסיעה הישראלים של ברגותי, מה שבפועל מונע ממנו לצאת מישראל. לאור החלטה זו הדף ברגותי את הטענות נגדו וכתב: "אני מתגורר עם משפחתי בביתנו בעכו. אני תושב ישראל כבר 23 שנה, בהתאם לחוק וללא כל הפרת חוק". עקב שלילת מסמכי הנסיעה, נמנע מברגותי להשתתף בשני כנסים בקליפורניה, והוא נאם בהם באמצעות סקייפ. הוא הוסיף ואמר: "ישראל מונעת ממני לנסוע, מציגה אותי באור שלילי ומאיימת עלי כדי שאפחד ואשתוק." כתגובה, יזם הארגון קול יהודי לשלום, עצומת תמיכה בברגותי, ועליה חתמו יהודים וישראלים המזוהים עם השמאל הרדיקלי האנטי-ציוני בהם ענת מטר, נורית פלד-אלחנן ומתניה בן ארצי.
באוקטובר 2019 החל שר הפנים אריה דרעי לפעול לביטול מעמד התושב של ברגותי.
פלילים.
במרץ 2017 נעצר ברגותי ונחקר בחשד להעלמת מס של מאות אלפי דולרים.
ספרו.
בשנת 2010 פרסם ברגותי את ספרו "חרם, משיכת השקעות, סנקציות: המאבק הגלובלי לזכויות הפלסטינים" (Boycott, Divestment, Sanctions: The Global Struggle for Palestinian Rights). הספר פורסם במקור בצרפתית ותורגם ב-2011 לאנגלית.
נחיצ'יבאן (עיר)
חאנות נחיצ'יבאן
נחצ'יבאן (פירושונים)
קוואדוו אסמואה
קוואדוו אסמואה (באנגלית: Kwadwo Asamoah; נולד ב-9 בדצמבר 1988 בקומאסי שבגאנה) הוא כדורגלן גאנאי המשחק בעמדת הקשר ולעיתים בעמדת המגן השמאלי.
קריירת מועדונים.
תחילת הקריירה.
אסמואה נולד בקומאסי שבגאנה. בצעירותו שיחק בקבוצות הגאנאיות קאסמאן וליברטי פרופשיונלס, עד שבשנת 2008 עבר למועדון השווייצרי AC בלינצונה והושאל למועדון האיטלקי טורינו.
אודינזה.
בחודש יוני 2008 חתם אסמואה באודינזה מהסרייה א'. ב-11 בינואר 2009 ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, כשנכנס כמחליף בדקה ה-67 בתיקו 1-1 נגד סמפדוריה במסגרת המחזור ה-18 בסרייה א'. ב-19 באפריל 2009 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו במועדון, שער בדקה העשירית בניצחון 1–3 על פיורנטינה במסגרת המחזור ה-32 בליגה. אסמואה הפך במהרה לשחקן מפתח במועדון. הוא שיחק באודינזה במשך 4 עונות, בהן ערך 114 הופעות ליגה והבקיע 8 שערים.
יובנטוס.
בחודש יולי 2012 עברו אסמואה וחברו לקבוצה מאוריסיו איסלה ליובנטוס בעסקת בעלות משותפת. יובנטוס שילמה 9 מיליון אירו תמורת 50% מחוזהו של אסמואה. ב-11 באוגוסט 2012 ערך אסמואה את הופעת הבכורה שלו במועדון, כששיחק 120 דקות והבקיע שער בניצחון 2–4 על נאפולי במסגרת הסופר קאפ האיטלקי. בשל הופעתו המרשימה במשחק, החליט אנטוניו קונטה, מאמנה של יובנטוס, להציב אותו בהרכב הפותח במשחק הליגה הראשון של יובנטוס לעונת נגד פארמה ב-25 באוגוסט. גם במשחק זה, בו ניצחה יובנטוס בתוצאה 0–2, הרשים אסמואה, ובישל שער לסטפן ליכטשטיינר. ב-16 בספטמבר 2012 הבקיע אסמואה את שער הבכורה שלו בסרייה א', שער בדקה ה-84 בניצחון 1–3 על גנואה במסגרת המחזור השלישי. בעונתו הראשונה במועדון זכה אסמואה באליפות איטליה. בתום העונה רכשה יובנטוס את כל הזכויות על השחקן, והוא חתם על חוזה ל-4 שנים במועדון.
בעונת לקח אסמואה חלק באליפות נוספת של המועדון, שזכה פעם נוספת גם בסופר קאפ האיטלקי.
ב-1 בנובמבר 2014, במשחק במסגרת המחזור העשירי של עונת נגד אמפולי, נפצע אסמואה והושבת למשך רוב העונה. הוא חזר להתאמן רק לקראת סוף העונה, בה זכתה יובנטוס באליפות נוספת. בשל הפציעה לא לקח חלק גם בגמר הגביע האיטלקי נגד לאציו, בו ניצחה יובנטוס. ב-23 במאי 2015 חזר אסמואה למגרשים, כששיחק 90 דקות בניצחון 1–3 על נאפולי במסגרת המחזור ה-37 בסרייה א'.
אינטר מילאנו.
ב-2 ביולי 2018 חתם אסמואה לשלוש שנים באינטר מילאנו. ב-19 באוגוסט ערך את הופעתו הבכורה בניצחון 0–1 על ססואולו.
קליארי.
ב-3 בפברואר 2021 חתם אסמואה בקליארי עד לסוף העונה.
קריירה בינלאומית.
אסמואה ערך את הופעת הבכורה שלו בנבחרת גאנה בשנת 2006. הוא יצג את מולדתו בגביע אפריקה לאומות בשנים 2008, 2010, 2012 ו-2013. כמו כן, לקח חלק גם במונדיאל 2010 ובמונדיאל 2014.
אלנה
הדולפין השחור
כלא הדולפין השחור (ברוסית: Чёрный Дельфин; בתעתיק עברי: צ'ורני דֶלפין), הידוע רשמית כמתקן הכליאה הפדרלי מס' 6 של מחוז אורנבורג, הוא בית סוהר רוסי עבור עבריינים מסוכנים ביותר, ונחשב אחד מבתי הכלא השמורים ביותר בעולם.
הכלא מהווה מושבת עונשין מיוחדת עבור אסירים שנידונו למאסר עולם. הכלא שוכן בעיר סול-אילצק, הסמוכה לאגם רזוואל שבמחוז אורנבורג, הסמוך לגבול עם קזחסטן. זהו בית הכלא הגדול ביותר ברוסיה, בעל קיבולת של 1,600 אסירים. נכון לשנת 2011, נכלאו בו כ-700 אסירים, וניהל אותו צוות של כ-900 סוהרים.
הכלא נחשב לשמור ביותר ברוסיה, ומאז נבנה מעולם לא התרחש ממנו ניסיון בריחה. שם הכלא נובע מהמזרקה הניצבת בכניסה למתחם הכלא, שיש האומרים שנבנתה על ידי אסירי הכלא.
היסטוריה.
בית הכלא הוקם לראשונה בתקופת שלטונה של יקטרינה הגדולה, בשנת 1773. לאורך שנות קיומו שימש הכלא כמקום מאסר לאסירים פוליטיים ולפושעים מסוכנים.
בשנת 2000 הפך המתחם בית כלא פדרלי לאסירים שנידונו למאסר עולם.
קישורים חיצוניים.
זהו סרט תיעודי שהופק וצולם על ידי נשיונל ג'יאוגרפיק, בשנת 2011 - המתעד את המתרחש בכלא זה. משך הסרט: 44:30 דקות.
אזהרת צפייה: הסרט מכיל תוכן אלים, ברוטלי וקשה לצפייה. לפיכך, הוא אינו מומלץ לצפייה על ידי ילדים ובני נוער.
יפעת זליקוביץ'