הוא נולד כאמור באנדרד, במחוז בקש. הוא בחר את הבמה וסיים את לימודיו באקדמיה לדרמה. הוא החל את דרכו בלהקתו של שאנדור דובו בשנת 1892, ואחר כך עבד בדברצן ובקלוז'-נאפוקה. בשנת 1898 חתם חוזה ב"תיאטרון ההונגרי", שם שיחק בתפקידי אופרטה. בראשית המאה ה-20 הצטרף לתיאטרון הלאומי של בודפשט אליו היה קשור בנאמנות שגם המוסד השיב לו כאשר בשנת 1923 נבחר לחברות נצחית. במהלך הופעותיו האחרות והופעות האורח שלו, הוא לא נפרד מעולם מהתיאטרון הלאומי, בו היה חבר "רגיל" עד לפרישתו לגמלאות בשנת 1935.
שמו ופניו של קלמן רוז'אהדי הפכו פופולריים גם כשחקן קברט בעשור השני של המאה ה-20 וגם בשנות ה-20 של המאה ה-20, ושמו הגיע גם מעבר לגבולות הונגריה. בשנת 1926 הופיע כאורח בארצות הברית ואחרי 1935 הופיע בתיאטראות פרטיים שונים.
ב-7 באוקטובר 1903, בבודפשט, התחתן עם אנגלה הבשי, בתם של יוז'ף הבשי ויאנקה לויכטר, שהייתה צעירה ממנו ב-11 שנים. הוא ייסד את בית הספר המפורסם שלו למשחק בשנת 1909 עם אשתו, בו הוא לימד אחר כך עם בתו עד מותו. הוא היה מורה מצוין למשחק ואמנים מכובדים רבים הגיחו משורות בית ספרו.
בשל האווירה האנטישמית בהונגריה הוא התנצר בשנת 1930, אך בשל מוצאו היהודי נאסר עליו לעלות על הבמה במהלך מלחמת העולם השנייה, אחרי 1945, טמאש מאיור לא הרשה לו לחזור לתיאטרון הלאומי. במהלך העשור הבא הופיע מדי פעם בתיאטראות של פשט, בתיאטרון הקומדיה של בודפשט, בתאיטרון האופרטה של בודפשט ועוד. הוא היה בן בית בכל ז'אנר, בין אם זה אופרטה, מחזה עממי, קומדיה, קברט או דרמה קלאסית.
הדוד קלמן, בקולו ובחיוכו האופייניים, היה אהוב על תלמידיו כמו גם על הקהל.
גם עיר הולדתו לא שכחה אותו, הוא נבחר בה לאזרח כבוד.
בוא לשחק (סרט, 2020)
בוא לשחק (מאנגלית: Come Play) הוא סרט אימה אמריקאי משנת 2020, שנכתב ובוים על ידי ג'ייקוב צ'ייס ומככבים בו גיליאן ג'ייקובס, ג'ון גלגר ג'וניור, אז'י רוברטסון ו-ווינסלו פרנגלי. הסרט עוקב אחרי שני הורים שילדם האוטיסט מתחבר לייצור זדוני בשם "לארי".
הסרט יצא ב-30 באוקטובר 2020 (ערב ליל כל הקדושים האמריקאי) על ידי אולפני "פוקוס פיצ'רס" וקיבל ביקורות מעורבות מהמבקרים.
עלילה.
אוליבר הוא ילד המאובחן עם אוטיזם המאופיין בבעיית תקשורת בין - אישית הנעזר בטלפון חכם כדי לתקשר עם הסביבה שלו. הוא הולך לבית הספר ובעיקר מטופל על ידי אמו, שרה. אביו, מרטי עובד רוב שעות היום. הנישואין של שרה ומרטי עולים על שרטון ומרטי עוזב את הבית. אוליבר חווה בריונות על ידי חבריו לבית הספר בעקבות מצבו ובאחד המקרים אחד מהם לקח את הטלפון הסלולרי שלו וזרק אותו לשדה הפתוח סמוך לביתם. באחד הלילות, אוליבר מבחין באפליקציה בטלפון בשם "מפלצות שלא מבינים אותן" וקורא את הסיפור על "לארי", מפלצת בודדה שרק רוצה חבר. דברים מוזרים מתחילים לקרות לאחר שאוליבר קורא את הסיפור על לארי: אורות מתחילים להכבות מעצמם ופנים נוספות מופיעות ברקע בזמן שאוליבר משחק עם אפליקציה לעיצוב תמונות.
באחד הלילות, שרה יוזמת מסיבת פיג'מות עם אוליבר וחבריו כדי לעזור להם להתחבר. אוליבר מחביא את הטאבלט בגלל הפחד מלארי, אך אחד מחבריו מוצא אותו וקורא את הסיפור על לארי. לפתע האורות נכבים מעצמם ולארי מופיע, אך ניתן לראותו רק דרך מסך הטאבלט. לארי תוקף את אחד מהילדים ושרה מגיעה מיד. הילד המבועת מאשים את אוליבר. במהלך הזמן שרה מתחילה לשים לב לתופעות המוזרות שאוליבר מבחין בהן כמו אורות שנכבים מעצמם ורעשים מוזרים בבית. שרה ממהרת לאסוף את אוליבר מבית הספר ומבקרת את בעלה, מרטי בביתו. שרה מתחילה להאמין לאוליבר, אבל מרטי לא. באותו הלילה מרטי לוקח את אוליבר איתו למשמרת במגרש החנייה, אך ללא ידיעתו אוליבר לוקח איתו את הטאבלט ולארי מתחיל לעקוב אחריהם. מרטי חושב שהאורות שנכבים מעצמם הם בסך הכל מתיחה, אך הוא מרים את הטאבלט מהרצפה ורואה את לארי מרים את אוליבר מהקרקע. מרטי בורח עם אוליבר חזרה לביתו ושובר את הטאבלט במחשבה שהכל ייגמר.
הילד שלארי התקיף עדיין בטראומה, אבל מספר את האמת לגביי מה שקרה. באחד הלילות, לארי תוקף את מרטי ומכאן מובן שלארי מסוגל לעבור בין מכשירים אלקטרוניים ומסוגל לתקשר עם בני אדם בעזרת מכשירי סלולר וטאבלטים. מרטי נפצע, אך יוצא מהתקרית בחיים. לאחר מכן לארי מחפש את אוליבר במטרה לגרור אותו לעולם שלו. שרה, שמבינה את האיום שעומד בפניהם שוברת את המכשירים האלקטרוניים בעלי המסכים בבית. לאחר מכן לארי מופיע בצורתו הפיזית בעולם האנושי וניתן לראותו גם בלי הטאבלט. שרה ואוליבר רצים לשדה הפתוח במחשבה ששם אין מכשירים אלקטרוניים וכך לארי לא יוכל להגיע אליהם, אך בעזרת הטלפון שנזרק לשדה, לארי מופיע ומנסה לקחת את ידו של אוליבר ולקחת אותו לעולם שלו. לפתע שרה לוקחת את ידו של לארי במקום ומצהירה שהיא תהיה חברה שלו ושיעזוב את אוליבר, מקריבה את עצמה למען בנה. לארי לוקח את שרה לעולמו והשניים נעלמים. אוליבר עובר לביתו של מרטי והשניים מנסים להתגבר על האובדן, מרטי גם נעשה מעורב יותר בטיפולים שאוליבר מקבל.
באחד הלילות האורות שוב כבים מעצמם ורעשי צחוק מגיעים מהסלון. מרטי מגיע כדי לברר מה קורה ורואה דרך מסך הטלפון שלו את שרה ואוליבר משחקים ביחד. שרה אומרת לבנה שהיא תמיד תגן עליו ומרטי מחייך.
הפקה.
בשנת 2018 הוכרז שג'ייקוב צ'ייס יביים ויכתוב סרט באורך מלא המבוסס על הסרט הקצר "לארי".
בספטמבר 2018 גיליאן ג'ייקובס ואז'י רוברטסון לוהקו לסרט ובנובמבר ג'ון גלגר ג'וניור הצטרף לצוות.
שחרור.
הסרט שוחרר לאקרנים ב-30 באוקטובר 2020. הסרט תוכנן לצאת לאקרנים ביולי, אך נדחה בגלל מגפת הקורונה.
ביקורות.
באתר Rotten Tomatoes הסרט קיבל 52% טריות על סמך 82 ביקורות.
באתר Metacritic הסרט קיבל 59 ביקורות חיוביות מתוך 100.
Self Portrait
Self Portrait (בעברית: דיוקן עצמי) הוא המיני-אלבום השלישי של הזמרת-יוצרת האמריקאית סשה אלכס סלואן. המיני-אלבום יצא לאור ב-18 באוקטובר 2019, על ידי חברת התקליטים RCA רקורדס. מתוך המיני-אלבום יצא ארבעה סינגלים.
פריג'אט
בישנו קומארי ווייבה (בנפאלית: विष्णु कुमारी वाइबा; 1937 – 1993), המוכרת בשם העט פריג'אט (בנפאלית: पारिजात), הייתה סופרת ומשוררת נפאלית ממוצא הודי. אחד מהרומנים המוכרים ביותר שכתבה היה הרומן "Shirishko Phool" (מילולית: המימוזה הכחולה), אשר נמצא גם בתוכנית הלימודים בספרות של מספר אוניברסיטאות ומכללות ברחבי העולם, כאשר ביניהם נמצאת אוניברסיטת מרילנד.
ביוגרפיה וקריירה.
פריג'אט נולדה ב-1937 בתחנת הגבעה של דרג'ילינג, הודו, מקום הידוע עם גנים של תה דרג'ילינג . אמה, אמריט מוקטן, נפטרה כאשר פריג'אט הייתה צעירה מאוד, והיא גדלה אצל סבה וסבתה, ואביה, ד"ר ק.נ. ווייבה, שהיה פסיכולוג.
מקום הולדתה של פריג'אט, דרג'ילינג, היה מרכז מרכזי בשפה, בתרבות ובספרות נפאלית. לאחר שהתעניינה מאוד בספרות מילדותה, היא נועדה למלא תפקיד חשוב ומוערך בחיזוק הספרות הנפאלית.
פריג'אט סיימה חלק מלימודיה בדרג'ילינג, אך עברה מאוחר יותר לקטמנדו ב-1954, כשהייתה בת 17. היא סיימה את לימודיה בבית הספר פדמה קניה וקיבלה את התואר הראשון באמנויות. כשהיא סובלת ממחלות, בגיל 26, גופה שותק, והיא טופלה על ידי אחותה.
ב-1959, פורסם השיר הראשון של פריג'אט על ידי "Dharti". היא פרסמה שלושה אוספי שירה: "Akansha", "Parijat Ka Kavita" ו-"Baisalu Bartaman". הסיפור הקצר הראשון שלה היה מייל נג'אנמייקו צ'ורו. עם זאת, היא ידועה בנפאל בעיקר כסופרת. בסך הכל, היא כתבה עשרה רומנים, וביניהם נמצא הרומן "Shirishko Phool" (מילולית: המימוזה הכחולה). ב-1965 הוענק לה הפרס מדאן פוראסקר על כתיבת הרומן. היא קיבלה גם את הפרסים סרוואשריסטה פנדוליפי פוראסקר, גנדאקי בסונהארה פוראסקר, וברידבריט. "Shirishko Phool" "" היא אחת מהיצירות החשובות ביותר שנכתבו בספרות הנפאלית כולה.
היא החלה את הקריירה הספרותית שלה עם "Dharti" בזמן שלמדה בקטמנדו. מלבד היותה סופרת מבריקה של רומנים, סיפורים, שירים, ומאמרים, היא הובילה את "תנועת רלפה" ב-1966. היא הייתה מרצה חברה באוניברסיטת טריבהוואן והייתה חלק מתנועת הספרות של רלפה. כמו כן, מילאה תפקיד חשוב בהקמתו של תנועת הסופרים הפרוגרסיבית ועבדה עבור פורום הנשים של אחיל נפאל, גיוס סיוע לאסירים והוועדה הלאומית לזכויות אדם .
פריג'אט לא התחתנה והמשיכה לסבול מכאבים פיזיים. בזמן שהיא תרמה לספרות הנפאלית, היא גם ניסתה לתמוך במטרות חברתיות ויזמה ניסיונות כמו גיוס סיוע לאסירים. היא נפטרה ב-1993.
תנועת ההונגריאליזם הבנגלית ופריג'אט.
מספר משוררים וציירים בנגליים של תנועת ההונגריאליזם הבנגלית שהו בקטמנדו מספר חודשים במהלך שנות ה-60 של המאה ה-20 והצליחו להחליף רוחות בלתי נדבקות זה מזה. "Akansha" של פריג'אט הוא עדות לרוח זו. המשוררים והציירים ההונגליסטים הבולטים שביקרו לעיתים קרובות את פריג'אט היו מלאי רוי צ'ודורי , סובימאל בסאק , אניל קרנג'אי וסמיר רויכודורה . אוסף של מכתבים נפאלים והונגריאלים נערך על ידי סמיר רויכודורה .
בישנו קומארי ווייבה
Rise Up (שיר של אנדרה דיי)
Rise Up (בעברית: התקומם) הוא סינגל שהקליטה הזמרת-יוצרת האמריקאית אנדרה דיי. השיר יצא לאור ב-2 ביולי 2015, כסינגל השלישי מתוך אלבום הבכורה שלה, "Cheers to the Fall", על ידי חברת התקליטים וורנר מיוזיק גרופ.
בדיקת בתולים