ברטון לאון "ברט" ריינולדס ג'וניור (באנגלית: .Burton Leon "Burt" Reynolds Jr; 11 בפברואר 1936 – 6 בספטמבר 2018) היה שחקן קולנוע וטלוויזיה אמריקאי. זכה בשני פרסי גלובוס הזהב ופרס אמי.
קריירה.
תחילת דרכו.
ריינולדס נולד במישיגן שבארצות הברית. החל את דרכו בקולנוע כבר בשנות ה-60 אך לא זכה להצלחה יתרה, והופיע בעיקר בסרטי פעולה שלא הביאו לו פרסום. ב־1972 לאחר שכיכב בסרטו המצליח של ג'ון בורמן "גברים במלכודת", הפך בין לילה לכוכב פופולרי. בשנות ה-70 הופיע בשורה ארוכה של סרטי פעולה מצליחים, והרבה לגלם גבר קשוח בעל חוש הומור, כשוטר מתבודד או נוכל מקסים. בין סרטיו באותה העת היו: "המפקח מקסלקי" (1973) (White Lightning), "משחק מכור" (1974) (The Longest Yard) (בשנת 2005 יצאה גרסה חדשה לסרט בכיכובו של אדם סנדלר וריינודלס הופיע בתפקיד משנה), "הפרחח ובת השריף" (1977) (Smokey and the Bandit), "הוּפר" (1978) (Hooper), "להתחיל מחדש" (1979) (Starting Over), "מרוץ מחוף לחוף" (1981) (The Cannonball Run), "בית הזונות הקטן הטוב ביותר בטקסס" (1982) (The Best Little Whorehouse in Texas). סרטים אלו ואחרים הפכו אותו לאחד מכוכבי הקופה הגדולים בהוליווד, והוא אף ביים מספר סרטים, שעל הבולט בהם "שארקי" (1981) (Sharky's Machine) קיבל תגובות נלהבות ממבקרי הקולנוע.
שנות ה-80 של המאה ה-20 ואילך.
ב-1984, בזמן צילומי הסרט "עיר לוהטת" בו כיכב לצד קלינט איסטווד, ספג ריינולדס מכה חזקה בפניו ולמשך זמן רב סבל מירידת משקל ומבעיות בריאות. ב-1987, כאשר ניסה לחזור לקולנוע, לא הצליח לשוב למעמדו, והחל להופיע בשורה של סרטי פעולה וקומדיות שלא זכו להצלחה גדולה.
את הצלחתו הגדולה בתחילת שנות ה-90 מצא ריינולדס דווקא בטלוויזיה, בסדרה הקומית "צללים בין ערביים", שזכתה לרייטינג גבוה ולשבחי המבקרים, אך לאחר חמש עונות ירדה מהמרקע.
את תפקידו המשמעותי בשנות ה-90 בקולנוע קיבל דווקא בסרט דל תקציב של הבמאי פול תומאס אנדרסון בשם "לילות בוגי" (1997). הסרט, שזכה להצלחה גדולה, שיקם את מעמדו של ריינולדס, והוא אף זכה למועמדות לפרס האוסקר כשחקן משנה, על תפקידו בסרט כמפיק סרטי פורנו (את האוסקר קטף בסופו של דבר רובין ויליאמס על תפקידו בסרט "סיפורו של ויל האנטינג").
בשנת 2005 שיחק בקומדיית האקשן "הדיוק'ס קורעים את האזרד", בכיכובם של ג'סיקה סימפסון ושון ויליאם סקוט.
ב-2012 השתתף ריינולדס בתפקיד עצמו בעונה השלישית של הסדרה המצוירת למבוגרים "ארצ'ר".
בקריירה של למעלה מארבעים שנה, הופיע ריינולדס ביותר ממאה וחמישים סרטי קולנוע וטלוויזיה, ואף על פי שלא נחשב לכוכב קופה גדול, הוא עדיין היה כוכב פופולרי בעיקר בארצות הברית, והופיע בתפקידי משנה ובתפקידים מגוונים בטלוויזיה.
אמרסון (כדורגלן)
אמרסון פריירה דה רוזה (בפורטוגזית: Émerson Ferreira da Rosa, נולד ב-4 באפריל 1976) הוא כדורגלן עבר ברזילאי ששיחק בעמדת הקשר האחורי במועדוני צמרת בברזיל וברחבי אירופה, והיה קפטן נבחרת ברזיל. הוא ידוע בעיקר בשמו הפרטי, אמרסון.
ה"פומה", כפי שהוא מכונה, נחשב ליד ימינו של פאביו קאפלו, המאמן. הוא שיחק במרכז ההגנה של קבוצת גרמיו מפורטו אלגרה, שזכתה בגביע הליברטדורס ב-1995, לפני שאותר והוחתם על ידי קבוצת באייר לברקוזן הגרמנית. בלברקוזן הוא עשה את המעבר מההגנה למרכז הקישור.
שלוש עונות בילה אמרסון בגרמניה (1997-2000), שם הוא התאקלם ואף קיבל דרכון גרמני. במקביל הוא ערך בכורה בנבחרת וצורף ברגע האחרון לסגל ברזיל למונדיאל 1998, עקב פציעה של רומאריו.
המועדון הבא שלו היה א.ס. רומא, שם חבר לקאפלו וביסס את מעמדו כאחד הקשרים הטובים בעולם. כבר בעונתו הראשונה בקבוצה, עונת 2000/01 עזר לרומא ולקאפלו לזכות באליפות הסרייה א'. את ההכנות למונדיאל 2002 הוא החל כקפטן הנבחרת, אולם פציעה מביכה - הוא שבר את ידו כשעמד בשער לשם שעשוע באימון - מנעה ממנו מלשחק בטורניר שבו זכתה ברזיל. במקומו הניף את גביע העולם קאפו.
בקיץ 2004 החליט קאפלו לעבור מרומא ליריבתה יובנטוס. הפעולה הראשונה של "דון פאביו" בטורינו הייתה הבאתו של אמרסון לקבוצה. השניים נחלו הצלחה גם בסטאדיו דלה אלפי, כשזכו בשתי אליפויות רצופות. אך שתי האליפות נשללו מהקבוצה, עקב שערוריית שחיתות שפרצה בכדורגל האיטלקי בקיץ 2006. יובנטוס נענשה בחומרה על ידי ההתאחדות האיטלקית ונאלצה לרדת לליגת המשנה. אמרסון וקאפלו לא ירדו יחד איתה, אלא עברו לריאל מדריד.
בקיץ 2007 חזר אמרסון לסרייה א', כאשר הצטרף למילאן. זו הייתה קבוצתו השלישית באיטליה לאחר רומא ויובנטוס. בתום שתי עונות במילאן הוא חזר לברזיל והצטרף לסנטוס, אך לאחר זמן קצר פרש ממשחק פעיל.
פאביו קנבארו
פאביו קנבארו (באיטלקית: Fabio Cannavaro; נולד ב-13 בספטמבר 1973) הוא מאמן כדורגל איטלקי וכדורגלן עבר ששיחק בעמדת הבלם. בעברו שימש כקפטן נבחרת איטליה, עמה זכה במונדיאל 2006, והחזיק בשיא ההופעות בתולדות הנבחרת. קנבארו נחשב לאחד משחקני ההגנה הטובים בעולם וזכה בתוארי כדור הזהב וכדורגלן השנה בעולם בשנת 2006.
קריירת משחק.
נולד בנאפולי והחל לשחק כילד בקבוצה המקומית נאפולי בתור הזהב שלה, עת במועדון שיחקו גם דייגו מראדונה וצ'ירו פרארה. תחילה היה אחד מהילדים אשר תפקידם להביא את הכדורים לקבוצת הבוגרים (במונדיאל 1990 שימש קנבארו בתפקיד זה בעת שמראדונה ונבחרת ארגנטינה הדיחו את איטליה במשחק חצי הגמר באצטדיון סאן פאולו). אך עד מהרה הבחינו ביכולותיו ככדורגלן וב-7 במרץ 1993 הופיע לראשונה במדי הקבוצה הבוגרת במשחק נגד יובנטוס באצטדיון דלה אלפי.
לאחר שנתיים בהן שיחק כבלם בהרכב הראשון, נאלצה נאפולי, אשר הייתה שרויה במשבר כספי, למכור את קנבארו, ובקיץ 1995 הצטרף לקבוצת פארמה, מחזיקת גביע אופ"א. פארמה הייתה באותה עת אחת הקבוצות החזקות בסרייה A. יחד עם המגן ליליאן טוראם והשוער ג'אנלואיג'י בופון ובהדרכתו של המאמן קרלו אנצ'לוטי יצרו קנבארו וחבריו את ההגנה החזקה ביותר בליגה האיטלקית. ב-1997, סיימה הקבוצה במיקום הגבוה בתולדותיה - המקום השני, מרחק נקודה אחת בלבד מהאלופה יובנטוס. בשבע שנותיו במועדון, זכה קנבארו בגביע אופ"א ובגביע האיטלקי (שניהם בעונת ).
בקיץ 2002, נמכר לאינטר מילאנו תמורת 32 מיליון אירו. אולם השנתיים בהן שיחק ב"נראזורי", אשר אומנו על ידי הקטור קופר, נחשבו כאכזבה יחסית. יכולתו הייתה בינונית והוא סבל מפציעות רבות. בקיץ 2004, אחרי אליפות אירופה לאומות, בה נכשלה נבחרת איטליה (כולל קנבארו ששיחק במדיה) כישלון חרוץ, הציע לו המאמן פאביו קאפלו חוזה ביובנטוס, אותה החל אז לאמן. לקנבארו יועד תפקיד מרכזי בקבוצה המחודשת שבנה קאפלו. הוא חזר לשתף פעולה עם ליליאן טוראם וג'אנלואיג'י בופון, חבריו מפארמה ויחדיו הם יצרו שוב את קו ההגנה המצטיין של הליגה האיטלקית.
שתי העונות שלו ביובנטוס הסתיימו בשתי אליפויות. הגנת יובנטוס נחשבה באותן שנים כאחת מהחזקות ביותר בכל אירופה, מעמדו של קנבארו עלה והוא ביסס את מעמדו כאחד מטובי הבלמים בעולם.
מיד לאחר טורניר הגביע העולמי של 2006 ועם קריסתה של יובנטוס בעקבות פרשת הטיית המשחקים בסרייה א', הצטרף קנבארו למאמנו קאפלו ולחברו למדי יובנטוס, אמרסון, ועבר לריאל מדריד והיה שותף לזכיית הקבוצה באליפות ספרד כבר בעונתו הראשונה, ב-19 במאי 2009 חתם קנבארו בקבוצתו לשעבר יובנטוס, לאחר שחוזהו בריאל מדריד תם.
ביוני 2010 חתם קנבארו על חוזה באל-אהלי דובאי, אך נופה מהקבוצה כעבור שנה.
ביולי 2011 הודיע על פרישתו מכדורגל.
נבחרת לאומית.
מהיותו נער, שיחק קנבארו בכל הנבחרות הצעירות של איטליה. הוא אף היה שותף לנבחרת עד גיל 21, אותה אימן צ'זרה מאלדיני, אשר זכתה בשתי אליפות אירופה רצופות (1994, ו-1996). בקיץ 1996 הוא נטל חלק באולימפיאדת אטלנטה במדי הנבחרת האולימפית. את חולצת הנבחרת הבוגרת הוא לבש לראשונה בינואר 1997, במשחק מוקדמות מונדיאל 1998 נגד צפון אירלנד. מאז ועד היום קנבארו נחשב כמעוז ההגנה האיטלקית, לרוב, לצד אלסנדרו נסטה אשר מרכיב יחד עמו קו הגנה הנחשב לאחד הטובים ביבשת. קנבארו השתתף במונדיאל 1998, בו הודחה איטליה בדו-קרב בעיטות עונשין מול המארחת והאלופה צרפת. ביורו 2000 שוב נוצחו האיטלקים על ידי הצרפתים, הפעם בגמר. במונדיאל השני של קנבארו, מונדיאל 2002, הודחו קנבארו והנבחרת האיטלקית בשמינית הגמר על ידי קוריאה הדרומית.
במונדיאל 2006 איטליה לא הבריקה במיוחד בשלב הבתים המוקדמים, אבל הציגה הגנה חזקה בראשותו של קנבארו וספגה רק שער אחד עד למשחק הגמר, וגם זה היה שער עצמי. במהלך הטורניר ערך קנבארו את הופעתו ה-95 ובכך הפך לשחקן עם מספר ההופעות הרביעי בגודלו בנבחרת. במשחק הגמר, אשר התעלה לרמה גבוהה של ההגנות, ניצחה לבסוף איטליה לאחר הארכה ודו-קרב בעיטות עונשין. קנבארו, הקפטן הוותיק של נבחרת איטליה, זכה לקבל לידיו את גביע העולם ולהניפו לקול תשואות האוהדים האיטלקיים.
היו לו 136 הופעות (מתוכן ב-70 היה קפטן) והוא שיאן ההופעות של נבחרת איטליה בכדורגל.
קריירת אימון.
לאחר פרישתו של מרצ'לו ליפי מאימון, מונה קנבארו למאמנה של קבוצת גואנגג'ואו אוורגראנד הסינית, שאותה אימן ליפי לפני הפרישה.
ב-9 ביוני 2016 התמנה לתפקיד מאמן טיינג'ין קואנג'יאן מליגת המשנה הסינית.
חיים אישיים.
קנבארו נשוי לדניאלה ולהם שלושה ילדים. גם אחיו של פאביו, פאולו קנבארו, היה כדורגלן ושיחק עד 2017 במועדון ססואולו כמגן. ב-2007 יסדו פאביו קנבארו והכדורגלן בן עירו, צ'ירו פרארה, קרן שמטרתה לסייע ברכישת ציוד מחקרי וציוד ניתוחי למחלת הסרטן לבתי חולים בעירם, נאפולי.