נשוי לד"ר עירית ציפר, ארכאולוגית העובדת במוזיאון ארץ ישראל, ואב לשלושה. החל משנת 2016 מתגורר חלק מהזמן בהרחבה הקהילתית של קיבוץ חפציבה. בתו טלילה ציפר, כותבת ביקורת ספרות בעיתון הארץ והייתה אמורה להינשא לבאסם אבו רחמה שנהרג בעת ההפגנה בכפרו בילעין. בנו, יותם ציפר ברגר, הוא ראש החוג לביולוגיה במכללת לוינסקי לחינוך.
יצירתו הספרותית.
ציפר כתב שבעה ספרים ותרגם מספר ספרים מצרפתית. בספריו עוסק ציפר בין היתר בהומוסקסואליות בישראל ובתרבות של העולים מטורקיה.
קישורים חיצוניים.
כּתביו:
הארגון הצבאי היהודי
ארטורו סנדובל
ארטורו סנדובל (Arturo Sandoval; נולד ב-6 בנובמבר 1949) הוא חצוצרן ג'אז ופסנתרן קובני-אמריקאי נחשב אחד מנגני החצוצרה הגדולים בעולם.
ביוגרפיה.
סנדובל נולד בארטמיסה, במחוז הוואנה שבקובה. בצעירותו הועסק והתעניין בתקליטי ג'אז של הסקסופוניסט צ'ארלי פארקר והחצוצרנים קליפורד בראון ודיזי גילספי, אותו פגש לבסוף ב-1971.
ב-1990, במהלך אחד מסיבובי ההופעות שלו, היגר לארצות הברית, וב-1999 קיבל אזרחות אמריקאית.
סנדובל מתמחה בתחום הג'אז הלטיני, אבל מנגן גם מוזיקה קלאסית. כמו כן, את עולמו קנה באמצעות שליטתו המוחלטת בנגינה ברגיסטר הגבוה ביותר של החצוצרה.
סנדובל מנגן פסנתר בנוסף לחצוצרה, ובאחת מהופעותיו אמר כי בקובה אנשים המנגנים פסנתר נחשבים להומוסקסואלים, לכן אינו מנגן בפסנתר למרות שהנגינה בפסנתר אהובה עליו יותר מאשר הנגינה בחצוצרה.
בשנת 2000 יצא סרט טלוויזיה על חייו, בשם "For Love or Country: The Arturo Sandoval Story", בכיכובו של אנדי גרסיה. בשנת 2001, ביצע גרסה אינסטרומנטלית לשיר "".
ב-2013 עוטר במדליית החירות הנשיאותית.
ויברובה
עמירה הס
עמירה הָס (נולדה ב-28 ביוני 1956) היא עיתונאית ופובליציסטית ישראלית. התפרסמה בשל פעילותה בעיתון "הארץ" בו היא מסקרת את הרשות הפלסטינית ואת החברה הפלסטינית, לרוב ממקום מושבה ברמאללה.
ביוגרפיה.
הס נולדה בירושלים להורים ניצולי השואה שהיו חברים בתנועה הקומוניסטית. אביה אברהם, יליד רומניה, היה פעיל במק"י ונבחר מאוחר יותר לוועד המרכזי של המפלגה. אמהּ, חנה לבית לוי, ילידת סרייבו הייתה גם היא פעילה קומוניסטית שהצטרפה לפרטיזנים של טיטו. לאחר מלחמת העולם השנייה עלו הוריה לארץ וגרו תחילה בירושלים. בספרה "לשתות מהים של עזה" מספרת הס כי סיפורה של אמה מהשואה הוא שהביא אותה בגיל צעיר להחלטה שהיא לא תהיה מאלו שמסתכלים מהצד כשהם רואים עוול.
עמירה הס החלה לעבוד כעיתונאית ב-1989. היא הייתה כתבת ברומניה בימים שלאחר המהפכה הרומנית. ב-1991 מונתה לכתבת לענייני פלסטינים מטעם עיתון "הארץ". היא למדה ערבית והחליטה לעבור להתגורר ברצועת עזה כדי לסקר מקרוב את ענייני הרשות והחברה הפלסטינית. היא הצליחה ליצור קשרים קרובים עם פעילים באש"ף, בפרט עם מחמוד עבאס (אבו מאזן) שהתמנה לימים לראש הרשות. בתקופה מאוחרת יותר עברה להתגורר ברמאללה. היא מחלקת את זמנה בין דירתה שברמאללה לבין דירתה שבתל אביב.
הס זכתה במספר פרסים מטעם ארגונים בינלאומיים על פעילותה למען זכויות האדם: פרס ברונו קרייסקי לזכויות אדם (2002), פרס אונסק"ו לחופש העיתונות (2003) ופרס מהקרן לזכר אנה לינד ב-2004. בשנת 2009 זכתה בפרס על מפעל חיים מטעם ארגון תקשורת הנשים הבינלאומי (International Women's Media Foundation). באותה שנה זכתה בפרס "חופש העיתונות" מטעם ארגון עיתונאים ללא גבולות על סיקורה את מבצע עופרת יצוקה מרצועת עזה. עמי אילון, שהיה ראש השב"כ בשנים 1996–2000, אמר כי מאמריה שימשו עבורו מקור מידע חשוב על מצב החברה הפלסטינית: "המאמר של עמירה הס נותן תמונה מאוד מדויקת ואותנטית של מצבה של החברה הפלסטינית בעיניה, בעיני החברה הפלסטינית. מאחר שאמרתי שאני חייב לשקלל גם את מה שהם חושבים ואיך הם מתנהגים, כחלק מהגדרת או הבנת המציאות, אז מאמר אחד של עמירה הס נותן לי תמונה הרבה יותר טובה מאשר דיווח של סוכן שמנסה להתמודד עם אותה שאלה"
במאית הקולנוע יפעת קידר והמפיק יוסי ליאון תיעדו את חייה ועבודתה של עמירה הס בסרט "לאן את נוסעת?", שצולם בשנת 2000, זמן קצר לפני פרוץ האינתיפאדה השנייה, והופץ בסוף שנת 2001 ואף זכה בפרס "ברוח החופש" בפסטיבל הקולנוע ירושלים.
ביוני 2001 חייב בית משפט השלום בירושלים את עיתון הארץ לשלם 250 אלף ש"ח למתנחלי חברון, זאת, לאחר שהעיתון לא הגיש כתב הגנה בתביעת דיבה שהגישו נגדו תושבי היישוב היהודי, שטענו כי הכתבת פרסמה דיווח שגוי לפיו כמה מהם (תושבי בית הדסה) רקדו סביב גופת מחבל, בעטו בה, דרכו עליה וחילקו ממתקים לחיילים שירו והרגו את המחבל, לאחר שזה ירה לעברם. פסק הדין ניתן במעמד צד אחד בלבד, ובעיתון טענו כי כתב התביעה כלל לא הגיע לידיהם.
בשנת 2008 הסתננה לרצועת עזה מעל סיפון ספינת פעילי שמאל, אך גורשה מהרצועה לאחר שמתחה ביקורת במאמר שכתבה על חמאס.
הס היא כלת פרס ליבוביץ מטעם יש גבול לשנת 2015.
עמדותיה.
הס מחזיקה בדעה כי הסכמי אוסלו לא סיימו את שליטתה של ישראל בגדה המערבית וברצועת עזה, וכי ההסכמים יוצרים למעשה מנגנון להמשך הכיבוש בדרכים אחרות. בכתיבתה על הסכסוך הישראלי-פלסטיני היא מפגינה הזדהות עם הצד הפלסטיני, מתמקדת בסבלם של הפלסטינים ומותחת ביקורת נוקבת על מדיניות ישראל בשטחים. דעותיה אלו הפכו אותה לא אחת למטרה להתקפות מילוליות מצד ישראלים. היא מתחה ביקורת קשה על השחיתות ברשות הפלסטינית, על כך שהיא אינה דואגת בראש ובראשונה לאינטרסים של התושבים הפלסטינים, ושהיא מדכאת את פעילותם של אנשי תנועת חמאס בגדה המערבית.
ב-3 באפריל 2013 פרסמה מאמר ב"הארץ" שפתח במילים: "יידוי אבנים הוא זכות וחובה מולדות של מי שנמצא תחת שלטון זר", ואולם בהמשך ציינה שלזכות זו יש סייגים כמו "הבחנה בין אזרחים לנושאי נשק, ובין ילדים ללובשי מדים".
בספטמבר 2014 סולקה הס, בשל היותה יהודייה-ישראלית, מכנס באוניברסיטת ביר זית. הס כתבה בתגובה: "אני מבינה את הצורך הנפשי של פלסטינים ליצור מרחב ללא דריסת רגל לאזרחי המדינה ששוללת את זכויותיהם ומנשלת מאדמתם. כאשת שמאל אני מפקפקת בהיגיון האנטי-קולוניאליסטי של החרמת פעילי שמאל יהודים-ישראלים. בכל מקרה, אלה האחרונים לא מחפשים תו הכשר כדי להתנגד לכיבוש ולמשטר הפריבילגיות היהודי ולפעול למיגורו".
קישורים חיצוניים.
מכּתביה:
דולב (עץ)
דֹּלֶב (שם מדעי: "Platanus") הוא עץ נשיר גדול, סוג יחיד במשפחת הַדָּלְבִּיִּים (Platanaceae). הדולב המזרחי צומח בארץ ישראל על גדות נחלים זורמים בגליל ובעמק החולה.
הדולב המזרחי ניכר גדולים שצורתם כעין כף יד ובפירות אגוזיים שעירים.
מקור השם.
השם "דֹּלֶב" נזכר בתלמוד ירושלמי ובתלמוד הבבלי, ויש לו מקבילה דומה גם בשפה הערבית (دلب). יש חוקרים הטוענים כי העץ המקראי "ערמון" הוא העץ הקרוי כיום "דולב", וכפי שזוהה בתלמוד בבלי.
תפוצה בישראל.
נפוץ בעיקר בשדרות יישובים. נדיר למצוא דולב בר, גדל בעיקר בנחלי איתן בגליל בפרט בנחל כזיב ובנחל בצת. הדולב נמצא גם במקורות הירדן ובנחלי הגולן הנשפכים לכנרת.
בוואדי דילב בשמורת דלבים שבהרי בנימין ניתן למצוא עצי דולב מעטים שנותרו, אך בעבר גדל גם באזור ירושלים והר חברון.
בשנת 2005 נכרתו עצי הדולב הבודדים שבנחל דולב בשומרון. עצי דולב צעירים ניטעו על ידי תושבי היישוב דולב (השוכן על גדות ואדי דילב) במסגרת נטיעות ט"ו בשבט על מנת להחזיר את עצי הדולב לנוף הנחל.
תפוצה בעולם.
נפוץ בארצות הים התיכון ופרס. הדולב המזרחי הוא אחד העצים האופייניים ביותר לאזור הים-תיכוני ונמצא בשדרות רבות של ערים בעולם.
זמן פריחה.
פורח בחודשי האביב, אפריל–מאי, נוטה להקדים באזורים נמוכים ולאחר בגבוהים. הלבלוב מגיע בדרך כלל מיד לאחר הפריחה. פירותיו הירוקים נמצאים עליו בכל ימות השנה ומבשילים בסתיו.
שימושים.
עץ נוי וצל. שימש בעבר לבניין. נמצאו שרידי גזעים מהתקופה הרומית ובחפירות יריחו מלפני כ-3000 שנה. העלים שימשו אף לרפואה. מהזרדים ומהקליפה ניתן להפיק דיו המשמש לצביעה של בדים.
מירוץ הלפיד
שלווה (פירושונים)
בית עובד
בֵּית עוֹבֵד הוא מושב עובדים בקרבת נס ציונה השייך למועצה אזורית גן רווה ובו כ-300 תושבים. היישוב הוקם בשנת 1933 כחלק ממבצע התיישבות האלף שנערך בשנות ה-30.
מקור השם.
זאב וילנאי כותב כי מקור השם הוא בפסוק בספר משלי: . השם נזכר גם - שם "בית עובד" הוא ביתו של בית עובד-אדם הגיתי, אליו מוסט ארון הברית על ידי דוד לאחר ניסיון כושל להחזיר את הארון מקריית יערים.
מקור נוסף לשם הוא היישוב הערבי ביארת עבוד (שמשמעו פרדס עבוד) ששכן במקום בו שוכן כיום המושב.
היישוב.
המושב בנוי על גבעה, אשר במפה בריטית משנת 1873 מסומנת כחורבה בשם 'לוליה'. בראש הגבעה לצד בית כנסת ובית העם ישנה חורשת אורנים שניטעה לזכר הנופלים בימי המרד הערבי הגדול (1936-1939) באזור זה.באוגוסט 2008 נתגלה במושב סליק ובו 24 רימוני יד מתקופת המנדט הבריטי. הסליק נתגלה במהלך חפירות שהתבצעו במושב לצורך התקנת מערכת ביוב חדשה במושב.
אנדרטייקר
כהונה
ניק כמעט בלי ראש
חוות שבעא