השיר שהפך את האלבום להצלחה, ומה שעד היום נחשב לשיר הכי מוכר של רדיוהד, היה "Creep". השיר הכיל מילים של פחות או יותר שנאה עצמית, ויצא בתקופה שעוד שיר עם אותו אופי זכה להצלחה, "Loser" של הזמר בק, שהלהקה עצמה לא כל כך אהבה, אך הבינה את הפוטנציאל הלהיטי שטמון בו. יש אפילו סברה שהגיטרות המכסחות בהגזמה בפזמון הוא ניסיונו של הגיטריסט ג'וני גרינווד "להרוס" את השיר. בנוסף, השיר היה להיט רדיו מצליח בישראל באותה תקופה, והלהקה גם ביקרה בארץ במהלך סיבוב ההופעות של הדיסק. מעבר לשיר זה, זהו אלבום בכורה מעניין שאפילו נבחר בשנת 1998 על ידי קוראי מגזין Q הבריטי למקום 61 ברשימת 100 האלבומים הגדולים של כל הזמנים.
למרות ההצלחה הכללית של האלבום, יש האומרים שהמעריצים הכבדים של הלהקה רואים באלבום זה כאלבום הפחות טוב של הלהקה, מכיוון השוני המובהק בסגנון השירים ובאופיה של הלהקה באותה תקופה. כביכול לא מראה את צידה האמיתי של רדיוהד, שמתחיל להתגלות באלבום השני, The Bends, ומגיע לשיאו בשני האלבומים הבאים, OK Computer, ו-Kid A, אשר הגדירו את הסגנון המוזיקלי של הלהקה לתקופה הבאה.
תומאס וולף
תומאס קלייטון וולף (באנגלית: Thomas Clayton Wolfe;
3 באוקטובר 1900 - 15 בספטמבר 1938), סופר אמריקאי. על אף שמת בגיל צעיר הספיק וולף לכתוב ארבעה רומנים ארוכים, נובלות ומספר רב של סיפורים קצרים. כתיבתו מתאפיינת בעירוב כתיבה אוטוביוגרפית עם פרוזה מקורית מאוד, פיוטית, נלהבת ומרשימה. ספריו, שנכתבו בתקופת השפל הגדול, תיארו את הגיוון והשונות של התרבות האמריקאית.
כתיבתו הושפעה מזו של ידידו שרווד אנדרסון.
ביוגרפיה.
וולף, יליד אשוויל שבצפון קרוליינה, הצעיר מבין שמונה ילדיהם של ויליאם אוליבר וולף (1851–1922) וג'וליה אליזבת ווסטאל (1860–1945). אביו היה חוצב אבן וניהל עסק להקמת מצבות. אמו של וולף הייתה פעילה ברכישת נדל"ן. בשנת 1904 היא פתחה פנסיון בסנט לואיס, מיזורי לקראת התערוכה העולמית. בזמן שהמשפחה הייתה בסנט לואיס, אחיו בן ה-12 נפטר מטיפוס הבטן. בשנת 1906 קנתה ג'וליה וולף פנסיון בשם "בית קנטקי הישן" ברחוב סמוך לבית המשפחה באשוויל, היא עברה להתגורר שם עם בנה הצעיר ואילו שאר בני המשפחה נשארו בבית המגורים ברחוב הסמוך.
וולף החל ללמוד באוניברסיטת קרוליינה הצפונית בצ'אפל היל, כשהיה בן 15. הוא היה חבר בחברה הדיאלקטית של האוניברסיטה ובאחוות פי קאפה פי. הוא ניבא שדיוקנו יתלה יום אחד במערב החדש בסמוך לזו של מושל צפון קרוליינה המהולל זבולון ואנס, כפי שקרה אחר כך. בשאיפה להיות מחזאי, בשנת 1919 נרשם וולף לקורס מחזאות. המחזה היחיד שלו, "שובו של באק גאווין", הועלה על ידי קבוצה שהורכבה מחברי כיתתו, כאשר וולף שיחק בתפקיד הראשי. מחזה נוסף שלו, "הלילה השלישי", הוצג על ידי בדצמבר 1919.
וולף סיים את לימודיו באוניברסיטת קרוליינה הצפונית עם תואר ראשון באמנויות ביוני 1920, ובספטמבר החל ללמוד באוניברסיטת הרווארד, וקיבל תואר שני במחזאות בשנת 1922.
משלא עלה בידו למכור את מחזותיו, הגיע למסקנה שסגנון כתיבתו מתאים יותר למילה הכתובה מאשר לבימה. הוא קיבל משרת הוראה זמנית באוניברסיטת ניו יורק, אבל כעבור שנה יצא לאירופה להמשיך בכתיבה. במסעו חזרה בשנת 1925 פגש את אלין ברנשטיין, אישה נשואה, מבוגרת ממנו בעשרים שנה, שאיתה החל פרשת אהבים סוערת. לה הקדיש את הרומן הראשון שלו, "הבט הביתה, מלאך" (1929). זמן קצר לאחר פרסום הספר, נמלט שוב לאירופה ובכך שם קץ לקשר.
בשנת 1937, במסע למערב, חלה וולף בדלקת ריאות. התפתחו סיבוכים ובסופו של דבר התברר שהוא חולה בשחפת המוח. הוא טופל בבית החולים "ג'ונס הופקינס", אבל בניתוח שנעשה להצלת חייו נתגלה שהמחלה פשתה בכל הצד הימני של מוחו. הוא מת כעבור שלושה ימים, בלי לשוב להכרה. רק כמחצית מהספרים שכתב פורסמו בחייו, שני ספרים נוספים היו כתבי יד, שהחזיק המוציא לאור שלו לקראת פרסום. בנוסף הותיר אחריו מספר רב של פרקים וספרים לא גמורים שנערכו ופורסמו לאחר מותו.
ספריו.
עיבוד לתיאטרון.
בשנת 1958 הפיק התיאטרון הקאמרי מחזה בשם "מלאך האבן", על פי ספרו של וולף - "Angel". את המחזה ביים פיטר פריי בעיבוד קטי פרינגס, בכיכובם של עודד תאומי, לצדן של רחל מרכוס, אורנה פורת, בתיה לנצט ודבורה קידר.
ליגת האלופות לנשים
ליגת האלופות לנשים (באנגלית: UEFA Women's Champions League) היא מפעל כדורגל נשים אירופי שנתי, שבו מתחרים המועדונים המצליחים ביותר במדינות המשויכות להתאחדות הכדורגל האירופית (אופ"א). הטורניר, שנקרא בעבר גביע אופ"א לנשים, הוא התואר היוקרתי ביותר למועדונים בכדורגל הנשים האירופי.
הקבוצה בעלת מספר הזכיות הגבוה ביותר היא אולימפיק ליון הצרפתית אשר זכתה בתואר 7 פעמים, 5 מהן ברצף. אחריה נמצאת פרנקפורט הגרמנית, שזכתה 4 פעמים בתואר.
פורמט הטורניר.
החל מעונת 2021/2022 מבנה הטורניר שונה ועודכן להיות דומה יותר לטורניר הגברים המקביל. הטורניר כולל שלב מוקדמות שלאחריו שלב בתים שמהם עולות 8 קבוצות לשלבי נוקאוט.
החל מעונה זו, 6 התאחדויות הכדורגל של המדינות המדורגות ראשונות באירופה יכניסו למפעל 3 קבוצות, המדינות המדורגות 7-16 יכניסו שתי קבוצות ושאר המדינות קבוצה אחת בלבד.
לפני שלב הבתים מתקיימים שני סיבובי מוקדמות בשני מסלולים נפרדים - "מסלול האלופות" ו"מסלול הליגה". במסלול האלופות משתתפות רק האלופות ממדינות שונות ובמסלול הליגה משתתפות הקבוצות שלא סיימו כאלופות אך סיימו במקומות הבאים בליגה וזכאיות להשתתף במפעל לפי דירוג במדינה שלהן. סיבוב המוקדמות הראשון מתקיים בפורמט של "מיני טורנירים" כך שכל 4 קבוצות משתתפות ב"מיני טורניר" שבו השלב הראשון הוא חצי הגמר והמנצחות בו עולות לשלב הגמר. המנצחת בגמר עולה לשלב המוקדמות השני שבו מתקיים שלב נוקאאוט בשיטת בית וחוץ והמנצחות עולות לשלב הבתים.
בשלב הבתים משתתפות 16 קבוצות כך שממסלול האלופות עולות 7 קבוצות וממסלול הליגה 5 קבוצות. הן מצטרפות ל-3 האלופות שהמדינות שלהן מדורגות 1-3 ולאלופה המכהנת. בכך מובטח כי בשלב הבתים ישתתפו קבוצות מלפחות 10 מדינות שונות. הקבוצות מחולקות ל-4 בתים כשבכל בית מתקיימים משחקי בית וחוץ בין כל הקבוצות. שתי הראשונות בכל בית עולות לשלב רבע הגמר.
שלבי רבע וחצי הגמר נערכים בשיטת בית וחוץ ובסוף מתקיים משחק גמר אחד.
פרסים כספיים.
כ-24 מיליון יורו יחולקו לקבוצות שישתתפו במפעל בשלבים השונים. כל קבוצה שתשתתף בשלב הבתים תקבל לפחות 400,000 יורו. הקבוצה שתזכה במפעל תוכל להרוויח גם 1.4 מיליון יורו בהתאם לתוצאות שלה בשלבים המוקדמים.
פרסים כספיים בעבר.
ב-2010 קיבלו הקבוצות שהגיעו לגמר פרס כספי. ב-2011 הורחב המענק גם לקבוצות שמגיעות לחצי ולרבע הגמר על פי הסדר הבא:
כמו כן, כל קבוצה שעברה את שלב המוקדמות מקבלת 20,000 יורו לכל שלב בו היא מתקדמת.
קבוצות שונות הביעו תרעומת על כך שסכום זה הוא נמוך מדי להוצאות שכרוכות בהגעה לכל משחק, כאשר בהשוואה, קבוצות הכדורגל שמעפילות לליגת האלופות לגברים מקבלות כ-8.6 מיליון יורו כבר בשלב הבתים.
מלכות השערים.
תואר מלכת השערים מוענק לשחקנית שכבשה הכי הרבה שערים בכל שלבי המפעל, כולל המוקדמות. החלוצה האיסלנדית מרגרט לארה וידרסדוטיר מחזיקה בשיא של שלוש זכיות בתואר.
ישראליות בליגת האלופות.
אלופת ישראל לקחה חלק במפעל כבר בעונה הראשונה, אז השתתפה בו קבוצת הפועל תל אביב. הקבוצה הראשונה שהצליחה לעבור את שלב המוקדמות הייתה אס"א תל אביב בעונת 2011/12 כשהעפילה בפעם היחידה בתולדות כדורגל הנשים הישראלי משלב הבתים במוקדמות ל-32 הגדולות אך לא הצליחה לנצח ולהתקדם מעבר לשלב זה.
חאג'
כוס (כלי)
כוס היא כלי לשתייה. הכוס צרה יחסית לגובהה, בניגוד לקערה שהיא רחבה כגובהה או יותר מכך.
כוס נבדלת מספל בכך שלספל יש ידית ואילו הכוס צרה בהרבה וכך נוחה יותר לאחיזה בלא ידית. הכוס נבדלת מגביע השתייה בכך שאין לה רגל.
מאפיינים.
כוס קטנה קרויה כוֹסית. הנפח של כוסית נפוצה הוא כרבע או כחמישית מנפחה של כוס נפוצה. עקב נפחה הקטן משמשת הכוסית בעיקר לשתיית משקאות חריפים. כוס קטנה המשמשת לשתיית משקה בלגימה אחת מהירה קרויה כוס-שוטים.
בעת ההגשה, כוסות מונחות לעיתים על צלוחית תואמת, במטרה להגן על השולחן שעליו הן מוצבות. בפאבים נהוגה הגשת כוסות בירה ומשקאות חריפים אחרים על גבי תחתית העשויה משעם, נייר וכדומה.
המילה 'כוס' בשפה העברית יכולה להתקיים הן בצורת זכר והן בצורת נקבה.
שימושים.
כוסות נבדלות גם בשימוש שנעשה בנוזל המוכל בהן:
כוסות לשתיית משקאות שונים.
מקובל לשתות בכוסות שונות משקאות שונים. לעיצוב הכוס חלק בהנאה מן המשקה, בעיקר בהבאת המשקה לטמפרטורה המתאימה, באצירת הארומה ובהצגת גונו של המשקה (בכוסות שקופות).
גביע.
גביע הוא כוס בעלת רגל דקה וארוכה. לרוב הגביע עשוי זכוכית, אך ניתן למצוא גם גביעי מתכת (בעיקר כסף) או חרסינה. גביעים בצורות שונות משמשים למגוון משקאות, ביניהם - גביע שמפניה, גביע יין וגביע מרטיני.
שימוש חד פעמי.
קיימות גם כוסות חד-פעמיות מקלקר, נייר או פלסטיק.
כוס נייר.
כוס נייר היא כלי קיבול לשתייה העשוי מנייר. על פי רוב כוס נייר מיועדת לשימוש חד פעמי למנת שתייה עבור אדם אחד.
לרוב כוס הנייר מכוסה בחלק הפנימי בחומר המונע מהנוזל המאוחסן בה להיספג בנייר או לדלוף. חומר זה יכול להיות שעווה או פלסטיק.
כוס תרמית.