ניתן למצוא מושבים מתקפלים במקומות אחרים, כגון אצטדיונים, זירות (ארנה), תיאטראות ואודיטוריומים, שבהם הם מתקפלים כדי לאפשר מעבר בין שורות המושבים הצמודות.
המושבים במרבית בתי הכנסת ניתנים לקיפול. זאת כדי לאפשר למתפלל להישאר במקומו גם בקטעים הנאמרים בעמידה, כדוגמת תפילת שמונה עשרה, וגם בקטעים הנאמרים בישיבה, כדוגמת קריאת שמע וברכותיה. על כיסאות בבית הכנסת בדרך כלל מורכב מעין סטנדר עם ארונית מתחתיו לטובת המתפלל במושב מאחוריו.
1948 בספורט
כדורגל.
כדורגל לפי מדינות.
ברזיל.
בשל גודלה של ברזיל, אליפויות נערכו על בסיס אזורי.
פלשתינה (א"י).
התחרויות לא הסתיימו בשל מלחמת העצמאות
פוטבול.
פילדלפיה איגלס מנצחת את שיקגו קרדינלס 0-7 באליפות ה-NFL במשחק שנערך בפילדלפיה.
שחייה.
שחיינים.
נבחרת ארצות הברית () קבעה במשחה שליחים 4x200 מטר את שיא עולם חדש 8:46.0 דקות.
מערכת שיגור לחלל
פרנססק קאלבט
פרנסיסקו קלבט
פרנסיסקו קאלבט
פראנססק קאלבט
ב.מ.וו X5
ב.מ.וו X5 הוא רכב פנאי שטח ספורטיבי יוקרתי בגודל בינוני, תוצרת יצרנית הרכב הגרמנית BMW אשר מיוצרת מאז שנת 1999.
רקע.
כאשר הוצגה בשנת 1999, הייתה ה-X5 בעלת ההנעה הכפולה, למכונית ה-SUV הראשונה שיוצרה על ידי חברת ב.מ.וו, והייתה זמינה בתיבת הילוכים ידנית או אוטומטית.
בשנת 2006 הושק הדור השני (E70) של המכונית אשר הציג מערכת הנעה כפולה מפוצלת מומנט, משודכת לתיבת הילוכים אוטומטית. בשנת 2009 הוצגה גרסת X5M ספורטיבית וחזקה בעלת ביצועים גבוהים, כדגם לשנת המודל 2010.
ה-X5 מיוצרת בעיר גריר בדרום קרוליינה ארצות הברית לצד הב.מ.וו X6 אשר לה פלטפורמה זהה ומשותפת. השינויים והתוספות עבור גרסאות רכבי הביטחון המשוריינים מתבצעים במפעל ב.מ.וו במקסיקו. החל מיולי 2009, כמה פעולות הרכבה מבוצעות גם בקלינינגרד רוסיה, ובפברואר 2015, החלה ב.מ.וו הודו בייצור ה-X5 לשוק המקומי.
מאז השיקה את מכונית ה-X5 הרחיבה ב.מ.וו את היצע דגמי רכבי הפנאי שלה עם הצגת הב.מ.וו X3 הקומפקטי בשנת 2003, ה-X6 היוקרתי ב-2008, וה-ב.מ.וו X4 ב-2014.
דור ראשון (E53) (1999-2006).
הדור הראשון של ה-X5 המצוין כ-E53 יוצר בין השנים 1999-2006. באוקטובר 2006 הופסק ייצורו והוחלף על ידי הדור השני (E70). מכונית ה-E53 פותחה בתקופה שלנד רובר הייתה בבעלות ב.מ.וו, כך חלקה טכנולוגיה ורכיבים משותפים עם מכונית הריינג' רובר, כגון מערכת ניהול המנוע בנסיעת שטח, ואת מנוע הב.מ.וו סדרה 5 דור רביעי (E39). המכונית יוצרה בגרסאות מנועי בנזין ודיזל, ומנועי 6 ו-8 צילינדרים. בשנת 2004 הוצגה גרסה מעודכנת אשר כללה מתיחת פנים.
טריקסי שובה
ביאטריקס "טריקסי" שובה (בגרמנית: Beatrix "Trixi" Schuba; 15 באפריל 1951 בווינה אוסטריה) היא מחליקה אמנותית על קרח אוסטרית בעבר שהתחרתה בקטגוריית נשים יחידות. היא אלופה אולימפית (סאפורו 1972), פעמיים ברציפות אלופת עולם (ליון 1971 וקלגרי 1972), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (ציריך 1971 וגטבורג 1972) ו-6 פעמים ברציפות אלופת אוסטריה (1972-1967).
ביוגרפיה.
שובה נולדה בווינה. היא החלה להתאמן בהחלקה על הקרח ביותה בת 4 בהדרכתו של הלמוט סיבט במשך 7 שנים ועל ידי ליאופולד לינהרט. לאחר שאביה נפטר בהיותה בת 13. היא התחילה לעבוד בעסק המשפחתי ולמדה הנהלת חשבונות בשעות אחר הצהרים והתאמנה בבקרים.
אלופת אוסטריה.
בשנת 1967 בהיותה בת 16 זכתה שובה לראשונה בקריירה שלה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים. בהמשך הקריירה היא זכתה בעוד 5 תוארי אליפות אוסטריה.
באולימפיאדת גרנובל (1968) סיימה שובה במקום חמישי בהחלקה אמנותית על קרח לנשים
אלופת אירופה.
באליפות אירופה שנערכה בציריך, שווייץ בתחילת פברואר 1971 זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים לפני ז'וז'ה אלמשי מהונגריה וריטה טרפנס מאיטליה.
אלופת עולם.
שלושה שבועות לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בליון, צרפת בסוף פברואר היא זכתה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני ג'ולי לין הולמס מארצות הברית וקרן מגנוסן מקנדה.
באליפות אירופה בהחלקה אמנותית על הקרח שנערכה בגטבורג, שוודיה בינואר 1972 זכתה שובה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה על קרח לנשים, לפני ריטה טרפנס וסוניה מורגנשטרן ממזרח גרמניה ובכך הגנה על תוארה.
אלופה אולימפית.
חודש לאחר מכן, באולימפיאדת סאפורו (1972) זכתה שובה במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן מקנדה וג'נט לין מארצות הברית. הייתה זו מדליית הזהב הראשונה של אוסטריה בתחרות זו, 48 שנים לאחר הזכייה ההיסטורית של הרמה סאבו באולימפיאדת החורף הראשונה (שאמוני 1924). חודש לאחר מכן, באליפות העולם שנערכה בקלגרי, קנדה במרץ היא זכתה בפעם השנייה ברציפות במדליית זהב בהחלקה אמנותית על קרח לנשים, לפני קרן מגנוסן וג'נט לין ובכך הגנה על תוארה.
בנו (אסטרואיד)
בֶּנוּ (שם מלא: 101955 בנו; באנגלית: 101955 Bennu) הוא אסטרואיד קרוב ארץ הנמנה עם קבוצת אסטרואידי אפולו. הקפה אחת שלו סביב השמש אורכת כ-436 ימים (1.2 שנים) וקוטרו הממוצע הוא כ-492 מטר.
בנו נבחר על ידי נאס"א ליעד המחקר של משימת אוסיריס-רקס, גשושית ששוגרה לחלל ב-8 בספטמבר 2016 ונכנסה למסלול סביבו בדצמבר 2018. ב־21 באוקטובר 2020 שלחה הגשושית זרוע רובוטית לפני השטח של האסטרואיד ואספה בהצלחה דגימה מהרגולית שלו (הסלעים והאבק שנמצאים על פני שטחו). הדגימה מתוכננת לחזור לכדור הארץ באמצעות קפסולה (בדומה לגשושית סטארדאסט) בשנת 2023, לשם ניתוח הרכבה. המשימה נועדה לחקור את הרכבם של אסטרואידים, מתוך כוונה ללמוד מכך על היווצרות מערכת השמש, מכיוון שאסטרואידים מהווים מעין "קפסולת זמן" מאותה תקופה שכן הם לא עברו שינויים גאולוגיים.
בנו נבחר גם מכיוון שהוא אסטרואיד מסוג C, העשירים בפחמן, אלמנט מרכזי בתרכובות אורגניות החיוניות לקיום חיים. מולקולות אורגניות, כגון חומצת אמינו, נמצאו בעבר במטאוריטים ובדגימות משביטים, דבר המצביע על כך שחומרים מסוימים הנחוצים לחיים יכולים להיווצר בחלל החיצון.
האסטרואיד בנו נחשב לבעל סיכון גבוה יחסית להתנגשות עם כדור הארץ. מסלולו של האסטרואיד בנו מביא אותו למרחק של 0.002 יחידות אסטרונומיות מכדור הארץ כל 6 שנים. התקופה שבה סיכונו נחשב לגבוה היא בין השנים 2175 ו-2196, אז חושבה ההסתברות המצטברת להתנגשות עם כדור הארץ ל-0.037%. עקב מסוכנותו האפשרית של האסטרואיד, בשל העובדה שסכנת ההתנגשות היא רק בעוד 150 שנים ויותר, הוא עדיין לא קיבל דירוג בסולם טורינו. משימת אוסיריס-רקס נועדה לחקור את מאפייניו הפיזיקליים והכימיים של האסטרואיד, מידע מהותי עבור משימה עתידית אופציונלית למניעת התנגשות. המשימה נועדה גם לבחון את השפעת אפקט ירקובסקי על מסלול האסטרואיד, אפקט הנובע מקרינה תרמית שפולט האסטרואיד.
האסטרואיד התגלה ב-11 בספטמבר 1999 על ידי מיזם לינקולן לחקר אסטרואידים קרובי ארץ (LINEAR), וקוד הזיהוי שניתן לו היה 1999 RQ36 עם המספר הסידורי 101955. השם "בנו" נבחר ב-2013 במסגרת תחרות שנקראה "!Name that Asteroid" במסגרתה הציעו שמות יותר מ-8,000 סטודנטים ותלמידים ברחבי העולם. השם, שהוצע על ידי מייקל פוזיו, ילד מצפון קרולינה, נקרא על שמו של עוף החול בנו מהמיתולוגיה המצרית. פוזיו בחר בשם כי ראה דמיון בין הזרוע הרובוטית של אוסיריס-רקס, שבאמצעותה תאסוף דגימה מהאסטרואיד, לבין דמותו של בנו, המתוארת לעיתים כאנפה אפורה.
יושינורי שירקאווה
יושינורי שירקאווה (ביפנית: 白川 義則; 24 בינואר 1869 - 26 במאי 1932) היה גנרל יפני, שלקח חלק פעיל בתחילת מלחמת סין–יפן השנייה. נרצח בידי פעיל עצמאות קוריאני.
ביוגרפיה.
שירקאווה נולד למשפחת סמוראים בעיר איו, שבמחוז אהימה שבאימפריה היפנית. הוא הצטרף לצבא הקיסרי, וסיים את לימודיו באקדמיה הצבאית הקיסרית בשנת 1890. הוא החל להרצות באקדמיה, אולם עם פרוץ מלחמת סין–יפן הראשונה נכנס לצבא באופן פעיל. הוא לחם בהצטיינות והועלה לדרגת לוטננט. לאחר המלחמה חזר ללמד, ובשנת 1899 הועלה לדרגת קפטן. בשנת 1903 הועלה לדרגת מייג'ור, ופיקד על רגימנט הרגלים ה-21 במהלך מלחמת רוסיה–יפן. במהלך אותה מלחמה מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. בשנת 1907 הועלה לדרגת לוטננט-קולונל, ושנתיים לאחר מכן לקולונל. אותה שנה (1909) מונה למפקד רגימנט הרגלים ה-34.
ביוני 1911 מונה למפקד הדיוויזיה ה-13. מאוחר יותר באותה שנה הועלה לדרגת מייג'ור-גנרל. מ-1913 עד 1915 שימש כמפקד הכוחות היפניים שהיו מוצבים בסין. עם פרוץ מלחמת העולם הראשונה מונה למפקד בריגדת הרגלים התשיעית. בין השנים 1916-1919 שימש כראש לשכת כוח האדם במשרד המלחמה הקיסרי. בשנת 1919 הועלה לדרגת לוטננט-גנרל, ובשנת 1921 מונה למפקד הדיוויזיה ה-11. אולם שנה לאחר מכן הועבר לדיוויזיה ה-1, אותה שנה מונה להיות סגן שר ההגנה תחת הנזו יאמאנאשי (山梨 半造), הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1923, אז הפך למפקד צבא קוואנטונג - קבוצת ארמיות יוקרתית של הצבא היפני, הוא החזיק בתפקיד עד שנת 1926.
במרץ 1925 הועלה לדרגת גנרל. כאשר התגברו המתחים בסין שהתפרצו מאוחר יותר בדמות מלחמת סין–יפן השנייה, נשלח שירקאווה ב-25 בפברואר 1932 כראש חיל משלוח לסין. הוא פיקד על הצבא היפני במהלך מספר "תקריות" שאירעו בינו לבין הצבא הסיני, הבולטת שבהן "תקרית שאנגחאי". אולם ב-29 באפריל של אותה שנה במהלך חגיגות שנערכו בשאנגחאי לכבוד יום הולדתו של הקיסר הירוהיטו, השליך פעיל עצמאות קוריאני בשם יון בונג-גיל, פצצה מאולתרת על דוכן הכבוד שבו נאם אותו רגע שירקאווה, שנפצע קשה וב-26 במאי מת מפצעיו.
101955 בנו
1999 RQ36