מיל (יחידת מידה)
מיל או מייל היא יחידת אורך. בשם מיל הייתה קיימת במספר מערכות של יחידות מידה, ושמה נגזר מהמילה הלטינית mille - אלף.
ברומא העתיקה שימש המיל לציין 1,000 מידות אורך רומאיות, שנקראו פאסום (מילולית צעד והכוונה היא ל"צעדים כפולים"), מרחק השווה לכ-1,479 מטר. הנוהג הרומי להציב אבני דרך לאורך הדרכים במרחק מיל אחת מהשנייה מאפשר לדעת בדיוק רב את מידת המיל הרומי. בהמשך אומץ ה"מיל" על ידי חברות אחרות ונכנס לשיטות אחרות, שבהן לא היה שווה לאלף יחידות קטנות יותר.
כיום נמצאים בשימוש שלושה סוגי מיל:
מידות שהושפעו מהמיל הרומי.
בעבר היה בשימוש גם המיל הגאוגרפי, אשר הוגדר כאורך של דקת קשת אחת על קו המשווה של כדור הארץ ואשר היה שווה לכ-1,855 מטרים.
בנורווגיה ובשוודיה משמש המיל כיחידת מידה מקובלת השקולה ל-10 קילומטר, אך בעבר נע אורכו בין 10.688 קילומטר בשוודיה ל-11.295 קילומטר בנורווגיה. בעבר הייתה בגרמניה ובארצות סקנדינביה, יחידת מיל שווה ל-4 דקות קשת, או ל-7,421.5 מטרים. ברוסיה הייתה יחידת מיל שווה לשבע ורסטאות, או ל-7,468 מטרים.
המיל התלמודי.
בתלמודים נעשה שימוש במידת ה"מיל" לציון מרחקים בין מקומות. למשל, "אמר ר' שמעון בן לקיש כדי שילך אדם ממגדל נוניא לטבריא מיל ונימא מיל הא קמ"ל דשיעורא דמיל כממגדל נוניא ועד טבריא", "שמונה עשר מיל כמן טיבריא לציפורי", "שלושת מילין מירושלים ועד בית חורון". ישנו גם שימוש במידת הזמן של כדי הילוך מיל לנושאים הלכתיים שונים, כגון חמץ ומליחה. הערך המקובל הוא של 18 דקות, אך יש גם דעות הסוברות שכדי הילוך מיל הוא 22.5 דקות, או 24 דקות.
על פי הדעה המקובלת בראשונים ובאחרונים שיעור המיל בהלכה שווה ל-2000 אמות. אולם היו שחלקו על דעה זאת, בהם הרב יואל בן נון והרב פרופ' יואל אליצור, שטענו שלא ייתכן שהמיל התלמודי שונה באורכו מהמיל הרומי וכי כל ציוני המרחקים בתלמוד מתאימים למיל הרומי ולא ל-2000 אמות (שהם כקילומטר).
ממ&quot;ג
רפאי הטבעת
בלו נוטס
בארי מרשל
בארי ג'יימס מרשל (באנגלית: Barry James Marshall; נולד ב־30 בספטמבר 1951, קלגורלי, מערב אוסטרליה) הוא רופא ופרופסור למיקרוביולוגיה קלינית באוניברסיטת אוסטרליה המערבית. הוא מוכר כמי שהוכיח כי החיידק "Helicobacter pylori" הוא הגורם למרבית מקרי כיב הקיבה (אולקוס), ובכך הפך את הדוקטרינה הרפואית שטענה כי אולקוס נגרם כתוצאה ממתח נפשי, מאוכל חריף ומעודף חומציות.
קורות חיים.
פרופ' מרשל (לרפואה ולפרמקולוגיה) השלים את התואר הראשון שלו באוניברסיטת אוסטרליה המערבית ב־1974. הוא פגש את רובין וורן, פיזיולוג שהתעניין במחלת הגסטריטיס, במהלך הכשרה ברפואה פנימית בבית החולים המלכותי בפרת' ב־1981. יחדיו, השניים חקרו את נוכחות חיידק סלילי אצל חולי גסטריטיס. בשנה שלאחר מכן (1982), הם הצליחו לגדל את התרבית הראשונית של "H. pylori" ופיתחו את ההשערה שלהם הקושרת בין החיידק לבין אולקוס וסרטן הקיבה.
תיאורית ה־"H. pylori" זכתה ללגלוג בידי המדענים והרופאים הממסדיים, שלא האמינו לכך שחיידק יכול לחיות בסביבה החומצית של הקיבה. במסגרת מאמציו להוכיח כי החיידק גורם לאולקוס, בשנת 1984 שתה מרשל צלחת פטרי מלאה בחיידק ופיתח במהרה תסמינים של דלקת רפידת הקיבה, שנעלמו לאחר שלקח אנטיביוטיקה, אך לא פיתח אולקוס. באותה השנה הוא גם זכה למלגת מחקר על שמו של רוברט קוך והמשיך לחקור את ה־"H. pylori" והגסטריטיס והפך לחוקר באוניברסיטת וירג'יניה בארצות הברית. הוא שב לאוסטרליה ב־1997, ועמד בראש קתדרה על שם ברנט באוניברסיטת מערב אוסטרליה בין השנים 1998–2003.
ב־2005 העניקה האקדמיה השוודית למדעים לו ולעמיתו פרופ' ורן את פרס נובל לפיזיולוגיה או לרפואה על "התגלית שלהם של החיידק ה־"H. pylori", ותפקידו במחלות כיב הקיבה ודלקת הקיבה". פרופ' מרשל ממשיך במחקר על "H. pylori" ומונה למנהל המעבדה לביולוגיה מולקולרית באוניברסיטת מערב אוסטרליה. בתחילת 2007 זכה לקבל אות מלכותי מיוחד לתושבי אוסטרליה ממלכת אנגליה, אליזבת השנייה.
כיום מקדם בארי מרשל יוזמות בתחום החיסון דרך מוצרי מזון בסיסיים. חלקן מתבסס על חשיפת גוף האדם לנגיפים שמקושרים ל-"H. pylori".
הכרזת העצמאות של ארצות הברית
הכרזת העצמאות של ארצות הברית (באנגלית: United States Declaration of Independence) היא מסמך שאימץ הקונגרס הקונטיננטלי ב-4 ביולי 1776 בפילדלפיה, המכריז כי שלוש עשרה המושבות האמריקניות, שנמצאו אז במלחמה מול בריטניה הגדולה, הן מעתה מדינות עצמאיות, ומתוקף כך כבר אינן חלק מהאימפריה הבריטית.
ההכרזה נוסחה ברובה על ידי תומאס ג'פרסון, והייתה הסבר רשמי להצבעת הקונגרס יומיים קודם לכן, ב-2 ביולי, על הכרזת עצמאות מבריטניה הגדולה, יותר משנה לאחר פרוץ מלחמת העצמאות האמריקנית. ההחלטה הוכרה על ידי הבריטים רק לאחר תום הקרבות, עם חתימת חוזה פריז ב-3 בספטמבר 1783.
החתימה על ההצהרה בדבר עצמאות הייתה לאירוע היסטורי בתולדות האומה האמריקנית הצעירה, והתאריך שבו היא נערכה נחגג מדי שנה כיום העצמאות של ארצות הברית. אחד מעותקי המסמך, שעליו חתמו נציגי המושבות, מוצג כיום בבניין הארכיון הלאומי שבוושינגטון.
רקע.
במאה ה-18 גברה המתיחות בין הממלכה המאוחדת למושבותיה בצפון אמריקה. שיאה של המתיחות התרחש עם פרוץ מלחמת העצמאות של ארצות הברית והירייה שנשמעה ברחבי העולם בקרב לקסינגטון וקונקורד ב-19 באפריל 1775. אך למרות הקרבות הקשים, בקרב הקהילה האמריקנית לא שררה הדעה שעצמאות מוחלטת מבריטניה היא אפשרית. מחשבה זו השתנתה עם הזמן, בעיקר הודות לחוברות שונות שפרסמו הוגי דעות שונים במושבות, כשהבולט מביניהם הוא חיבורו של תומאס פיין, "שכל ישר".
הכרזת העצמאות של מקלנבורג הוא טקסט שנטען כי נחתם ב-20 במאי 1775 בשארלוט (קרוליינה הצפונית), על ידי ועדה של אזרחי מחוז מקלנבורג (קרוליינה הצפונית), שהכריזה על עצמאות מבריטניה לאחר ששמעה על קרב לקסינגטון. לפיכך, הצהרת מקלנבורג הקדימה את הצהרת העצמאות של ארצות הברית ביותר משנה. אולם, אין ראיות ניתנות לאימות המאשרות את קיומו של המסמך המקורי ולא נמצאה התייחסות אליו בעיתונים קיימים משנת 1775.
רעיון העצמאות אומץ על ידי הקונגרס הקונטיננטלי ב-2 ביולי 1776 עם הצעת לי של חבר הקונגרס ריצ'רד הנרי לי. תוכן ההצעה היה:
ב-11 ביוני 1776 הוקמה "ועדת החמישה" במטרה לסכם על הכרזה משותפת שתיישם את ההחלטה שאושרה בקונגרס. חברי הוועדה היו ג'ון אדמס מטעם מסצ'וסטס, בנג'מין פרנקלין מטעם פנסילבניה, תומאס ג'פרסון מטעם וירג'יניה, רוברט ליווינגסטון מטעם ניו יורק ורוג'ר שרמן מקונטיקט. הטיוטה המאושרת הוצגה בפני הקונגרס ב-1 ביולי ולאחר תיקונים שונים הוצגה ב-4 ביולי בבית המדינה של פנסילבניה (כיום היכל העצמאות). טקס החתימה המלא נערך ב-2 באוגוסט 1776. באותו לילה הודפסו כמאתיים עותקים ראשונים של ההכרזה, וכ-25 מהם שרדו עד היום. לבריטניה נודע דבר ההכרזה רק ב-10 באוגוסט של אותה שנה.
ניתוח ההכרזה.
הצהרת העצמאות נשענת על רעיונות ההשכלה, התבונה והקדמה. ארצות הברית דוגלת בשוויון ובחירות לכול. הממשלות שואבות את סמכותן לשלוט מהסכמת העם, ואם הם אינן שומרות על הזכויות הטבעיות של האדם, ישנה רשות להחליפן. רעיונות אלה משקפים את הפילוסופיה של עידן הנאורות שהתפתחה באותה עת. עקרונות ההצהרה מושפעים מהגותם של ג'ון לוק ופילוסופים אחרים על הזכויות הטבעיות, וההצהרה מציינת ביניהם את הזכות לחיים, לחופש ולרדיפת האושר. ההצהרה מנסה להסביר מדוע זכותם של הבריטים היושבים באמריקה להתקיים כעם נפרד ולהקים מדינה עצמאית נפרדת מהאימפריה הבריטית.
החלק הראשון, מתחיל במילים:
בהמשך ההצהרה מופיעים רעיונות ההשכלה וזכויות האדם שעומדות בבסיס האידאולוגי של המדינה החדשה:
החלק השני של ההצהרה מתחיל במילים:
בהמשך הדברים מפרטים מנסחי ההצהרה שורה ארוכה של מעשי עוול של הממשל האנגלי הקולוניאלי כלפי המתיישבים, ואת הניסיונות החוזרים ונשנים של המתיישבים לנסות וליישב ברצון טוב מחלוקות אלו עם ממלכת בריטניה. חוסר רצונו של הפרלמנט והמלך להגיע להבנה כלשהי עמם הביאם לכך שלא נותרה ברירה בידם אלא להסיר מעליהם את מרותו של הממשל הקולוניאלי ולהחליפו בממשל ייצוגי משלהם שיהיה קשוב ואחראי לנתיניו. בהכרזה מעידים המתיישבים על עצמם שהם רוצים להקים חברה חדשה עצמאית, שמייצגת את עקרונות השוויון והחופש.
הכרזת העצמאות האמריקנית
הכרזת העצמאות האמריקאית
הכרזת העצמאות (ארצות הברית)
הצהרת העצמאות של ארצות הברית
הצהרת העצמאות האמריקנית
שרה לוי תנאי
רסלמניה
רסלמניה (באנגלית: WrestleMania) הוא אירוע היאבקות מקצועית המאורגן על ידי ארגון ההיאבקות WWE ומתקיים פעם בשנה בחודשים מרץ או אפריל, ומוצע לצופים במסגרת "שלם וצפה". "רסלמניה", הקיים מאז שנת 1984, נחשב לאירוע הדגל של ה-WWE ומושך צופים רבים. האירוע, פרי רעיונו של וינס מקמהן, יו"ר ה-WWE, משלב קרבות מבוימים, מופעי רוק והופעת אישים מפורסמים, ומביא לשיא מספר קווי עלילה מקבילים של מאבק בין מתאבקים המוגדרים נבלים וכאלו המוגדרים גיבורים. עם השנים הלך המופע והתרחק ממאבקי מתאבקים ולבש צורה של מופע מבוים בו כיכבו שחקנים שאימצו דמויות סטריאוטיפיות ומעוותי־צורה אחרים. אירוע זה נחשב לרגע השיא של השנה בענף ההיאבקות המקצועית וב-WWE בפרט, ובו מככבים מיטב המתאבקים והשמות הגדולים של הארגון המשתתפים בקרבות המרכזיים על האליפויות כאשר עלילות התוכנית מגיעות לשיאן באותו ערב.