בית הבסבורג הספרדי ניתן שוויון חוקי ליהדות מסינה וכך גם קארלו השלישי מבית בורבון בספרד (Carlo III di Borbone ) . בית בורבון הוא כינויה של שושלת אשר בניה שלטו בארצות רבות באירופה. תחילתה של השושלת מתוארכת לתחילת המאה ה-13 עם התחברותה הראשונה למשפחת המלוכה הצרפתית. עם השנים, הפכה שושלת בורבון לאחת ממשפחות השלטון החזקות ביותר באירופה, כאשר בניה מולכים בצרפת, ספרד, דרום איטליה, נווארה (מדינה בצפון ספרד) וכן במספר דוכסויות ברחבי היבשת.
פרננדו הראשון מלך שתי הסיציליות.
ב-1821, לאחר קונגרס ליובליאנה, החליטה משפחת רוטשילד לסייע לפרננדו הראשון, מלך שתי הסיציליות מבית בורבון לממן את מלחמת נאפולי ומלחמת סיציליה, ולכן נאפולי הוחזרה לשלטון הנסיכים מבית בורבון שמלכו בסיציליה.
קלמן (קארל) מאיר רוטשילד (1788–1855) התיישב בנאפולי שהייתה בירת הממלכת שתי הסיציליות וייסד שם את הסניף הסיציליני של העסק המשפחתי.
רוטשילד ייסד שני בנקים:
האמנציפציה באיטליה.
באיטליה ניתן שוויון חוקי ליהודים בשנת 1870.
עד היום קיים במסינה רחוב הקרוי בשם "רחוב היהודים" (ויה דל ג'ודקה).
אנדריאה דוריה
אנדריאה דוריה (באיטלקית: Andrea Doria; 30 בנובמבר 1466 - 25 בנובמבר 1560) היה קונדוטיירי איטלקי ואדמירל הצי המלחמתי של הרפובליקה של ג'נובה במחצית הראשונה של המאה ה-16.
חייו.
אנדריאה נולד למשפחת דוריה, משפחת אצולה בג'נובה. משפחתו התפתחה שם והחלה להיות דומיננטית החל מראשית המאה ה-11. רבים ממשפחה זו היו מפקדים חשובים בצבא ג'נובה, אדמירלים ושליטי העיר.
ב-1503 מונה דוריה לאדמירל של ג'נובה, ונלחם רבות בספינות הטורקים ובעושי דברם, ששדדו בים התיכון והפריעו לסחר בו.
דוריה ידע לנצל את המצב הפוליטי באירופה בזמנו, שבו נלחם קרל החמישי קיסר גרמניה וספרד, ביריבו המושבע פרנסואה הראשון, מלך צרפת. ב-1524 הוא העמיד את עצמו לרשות מלך צרפת, אך ב-1528 קיבל את הצעתו של קרל החמישי, ועבר לשירותו. מאז ועד לסוף ימיו פעל דוריה בשירות הספרדים. החל מניצחונו של קרל במלחמה ב-1529, וכלה במסעות המלחמה של קרל לתוניס ולאלג'יר, שבהם השתתף ונטל חלק מכריע בניצחון קרל ב-1536 על ח'יר א-דין, שודד הים שעבד כאדמירל בחסות סולימאן המפואר, והטיל חיתתו על הים התיכון.
דוריה נכשל פעמיים: פעם אחת בקרב פרווזה (Prevesa, במערב יוון) ב-1538, שבו הובס צי של "הליגה הקדושה", קואליציה גדולה שכללה ציים של ספרד, ונציה, ועוד מדינות - בהנהגתו, בידי ח'יר א-דין, ובאלג'יר ב-1541, שם הכשילה סערה גדולה בים את המסע. למרות זאת, המשיך לשרת את קרל גם בשנים הבאות, אף שהגיע לגיל 80. במהלך זה העביר דוריה את השליטה בים התיכון לידי ספרד, אף שבחלק מהתקופה, בעיקר בשנים שאחרי קרב פרוזה, שוב שלטו העות'מאנים שליטה חלקית בים התיכון, עד שהובסו סופית בקרב לפנטו ב-1571, בידי יוהאן מאוסטריה.
דוריה ידע לנצל את מעמדו ואת כוחו לטובתו האישית, והפך את ג'נובה לאוליגרכיה בהנהגתו. ב-1547 ניסתה למרוד בו משפחת פסקלי, אחת ממשפחות האצולה בג'נובה, ורצחה את נכדו. אולם דוריה דיכא את המרד באכזריות רבה, ונקם באויביו קשות. הוא נפטר בגיל 94 והעביר את השלטון ליורשיו.
הידרנג'אה
הידרנג'אה (שם מדעי: "Hydrangea") או הורטנזיה (Hortensia) הוא סוג של צמחים רב-שנתיים, שהפריחה שלהם נראית ככדור בעל פריחה שופעת. צבע הפרח, תלוי בחומציות הקרקע: לבן, כחול, אדום, ורוד וסגול. יופיו של הצמח מתבטא בגודש הפריחה שלו. הוא צמח עמיד וחזק. הצמח פורח מתחילת האביב ועד לסוף הסתיו. הוא גדל בתור אשכול פרחים או בתור תפרחת בקצה הענף. ברוב המינים יש בראש התפרחת שני סוגי פרחים: קטנים פוריים במרכז ופרחים גדולים ומעוקרים מסביב. יש מינים שכל הפרחים פוריים ובאותו הגודל.
מקור הצמח.
הסוג הידרנג'אה (הורטנזיה) בטבע כולל 70 - 75 מינים. הם גדלים באופן טבעי בדרום ובמזרח אסיה, מיפן ועד סין ומהרי ההימליה עד איי אינדונזיה, וכן בדרום אמריקה ובמרכז אמריקה. הפרחים נפוצים מאוד באיים האזוריים השייכים לפורטוגל ובייחוד באי פאיאל (Faial Island), המכונה אי התכלת בשל מספרם הרב של פרחי הידרנג'אה הפורחים בו. מבחינים בכ-600 מינים מתורבתים.
גידול וטיפול.
אם הצמח גדל בבית יש לבחור עבורו מקום מואר. בגמר הפריחה אפשר להעביר את העציץ למקום מוצל וכך אנו עשויים לקבל פריחה גם בעונה הבאה. הצמח אוהב מים. יש לשמור על קרקע לחה. בגן, יש למקם אותו במקום עם אור, אך ללא שמש ישירה.
ברוב המינים הפרחים הם לבנים. אצל אחרים הצבעים נעים בין : כחול, אדום,
ורוד וסגול. צבע הפרח תלוי ברמת ה-pH בקרקע: קרקע חומצית גורמת ליצירת פרחים כחולים, קרקע נטרלית - עלי כותרות חיוורים וקרקע בסיסית - ורוד או סגול. הצמח הוא אחד היחידים הצובר אשלגן. כאשר הוא משתחרר נוצרים הפרחים הכחולים.
רעילות.
לצמח ההידרנג'אה (הורטנזיה) יש רעילות מסוימת כיוון שהוא מכיל גליקוזידים ציאנוגנים. ולכן אין לטעום ממנו. אך הרעלה מתרחשת רק לעיתים נדירות שכן הפרח אינו טעים למאכל. בקוריאה המין שנקרא "Hydrangea serrata" משמש להכנת חליטות (herbal tea) ומכונה "Sansugug".
גלריית תמונות.
מהגן הבוטני בסטרזה (Stresa) שעל גדות אגם מאג'ורה, איטליה - יוני 2007
בורג
בורג הוא אביזר חיבור והרכבה עם תבריג חיצוני. בדומה למסמר, שימושו העיקרי הוא הידוק פריטים על ידי החדרתו לנקב קיים או נקב שנוצר עקב החדרת הבורג. בורג הוא אחת משש המכונות הפשוטות ומכפיל את הכוח המופעל עליו כדי לחדור את החומר, באמצעות עיקרון של יתרון מכני.
קיימות שתי משפחות ברגים: ברגים עם תבריג להידוק עם אום, המתאימים לכל סוגי החומרים, וברגים קוניים המיועדים להחדרה בעיקר לעץ או לחומרים רכים אחרים.
החומרים מהם ברגים עשויים לרוב הם פלדה, פלדת אל-חלד, פליז, ארד, טיטניום, עץ ופלסטיק.
בורג ימני ושמאלי.
כיוון התבריג חשוב בהרכבה, ובעיקר לשחרור של ברגים. על מנת לחסוך בעבודה, בשחיקה של התבריג, ובהפעלה של מכונות אוטומטיות, יש לדעת את כיוון התבריג. ידיעה כזו חשובה במיוחד במקרים שנדרש כוח לשחרור הבורג, כדי לא להפעיל כוח שיחזק את הבורג, ואולי ישבור את ההברגה. בתכנון חלקים נעים, יש להביא בחשבון שהכוחות הפועלים עלולים לגרום לבורג להשתחרר, במקרה של כיוון תבריג לא נכון.
בורג ימני.
את רוב הברגים, יש להבריג, בעזרת מברג, בכיוון השעון אל תוך קדח שעובד בו תבריג מתאים, באמצעות כלי ייעודי הקרוי מברג. או בעזרת סכין חריטה על מחרטה.
בורג ימני מבריגים על פי כלל יד ימין. ומשחררים לפי הכלל המשלים, כלל יד שמאל. וגם ההפך נכון: כאשר מבריגים בורג לפי כלל יד ימין, או שהשחרור לפי כלל יד שמאל, מדובר בבורג ימני.
בורג שמאלי.
קיימים גם ברגים המוברגים נגד כיוון השעון - ברגים המחזקים גלגלים ימניים של משאיות, למשל, הם בעלי תבריג הפוך, על מנת שתנועת הגלגלים לא תשחרר את הברגים מהתבריג.
בורג שמאלי מבריגים על פי כלל יד שמאל: כאשר אגודל יד שמאל מצביע לתוך ההברגה, אז ההברגה של בורג שמאלי תעשה לפי הכיוון בו מצביעות אצבעות יד שמאל, כאשר הן מכופפות. ומשחררים לפי הכלל המשלים, כלל יד ימין. וגם כאן, אם האצבעות המכופפות של יד שמאל מצביעות על כיוון הסיבוב בעת חיזוק הבורג, ואגודל יד שמאל מצביע על כיוון התקדמות הבורג, זהו בורג שמאלי.
סוגי ראש.
הידוק הבורג למקומו נעשה לרוב באמצעות מברג או ביט המורכב על מקדחה או מברגה המתאים בצורתו לחריץ על ראש הבורג. צורות חריצים נפוצות:
ברגים אחרים הם בעלי ראשים בצורת משושה בולט בגודל מסוים. ברגים אלו מהדקים באמצעות מפתח ברגים ביט תואם או "בוקסה" בגודל מתאים המורכבת על ראש הבורג.
הרכבה ופירוק.
על מנת להגביר את החיכוך בתוך התבריג כדי למנוע את שחרור הבורג, ניתן להרכיב דיסקה קפיצית בין ראש הבורג למשטח. כדי שהבורג או הדיסקה הקפיצית לא יפגעו בפני החומר לתוכו הוברג, ניתן להוסיף דיסקת מתכת שטוחה ומחוררת ביניהם.
כאמור, מידע מוקדם על כיוון התבריג מסייע בהרכבה, ובעיקר בפירוק.
בשחרור ברגים שהוברגו בכוח רב או שהיו מהודקים במשך שנים והצטברה בהם חלודה ניתן להיעזר בזרוע מגבירת מומנט או ב"אימפקט דרייבר"/מברג דפיקה" שהוא מכשיר הממיר כוח של מכת פטיש לתנועה סיבובית המשחררת את הבורג. אימפקט דרייבר מאולתר קרוי בעגה "מברג רוסי" ועיקרו הכאה באיזמל ופטיש על היקף ראש הבורג לשם שחרורו. לעיתים הדרך היחידה להוצאת בורג היא קדיחתו - דבר שלרוב נעשה עקב שחיקת ראש הבורג.
במקרים בהם ההברגה היא בתוך חומר מתכתי הנוטה לחלודה, נעשה שימוש בתרסיס שמן המקטין את החיכוך וממיס את החלודה ובכך מסייע לשחרור הבורג.
היסטוריה.
בעוד שהשערה מהשנים האחרונות מייחסת את יצירת בורג ארכימדס לסנחריב, מלך אשור, ממצאים ארכאולוגיים וציורים המעידים על שימוש במבנה דמוי בורג מופיעים רק בתקופה ההלניסטית. ההשקפה המקובלת גורסת שהמכשיר הוא המצאה יוונית, שככל הנראה הומצאה על ידי איש האשכולות ארכימדס, שחי במאה ה-3 לפנה"ס. על אף שבורג ארכימדס דומה במבנהו לבורג מודרני, הוא לא שימש כאביזר חיבור, אלא שימש לשאיבת מים.
עוד קודם לכן, במאה ה-4 לפנה"ס, תואר הבורג על ידי המתמטיקאי היווני ארכיטס. עד למאה הראשונה לפני הספירה, בירגי עץ כבר נפוצו ברחבי העולם הים תיכוני כרכיב במכבשי ברגים ששימשו לכבישת שמן זית ולכבישת מיץ ענבים בתהליך ייצור יין. השימוש בבירגי מתכת לחיבור שני רכיבים, החל באירופה רק במאה ה-15 לספירה.