בראשות הוועדה מכהן המשנה לראש לשכת עורכי הדין עו"ד יוסף ויצמן
בנוסף להגשת תביעות, יוצאת הלשכה מפעם לפעם במסעי פרסום המדגישים את חשיבות ההסתייעות בעורך דין.
תביעת דיבה.
בינואר 2017 הגיש אפי נוה, יו"ר לשכת עורכי הדין, תביעת דיבה נגד העיתונאית שרון שפורר בעקבות סדרת כתבות שפרסמה כנגד התנהלותו. הצדדים הופנו להליך גישור. גם לשכת עורכי הדין הגישה תביעת דיבה נגד שפורר, בסך כמיליון ש"ח. ביולי 2019 החליטה לשכת עורכי הדין למשוך את תביעתה, אך פניית הלשכה לבית המשפט למחיקת התביעה ללא חיוב בהוצאות נתקלה בהתנגדות של שפורר, שדרשה שבית המשפט יחייב את הלשכה לשלם לה הוצאות משפט בסכום זהה לסכום התביעה. בית המשפט פסק לשפורר הוצאות משפט ושכר טרחת עורכי דין בסך 70 אלף ש"ח.
שושנה דמרי
ארגון אמהות עובדות
קלינגונים
קלינגונים הם גזע בדיוני של דמויי אדם המופיע ביקום הבדיוני של זיכיון מסע בין כוכבים. הם ניחנו באגרסיביות ובכח רב. זהו גזע השׂשׂ אלי קרב ולא מהסס להראות את גבורתו בכל הזדמנות. תרבותם של הקלינגונים סובבת סביב מלחמותיהם המפוארות וגיבורי העבר. הכבוד ממלא אצלם תפקיד חשוב, לוחם קלינגוני יעדיף למות במלחמה ולא להלקח בשבי בבזיון. מפני שהם מרבים במלחמות אין הרבה קלינגונים שמגיעים לגיל מבוגר, מי שהצליח בכל זאת רואים אותו ככישלון, כיוון שהגיע למצב גופני שכבר אין בו תועלת ולא זכה במוות מכובד תוך קרב. אבי האומה נקרא קיילאס, והוא הגיבור הגדול שאליו כולם שואפים להדמות. הקלינגונים מאמינים כי במותם הם חוצים נהר של דם ומגיעים להיכל התהילה (המכונה סטו-וו-קור), בו מדורגים אנשים על פי הכבוד בו זכו בחייהם.
יחס הקלינגונים לפדרציה השתנה במהלך הזמן. בתקופת הם נמצאים בעוינות, באופן רשמי הם אויבים, אבל הם ממעטים במלחמות מעל פני השטח מפני שכל אחד חושש מכוחו של יריבו. יחס זה מבוסס על המלחמה הקרה שבין ארצות המערב לרוסיה בזמן שידור התוכנית. בסרט , הקלינגונים נאלצים לחתום על חוזה שלום עם הפדרציה, כשכוכב הבית שלהם, קרונוס, נכנס לסיכון קיומי. בסדרת למרות שהקלינגונים כבר נהיו בעלי ברית של הפדרציה, הנטייה הרווחת היא לא לסמוך עליהם כשלא צריך. הקלינגונים היו במלחמה קשה עם הרומולאנים וגישור בין שני מחנות אלו נחשב למשימה בלתי אפשרית.
הפוליטיקה הקלינגונית עובדת על בסיס הרעיון שכל בית מנוהל על ידי משפחה אחרת ובראשה הבן הבכור (או אשתו אם הוא מת). ראש המועצה הגבוהה, נבחר לאחר מות הקודם בתפקידו על ידי הבתים והוא ראש של אחד הבתים. בנוסף לכך, במאה ה-23 הוחזר תואר הקיסר לאחר שלא היה בו שימוש למעלה מ-200 שנים, כאשר שיבוטו של קיילאס נוצר, והוא משמש כקיסר האימפריה הקלינגונית מאז 2369.
למרות שרוב החוצנים בסדרה מתורגמים מיידית לאנגלית, עבור הקלינגונים המציאו כותבי הסדרה את השפה הקלינגונית, שאף הפכה לשפה מדוברת בקרב מעריצי הסדרה.
שוברי לשון
נהר ההדסון
לורנצו גיברטי
לורנצו גיברטי (באיטלקית: Lorenzo Ghiberti; 1378 – 1 בדצמבר 1455) היה פסל, צייר וצורף איטלקי בן תקופת הרנסאנס.
גיברטי יצר את התחריטים בדלתות הארד בבפטיסטריום של פירנצה, בו מטבילים את הילדים בטקס הדתי הנוצרי. כעבור 100 שנה אמר מיכלאנג'לו, מגדולי האמנים של תקופת הרנסאנס: "שערים אלו ראויים לשמש שעריו של גן העדן".
הדלתות נחשבו ליצירה המעולה בסוגה מאז יצרו היוונים הקדמונים את יצירות האמנות הגדולות שלהם.
גיברטי התחרה עם ברונלסקי על העבודה בבפטיסטריום וניצח אותו; יש אומרים ששיחד את השופטים.
21 שנה שקד גיברטי על הדלת הראשונה. היא מורכבת מ-28 לוחות, המתארים מאורעות ודמויות מתולדות הנצרות. הדלת עוררה התפעלות כה רבה, עד שגיברטי הוזמן ליצור גם את הדלת השנייה, עליה עבד 27 שנים. דלת זו מכילה 10 לוחות, שנושאיהם לקוחים מן התנ"ך.
גיברטי יצר גם פסלים שונים של קדושים ושמשות צבעוניות מצוירות של חלונות.
לגיברטי מספר יצירות בשיתוף עם דונטלו.
ביוגרפיה של גיברטי נכללת בספרו של ג'ורג'ו וזארי "חיי הציירים, הפסלים והאדריכלים הדגולים ביותר".
צביקה יעקבי
צביקה יעקבי (16 בנובמבר 1952 - 10 בנובמבר 2012) היה משורר עברי ומתרגם שירה.
נולד וגדל בקיבוץ נען. הוא סיים את בית הספר התיכון בקיבוץ ויצא להשלמת לימודי הספרות העברית באוניברסיטה העברית בירושלים. למד גם יהדות, ספרות עברית של ימי הביניים ותאוריה של התרגום.
יעקבי פרסם מספר ספרי שירה, שייחודם בלשונם, בהסתכלות מעמיקה על החיים ובעיצוב פרטני ומדוקדק של המראות. ספר שיריו "חירבת כליל", עוטר בחיתוכי עץ של האמן הירושלמי משה הופמן, שנפטר בדמי ימיו.
יעקבי תרגם מאנגלית את שיריו של המשורר האמריקאי החשוב תיאודור רות'קה, ילד על גג חממה, וכן פרסם בכתבי עת ספרותיים תרגומים משיריו של המשורר-הכומר הוולשי ר.ס. תומאס.
נפטר בגיל 60 ב-10 בנובמבר 2012 ונקבר בבית הקברות של קיבוץ נען.
תרגום.
צביקה יעקבי תרגם שירים יחידים של משוררים אחדים מאנגלית לעברית. ביניהם: אי. אי. קאמינגס, סילביה פלאת, מאריאן מור, קרן אלקלעי הישראלית, ואחרים. תרגומיו נדפסו בכתבי עת ספרותיים כגון שבו, אפריון, מאזנים, עיתון 77 ונוספים.
אחרי מות.
'יורת האש' ספר שירים מן העיזבון של צבי יעקבי (צביקה, כפי שקראו לו חבריו בקיבוץ נען), יצא בהוצאה מקומית על ידי קיבוץ נען בעריכת ורדה גינוסר, בדצמבר 2013, במלאת שנה לפטירתו. בספר מופיעים 135 שירים שהם מבחר משיריו שלא פורסמו מהשנים 2009 - 2013 . הספר הוא אוסף מתוך מחברות ששרדו אצל צביקה באשפוזיו הארוכים בבתי חולים לחולי נפש. עם זאת שירים רבים אבדו במעברים בין המחלקות השונות בהן אושפז. עדות לכך מצויה רק אצל חבריו ששמעו את קריאת שיריו מפיו ולא מצאו להם תעוד במחברותיו. 'יורת האש' היא מצבה מרשימה למשורר שמעטים מכירים. את המבחר אצרו ורדה גינוסר ויורם שוער.
נחל תנינים
נַחַל תַּנִּינִים (בערבית: وَادِي ٱلزَّرْقَاءِ - ואדי א-זֵרְקַא, "הנחל הכחול") הוא נחל איתן שתחילתו ברמות מנשה בין דליה לבין עין השופט. הנחל זורם דרום מערבה לים התיכון ונשפך לים דרומית לקיבוץ מעגן מיכאל. שמות נוספים קדומים לנחל הם "קרוקודילון" ו"תמאסיח".
סמוך למושב עמיקם הקימה חברת מקורות סכר על ערוץ נחל תנינים במסגרת מפעל "נחלי מנשה". בימי חורף שבהם הזרימה בנחל עזה, מוטים מי הנחל (כמו גם נחלי עדה, ברקן ומשמרות) לתעלה המובילה את המים למאגר שיקוע להעשרת מי התהום, הנמצא בחולות קיסריה.
אזור השפך.
במקום היה בעבר סכר גדול שיצר אגם להפעלה של טחנות קמח ומקור לאמת המים של קיסריה. במקום הייתה גם עיר מהתקופה הפרסית בשם קרוקודילופוליס. מדרום לאגם ישנם שרידים של תחילת אמת המים העתיקה מהתקופה הרומית ששימשה להובלת מים לקיסריה. חוסר התחזוקה של אתר הסכר גרמה ליצירת ביצה הידועה בשם ביצת כבארה. כיום, ישנה באזור השפך שמורת טבע, היא שמורת הטבע נחל התנינים ובשטחה ברכת תמסח, שריד מביצת כבארה. מדרום לנחל התנינים הוקם הכפר ג'סר א זרקא. פירוש השם בערבית הוא הגשר על הנחל הכחול. הכפר מאוכלס תושבים ממוצא בדואי משבטי ערב אל-ע'וארנה מצפון אפריקה, חורנים מסוריה אשר גידלו בהמות בעמק החולה ושהביאו העות'מאנים וחבשים מסודאן שהביאו הבריטים. אותם שבטים הובאו משום שסברו כי הם עמידים בפני יתוש הקדחת וכך יוכלו לעבד את האדמה על אף הביצות. בנחל וסביבתו עולם חי וצומח מגוון: צבי נחלים ושפמנונים במים, אגמיות ועופות מים וצמחיית מים כמו קנה, שנית גדולה ופטל קדוש.
על הגדה הדרומית של הנחל ליד בית חנניה שוכן תל מבורך.
היסטוריה.
בעבודות שיקום שנערכו בסביבת נחל תנינים לאחר השיטפונות של השנים 1991–1992 ובחפירות בתחילת שנות האלפיים, נמצאו שרידים של סכר גדול שהיה ידוע עליו עוד לפני עבודות השיקום והוא יצר אגם ששימש מקור אספקה לאמת המים הנמוכה ולהפעלה של טחנות קמח, שרידי העיר קרוקודילופוליס מהתקופה הפרסית ושרידים של יישוב מהתקופה הביזנטית. מדרום לאגם ישנם שרידים של תחילת אמת המים העתיקה מהתקופה הרומית ששימשה להובלת מים לקיסריה. בשנת 1898 נבנה באזור השפך גשר על אפיק הנחל כדי להקל את מעבר מרכבתו של הקיסר הגרמני וילהלם השני בדרכו מחיפה ליפו ולירושלים במהלך ביקורו של הקיסר בארץ ישראל. מאז הגשר נהרס בחלקו, והוא שוקם ושוחזר בשנת 2020.
על הנחל כתב אהוד מנור את השיר "נחל התנינים" (לחן: נחום היימן, ביצוע: חוה אלברשטיין).
הסכר ומתקני המים.
חפירות ארכאולוגיות נערכו באזור הסכר העתיק של נחל תנינים הסמוך לקיבוץ מעגן מיכאל בשנות התשעים של המאה העשרים ובתחילת שנות האלפיים. הממצאים הצביעו על שימוש בסכרים, תעלות, ומתקני מים בתקופה הרומית, הביזנטית והעות'מאנית. בתקופה הרומית ביזנטית יצרו שני סכרים אגם בשטח 6000 דונם בערך. הסכר הגדול העלה את מפלס המים בשלושה מטר מעבר לשלושת המטרים שהנחל היה גבוה ממפלס פני הים. מכאן יצאה אמת המים הנמוכה לקיסריה. במקום נמצאו תעלות הטיה, מתקן לוויסות כמות המים העוברת בסכר, בריכת חלוקה וטחנות קמח חצובות. בתקופה הביזנטית ובתקופה העות'מאנית שימשו המים להפעלת טחנות קמח. במקום נמצאו גלגל כפות אנכי שפעל בתקופה הביזנטית והיה מוכר בארץ רק בתקופה הצלבנית. נמצאו גם אבני רחיים של חמור שהותאמו להפעלה במים.
תנינים.