תוכנית הלימודים של של"ח מתפרסמת בחוברת "דרך ארץ בדרכי הארץ" בהוצאת משרד החינוך משנת 2006, אשר חיבר ד"ר טימי בן-יוסף ז"ל, שהיה ראש גף תכנים בשל"ח ומייסד שיטת מכלול נופאדם. התוכנית במלואה נמצאת באתר מנהל חברה ונוער תחת הכותר של"ח וידיעת הארץ.
תוכנית הלימודים משלבת לימודים בכיתה עם סיורים בשטח. ומבוססת על חזון האגף אשר מציב את ההתנסות החווייתית במוקד התהליך המתרחש במוסד החינוכי, בכיתה ובשדה, לטיפוח אחריות אזרחית-מוסרית ודמוקרטית, מימוש עצמי, מעורבות חברתית ומחויבות לארץ ולמדינת ישראל. התוכנית סוקרת בשנת הלימודים הראשונה את חבלי ארץ ישראל ועוסקת בהיבט הערכי של כל חבל ארץ: בסדנת המהפך הציוני במישור החוף הדגש הוא על המהפך ההתיישבותי, בסדנת ההר כערש האומה מודגשת התגבשות התרבות היהודית עם היאחזותם של בני ישראל בהר והמעבר מנוודות לחקלאות. בסדנת הבקע כגבול שלום, מודגש ההיבט של השלום עם ממלכת ירדן. בשנת הלימודים השנייה ההתבוננות היא על הארץ כיחידה כוללת המזמנת מפגש תרבויות מפגש טבע ייחודי, פרק מיוחד עוסק בירושלים ופרק נוסף עוסק באחריות שיש לכל אזרח על הארץ, החברה והמדינה.
תחומי אחריות נוספים של תחום של"ח.
במסגרת המקצוע בבית הספר, מוכשרים תלמידים להיות מש"צים - מדריכי של"ח צעירים. המש"צים משתתפים בפעילות שבועית המודרכת על ידי מש"צים בוגרים (משב"ים) ויוצאים לפעילויות בחופשים חנוכה, פסח וחופשת הקיץ העוסקות במיומויות הדרכה, שטח ומחנאות.
בנוסף לתוכנית דרך ארץ בדרכי הארץ, מופקד תחום של"ח במשרד החינוך גם על מינהלת הטיולים ועל הפעלת תוכנית הליבה להסדרת הטיולים במוסדות החינוך בכל שכבות הגיל, מגן ועד י"ב. כמו כן, תחום של"ח אחראי גם על מסעות הנוער לפולין וכן על מסע ישראלי.
הפעילות של השל"ח בבית הספר.
מקצוע השל"ח כולל שיעור שבועי בכיתה וכן יציאה לפעילויות בשטח במהלך השנה:
ימי שדה משימתיים (יש"מ).
יום שדה משימתי - יום סיור אותו מובילים המש"צים ומורה השל"ח. כל כיתה יוצאת ליום שדה אחת לכמה שבועות. מטרת הסיור היא למידה אחרת של החומר, דרך מפגש בשטח עם הנושאים שנלמדו בכיתה.
מסע של"ח (מסע משמעותי).
המסע השנתי אליו יוצאים תלמידי במבנה שכבתי. על פי דרישות אגף של"ח- מסע של"ח נמשך לפחות 3 ימים. הלינה במסעות היא בתנאי שטח- מתחמים מגודרים ומוסדרים בהם מקימים אוהלים, מאהלים מסודרים משותפים ולעיתים לינה באכסניות נוער או בתי ספר שדה.
אזור הטיול ומסלולי ההליכה נקבעים על ידי מורי השל"ח, רכזי השכבות והנהלת בית הספר בהתאם לתוכנית הליבה להכרת הארץ. חלק מבתי הספר יוצאים למסע "נודד" בו ימי ההליכה מסתיימים ומתחילים בחניוני לילה בהם מוקמים האוהלים, ללא הסעות לתחילתו ומסופו של מסלול ההליכה.
חלק מבתי הספר יוצאים למסעות בשיתוף עם גופים חינוכיים נוספים:
מפעלי של"ח במהלך השנה
ימי שיא ייחודיים המשלבים בין הכרת אזורים בארץ ותכנים ערכיים, כמו יום של"ח בשביל ישראל ויום "בעקבות לוחמים"
הגיחה המחנאית.
יציאה בת יומיים לאתר מחנאות בו כל כיתה מתכננת את הפעילות, האוכל ובניית המחנה שלה. את הגיחה מנחים ומובילים המש"צים בליווי צוות השל"ח, והיא כוללת בניית מחנה המורכב מאוהלי שדה ותקנים משותפים הבנויים מסנאדות וכפיתות חבלים. חלק מאתרי המחנאות צמודים לאתרי הנצחה כמו אנדרטת הנח"ל בפרדס חנה, יד לשריון בלטרון ומצודת יואב, אתרי קק"ל כמו יער ציפורי ויער לביא, או גנים לאומיים כמו גן לאומי מקורות הירקון, חוות משמר הכרמל, ממשית פארק תמנע ופארק אשכול. הגיחה מתקיימת בדרך כלל בשכבות ח או ט.
מורי השל"ח.
מורי המקצוע נדרשים לתואר ראשון בתחום קרוב למקצוע כמו: לימודי ארץ ישראל או גאוגרפיה וכן תעודת הוראה. בנוסף, על המורה החדש לעבור הכשרה מיוחדת בת מספר שבועות בשנת תתשפ״ב 2021-2021 ההכשרה נמשכה כחודש וחצי. צוות השל"ח כולל בדרך כלל 2 מורים בבית ספר ויש מקרים בהם מורה אחד, אך בחלק מבתי הספר הגדולים, יש צוותים בני 5 מורים ואף יותר.
מש"צים.
מש"צים הם ראשי תיבות של מנהיג של"ח צעיר. זוהי אחת ממסגרות מנהיגות נוער שמפעיל משרד החינוך באמצעות תחום של"ח וידיעת הארץ במינהל חברה ונוער, והיא למעשה אחת מתנועות הנוער הגדולות בארץ. בני נוער בתפקיד זה לוקחים חלק בפעילות השל"ח בבית הספר ובמסגרת הבלתי-פורמלית במחוז, עוברים קורס הכשרה שבסיומו, מתפקדים התלמידים בבית ספרם כמדריכי של"ח צעירים. במסגרת לימודי השל"ח בבית הספר, מצטרף המש"צ לכיתות משכבות נמוכות יותר בימי שדה (יש"מ), במסעות ובגיחה. חלק מהמש"צים משתתפים בתהליך הכשרת הפש"צים (פרחי מש"צים- תלמידים בהכשרה להיות מש"צים) ובהדרכה בקורסי ההכשרה השונים.
כוח סיירות חוקר
קלבו PC - מערכת תוכנה משולבת
הקלר וקוך G36
ה-G36 הוא רובה סער שתוכנן בשנות ה-90 המוקדמות ומיוצר בגרמניה על ידי חברת הקלר וקוך. הוא הרובה הסטנדרטי של הצבא הגרמני והצבא הספרדי. לרובה גרסאות רבות המשמשות לאכיפת חוק ולשימושים צבאיים אחרים.
היסטוריה.
הקלר וקוך התחילה לעצב את הרובה בשנת 1990, כשהצבא הגרמני ביקש מהם רובה סער חדש שיחליף את ה-G3 משנות החמישים. שתי חלופות אחרות ל-G3, ה-G11 וה-G41 נדחו בשנות השמונים.
בשביל פיתוח הרובה החברה שאלה את התכונות מרובים ישנים יותר והוסיפה תכונות חדשות. מערכת הירי דומה ל-M16, ומשתמשת בגז ובבריח מסתובב.
ה-G36 שימש בסיס לרובה ה-XM8 שפותח לתוכנית הנשק האישי בצבא ארצות הברית. הרובה לבסוף בוטל בשנת 2005.
זרם העובדים
החוליה לחבלה ימית
החוליה לחבלה ימית הייתה יחידת קומנדו ימי שפעלה במסגרת הפלמ"ח כנגד כוחות הצי המלכותי הבריטי בארץ ישראל ובקפריסין בשלהי המנדט הבריטי.
היסטוריה.
סיומה של מלחמת העולם השנייה השאירה מאות אלפי פליטים יהודים באירופה שהשתוקקו לעלות לארץ ישראל. אולם מכיוון ששלטונות המנדט הבריטי התנגדו להמשך העלייה היהודית היישוב נאלץ להביא את העולים בחשאי באמצעות פעילותו של המוסד לעלייה ב'. בתגובה הבריטים הגבירו את השמירה על חופי הארץ והחלו לגרש עולים בלתי לגאלים שנתפסו.
אברהם זכאי, שהיה מפקד הפלי"ם, ביקש בשנת 1945 מיוחאי בן-נון להקים יחידה חדשה במסגרת הפלי"ם שתעסוק במלחמה בצי הבריטי ושיבוש המבצעים הימיים של הבריטים כנגד ההעפלה הבלתי חוקית.
התחלה.
פעולתה הראשונה של החוליה הייתה בנמל חיפה, שלושה מחברי החוליה, בראשות בן-נון, הגיעו לנמל על גבי ספינת הדיג של קיבוץ שדות ים "עליזה". מספינת הדיג חברי החוליה התקרבו עד מרחק של כמה מאות מטרים לשתי ספינות משמר בריטיות, שאול אהרונוב שחה אל עבר הספינות והצליח להצמיד אליהן מוקשים שטיבעו ספינה אחת ופערו חור גדול בחרטומה של חברתה, מה שגרם לבריטים לגרור אותה למים רדודים.
הרחבת הפעילות.
בעקבות הצלחת הפעולה הוחלט במפקדת ההגנה על מיסודה של החוליה והרחבתה. בפברואר 1946 החוליה יצאה למבצע שמטרתו הייתה טיבוען של עוד ארבע ספינות משמר שעגנו בנמל חיפה, משימה שהייתה קשה מקודמתה מכיוון שהבריטים תגברו את מערך האבטחה, נפרסו רשתות ברזל במימי הנמל, זרקורים האירו את סביבת אוניות הצי בלילה ומשחתות בריטיות הטילו פצצות עומק כנגד צוללים בסביבת הנמל. למרות כל זאת הפעולה יצאה לדרך כשלוחמי החוליה נכנסו לנמל על גבי ספינת דיג כמו בפעולה הקודמת, הלוחמים לא הצליחו לחדור לסביבת הספינות הבריטיות בגלל קיומן של רשתות הברזל הבריטיות ולכן החליטו לסגת.
לוחמי החוליה תכננו את פיצוצה של מנהרת רכבת ששימשה את הצבא הבריטי בלבנון, פעולה זאת הייתה אמורה להתבצע במסגרת ליל הגשרים, בסופו של דבר הפעולה לא יצאה אל הפועל מכיוון שהוחלט לבטלה על ידי ההנהגה המדינית שלא רצתה לבצע פעולות מחוץ לגבולות ארץ ישראל.
נגד אוניות הגירוש.
כשהבריטים פתחו במבצע "איגלו" לגירוש מעפילים לקפריסין באוגוסט 1946 התקבלה החלטה מטעם היישוב לפעול כנגד ספינות הגירוש של הבריטים. לוחמי החוליה הצליחו להדביק מוקשי עלוקה לספינה הבריטית אה"מ אמפייר ריוול שעגנה במפרץ חיפה אולם לאכזבתם המוקשים לא פעלו, דבר זה הכריח אותם לחזור שוב ולהדביק את המוקשים בפעם השנייה במהלך הפעולה הם התגלו על ידי צוות הספינה, למזלם הם הספיקו לחבר את המוקשים לספינה ולברוח, הפיצוץ שנוצר על ידי המוקשים גרם נזק כבד לספינה.
בעקבות הפעולה הבריטים פתחו במבצע נרחב של חיפושים אחרי אנשי החוליה במטרה ללכוד אותם, דבר זה אילץ את חברי החוליה להנמיך את רמת פעילותם והם התרכזו בעיקר בגיוס חברים חדשים ופיתוח אמצעי לחימה שיאפשרו להדביק את המוקש לדופן האוניה בלי צורך בצולל.
עם תפיסתה של אוניית המעפילים אקסודוס ב-18 ביולי 1947 וכוונת הבריטים לגרש את המעפילים חזרה לגרמניה, הוטל על החוליה לפגוע במשחתת הבריטית שתוכננה לשמש במבצע הגירוש. תכנון הפעולה התבסס על שימוש בטורפדו ימי מונחה שכונה "כריש", פרי תכנונו של עוזי שרון. הפעולה תוכננה ועמדה להתבצע אולם בוטלה ברגע האחרון על ידי דוד בן-גוריון שלא היה מעוניין בטיבוע משחתת בריטית מחשש לתוצאות מדיניות קשות.
פעולותיה של החוליה חודשו בחורף 1947 עם תפיסתה של אוניית המעפילים לנגב על ידי הבריטים, בעזרת ספינת דיג נכנסו לנמל חיפה והצליחו להניח מוקשים שגרמו נזק קשה לשתי דוברות בריטיות והטביעו ספינת מחקר של רשויות המנדט.
פעולות בחו"ל.
החוליה תכננה פגיעה במשחתות הבריטיות שעגנו בנמל פורט סעיד שבמצרים אולם הפעולה לא אושרה לבסוף, כמו כן נעשה ניסיון להטמין מוקשים במזח הדלק שבנמל חיפה, היכן שהמשחתות הבריטיות נהגו להגיע כדי לתדלק, לוחמי החוליה הצליחו להטמין את המוקשים אולם הם נמצאו ופורקו על ידי הבריטים. יש הטוענים שהפעולה סוכלה בעקבות מידע שמסר אבא חושי לבריטים.