המאמר הראשון בנושא TRIZ שכותרתו "על פסיכולוגיה של יצירה המצאתית" פורסם בשנת 1956 בכתב העת "סוגיות בפסיכולוגיה" (Voprosi Psichologii).
בשנת 1969 סקר גנריך כ־40,000 תקצירי פטנטים על מנת לגלות באיזו דרך התקיים החידוש ופיתח את מושג הניגודים הטכניים, מושג האידיאליות של מערכת, מטריצת סתירה ו -40 עקרונות ההמצאה. בשנים שלאחר מכן הוא פיתח את המושגים של סתירות פיזיות, ניתוח SuField, פתרונות סטנדרטיים, מספר חוקים של התפתחות מערכות טכניות, ועוד מספר גישות תאורטיות ומעשיות אחרות.
כחלק ממחקריו גנריך צפה באנשים מוכשרים ויצירתיים בעבודה: הוא חשף דפוסים בחשיבה שלהם, ופיתח כלים וטכניקות של חשיבה, מודל של "חשיבה מוכשרת".
בשנת 1971 שכנע גנריך את חברת הממציאים להקים בבאקו את מתקן ההוראה הראשון של TRIZ, המכונה המכון הציבורי לאזרבייג'ן ליצירת המצאות, ואת מעבדת המחקר הראשונה של TRIZ בשם, המעבדה הציבורית ליצירה המצאתית. גנריך מונה לראש המעבדה על ידי החברה. בשנים שלאחר מכן הוקמו מכוני הוראה אחרים ב-TRIZ בערים גדולות בברית המועצות.
משנת 1986 החל גנריך לחקור את התפתחות היצירתיות האישית. הוא גם פיתח גרסה של TRIZ לילדים שנבדקה בבתי ספר שונים. בשנת 1989 הוקמה אגודת TRIZ, כאשר גנריך נבחר לנשיא.
לאחר סיום המלחמה הקרה, גלי המהגרים מברית המועצות לשעבר הביאו את ה-TRIZ למדינות אחרות בכלל זה ישראל והסבו את תשומת לבה מעבר לים. בשנת 1995 הוקם בבוסטון שבארצות הברית מכון גנריך ללימודי TRIZ.
עקרונות בסיסיים.
TRIZ מציגה גישה שיטתית להבנת והגדרת בעיות מאתגרות: בעיות קשות דורשות פתרון המצאתי, ו- TRIZ מספקת מגוון אסטרטגיות וכלים למציאת פתרונות המצאתיים אלה. אחד הממצאים המוקדמים ביותר של המחקר עליו מתבססת התאוריה הוא שהרוב המכריע של הבעיות הדורשות פתרונות המצאתיים משקפים בדרך כלל צורך להתגבר על דילמה שבפשרה בין שני אלמנטים סותרים. המטרה המרכזית של ניתוח מבוסס TRIZ היא ליישם באופן שיטתי את האסטרטגיות והכלים למציאת פתרונות מעולים שמתגברים על הצורך בפשרה בין שני המרכיבים.
בתחילת שנות השבעים שני עשורים של מחקר שכלל מאות אלפי פטנטים אישרו את התובנה הראשונית של גנריך לגבי דפוסי הפתרונות ההמצאתיים ואחד מכלי הניתוח הראשונים פורסם בצורה של 40 עקרונות, עקרונות אלו יכולים להסביר כמעט את כל פטנטים שהציגו פתרונות המצאתיים. על פי גישה זו ניתן למצוא את "הפתרון הקונספטואלי" המוצג בתרשים על ידי הגדרת הסתירה שצריכה להיפתר ושקול באופן שיטתי אילו מבין 40 העקרונות עשויים להיות מיושמים על מנת לספק פתרון ספציפי אשר יתגבר על "הסתירה" בבעיה. בהישג יד, מה שמאפשר פתרון שקרוב יותר ל"תוצאה האידיאלית האולטימטיבית ".
השילוב בין כל המושגים הללו יחד - ניתוח הסתירה, רדיפה אחר פתרון אידיאלי וחיפוש אחר אחד או יותר מהעקרונות אשר יתגברו על הסתירה, הם מרכיבי המפתח בתהליך שנועד לעזור לממציא לעסוק בתהליך בתכליתיות ובמיקוד.
אחד הכלים שהתפתחו כהרחבה של 40 העקרונות היה מטריצה של סתירה בה סווגו האלמנטים הסותרים של בעיה על פי רשימה של 39 גורמים שיכולים להשפיע זה על זה. השילוב של כל זיווג של 39 אלמנטים אלה מוגדר במטריצה (לדוגמה, משקל של אובייקט נייח, שימוש באנרגיה על ידי אובייקט נע, קלות התיקון וכו ') כל 39 האלמנטים מיוצגים למטה השורות ורוחב העמודות (כאלמנט שהושפע לרעה) והתבסס על מחקר וניתוח של פטנטים: בכל מקום בו נמצאו פתרונות תקדימיים הפותרים קונפליקט בין שניים מהיסודות, התאים הרלוונטיים במטריקס מכילים בדרך כלל תת- קבוצה של שלושה או ארבעה עקרונות אשר יושמו בתדירות הגבוהה ביותר בפתרונות המצאתיים אשר פותרים סתירות בין שני המרכיבים הללו.
המטרה העיקרית של מטריצת הסתירה הייתה לפשט את תהליך בחירת העיקרון המתאים ביותר כדי לפתור סתירה ספציפית. זה היה ליבת כל השינויים של ARIZ עד 1973. אבל בשנת 1973, לאחר שהציג את מושג הניגודים הפיזיים ויצר ניתוח SuField, אלטשולר הבין שמטריצת הסתירה היא יחסית לא יעילה והפסיקה לעבוד עליה. תחילת מטריצת הסתירה של ה- ARIZ-71c חדלה להיות גרעין ה- ARIZ ולכן לא היוותה כלי לפתרון בעיות המצאות שלדעת גנריך יש להמשיך בהן.
סתירות גופניות ועקרונות הפרדה וכן ניתוח SuField וכו 'הפכו לליבה. למרות זאת, 40 עקרונות ההמצאה נותרו ככלי הפופולרי ביותר הנלמד בסמינרי מבוא ומשך באופן עקבי את תשומת הלב הרבה ביותר בקרב עשרות אלפי האנשים המבקרים באתרי אינטרנט ממוקדי TRIZ בחודש טיפוסי. לפיכך, רבים מאלה שלומדים TRIZ או השתתפו בסמינרים נלמדים בצורה לא נכונה כי TRIZ מורכב בעיקר מארבעים העקרונות ומטריצת הסתירה, האמת היא ש- ARIZ היא מתודולוגיית הליבה של TRIZ.
ARIZ היא גישה אלגוריתמית למציאת פתרונות המצאתיים על ידי זיהוי ופתרון סתירות. זה כולל את "מערכת פתרונות הסטנדרטים ההמצאתיים" בהם השתמש גנריך כדי להחליף את 40 העקרונות ומטריצת הסתירה, היא מורכבת מדגמי SuField ו -76 התקנים המצאתיים. פותחו מספר תוכנות מחשב מבוססות TRIZ שמטרתן לספק סיוע למהנדסים וממציאים במציאת פתרונות המצאתיים לבעיות טכנולוגיות. חלק מתוכניות אלה מיועדות גם ליישום מתודולוגיית TRIZ אחרת שמטרתה לחשוף ולחזות מצבי חירום ולצפות מראש נסיבות העלולות לגרום לתוצאות לא רצויות.
אחד הענפים החשובים של TRIZ מתמקד בניתוח וחיזוי מגמות התפתחות במאפיינים שפתרונות קיימים עשויים להתפתח בדורות רצופים של מערכת.
יסודות.
תנאים בסיסיים
זיהוי בעיה: סתירות.
גנריך הוכיח כי בלב כמה בעיות המצאות טמונות סתירות (אחד ממושגי ה- TRIZ הבסיסיים) בין שני אלמנטים או יותר, כמו: "אם אנו רוצים תאוצה רבה יותר, אנו זקוקים למנוע גדול יותר, אך זה יעלה את העלות של המכונית, "כלומר, יותר ממשהו רצוי מביא גם יותר ממשהו פחות רצוי, או פחות משהו אחר רצוי.
אלה נקראים סתירות טכניות של גנריך. הוא גם הגדיר סתירות פיזיות או טבעיות כביכול: יותר מדבר אחד ופחות מאותו הדבר עשויים להיות מבוקשים באותה מערכת. לדוגמה, ייתכן שיהיה צורך בטמפרטורה גבוהה יותר כדי להמס תרכובת במהירות רבה יותר, אך ייתכן שיהיה צורך בטמפרטורה נמוכה יותר כדי להשיג תערובת הומוגנית.
סיטואציה המצאתית המאתגרת אותנו להיות המצאתית עשויה להיות כרוכה במספר סתירות כאלה. פתרונות קונבנציונליים בדרך כלל "סוחרים" פרמטר סותר אחד אחר; אין צורך בהמצאות מיוחדות לשם כך. במקום זאת, הממציא יפתח גישה יצירתית לפתרון הסתירה, כמו המצאת מנוע שמייצר יותר תאוצה מבלי להגדיל את עלות המנוע.
עקרונות המצאה ומטריצת הסתירות.
גנריך סקר פטנטים על מנת לגלות איזה סוג של סתירות נפתרו או הוחלשו על ידי ההמצאה והדרך בה הושגה. מכאן פיתח מערכת של 40 עקרונות המצאה ובהמשך מטריצה ​​של סתירות. שורות המטריצה ​​מציינות את 39 מאפייני המערכת שאחד מהם בדרך כלל רוצה לשפר, כגון מהירות, משקל, דיוק המדידה וכן הלאה. עמודות מתייחסות לתוצאות לא רצויות. כל תא מטריצה ​​מצביע על עקרונות ששימשו בתדירות הגבוהה ביותר בפטנטים כדי לפתור את הסתירה.
מפרץ אליוט
מפרץ אליוט (באנגלית: Elliott Bay) הוא חלק מאזור האגן המרכזי של מפרץ פיוג'יט בקסקדיה. הוא נמצא במדינת וושינגטון שבארצות הברית, ומשתרע דרומית-מזרחית בין וסט פוינט בצפון לאלקי פוינט בדרום. סיאטל הוקמה על גוף מים זה בשנות ה-50 של המאה ה-20 ומאז גדלה והקיפה אותו לחלוטין. נתיב המים שהוא מספק לאוקיינוס השקט שימש מרכיב מרכזי בכלכלת העיר, ומאפשר לנמל סיאטל להפוך לאחד הנמלים העמוסים ביותר בארצות הברית.
היסטוריה.
תושבי שבט דואמיש חיו בסביבת מפרץ אליוט ונהר הדואמיש במשך אלפי שנים והקימו לפחות 17 יישובים עד שהגיעו מתיישבים לבנים לשם בשנות ה-50 של המאה ה-19. בין היישובים הלבנים הקדומים ביותר היה היישוב שהוקם על ידי קבוצת הדני, בניו יורק אלקי שנמצאת בשכונת אלקי של ימינו במערב סיאטל, אולם לאחר חורף קשה הם עברו מעל מפרץ אליוט בסמוך לכיכר פיונר של ימינו, שהפכה לסיאטל. עם השנים העיר התרחבה כדי לכסות את כל קו המים שבמפרץ אליוט, וקודדה אותה כאחד מהמעברים הפתוחים שלה (נתיב מים לניווט).
המפרץ קיבל שם במהלך משלחת החקר של ארצות הברית בשנת 1841, אחרי שם לא ברור שהיה לו על שם אדם אחר. המועמדים כללו את חברי המשלחת: כומר הספינה ג'ארד אליוט, ילד האנייה ג'ורג' אליוט, ופרחי הקצונה שמואל אליוט. האחרון נחשב לשם הסביר ביותר. הקומודור ג'סי אליוט הוצע גם כמקור אפשרי לשם. המפרץ נקרא "מפרץ דואוומיש" ונמל סיאטל, במיוחד לפני שמועצת ארצות הברית בנושא שמות גאוגרפיים יישבו באופן רשמי את השם "מפרץ אליוט" בשנת 1895.
הדגם האחרון שנותר של בואינג 307 ננטש במפרץ אליוט בשנת 2002 במהלך טיסת מבחן אחרונה משדה בואינג לאוורט. כלי הטיס, שנקרא הענן המעופף (The Flying Cloud), היה נושא לפרויקט שיקום של שמונה שנים שנועד להכין אותו לתצוגה במוזיאון האוויר והחלל הלאומי. למרות המקרה, המטוס שוחזר שוב, טס לסמית'סוניאן והוצג בתצוגה.
מאפיינים.