פתיחת המחצית השנייה זימנה עבור ריאל הזדמנות טובה לכיבוש. הגנת ליברפול נעצרה לאחר כדור עומק לכיוונו של קנינגהאם, לאחר מחשבה שגויה כי קנינגהאם בעמדת נבדל, מה שהותיר לבסוף את קמאצ'ו לבדו מול קלמנס. השוער האנגלי יצא לכיוונו של קמאצ'ו, וזה ניסה להקשית מעליו, אך הכדור עלה גבוה מעל לשער.
בדקה ה-82 הצליחה ליברפול לכבוש את השער היחיד במשחק. הוצאת חוץ של ריי קנדי מאגף שמאל מצאה את אלן קנדי, שחדר עם הכדור משמאל לרחבה. קנדי תפס את הגנת ריאל לא מוכנה, ניער מעליו את קורטס ובעט מזווית קשה לפינה הרחוקה הגבוהה ולרשת, 1-0 לליברפול. ריאל ניסתה לחזור למשחק ושלחה את כל שחקניה קדימה בדקות הסיום, מה שהותיר אותה חשופה להתקפות מתפרצות ודווקא קירב את ליברפול לשער השני. אגוסטין היה במקום במספר הצלות שהותירו את התוצאה על כנה עד לסיום, 1-0 לליברפול. בעקבות הניצחון של ליברפול, השלישי שלה בתוך חמש שנים, היה בוב פייזלי למאמן הראשון שזוכה בתואר שלוש פעמים.
יוסף קולודני
יוסף קולודני (נולד בשנת 1935) שימש בתפקיד אדריכל העיר כפר סבא בשנים 1976–1991.
חייו.
יוסף קולודני נולד בפריז ועלה ארצה בגיל 11 עם משפחתו.
הוא למד בתיכון "כצנלסון", שבכפר סבא, וסיים את לימודיו האקדמיים בטכניון בשנת 1957.
יוסף קולודני התחיל לעסוק בתכנון ערים בשנת 1963, ובשנת 1976 נתמנה על ידי ראש עירית כפר סבא דאז זאב גלר, ושימש בתפקיד זה 15 שנה.
פרויקטים בולטים.
יוסף קולודני תכנן את תוכנית המתאר הרביעית של כפר סבא בשנת 1976. היא כללה את הרעיון, שכפר סבא תהיה עיר הטובלת בירק, שמשמעה הפרדה חלקית של הולכי הרגל מהתנועה המוטורית במרחבי העיר באמצעות גנים. בנוסף התוכנית כללה בנייה של מרכז עיר חדש בצפון העיר, שיחבר את השכונות המזרחיות עם שאר חלקי העיר. הצפיפות בעיר תוקטן ביחס לערים אחרות.
מספר אבוגדרו
אריה חיימוביץ'
ר' יהודה אריה (לייב) חיימוביץ' (1862 - 17 באוקטובר 1944) היה רב, מקים בית הכנסת הראשון בכפר סבא ואחד מהתורמים הראשיים לפיתוחה.
ביוגרפיה.
חיימוביץ' נולד בעיירה חורודיש שבליטא. בהיותו בן 15 הלך יחד עם שאר בני משפחתו לקיליה שבסרביה, שם שימש אביו, ר' חיים כשו"ב, מוהל, מלמד ובעל קורא.
שנותיו הראשונות.
בשנת 1890 נשא לאישה את ברכה והשניים עברו לגור יחדיו ברומניה, שם החל אריה לעסוק במסחר בתבואות ואחר כך גם בעצים. פעמיים בשנה היה מעביר עצים באניה מאיסטנבול ליפו והיה מחזיר שקדים. בשנת 1908, כשהיה בבנק עותומן ביפו, הציע לו מתווך קרקעות ערבי בשם איברהים סבאח לקנות חלקת קרקע של 150 דונם בכפר-סבא, וחיימוביץ' קיבל את הצעתו. לאחר מספר חודשים עלה חיימוביץ' יחד עם אשתו ושבעת ילדיו לארץ.
המניע העיקרי שלו לעלות לארץ היה בשל היותו ציוני דתי, ובנוסף בגלל היותו סוחר בין ישראל לטורקיה. באותה שנה העלה חיימוביץ' גם את הוריו לירושלים.
היה אדוק, ועם זאת שלט גם בשפות רבות ולמד לימודי חול.
תקופת בניית הבתים.
את תקופת בניית הבתים מתאר ישראל, בנו של ר' יהודה אריה חיימוביץ:
בחצר ביתו גידלו חיימוביץ ומשפחתו עופות, שגרמו לרעש רב, ומשכו מזיקים רבים, כמו נחשים ושועלים. מסיבה זו החליטו השכנים לילה אחד לשפוך בקבוק נפט על הכלוב ולשרוף אותו כליל.
תרומתו לכפר סבא.
חיימוביץ' תרם וקידם את בניית בית הכנסת הראשון בכפר-סבא. הוא תרם כספים רבים, ואף את הקרקע עליו נבנה בית הכנסת. בנוסף חיימוביץ' הקים את קרן "גמילות חסדים" בעיר.
אריה חיימוביץ' נטע כרם ענבים, ובכך הוביל לפיתוחה של כפר סבא. לחיימוביץ' הייתה העגלה היחידה בכפר סבא, ובאמצעותה נסע פעם בשבוע לפתח תקווה להביא מצרכים, למשפחתו, ולכל אנשי כפר סבא,
מיידי ערב שבת, בבית הכנסת הנהיג מנהג לאחר תפילת מנחה, כשהזמין את כל אנשי המושבה לסעודה השלישית של שבת בביתו. חיימוביץ' קיבל לחמניות מהמאפייה, ואת השאר הכינה אשתו ברכה מכינה. כל זקני כפר סבא וכל האנשים החשובים בכפר סבא היו מוזמנים לסעודה הזאת.
הירונימוס מקארדיה
הִיֶרוֹנימוֹס מקארדיה (ביוונית: Ἱερώνυμος; המחצית השנייה של המאה ה-4 לפנה"ס והמחצית הראשונה של המאה ה-3 לפנה"ס) היה מצביא והיסטוריון יווני מקארדיה שבתראקיה, בן זמנו של אלכסנדר הגדול, ההיסטוריון החשוב ביותר של התקופה ההלניסטית המוקדמת והמקור הראשוני ביותר לכל הידוע על ההיסטוריה הפוליטית של השנים 323–272 לפנה"ס.
קורות חיים.
הירונימוס השתתף במסע של אלכסנדר, ולאחר מותו פעל בשירותו של הדיאדוך בן ארצו אאומנס. לאחר מותו של אאומנס בשנת 316, הוא נפצע ונשבה על ידי אנטיגונוס מונופתלמוס, שחנן אותו.
הוא עבד בשירותו של אנטיגונוס.
הירונימוס שהה תקופה מסוימת בארץ ישראל סביב שנת 312 לפנה"ס ולקח חלק פעיל באירועים הפוליטיים והצבאיים שאירעו בה. אנטיגונוס הטיל עליו את המשימה לפקח על ים המלח ולאסוף את האספלט.
הירונימוס היה נוכח בקרב איפסוס, שבו נהרג אנטיגונוס (301 לפנה"ס). אחר כך פעל בשירותו של בנו של אנטיגונוס, דמטריוס פוליורקטס, שנהג בו באותה ידידות כמו אביו, כאשר מינה אותו למושל צבאי של העיר תסיפיי שבבויאוטיה.
אחר כך פעל בשירותו של בנו של דמטריוס, אנטיגונוס גונאטאס, שגם הוא נהג בו בידידות, ובחצרו הוא מת בגיל 104.
חיבורו.
הירונימוס כתב חיבור בשם "היסטוריות על אודות הדיאדוכים", חיבור היסטורי על הדיאדוכים ויורשיהם, הכולל את התקופה שממותו של אלכסנדר ועד למלחמה עם פירוס (323–272 לפנה"ס), שהוא אחד החיבורים ברי הסמכא העיקריים שהשתמש בהם דיודורוס סיקולוס (ספרים 18–20) וגם פלוטרכוס בביוגרפיות של אאומנס, פירוס ודמטריוס.
הוא עשה שימוש במסמכים רשמיים ונזהר בחקירתו את העובדות. פשטות סגנונו כנראה הפכה את עבודתו לא-פופולרית בקרב בני זמנו, אולם היסטוריונים מודרניים מאמינים כי היא הייתה טובה מאוד. בחלקה האחרון של עבודתו הוא עשה ניסיון ראוי להערכה להכיר ליוונים את אופיים וההיסטוריה המוקדמת של הרומאים.
הגאוגרף פאוסניאס טען כי הירונימוס היה ידוע בהיותו מוטה כנגד כל השליטים מלבד אנטיגונוס גונאטאס, ובמיוחד כנגד ליסימכוס, ושיער שהסיבה לכך הייתה שליסימכוס הרס את קארדיה והקים את ליסימכיאה במקומה.
הירונימוס דן בחיבורו בסיבות להתרחשויות, הציג את דעות המדינאים והתרכז בתיאור המלחמות והאירועים הפוליטיים. כאשר לא היה יכול לתת הסבר הגיוני, לא ייחס זאת לאלים, אלא למזל או למקרה ("טיכה").
הירונימוס דיווח ש"בארץ הנבטים היה אגם מר שבו לא נולדים דגים ולא שום חיה אחרת החיה במים. לבנים של אספלט נמשות מתוכו על ידי תושבי הארץ". הירונימוס הוא המקור היחיד, מלבד דיודורוס שהסתמך עליו, שקבע שים המלח ממוקם בארץ הנבטים, והוא הסופר היווני הראשון הידוע לנו שהזכיר את הנבטים.
יוסף בן מתתיהו הביע את אכזבתו מכך שלמרות שהותו בארץ ישראל, לא הזכיר הירונימוס את היהודים, בניגוד לבן זמנו, הקטאיוס איש אבדרה וטען שהדבר נעשה בזדון: "ומעיני סופרים אחדים לא נעלם דבר עמנו, רק מקנאה (משנאת חנם) או מסבות אחרות אשר אינן טהורות, לא הזכירו אותו בספריהם, ואני חושב כי יש לי ראיה לדבר הזה: כי הנה הירונימוס אשר כתב ספר על היורשים (הדיאדוכים) בעצם זמן הקטיוס ... אולם בעוד אשר הקטיוס כתב עלינו ספר שלם, לא הביא הירונימוס את זכרנו אף במקום אחד מספריו, אף כי כמעט גדל בארץ נחלתנו! ... את עיני השני הכתה השנאה השפלה בסנורים וכסתה את אהבת-האמת".
שום כמות משמעותית מתוך עבודתו לא שרדה את סוף העת העתיקה. כמו החיבור האבוד, והמפורסם עוד יותר, של תלמי הראשון על תולדות אלכסנדר, גם מתוך חיבורו של הירונימוס אף פרק לא הגיע לידינו.
משה גת (קצין)
משה גת (גרוברט) (1930 – אוקטובר 2014) היה איש צבא ישראלי, מלוחמי תש"ח, שפיקד על חטיבה 275.
קורות חייו.
גת נולד וגדל בפולין. הוריו נהרגו כפרטיזנים בלחימה כנגד הוורמאכט. לאחר שעלה לישראל הצטרף לאצ"ל.
במלחמת העצמאות לחם בשורות חטיבת גבעתי. לאחר המלחמה עבר לחטיבת גולני. בשורות החטיבה לחם במבצע קדש, ובין השנים 1957–1958 פיקד על סיירת גולני. לאחר מכן לקח חלק בפעולת נוקייב כמפקד כוח חסימה. בין השנים 1965–1967 שירת כמפקד גדוד 13. בטרם מלחמת ששת הימים מונה לסגן מפקד החטיבה, ובמהלכה לחם בקרב תל פאחר. במלחמת ההתשה פיקד על חטיבה 275.
לאחר פרישתו מצה"ל שימש סמנכ"ל מינהל מקרקעי ישראל.
הערות שוליים.
וויליאם לזנבי
SUT (ראשי תיבות של: Sharif University of Technology תרגום: אוניברסיטת שריף לטכנולוגיה; בפרסית: دانشگاه صنعتی شریف) נקראה בעבר "אוניברסיטת אריאמהר לתעשייה" היא אוניברסיטה מחקרית ציבורית בטהראן, איראן, הידועה כאוניברסיטה מובילה עבור תלמידים מצטיינים בתחומי ההנדסה, מדעי הטבע ומדעים מדויקים.
האוניברסיטה ממוקמת בשכונת טרשת בטהראן בסמוך לכיכר אזאדי ויש לה גם קמפוס בכּיש, אי נופש במפרץ הפרסי.
האוניברסיטה נוסדה בשנת 1966. לתקופה קצרה לאחר המהפכה של 1979 נקראה "אוניברסיטת טהראן לטכנולוגיה".
בדירוג ARWU של 2013 הייתה האוניברסיטה מדורגת במקומות 100–150 בעולם בתחום ההנדסה.
האנטישמיות ברומניה
מארקאנטוניו ג'וסטיניאני
גלריה P8
P8 היא גלריה שיתופית לאמנות עכשווית שהחלה את דרכה ביפו, וכיום משכנה ברחוב הפטיש 1 בתל אביב.
היסטוריה.
הגלריה הוקמה בשנת 2008 כגלריה שיתופית בשכונת נוגה ביפו, ברחוב פוריה 8 ומכאן שמה.