מבחינת תחבורה שוכנת צ'ירק על הנתיב ההיסטורי בין לונדון להוליהד (והמעבורת לאירלנד) כיום כביש A5, בנוסף בצ'ירק נמצאת תחנת רכבת המשרתת את יישובי האזור.
בסמוך לעיירה נמצאות אמת פונטקיסילטה ואמת צ'ירק שהם חלק מאתר מורשת עולמית.
NASCAR
מיצ'יקו, קיסרית יפן
מיצ'יקו שודה (ביפנית: 正田美智子; נולדה ב-20 באוקטובר 1934) היא אשתו של אקיהיטו, קיסר יפן לשעבר. מיצ'יקו נישאה לאקיהיטו כשעוד היה נסיך הכתר, והיא הקיסרית היפנית הראשונה שבאה ממעמד פשוטי העם. לאחר ירידתו של אקיהיטו מכס החרצית, קיבלה את התואר קיסרית פורשת (ג'קוגו: 上皇后).
ביוגרפיה.
נעוריה.
מיצ'יקו נולדה בשם מיצ'יקו שודה ב-20 באוקטובר 1934, ברובע בונקיו בעיר טוקיו, האימפריה היפנית. היא הייתה השנייה מבין ארבעת בניהם של הידשבורו שודה (1903-1999) ופומיקו סויג'ימה (1909-1988). יש לה שני אחים מבוגרים, ואח ואחות צעירים. היא אחייניתו של המתמטיקאי קנג'ירו שודה אשר שימש כנשיא אוניברסיטת אוסקה בין השנים 1954-1960. משפחתה הייתה משפחה עשירה בעלת אמצעים רבים, אולם לא השתייכה למעמד האצולה. היא גדלה בטוקיו, וקיבלה חינוך שהיה בחלקו יפני-מסורתי ובחלקו מערבי. היא למדה אנגלית ונגינה בפסנתר, וכן מלאכות מסורתיות כמו בישול וציור. היא כונתה בידי משפחתה "מיצ'י", אך חלק מחברותיה כינו אותה "טמפל-צ'אן" בשל שערה המתולתל והאדמוני הנחשב לחריג אצל ילדה יפנית, שגרם לה להיראות כמו שירלי טמפל.
היא למדה בבית הספר היסודי "פוטבה" בקוג'ימאצ'י - שכונה ברובע צ'יודה שבטוקיו, אך נאלצה לעזוב באמצע שנתה הרביעית בגלל ההפצצות האמריקאיות במלחמת העולם השנייה. בשנות המלחמה היא עברה מבית ספרה לבית ספר ברחבי יפן, ורק ב-1946 חזרה לטוקיו והשלימה בה את השכלתה ב-1953. ב-1957 היא סיימה בהצטיינות יתירה את הפקולטה לספרות באוניברסיטת הלב הקדוש (אוניברסיטה קתולית בטוקיו) היא בעלת תואר ראשון באמנויות בספרות אנגלית. כמו כן היא לקחה קורסים באוניברסיטת הרווארד בארצות הברית ובאוניברסיטת אוקספורד בבריטניה. מכיוון שנודעה כנערה יפה ובאה ממשפחה עשירה במיוחד, היו לה מחזרים רבים, אשר אותם הוריה סיננו בקפדנות. בין מחזריה נמנה גם יוקיו מישימה אשר בשנות החמישים אף שקל להתחתן אתה.
נישואים.
באוגוסט 1957, במהלך משחק טניס, פגשה מיצ'יקו את נסיך הכתר אקיהיטו, בנם של הירוהיטו קיסר יפן והקיסרית נאגקו. ב-27 בנובמבר 1958, אישרה מועצת בית הקיסר את אירוסיהם. באותה עת הציגה התקשורת את המפגש שלהם כ"אגדה אמיתית", או "רומנטיקה של מגרש הטניס". טקס האירוסין הרשמי התקיים ב-14 בינואר 1959.
על אף עושרה הרב של משפחתה, היא לא נחשבה למשפחת אצולה. ומכיוון שאקיהיטו עמד להפוך לקיסר, מיצ'יקו עמדה להפוך לקיסרית הראשונה שבאה מהמעמד הפשוט. לפיכך, האירוסים גררו גל תגובות נזעמות מגורמים שמרניים ולאומניים במדינה. כמו כן רבים זעמו בשל העובדה שמיצ'יקו באה ממשפחה נוצרית-קתולית, ועל אף שהיא עצמה לא הוטבלה לנצרות מעולם, הרי שהיא התחנכה במוסדות קתוליים וחולקת את אמונות הוריה. הסופר הלאומן יוקיו מישימה אמר: "הכל שגוי - הרעיון [של המלוכה] מאבד את כבודו על ידי התחברות אל פשוטי העם". בני משפחתה של מיצ'יקו קיבלו איומים על חייהם, והמשטרה נאלצה לאבטח את ביתם. השמועות באותה תקופה גרסו כי גם אמו של אקיהיטו, הקיסרית נאגקו, מתנגדת לנישואים, אולם הן לא אומתו. רק לאחר מותה של הקיסרית בשנת 2000, נחשף כי אכן נאגקו (שלאחר מותה שונה שמה ל"קוג'ון") הייתה מתנגדת חריפה לנישואים, והציקה למיצ'יקו ללא הרף עד שבמהלך שנות השישים גרמה לה לשקוע בדיכאון.
עם זאת, המוני העם ביפן תמכו בזוג הטרי, וראו בכך סמל למודרניזציה והדמוקרטיזציה של יפן. החתונה התקיימה לבסוף בטקס שינטו מסורתי ב-10 באפריל 1959. תהלוכת החתונה נערכה ברחובות טוקיו על ידי יותר מ-500,000 איש שהתפרסו על מסלול של 8.8 ק"מ. לראשונה בהיסטוריה, חלקים מהחתונה שודרו בטלוויזיה היפנית, ונצפו בידי 15 מיליון איש.
קיסרית.
הזוג התגורר בארמון טוגו, אשר מאז 1952 משמש כמקום מגוריו של נסיך הכתר ומכונה בשם המסורתי "הארמון המזרחי של הבית הקיסרי". מיצ'יקו ובעלה היו פורצי דרך בכך שבמקום להיפרד מילדיהם ולמסור אותם למטפלים, גידלו אותם בעצמם. מיצ'יקו אף הניקה בעצמה את ילדיה. הם גם חרגו רבות מפרוטוקול הטקסים, ואף יצאו לביקורים רבים ברחבי המדינה. עוד לפני עלותם לשלטון, ביקרו אקיהיטו ומיצ'יקו ב-37 מדינות זרות. הלחץ מצד פרוטוקול הטקסים, החשיפה הרבה לתקשורת וההצקות הרבות של חמותה, גרמו למיצ'יקו לשקוע מספר פעמים בדיכאון, ואף לאבד את קולה למשך חודשים. כלתה, מסאקו, קיסרית יפן סובלת כיום מהפרעות רגשיות מאותן סיבות.
ב-1989 נפטר הקיסר הירוהיטו, ואקיהיטו עלה לשלטון כקיסר החדש. בכך הסתיימה תקופת שווה בהיסטוריה היפנית והחלה תקופת הייסי. מיצ'יקו הוכתרה כקיסרית הרעיה. ב-1990 היא עברה לגור בארמון הקיסרי של טוקיו. היא ובעלה המשיכו במאמציהם לחרוג מהמוסכמות על פיהן הקיסר הוא מעין אל אשר אמור להיות מבודד, והתעקשו לבקר ברחבי המדינה ולהיות נגישים להמוני העם. תפקידיה הרשמיים, מלבד ביקורים במדינות אחרות, הם לסייע לבעלה באירועים ובטקסים, הן בתוך הארמון הקיסרי והן מחוץ לו (היא בדרך כלל נמצאת לצד בעלה בכל מקום), קבלת אורחים רשמיים, כולל אורחים ממלכתיים וכן לבקר במוסדות החברתיים, התרבותיים והצדקה. בעקבות מותה של חמותה בשנת 2000 היא מונתה לנשיאת הכבוד של הצלב האדום היפני. כמו כן היא לוקחת חלק בטקסים דתיים עם הקיסר, כמו ביקורים במקדש איסה ומקדשי שינטו אחרים. היא מצטרפת אליו בתפילות לרוחות אבות המשפחה הקיסרית במוזוליאום הקיסרי.
הקיסרית מנגנת בפסנתר בצורה טובה. המשפחה הקיסרית מרכיבה לעיתים להקה קטנה, כאשר אקיהיטו מנגן בצ'לו, מיצ'יקו בפסנתר והנסיך נארוהיטו בכינור. כמו כן היא מתעניינית רבות בספרות ובשירה. היא פרסמה מספר שירים ואף ספר ילדים אחד.
משפחתה.
למיצ'יקו ואקיהיטו ישנם שלושה ילדים:
הקיסרית מיצ'יקו
ביבליותקה (פסאודו-אפולודורוס)
הביבליותקה (ביוונית עתיקה: Βιβλιοθήκη, "ספרייה") של פסאודו-אפולודורוס היא קובץ מרוכז של מיתוסים יווניים ואגדות גבורה יווניות , ערוכים בשלושה ספרים, המתוארכים בדרך כלל למאה ה-1 או ה-2 לספירה.
החיבור.
הביבליותקה היא ככל הנראה היצירה המיתוגרפית החשובה ביותר שהגיעה לידינו מהעת העתיקה.
התיאורים הקצרים והלא מקושטים של מיתוסים בביבליותקה הביאו כמה חוקרים להציע שאפילו החלקים השלמים שלה הם קיצור של חיבור אבוד.
אחד ממקורותיו הרבים של החיבור היה ה"טרגודומנה" (Tragodoumena, "נושאי טרגדיות"), ניתוח מהמאה ה-4 לפנה"ס של המיתוסים בטרגדיות היווניות מאת אסקלפיאדס מטראגילוס , האוסף המיתוגראפי היווני הראשון שידוע.
המחבר.
בכמה מכתבי היד ששרדו נזכר אדם בשם "אפולודורוס" כמחבר היצירה. אפולודורוס זה זוהה בטעות עם אפולודורוס מאתונה (נולד ב-180 לפנה"ס לערך), בעיקר משום שמתוך הערות שוליים בסכוליה על הומרוס ידוע שאפולודורוס מאתונה אכן השאיר רפרטואר מקיף דומה על מיתולוגיה, בצורה של כרוניקה שירית.
אולם הטקסט ששרד מצטט סופר רומאי, קאסטור מרודוס, בן זמנו של מרקוס טוליוס קיקרו במאה ה-1 לפנה"ס.
הייחוס המוטעה נעשה על ידי מלומדים בעקבות אזכור שמו על ידי פוטיוס, אם כי פוטיוס לא ציין את שמו כאפולודורוס מאתונה והשם אפולודורוס היה בשימוש נפוץ באותה העת. מאחר שמסיבות כרונולוגיות אפולודורוס מאתונה לא יכול היה לכתוב את הספר, נוסף לאפולודורוס הכינוי "פסאודו" ושמו של מחבר הביבליותקה נקרא באופן רווח על ידי המבקשים להקפיד על הדיוק, "פסאודו-אפולודורוס". אזכורים מסורתיים של הביבליותקה מציינים אותה בפשטות בשם "הספרייה והתקציר".
כתב היד.
האזכור הראשון של החיבור נעשה על ידי פוטיוס במאה ה-9. הוא כמעט ואבד במאה ה-13, ושרד בכתב יד אחד שכיום הוא בלתי שלם, שהועתק עבור הקרדינל בסיליוס בסריון במאה ה-15. כתבי היד האחרים ששרדו מקורם בעותק של בסריון.
הביבליותקה אינה מחולקת בכתבי היד, אולם נוהגים לחלק אותה לשלושה ספרים. חלק מהספר השלישי, שנקטע פתאום בסיפור של תסאוס, אבד. בפני פוטיוס עמד החיבור השלם, מאחר שהוא מציין ב"תיאור הספרים שנקראו" שהחיבור כלל סיפורים של גיבורי מלחמת טרויה והנוסטוי (השירה האפית היוונית "שובם של היוונים"), שחסרים בכתבי היד ששרדו.
סר ג'יימס ג'ורג' פרייזר פרסם קיצור של הספר על ידי חיבור של שני תקצירים של הטקסט בכתבי יד, שכללו את החלק שאבד.
מהדורות דפוס.
המהדורה המודפסת הראשונה של הביבליותקה פורסמה ברומא בשנת 1555, ונערכה על ידי בנדטו אגיו (בנדיקטוס אגיוס) מספולטו, שחילק את הטקסט לשלושה ספרים, אולם גם ביצע תיקוני הגהה לא יסוד בטקסט המשובש. ב-1559 פרסם היירונימוס קומלינוס  בהיידלברג טקסט משופר. הטקסט הראשון שהתבסס על השוואה בין כתבי יד היה של כריסטיאן גוטלוב היינה , בגטינגן בשנת 1783-1782.
ארטיום פראחוסקי
ארט פראחוסקי
פסאודו-אפולודורוס
סנפיר (תעופה)
אלמנט זורם
אלמנט זורם (באנגלית: Fluid parcel) במכניקת הזורמים, ובמסגרת מכניקת הרצף הוא כמות קטנה מאוד של זורם, המזוהה דרך ההיסטוריה הדינמית שלה כאשר היא נעה ביחד עם זרימת הזורם. כאשר הוא נע, המסה של אלמנט זורם נשארת קבועה, זאת בעוד בזרימה דחיסה נפחו עשוי להשתנות. גם הצורה של האלמנט עשויה להשתנות עקב הזרימה. בזרימה אי-דחיסה נפח אלמנט הזורם קבוע (זרימה איזוכורית).