בשנת 2014 הגיע הסחר הדו-צדדי לשיא, כאשר היצוא הספרדי לכווית עמד על יותר מ-380 מיליון אירו בשנה (בתחומים מגוונים, עם משקל גדול של אופנת טקסטיל, מוצרי קרמיקה ומכשירים מכניים), ויבוא של 111 מיליון אירו (נפט ותוצרי לוואי).
ספרד הפכה בכך לספקית ה-22 בגודלה של כווית. בתקופה האחרונה, כמה חברות ספרדיות חתמו על חוזים בכווית, במיוחד חברות בנייה והנדסה כמו OHL (Jamal Abdul Nasser Road) INECO (ניהול פרויקטים של הרחבת שדה התעופה בכווית) וכן INDRA (מערכת בקרת התעבורה האווירית ומערכת התקשורת של נמל התעופה כווית) ו-HERA (טיהור נזילות שמן). בשנת 2015, החוזים של חברות אלקנור ו-TSK נחתמו עם מכון כווית למחקר מדעי להקמה ויישום של פרויקט פיילוט אסטרטגי של אנרגיה מתחדשת באל-שגאיה, כמו גם שני חוזים חשובים בתחום הפטרוכימי ש-Tecnicas Reunidas זכתה בהם (בית זיקוק באל צור ומסוף הגז החמישי של נמל אחמדי).
נוכחותן של חברות בתחום האופנה (זארה, Women's Secrets, Cortefiel, אדולפו דומינגס, רוזה קלארה, מקסימו דוטי, אוישו, מנגו, סטרדיוואריוס, בין רבים אחרים) או תחום ההפצה וחנויות דיוטי פרי בשדה התעופה בכווית.
המחאות בקירגיזסטן (2020)
המחאות בקירגיזסטן בשנת 2020 (המכונות על ידי התקשורת המקומית בשם "המהפכה השלישית") החלו ב-5 באוקטובר 2020 כתגובה לבחירות לפרלמנט 2020, שנתפסו בעיני המפגינים כלא הוגנות. תוצאות הבחירות בוטלו ב-6 באוקטובר 2020, אך הדבר לא הרגיע את המהומות ונשיא קירגיזסטן סואורונבאי ג'נבקוב נאלץ להכריז על מצב חירום.
רקע כללי.
קירגיזסטן התמודדה עם שתי מהפכות בראשית המאה ה-21, כולל מהפכת הצבעונים בשנת 2005 והמהפכה העממית בשנת 2010.
באוגוסט 2020, נשיא קירגיזסטן, סואורונבאי ג'נבקוב, ציין שהבחירות לפרלמנט לא יידחו למרות מגפת הקורונה. במהלך הבחירות הואשמו כמה מפלגות ברכישת קולות. כמה עיתונאים דיווחו גם שהם הוטרדו או הותקפו על ידי הרשויות והוועדה הממלכתית לביטחון לאומי. מבין המפלגות שהגיעו לפרלמנט, רק "קירגיזסטן המאוחדת" מתנגדת בעקביות לממשלה המכהנת בראשות ג'נבקוב.
אנליסטים פוליטיים קשרו את מחאת 2020 לפער הסוציו-אקונומי בין הדרום החקלאי של קירגיזסטן לצפון המפותח יותר. מבין תוצאות הבחירות הראשוניות, 100 מתוך 120 המנדטים מילאו דרומיים שתמכו בג'נבקוב. בתקופת נשיאותו של ג'נבקוב הצטרפה קירגיזסטן לאיחוד הכלכלי האירו-אסייתי בראשות רוסיה וסגרה את בסיס המעברים האמריקאני מאנאס, ששימש כתמיכה בכוחות הלוחמים במלחמה באפגניסטן.
רב המנונא סבא
יחסי ספרד–קירגיזסטן
יחסי ספרד–קירגיזסטן הם היחסים הדו-צדדיים והדיפלומטיים בין ספרד וקירגיזסטן. קירגיזסטן אינה מיוצגת בספרד לא בדרג השגרירות ולא בדרג הקונסוליה. ספרד מיוצגת בקירגיזסטן באמצעות שגרירותה בנור-סולטן, קזחסטן.
יחסים דיפלומטיים.
היחסים בין ספרד לרפובליקה הקירגיזית עדיין לא מפותחים בצורה טובה. למעשה, לרפובליקה הקירגיזית אין שגרירות המוסמכת לשלטונות ספרד. מפברואר 2002, עם הפסקה בין יוני 2003 לאוגוסט 2004, ועד אוקטובר 2009, החזיקה ספרד כ-50 חיילים בבסיס האווירי של מנאס, במטרה לספק תמיכה לכוחות הספרדים שנכחו באפגניסטן.
בעקבות ביטול ההסכם שבאמצעותו השתמשה ספרד בבסיס מאנאס, על ידי קירגיזסטן, היה צורך להעביר את הבסיס לתמיכה לוגיסטית לכוחות ספרד בשטח אפגניסטן לטג'יקיסטן.
יחסים כלכליים.
לספרד יש עם הרפובליקה הקירגיזית הסכם למניעת מיסוי כפול שעבר בירושה מהתקופה הסובייטית שיש לו תוקף על פי הצהרת אלמא אטא משנת 1991. עם זאת, הרשויות הקירגיזיות הכריזו באפריל 2011 על כוונתן לכונן הסכמים חדשים בנושא, הסיבה לכך שהטיוטות הראשוניות להסכם APPRI הוחלפו. לאחר כניסתו לתוקף של אמנת ליסבון, הכשירות להסכם מסוג זה היא של האיחוד האירופי.
חוסר הוודאות הפוליטי והחקיקתי של הרפובליקה הקירגיזית בשנים אלו בלם משקיעים ספרדיים ובינלאומיים. בהתחשב בחוסר ההתפתחות של המדינה, משיכת השקעות זרות היא אחת העדיפויות של המדיניות הכלכלית בקירגיזסטן.
הארלקין (ספר)
הארלקין (באנגלית: Harlequin) הוא רומן היסטורי מאת ברנרד קורנוול. זהו הכרך הראשון בסדרת הספרים מסע הגביע העוסקת בקורותיו של הקשת האנגלי תומאס מהוקטון, על רקע מלחמת מאה השנים.
הספר תורגם לעברית בשנת 2002 בידי יעל סלע-שפירו ויצא לאור בהוצאת אופוס תחת השם "מעשה הקשת". ב-2013 יצאה מהדורה מחודשת של התרגום העברי בשם "הארלקין". זהו הספר היחיד בסדרת מסע הגביע שתורגם לעברית עד כה.
עלילה.
הדמות הראשית בספר הוא תומאס מהכפר האנגלי הוקטון. הוא נולד כבנו הממזר של הכומר ראלף ממנהלת משק הבית שלו. אביו רצה שיהיה כומר כמוהו ולפיכך שלח אותו ללמוד באוניברסיטת אוקספורד, אולם תומאס חולם להיות חייל, מתאמן בירי בחץ וקשת והופך לקשת מצטיין. חייו נהרסים כאשר שודדים צרפתים פושטים על הכפר שלו, טובחים בכל התושבים ובוזזים חפץ קדוש שהיה שמור בכפר; הרומח של ג'ורג' הקדוש שבעזרתו הרג את הדרקון. האיש שמנהיג את הפשיטה הוא אביר בשריון שחור המכנה את עצמו "הארלקין". תומאס נודר להרוג את הארלקין ולהשיב את הרומח הקדוש, ולצורך כך מתגייס כקשת לצבא האנגלי היוצא לברטאן. עד מהרה הוא מוצא את עצמו שקוע עמוק בתוך מלחמת מאה השנים.
הארלקין
הכוחות המזוינים של ארמניה
הכוחות המזוינים של ארמניה (בארמנית: Հայաստանի զինված ուժեր) מורכבים משני אגפים: צבא היבשה , וחיל האוויר וההגנה האווירית (המהווה אגף מאוחד). אף על פי שהוקם חלקית מכוחות הצבא הסובייטי לשעבר שהוצבו ברפובליקה הארמנית (בעיקר יחידות של ארמיית המשמר השביעית של המחוז הצבאי של עבר הקווקז), ניתן לייחס את צבא ארמניה לייסודה של הרפובליקה הראשונה של ארמניה בשנת 1918. בהיותה מדינה ללא מוצא לים, לארמניה אין צי.
מפקד הצבא הוא ראש ממשלת ארמניה, ניקול פשיניאן. משרד ההגנה מופקד על ההנהגה הפוליטית בראשותו של דויט טונויאן, ואילו הפיקוד הצבאי נותר בידי המטכ"ל, בראשות הרמטכ"ל, שהוא לוטננט גנרל אוניק גספריאן.
היסטוריה.
ארמניה הקימה את משרד ההגנה ב-28 בינואר 1992. משמר הגבול הכפוף למשרד מסייר בגבולות ארמניה עם גאורגיה ואזרבייג'ן ואילו כוחות רוסים ממשיכים לפקח על גבולותיה עם איראן וטורקיה. מאז 2002, ארמניה חברה בארגון האמנה לביטחון משותף. ארמניה חתמה על תוכנית שיתוף פעולה צבאית עם לבנון ב-27 בנובמבר 2015.
מאז 1988 נמצאים כוחות הצבא הארמנים במצב מלחמה עם אזרבייג'ן השכנה.
אמנת הביטחון.
האמנה על הכוחות המזוינים הקונבנציונליים באירופה אושרה על ידי הפרלמנט הארמני ביולי 1992. האמנה קובעת מגבלות מקיפות על קטגוריות מפתח של ציוד צבאי, כגון טנקים, ארטילריה, כלי רכב קרביים משוריינים, מטוסי קרב ומסוקים קרביים, וקובעת השמדת נשק מעבר לגבולות אלה.
פקידים ארמנים הביעו בעקביות נחישות לעמוד בהוראותיה וכך ארמניה מסרה נתונים על חימוש כנדרש על פי האמנה. למרות זאת, אזרבייג'ן מאשימה את ארמניה בהצבת חלק גדול מכוחותיה הצבאיים לנגורנו-קרבאך ובכך לעקוף את התקנות הבינלאומיות הללו. ארמניה אינה יצואנית משמעותית של נשק קונבנציונלי, אך היא סיפקה תמיכה, כולל חומר, לארמנים החיים בנגורנו-קרבאך במהלך מלחמת נגורנו-קרבאך.
במרץ 1993 חתמה ארמניה על אמנת הנשק הכימי הרב-צדדי הקוראת לביטול נשק כימי בסופו של דבר. ארמניה הצטרפה לאמנה למניעת הפצת נשק גרעיני כמדינה שאין ברשותה נשק גרעיני, ביולי 1993. ארצות הברית וממשלות מערביות אחרות דנו במאמצים להקים מערכות בקרת ייצוא גרעיניות יעילות עם ארמניה והביעו שביעות רצון משיתוף הפעולה המלא של ארמניה.
מבנה.
מטה הצבא הארמני נמצא בירוואן, שם נמצא רוב המטה הכללי. בראשות הרמטכ"ל, המטה הכללי אחראי על הפיקוד המבצעי על הצבא הארמני ועל שני אגפיו העיקריים.
בנוסף לשירותים המפורטים לעיל, ארמניה הקימה כוחות פנים משלה מתוך כוחות הפנים הסובייטים לשעבר, לאחר פירוק ברית המועצות. עד דצמבר 2002 שמרה ארמניה על משרד הפנים, אך יחד עם המשרד לביטחון לאומי, היא אורגנה מחדש כמוסד שאינו משרד ממשלתי. שני הארגונים הפכו למשטרת ארמניה ולשירות הביטחון הלאומי.
אגפים.
צבא.
על פי המכון למחקרים אסטרטגיים משנת 2010, בארמניה 20 טנקים T-80, 137 טנקים T-72, 8 טנקים T-54/55 ו-80 נגמ"שים מדגם BMP-1, 7 BMP-1K, 55 BMP-2 ו-12 BRM-1K.
אף על פי שהרוסים סיפקו ציוד חדש יותר לארמניה לאורך השנים, המספרים מעולם לא הספיקו כדי לשדרג את כל תצורות כוח היבשה ורבים מיחידות הצבא עדיין מחזיקות מערכות ישנות ומורשת סובייטית שלא שודרגו או במקרים רבים לא יעילות. מערכות ישנות אלה מציבות דרישות גדולות למערכת הלוגיסטית, מערכות התחזוקה וטעונים שדרוגים הכרחיים. הכוח היבשתי עוסק בהערכה מחודשת, ארגון מחדש ומבנה מחדש, מכיוון שעתיד ההגנה של ארמניה זקוק למבנה כוח יציב ומעודכן. הצבא רואה את הצורך לשמור על חלק גדול מהצורות הממוכנות המסורתיות שלו, אך הוא מבקש להקל ולהפוך מספר רב יותר של יחידות אחרות לניידות. עליה לפתח תצורות חדשות יותר כדי לתמוך בדרישותיה הבינלאומיות ולפעול ביעילות בשטח הררי ואחרים, אך עליה לעשות זאת מבלי להשפיע על היכולת הממוכנת הדרושה להתמודדות עם כוחות אזרבייג'ן.