הפשמרגה הכורדית וצבא עיראק היו מרכיבים חיוניים בקואליציה האמריקאית במאבק כנגד דאעש. ארצות הברית שיתפה פעולה וסיפקה נשק ואימון לשתי הקבוצות. מחלקת המדינה האמריקאית הכירה בשאיפות הלאומיות הכורדיות, אבל הדגישה שהיא מתנגדת בתוקף למשאל העם בטענה שהוא עלול להגדיל את הפילוג אתני, להביא להתפרקות עיראק ולחבל במאבק בדאע"ש. מזכיר המדינה האמריקאי ומזכיר ההגנה האמריקאי ביקשו מהממשלה הכורדית לדחות את המשאל. לאחר פתיחת המבצע ארצות הברית הבהירה כי היא איננה מתכוונת להתערב בעניינים הפנים-עיראקיים. במקביל, הסנאט האמריקאי הזהיר את אל-עבאדי מפני השלכות חמורות אם ישתמש כנגד הכורדים בכלי הנשק שוושינגטון סיפקה לבגדד לשם המלחמה בדאע"ש. ארצות הברית הפצירה בשני הצדדים לשוב למשא ומתן וקראה להימנע מהסלמה ומתיחות.
האו"ם.
במהלך המבצע הביע האו"ם את דאגתו בנוגע לבעיית הפליטים הכורדיים הנוצרת ובנוגע לאלימות ולביזה המבוצעת בהם. האו"ם קרא לעיראק לנקוט צעדים כדי לעצור הפרות של זכויות אדם ולהבטיח את הגנתם של כל האזרחים. האו"ם הבטיח שימצה את הדין עם מבצעי מעשי האלימות, ההפחדה והעקירה הכפויה של אזרחים.
טורקיה.
עד 2013 הייתה כורדיסטן העיראקית שוק היצוא השלישי בגודלו של טורקיה. למעלה ממחצית החברות הזרות הפועלות באזור הכורדי של עיראק הן טורקיות. מדינה כורדית הייתה עשויה לטמון בחובה יתרונות פוטנציאליים רבים עבור טורקיה, אך טורקיה הייתה מודאגת מהשפעת העצמאות של הכורדים בעיראק על היציבות והסכסוך האזורי, שכן המיעוט הכורדי בטורקיה היה עשוי לקבל חיזוק ולגיטימציה נוספת ממדינה כורדית עצמאית להמשיך במאבקו. טורקיה הודיעה כי היא מתנגדת למשאל העם הכורדי ותומכת בצעדי הממשל העיראקי למניעת מימוש השאיפות הלאומיות הכורדיות. טורקיה סגרה את המרחב האווירי שלה בפני טיסות לחבל הכורדי וממנו, והחלה בהליכים להעברת השליטה על מעבר הגבול בין טורקיה לחבל הכורדי לידי ממשלת עיראק.
איראן.
איראן, שתמכה בשלמות הטריטוריאלית של עיראק, הצטרפה לממשל העיראקי בגינוי משאל העם. לאיראן קשר עם השלטון השיעי העיראקי, והיא מספקת תמיכה ונשק למיליציות השיעיות בעיראק. איראן מתנגדת נחרצות לרעיון של מדינה כורדית פרו-מערבית, בת ברית של ארצות הברית וישראל, על גבולותיה.
תגובות פנימיות.
טורקמנים.
הטורקמנים היו המיעוט האתני הגדול ביותר שנקט עמדה ציבורית נגד משאל העם, כאשר מפלגות טורקמניות התחייבו לשמור על נאמנות לממשלה המרכזית בעיראק וקראו להחרמת ההצבעה. המיעוטים בכירכוכ חלוקים, אפילו בינם לבין עצמם, שכן הם עומדים בין שני כוחות חזקים מהם. הטורקמניים רואים עצמם כתושבים המקוריים של כירכוכ וכחלק מהלאום העיראקי ומעדיפים יציבות כלכלית ותשתיות קבועות שיסופקו על ידי ממשלת עיראק. עם כניסת צבא עיראק לכירכוכ, האוכלוסייה הטורקמנית חגגה את חילוף השלטון בנסיעה לצד כלי הצבא, הנפת דגלי עיראק וירי באוויר.
כורדים.
לאחר המבצע העיראקי רבים מתושבי החבל הכורדי יצאו להפגנות ברחובות הערים בדרישה להדיח את ההנהגה המסורתית הכורדית ולרענן את שורות השלטון הכורדי. המחאה החריפה ביותר נשמעה בעיר סולימאניה, בה מעל ל-30,000 מפגינים כורדים התכנסו כדי למחות כנגד הממשלה האזורית כורדיסטן (KRG) ואף הציתו את משרדי המפלגה הכורדית הדמוקרטית. המחאה התרכזה בהתנגדות לשחיתות, הסיאוב והמגמות הבדלניות ההרסניות של ההנהגה הכורדית, שהובילו לאובדן כירכוכ. ממחאה זאת עלו תנועות ומפלגות אופוזיציה כורדיות חדשות, שהחלו לאתגר את ההנהגה הישנה ואף הצליחו להשיג הישגים מרשימים בבחירות שנערכו בחבל הכורדי ובבחירות הכלליות בעיראק. סקרים שפורסמו בעיראק אחרי המבצע הראו שרוב חסר תקדים של כורדים רואים עצמם עיראקים, מזדהים עם המדינה העיראקית ואינם מעוניינים בעזיבתה של המסגרת העיראקית, למרות התוצאות הסמליות של משאל העם.
רוברט דיטון
רוברט דיטון (באנגלית: Robert Dighton; 1752 – 1814) היה צייר פורטרטים, וקריקטוריסט אנגלי, הוא היה מייסד שושלת אמנים שהלכה בעקבותיו.
חייו ועבודתו.
רוברט דיטון היה בנו של המדפיס הלונדוני ג'ון דיטון. בשנות ה-70 של המאה ה-18 החל לשחק ולשיר בהצגות בתיאטרון היימרקט, קובנט גארדן ובמקביל למד ציור ורישום והציג בהאקדמיה המלכותית לאמנויות. הוא הציג גם באגודת האמנים החופשית בין השנים 1769–1773. ההדפסים הראשונים שעיצב היו של שחקנים במהדורת שייקספיר של ג'ון בל (1775–1776).
כאמן, הוצע לו לראשונה תעסוקה קבועה על ידי המו"ל קרינגטון בולס (1752–1793). זו הייתה תקופת הזוהר של רכישת הדפסים, ותפוקת העיצובים של רוברט, שבוצעו בצבעי מים ולאחר מכן נחקקו, היה חלק בלתי נפרד מהסחורה שנמכרה על ידי המו"ל. קרינגטון בולס היה בין מוכרי המפות הפעילים ביותר בימיו בלונדון, מה שמסביר את מפות הקריקטורות של דיטון בסדרת "גאוגרפיה מכשפת", שכללה מפות של אירלנד, אנגליה ויילס וסקוטלנד.
חלק ניכר מעבודותיו המוקדמות של דיטון הודפסו בעילום שם, אך בתחילת שנות ה-90 של המאה ה-18 היא הפכה ידועה והוא החל לחרוט ולהוציא לאור הדפסי קריקטורות תחת שמו. הוא צייר את הדמויות בתנוחות מביכות ועם פרצופים אדומים. הקריקטורות הסאטיריות של דיטון כללו עורכי דין, קצינים צבאיים, שחקנים ושחקניות. בשנת 1795 הוא הוציא ספר קריקטורות ומשם הקדיש את עצמו בעיקר לציור קריקטורות. עבודתו צוינה כ"פראית פחות" מזו של בני דורו, ג'יימס גילריי וג'ורג' קרוקשנק.
בתחילת המאה ה-19, הצלחתו אפשרה לו לפתוח חנות בצ'רינג קרוס, שם מכר את הדפסים שלו ושל אחרים עד שהתברר בשנת 1806 שחלק מציוריו נגנבו מהמוזיאון הבריטי. החקירה גילתה כי למעשה דיטון עצמו הוא שגנב את הציורים מתוך המוזיאון בשיתוף פעולה עם אחד משומרי המוזיאון.
עקב שיתוף הפעולה שלו בזמן החקירה, דיטון ניצל מהעמדה לדין, אך נאלץ לברוח לאוקספורד עד שהשערורייה גוועה. בעודו שם הוא עשה סדרה משעשעת של דיוקנאות של אקדמיים, וכן צייר גם בבאת' ובקיימברידג'. בשובו ללונדון בשנת 1810, פתח מחדש את הסטודיו שלו, שם עבד עם בניו עד מותו בשנת 1814.
הטור של חבל הבאסקים
פרס אנני לסטוריבורד הטוב ביותר
פרס אנני לסטוריבורד הטוב ביותר (באנגלית: The Annie Award for Storyboard in an Animated Feature Production) הוא פרס אנני המוענק מדי שנה לאמן הסטוריבורד הטוב ביותר והוצג לראשונה בשנת 1995. הפרס מתגמל אנימציה של דמויות לסרטי אנימציה. עד ליצירת פרס אנני לסטוריבורד להפקת טלוויזיה, סדרות טלוויזיה, סרטי אנימציה קצרים ומהדורות לא תיאטרליות, היו זכאים למועמדות בקטגוריה זו. הפרס מוענק על ידי האגודה הבין-לאומית לסרטי הנפשה בסניף אסיפ"א - הוליווד, קליפורניה.
הזוכים והמועמדים.
להלן רשימת הזוכים והמועמדים, נכון לשנת 2020:
מלחמת העולם השנייה (ספר מאת וינסטון צ'רצ'יל)
מלחמת העולם השנייה (באנגלית: The Second World War) הוא ספר עב כרס בן שישה כרכים, אשר נכתב בידי וינסטון צ'רצ'יל. ששת החלקים מתארים את מהלכה של המלחמה כולה מגוף ראשון - מנקודת מבטו של וינסטון צ'רצ'יל, שהיה ראש ממשלת בריטניה לאורך מרבית שנות המלחמה.
הכרכים.
חשרת הסופה.
הכרך מתאר את תחילת המלחמה ואת הסיבות לפריצתה, בין היתר יוצא צ'רצ'יל נגד חוזה ורסאי והמעצמות שלא אכפו אותו כראוי, ונגד צ'מברלין והסכם מינכן בשני הדברים הללו הוא תולה את הסיבה לפרוץ המלחמה, בחלקו השני מתוארים כיבושם המהיר בזה אחר זה של פולין, נורווגיה, הולנד ובלגיה. את הכרך מסיים צ'רצ'יל בהתמנותו לראשות הממשלה ובנאומו המפורסם דם, יזע ודמעות.
הכרך בן 539 עמודים והוא מחולק לשני חלקים: ממלחמה למלחמה ומלחמת בין השמשות.
שעתם הנאה.
השני בכרכי הספר, בחלקו הראשון, נפילת צרפת, מתוארת המתקפה על צרפת וכיבושה המהיר, דבר אותו תולה המחבר שוב בשאננותם של הבריטים כמו גם של הצרפתים, צ'רצ'יל מתגאה מאוד במה שהוא מכנה "ישועת דנקרק".
בחלקו השני, בדד, מסופר על מלחמתה של בריטניה כנגד גרמניה הנאצית לבדה, צ'רצ'יל מתמקד מאוד בגבורת הטייסים הבריטים והוא טובע את המשפט המפורסם "בשטח ההתנגשות בין בני אדם מעולם לא היו רבים כל כך חייבים כה הרבה למעטים כל כך".
הכרך כולו בן 519 עמודים.
הדרבי הבאסקי
Suicide Is Painless
Suicide Is Painless (בתרגום חופשי: התאבדות היא חסרת כאבים) הוא שיר שכתבו ג'וני מנדל (מוזיקה) ומייקל אלטמן (מילים). זה היה שיר הנושא של סרט הקולנוע מ*א*ש ושל סדרת הטלוויזיה באותו השם.
אודות השיר.
השיר נכתב על פי בקשתו של הבמאי רוברט אלטמן במיוחד עבור קן פרימוס, השחקן המגלם את דמותו של טוראי זיידמן בסרט הקולנוע "מ*א*ש", ששר אותו במהלך ההתאבדות המזויפת של וולטר וולדובסקי (בגילומו של ג'ון שוק) בסצנת "הסעודה האחרונה" שבסרט. אלטמן הציב שתי דרישות ל ג'וני מנדל, מלחין השיר: שמו של השיר חייב להיות "Suicide Is Painless" והוא חייב להיות "השיר הטיפשי ביותר שנכתב אי פעם". בתחילה, אלטמן ניסה לכתוב את המילים בעצמו, אך לאחר שהתקשה לעשות זאת, הוא ביקש מבנו לכתוב את המילים במקומו, זאת מאחר שחשב שבגיל 45 אינו מסוגל לכתוב משהו "טיפש מספיק". מייקל, אז בן 14, כתב את השיר בחמש דקות.
מאוחר יותר, אלטמן החליט שהשיר עובד כל כך טוב, שהוא ישתמש בו כשיר הנושא המרכזי של הסרט, למרות התנגדויותיו של מנדל. גרסה זו בוצעה על ידי ג'ון בהלר, טום בהלר, רון היקלין ואיאן פריבירן-סמית, אולם שמותיהם לא מופיעים בכתוביות הפתיחה של הסרט. על גבי הסינגל שיצא כתוב שהשיר מבוצע על ידי "The Mash". רוברט אלטמן אמר שבעוד שהוא הרוויח רק 70,000 דולר על בימוי הסרט, בנו הרוויח יותר ממיליון דולר על כתיבת השיר.