בין השנים 1925-1922 שהה אריה אלואיל בווינה, אוסטריה, שם למד אמנות והתקרב אל החוגים האקספרסיוניסטים. ב-1924 יצר את סדרת ההדפסים עבור תערוכה של קבוצת "קונסט-שאו" (Kunstschau) שהתקיימה בשנת 1925 בעיר. עם זאת, לא ברור האם אכן הוצגו העבודות בתערוכה זו. ההדפסים יצאו לאור כאלבום בשם "טורה אפורה", שהיה בעל שני שערים - האחד בעברית והשני בגרמנית תחת השם "Graues Band". בשנת 1925 חזר אלואיל לארץ-ישראל, אולם הוא לא הציג אותה מעולם. סדרת ההדפסים הוצגה לראשונה בתערוכה "שבת בקיבוץ", שהתקיימה בשנת 1998 במוזיאון בית אורי ורמי נחושתן. בשנת 2011 הוצגה הסדרה בשנית באותו מוזיאון בתערוכה "אריה אַלוַאיל: מביתניה לוינה ובחזרה". בשנת 2015 הוצגו העבודות בתערוכה רטרוספקטיבית של האמן במשכן לאמנות ע"ש חיים אתר בעין חרוד ובתערוכה "100 שנות אמנות הדפס בישראל - הסדרות הגדולות" שהוצגה בסדנת ההדפס ירושלים.
שמונת ההדפסים נוצרו בטכניקה של הדפס-אבן, על נייר בגובה של 32 ס"מ וברוחב 24 ס"מ (כ"א). הסדר המיועד של ההדפסים איננו ידוע, אולם הם מציגים דימויים מסוייטים העשויים להתפרש כאלגוריים. בין הדימויים אדם קובר גופה כשברקע שלוש נשים; אדם בבית קברות; אשה המעניקה פרח לילד או גבר; דמות גבר עירום על ברכיו כלצידו אבן ומקל נדודים; דמות גבר כורע בפני אישה ולראשה כתר על רקע עיר העולה בלהבות ועוד. סגנון היצירה של ההדפסים הוא חופשי, ומדגיש את הרישום החופשי של האמן על נייר ההעברה אל פלטת ההדפס. סגנון הרישום מתבסס על שילוב בין כתמיות לבין ניגודיות בין הדימוי לרקע. חלק מן הדמויות אף נוצרו על ידי יצירת חללים נגטיבים ברישום. בכל העבודות הרישום איננו מגיע לקצוות הפורמט, כי אם מסתיים ב"פתאומית", דבר המעצים את תחושת הדרמה. גליה בר אור טענה כי הסדרה מבטאת "קרע וסכסוך פנימי" המבטאים "חרדה ואבדן לצד מה שנדמה ככמיהה לגאולה ותחיה". וזיהתה בה עירוב של איקונוגרפיה נוצרית ויהודית.
פרשנות ביוגרפית לעבודות הציע מוקי צור שראה בעבודות ביטוי של תקופת שהותו של האמן בביתניה עילית, תקופה שקדמה לנסיעתו של אלואיל לוינה. לעומתו, הדגישו שולה קשת וגדעון עפרת את הממד האלגורי-היסטורי בעבודות, המבטא את גורל העם היהודי.
טורא אפורא
קורק סיטי
מועדון הכדורגל קורק סיטי (באנגלית: .Cork City F.C) הוא מועדון כדורגל מקצועני מהעיר קורק שבאירלנד. זהו אחד המועדונים הראשונים באירלנד שהרכיב קבוצה מקצוענית. עם התמקצעות המועדון והפיתוח של אצטדיון טרנר קרוס, המועדון הפך לאחד האהודים במדינה.
המועדון זכה בשלוש אליפויות ליגת העל האירית ובארבעה גביעי המדינה.
הנס אלכסנדר
הנס אלכסנדר (באנגלית: Hanns Alexander; 6 ביוני 1917 – 23 בדצמבר 2006) היה קצין יהודי יליד גרמניה בצבא הבריטי, שלאחר סיום מלחמת העולם השנייה לכד את רודולף פרנץ הס מפקד מחנה ההשמדה אושוויץ.
ילדותו ונעוריו.
הנס הרמן אלכסנדר נולד בברלין בשנת 1917 למשפחה יהודית. אביו ד"ר אלפרד אלכסנדר היה רופא שכיהן כנשיא אגודת הרופאים של ברלין ועסק בחקר מחלת סרטן הדם, הלוקמיה. הנס היה אחד מארבעת ילדיו, שתי בנות ושני בנים שאחד מהם היה אחיו התאום של הנס.
לאחר עליית הנאצים לשלטון נאלץ הנס, שהיה אז בן 17, לעזוב את בית הספר שבו למד. אביו התכוון להעבירו לבית ספר יהודי פרטי, אך הנס החליט לנטוש את הלימודים ונכנס לעבוד בבנק שנוהל על ידי חבר של הוריו.
בשל התגברות רדיפות הנאצים נמלטו בני המשפחה בשנת 1936 ללונדון. שם החל הנס לעבוד כפקיד מתלמד בבנק השייך לקרובי משפחתו.
במלחמת העולם השנייה.
כאשר בריטניה הכריזה מלחמה על גרמניה ב-3 בספטמבר 1939, התנדבו הנס ואחיו התאום לשרת במחנה אימונים המיועד לאנשים שאינם אזרחים בריטיים. בינואר 1940 הם הוצבו לפלוגת עזר בלתי לוחמת שסייעה לכוחות הלוחמים.
במאי 1940 נשלחה הפלוגה לצרפת אך הפליגה חזרה לאנגליה ב-7 ביוני. אז קיבל הנס רשות להחליף בתעודת החייל שלו את שמו הפרטי מ"הנס הרמן" ל"הווארד הארווי". מטרת החלפת השם הייתה למנוע את זיהויו על ידי הנאצים כיהודי יוצא גרמניה אם יפול בשבי.
הנס ואחיו היו מאוכזבים מכך שהועסקו רק במסגרת כוח עזר רצו להשתתף בלחימה. משאלתם התמלאה כאשר בשנת 1943 הוצבו לקורס קצינים ובסיומו זכו לדרגת סגן. ביוני 1944 פלוגתם השתתפה בנחיתה בנורמנדי.
בחקירת פשעי המלחמה.
לאחר סיום המלחמה הוצב אלכסנדר ב- 'צוות לחקירת פשעי מלחמה' (War Crimes Investigation Team ) של הצבא הבריטי שמפקדו היה סגן-אלוף ליאו גן, יהודי שלימים עתיד להתפרסם כשחקן קולנוע. הנס אלכסנדר, שהיה אז כבר בדרגת סרן, הגיע ב-12 במאי 1945 למחנה הריכוז ברגן-בלזן. בזכות בקיאותו בגרמנית הוא מונה למתורגמן שעזר לחוקרים הבריטיים לחקור את קציני האס אס שנשבו במחנה. לאחר מכן השתתף בחקירתם של אנשי הסגל של מחנה ההשמדה אושוויץ. בחקירתם אישרו הנחקרים את הזוועות שהתבצעו במחנה אך טענו כי הם לא השתתפו בפשעים ולא צייתו לפקודות. יוזף קרמר, שקודם להיותו מפקד ברגן-בלזן היה מופקד על תאי הגזים והמשרפות באושוויץ, הכחיש בחקירתו את קיומם של תאי הגזים במחנה, אך מפקדיו ואסיריו לשעבר אישרו את קיומם. מחקירות אלה התברר כי האחראי הראשי לפשעי אושוויץ היה רודולף פרנץ הס. לכידתו הפכה בעיני הנס אלכסנדר ומפקדיו למטרתם הראשית.
אחת החקירות עליהן הופקד אלכסנדר הייתה חקירתו של גוסטב סימון מי שהיה הגאולייטר, המושל מטעם המפלגה הנאצית, של לוקסמבורג תחת הכיבוש הגרמני. לאחר המלחמה הוא הסתתר. אלכסנדר גילה את מקום מחבואו באמצעות לחץ שהפעיל על קרובי משפחתו והוא נעצר ב-10 בדצמבר 1945. כשבוע לאחר מכן מצא סימון את מותו בכלא, בנסיבות לא ברורות לגביהן יש מספר גרסאות.
לכידתו של מפקד אושוויץ.
בימים האחרונים של המלחמה, יעץ ראש האס אס היינריך הימלר להס להתערב בקרב אנשי הקריגסמרינה - הצי של גרמניה הנאצית, שהיו מעורבים פחות בפשעי המלחמה, ולהתחזות כאחד מהם. מאוחר יותר החל לעבוד כגנן בחווה עיירה קטנה בצפון גרמניה וקרא לעצמו בשם פרנץ לאנג. במשך עשרה חודשים לא הצליחו אנשי יחידתו של ליאו גן, שחיפשו אחריו, לגלות את מקום הימצאו, עד אשר בראשית חודש מרץ 1946 נעצרה אשתו הדוויג הס. אלכסנדר נכנס אליה לתא המעצר במטרה לדלות ממנה מידע על מקום מחבואו של בעלה. הוא פנה אליה בגרמנית ושאל על מקום הימצאו של בעלה. היא שמרה על שתיקה יהירה. הנס החליט לנקוט בדרך אחרת. הוא נסע לבית בו התגוררה לפני מעצרה, בו נותרו חמשת ילדיה. הילדים גם הם סירבו לענות על שאלתו ולגלות לו את מקום הימצאו של אביהם. הנס עצר את הבן הבכור קלאוס בן השש עשרה ולקח אותו לתא המעצר של אמו. האם הייתה המומה למראה בנה, אך המשיכה בסירובה לגלות את מקום המצאו של בעלה וטענה כי הוא מת. אלכסנדר הודיע לה כי הרכבת שחלפה זה עתה ליד הכלא עומדת לקחת את בנה לסיביר, ואיים כי לא תראה אותו יותר לעולם. הוא הותיר בתא פיסת נייר ועיפרון. כשחזר ראה כי על הדף רשומים מקום הימצאו של הס ושמו הבדוי פרנץ לאנג.
אלכסנדר מיהר להרכיב קבוצה של 25 חיילים בריטים, רובם יהודים יוצאי גרמניה, ויצא עמם בשיירה של משאיות וג'יפים אל העיירה בצפון גרמניה בה הסתתר הס. ב-11 במרץ 1946 נכנסה השיירה לחווה. אלכסנדר יצא מהג'יפ עם הרופא והנהג, והורה לאחרים להישאר מאחור ברובים שלופים. הוא ניגש לאסם ונקש בדלת. הס התעורר בבהלה. אלכסנדר תחב לפיו אקדח, והורה לרופא לחפש על גופו ציאניד, מחשש שיתאבד. הוא הציג עצמו ודרש מהס שיגיש לו את תעודותיו. הס הושיט לו את מסמכי הזיהוי המזויפים עם השם פרנץ לאנג. הנס הראה לו תצלום שלו, אך הס המשיך לטעון כי הוא איננו האיש. אז עלה בדעתו של אלכסנדר כי בטבעת הנישואים של הס יימצא סימן לזהותו האמיתית. הוא דרש מהס להסירה והס ענה כי איננו יכול לעשות זאת כי הטבעת תקועה על אצבעו שנים. אלכסנדר השיב לו כי אין בעיה והוא יכרות את אצבעו ושלף סכין. אז הסיר הס את הטבעת מאצבעו. אלכסנדר התבונן בטבעת וראה את השמות "רודולף" ו"הדוויג" חרוטים בצדה הפנימי. אז הכו אותו אלכסנדר ואנשיו עם ידיות גרזן והוא הודה בפניהם כי הוא אכן רודולף פרנץ הס מפקד אושוויץ.
בטרם העבירו אותו לכלא, עצרו אלכסנדר ואנשיו ליד פונדק. הס נותר במשאית תחת משמר, בשעה שהחיילים נכנסו כדי לחגוג את המאורע. כששבו למשאית, הוציאו את הס מהרכב ואילצו אותו ללכת עירום לבית הסוהר הסמוך. כמה ימים לאחר מכן הועבר הס לכלא של הצבא הבריטי, שם החלה חקירתו היסודית. ב-16 במרץ 1946 השמיע באוזני החוקרים הצהרה לפיה הוא עצמו ארגן, לפי הוראות אשר התקבלו מהימלר במאי 1941, את ההמתה בגז של שני מיליון בני אדם. במהלך משפטי נירנברג הופיע כעד במשפטם של גדולי הפושעים הנאצים.
ב-25 במאי 1946 נמסר הס לידי הפולנים, וב-2 באפריל 1947 נידון למוות בתלייה. העונש הוצא לפועל ב-16 באפריל 1947 ברחבה שלפני הכניסה לקרמטוריום במחנה הריכוז אושוויץ I.
לאחר המלחמה.
ב-20 באפריל 1946 השתחרר הנס אלכסנדר מן הצבא הבריטי וזמן קצר לאחר מכן קיבל אזרחות בריטית. ב-19 במאי 1946 הוא נשא אישה בבית כנסת. הוא עבד בבנק והקדיש הרבה מזמנו לבית הכנסת של קהילתו. הנס אלכסנדר הלך לעולמו בלונדון ב-23 בדצמבר 2006 והוא בן 89 שנים במותו.
"הנס ורודולף".