היחס משתפר - השבויים התנהגו בצורה מכובדת ביותר. זאב בן-יוסף כתב יומן במהלך השבי ופרסם ספר שבע שנים מאוחר יותר. הגסות והעינויים שבתקופה הראשונה פינו את מקומם להערכה הדדית. קבוצת השבויים עברה לדום כאשר הוצנע הדגל המצרי בשעות הערב. הנושא נעשה נחלת הכלל בכלא. המידע על היחס אליו זוכים השבויים המצרים בישראל שיצאה מגדרה כדי לשבור להם את הסטיגמה של השנאה חילחל למצרים. קצינים מצריים הוסעו לסיורים ברחבי הארץ לראות את בנינה והפרחת השממה. ב-25 בספטמבר נלקחו השבויים לסיור בקהיר ובפירמידות. סיור נוסף נערך בתחילת ינואר. מנהל הכלא רס"ן עבדאללה נעשה נגיש לשיחה. קצין המודיעין גלאל כתב לאיש הקשר הישראלי דן הדני שאינו מצליח לקרוא את כתב ידה של אראלה חברתו של דני ברעם. אראלה העבירה בקשה: וגלאל העביר את המכתבים. חלק מהסוהרים גילו יחס אנושי ואחד מהם התרגש מאוד כאשר נפרד מהשבויים.
תהליך החלפת השבויים – היה חשוב לשני הצדדים והמשא ומתן התנהל בחסות הצלב האדום. מנין שבויים ישראלים במצרים מול כחמשת אלפים שבויים מצריים בישראל. האינטרסים היו זהים לאף צד לא הייתה יותר תועלת באחזקת שבויים מהצד השני. ראש אמ"ן מאיר עמית דרש לכלול בהחלפת השבויים גם את שחרור נידוני קהיר והמרגל הישראלי וולפגאנג לוץ שישבו כבר שנים רבות בכלא המצרי. בדברי נציג הצלב האדום הובא לידיעת השבויים ם כי שחרורם מתעכב על מנת לצרף לעסקת ההחלפה את אנשי נידוני קהיר. השבויים דנו ביניהם גילו הבנה והסכימו לכך. את הבנתם והסכמתם העבירו במכתבים למשפחותיהם.
תחושת הקץ המתרחק - בממשלת ישראל הייתה חשיבות לכך שהשבויים מקבלים את הדחיה בהבנה. אך בין השבויים עצמם החלו חששות עד כדי מחשבה שצריך יהיה לברוח מהכלא. לבסוף הושגה הסכמה והאישור האחרון ניתן על ידי גמאל עבד אל נאצר עצמו.
החזרה - בינואר 1968 החלה החלפת השבויים בין ישראל למצרים המצריים. סרן איתן ליפשיץ הוחזר ראשון בתחילת החודש היות שאמו נכנסה לבית חולים. ב-18 החלה ההחלפה כל יום אחד או שני ישראלים מול אלפי מצרים. התהליך דרש הסעות ליווי ואבטחה כבדים מצה"ל ולפי דרישת הרבנות לא התקיים במהלך השבת למגינת לבם של השבויים. האחרונים להיות מוחזרים היו דני ברעם ויאיר ברק ב-23 בינואר 1968.
ציונים לשבח.
על פיקודו באח"י תנין (צ-71) בפעולת אלכסנדריה קיבל מפקד הצוללת, אברהם דרור, את עיטור העוז.
כל אנשי צוות הצוללת קיבלו רקע אדום לכנפי הצוללן והיוו מושא לגאווה.
הצוללים שהשתתפו בפעולה קיבלו לאחר חזרתם רקע אדום לכנפי העטלף. עם זאת הרגישו חלק מהם שקבלת הפנים לא הייתה כשל גיבורים.
מבין השבויים צוינו גם יעקב כהנוב ואברהם יסעור שקיבלו את עיטור המופת על הפעולה בה נשבו של השטת סירת הדגל בתעלת סואץ.
בית קדרות (סדרה, 2005)
בית קדרות (באנגלית: Bleak House) היא סדרת דרמה של ה-BBC בת 15 פרקים, עיבוד לרומן "בית קדרות" מאת צ'ארלס דיקנס שיצא לאור בשנים 1852–1853. ההפקה עתירת הכוכבים שודרה בערוץ BBC One מאוקטובר עד דצמבר 2005, וזכתה לשבחי המבקרים והצופים. סך ההוצאות של ההפקה הסתכמו ב-8 מיליון ליש"ט.
את התסריט כתב אנדרו דייוויס, והפיקו נייג'ל סטפורד-קלארק, סאלי היינס ולורה מאקי. ביימו ג'סטין צ'דוויק וסוזאנה וייט.
הסדרה זכתה בפרס פיבודי לשנת 2005.
בישראל שודרה הסדרה בשם "הצוואה".
תקציר עלילה.
המאבק על הירושה בתיק "ג'ארנדייס נגד ג'ארנדייס" נמשך שנים רבות, ומרחף מעל ראשיהם של יורשים אפשריים רבים, בגלל מספר צוואות סותרות. ג'ון ג'ארנדייס מבית קדרות הוא אחד המוטבים, והוא מקבל לביתו בברכה את בני הדודים היתומים אדה קלייר וריצ'רד קרסטון, שאף הם יורשים פוטנציאליים, ואת אסתר סמרסון כבת חסותו שתהיה בת לוויה לאדה. ליידי הונוריה דדלוק, הנשואה לברונט סר לסטר, היא גם צד לתיק הירושה. עורך הדין של משפחת דדלוק, טאלקינגהורן, חושד שיש לליידי דדלוק קשר כלשהו עם אדם בשם נימו שמת לאחרונה. הוא מנסה לגלות את זהותו של נימו, ובמקביל ליידי דדלוק בעצמה מנסה בחשאי לגלות פרטים על האיש המת. בינתיים ריצ'רד ואדה מתאהבים זה בזו. ריצ'רד משנה את דעתו שוב ושוב בנוגע לעיסוק שבו יבחר - בהתחלה הוא מחליט להיות רופא, אחר כך עורך דין ואחר כך חייל - אבל הסיכוי להתעשר מהירושה שצפויה להגיע מתחילה לכלות אותו, על אף שג'ון מזהיר אותו שלא יתלה תקוות באפשרות זו. אסתר ורופא צעיר בשם אלן וודקורט נמשכים זה אל זו, אבל אסתר מרגישה שהיא איננה ראויה לו, והוא מקבל משרה כרופא על אונייה.
פקיד במשרד עורכי דין בשם מר גאפי מתאהב באסתר, ומקווה שהיא תחזיר לו אהבה כשהוא יעזור לה לגלות את זהותם של הוריה. הוא מוצא קשר בינה לליידי דדלוק ולאיש המת נימו, שמתברר ששמו האמיתי הוא קפטן ג'יימס הודון. עוד מגלה גאפי צרור מכתבים שכתבה ליידי דדלוק ונמצאים אצל קרוק בעל הבית השיכור של נימו. ליידי דדלוק מבינה שאסתר היא בתה ובתו של קפטן הודון, אותה ילדה לפני נישואיה, ונאמר לה שהיא מתה. היא מתוודה בפני אסתר אבל משביעה אותה לשמור את הדבר בסוד. אסתר נדבקת במחלת האבעבועות וכמעט מתה. היא מחלימה לבסוף אבל פניה נשארות מצולקות. ג'ון מציע נישואים לאסתר והיא מקבלת את הצעתו. הוא משכנע אותה לשמור בסוד את אירוסיהם עד שתהיה בטוחה שהיא רוצה בכך. בינתיים טלקינגהורן צובר לעצמו אויבים. הוא מצליח לנחש את סודה של ליידי דדלוק ומשתמש בכך כדי לגרום לה לעשות כדבריו.
טלקינגהורן נרצח, ואין מחסור בחשודים. האשמה מוטלת על ליידי דדלוק, אבל המפקח באקט מגלה שהורטנז, מי שהייתה המשרתת האישית שלה, היא הרוצחת והיא ניסתה להפליל את ליידי דדלוק. ריצ'רד ואדה נישאים בסתר. הוא אובססיבי בנוגע למשפט, בעידודם של הרולד סקימפול, חברו חסר המצפון של ג'ון ג'ארנדייס ושל עורך הדין הערמומי ווהלס. כתוצאה מכך ריצ'רד נותר חסר פרוטה ובריאותו מדרדרת. המכתבים של הודון - שכתבה ליידי דדלוק בצעירותה ושמגלים את סודה - מתגלגלים לידיו של מלווה הכספים סמולוויד. והוא מוכר את המכתבים לסר לסטר. ליידי דדלוק שחשה אשמה על כך שהונתה את בעלה, בורחת מהבית כדי לא להביא חורבן עליו. סר לסטר לא מספיק להגיד לה שלא אכפת לו מה היה בעברה. הוא לוקה בהתקף לב חמור אבל שולח את המפקח באקט למצוא אותה. באקט מבין בסופו של דבר היכן היא נמצאת - בבית הקברות שם קבור הודון - אבל הם מגיעים מאוחר מדי ואסתר מוצאת את אמה מתה מתשישות ומקור. צוואה נוספת מתגלה שמביאה לסוף המשפט והירושה נופלת בחלקם של ריצ'רד ואדה. אבל מתברר שלא נשאר כלום מהירושה, כי כל הכסף התכלה במהלך השנים על שכר טרחה לעורכי הדין. ריצ'רד מתמוטט, הוא חולה בשחפת ועד מהרה הוא נפטר. אלן מכריז על אהבתו לאסתר, אשר דוחה אותו מפני שהיא חשה מחויבות להינשא לג'ון. אדה ההרה חוזרת לבית קדרות. ג'ון משחרר את אסתר מהאירוסים ביניהם, ביודעו שהיא אוהבת את אלן. אסתר ואלן נישאים וכולם נוכחים בחתונתם.
העיבוד.
הסדרה נמשכת כשמונה שעות ומכסה את רוב הדמויות וקווי העלילה שברומן. דמויות שאינן מופיעות בעיבוד זה הם אשתו של סנגסבי, בעל חנות כלי כתיבה; אשתו ונכדו של סמולוויד, מלווה הכספים; פקיד בית המשפט טוני ג'ובלינג; ג'ליבי פושט הרגל; הדודנים של סר לסטר דדלוק; ומשפחת בגנט, חבריו של הסמל ג'ורג'. הדמות של קלאמב, הפקיד של טלקינגהורן, נוספה על ידי התסריטאי כדי להציג את מניעיו ומעשיו של טלקינגהורן.
רוב קווי העלילה מתוארים כפי שהם ברומן, אם כי מקוצרים במקצת. פרט למקרים שהושמטו דמויות המשנה שמופיעות ברומן. למשל מציאת המכתבים של ליידי דדלוק שונה מזו שברומן, כי הדמויות של טוני ג'ובלין וסמולוויד הצעיר אינן קיימות בסדרה. כמו גם האיחוד בין ג'ורג' לאמו מתרחש ברומן בעזרתה של גברת בגנט, שגם היא אינה מופיעה בסדרה. קו העלילה הנוגע לקנאתה של גברת סנגסבי בבעלה הושמט כליל מהסדרה.
הפקה.
הצילומים נערכו בהרטפורדשייר, בדפורדשייר ובקנט החל מפברואר 2005 עד יולי 2005. החזית של צ'סני וולד, ביתם של בני משפחת דדלוק, צולמה בקובהאם הול שבקנט, כמו גם חזית הבניין ששימש למשרדו של טלקינגהורן. קובהאם הול שימש גם לצילומי פנים של צ'סני וולד כמו המסדרון וגרם המדרגות. אינגייטסטון הול באסקס שימש לצילומי הפנים של "בית קדרות". בתים נוספים שבהם נערכו צילומי פנים או גן כוללים את בולס פארק בהרטפורדשייר, ברומהאם הול בברומהאם שבברדפורדשייר, ובלוטן הו בברדפורדשייר.
הצוואה (סדרת טלוויזיה)
ענת מלמוד
ענת מלמוד (נולדה ב-19 באוקטובר 1988) היא זמרת יוצרת ופסנתרנית ישראלית. זכתה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה למלחינה לשנת 2015. ב-2016 יצא לאור אלבום הבכורה שלה, "לפני השינה".
ביוגרפיה.
נולדה ברמת מגשימים, מושב של תנועת הפועל המזרחי ברמת הגולן. גדלה עם שישה אחים, להורים ויקטור ומיכל שעלו לישראל מארגנטינה. אביה, מהנדס במקצועו, נהג לחשוף אותה ואת אחיה לערבי נגינה ושירה משותפת. קיבלה חינוך קלאסי, תחילה באורגנית ובגיל עשר החלה לנגן על פסנתר. את המעבר ליצירה החלה בבית ספר תיכון בליווי שירים, אלתור וכתיבת שירים למגירה. התנדבה בשירות לאומי במסגרות החינוך המיוחד והוסיפה לעבוד שם כמה שנים, במקביל ללימודים לתואר ראשון בירושלים. בוגרת המסלול להכשרת מורים באקדמיה למוזיקה בירושלים.
מלמוד כותבת ומלחינה את שיריה ובשנת 2013 החלה להופיע איתם בהופעות סולו ביתיות ברחבי הארץ.
זכתה בפרס אקו"ם לעידוד היצירה למלחינה לשנת 2015.
באפריל 2016 הוציאה את אלבום הבכורה "לפני השינה", בהפקה עצמאית של צח דרורי.
באוגוסט 2017 הוציאה את השיר הראשון מאלבומה השני, השיר נקרא "חי ונושם" בו היא מארחת את היוצר אדם בן אמיתי.