אליזבט והאחות הן אחת ואותו האדם עצמו, הן "מתפצלות" כשהשחקנית אינה רוצה לשחק עוד ופורשת לעצמי שלה. המונח "לא רוצה לשחק" מתאר שני דברים: ראשית, היא אינה מעוניינת לשחק כמקצוע, ושנית, באופן מרוחק יותר, אולם בפרשנות מתאימה יותר, אין היא רוצה לשחק בפני העולם החיצוני (כלומר, חלק האחות של האישיות אומר: אולם את משחקת את החלק. החלק של אמה הרה ומאושרת"). האחות אינה יותר מאשר הופעתו החיצונית של אותו האדם - זאת הסיבה מדוע מר ווגלר מזהה אותה (ולא את אליזבט) כמרת ווגלר. אליזבט היא העצמי הפנימי של אותו הטיפוס: היא מייצגת אישיות חזקה ושקטה. הפרשנות המוצעת כששני חצאי הפרצופים של האחות ואליזבט מורכבים יחדיו לתמונה אחת נוצרות פנים שלמות (יש לציין שהאחות אמרה בראשית הסרט שהיא חשבה שאליזבט דומה לה מאוד).
קריאה שנייה.
אלמה היא האחות שאמורה לטפל באליזבט, אולם הדבר מתהפך בהדרגה. הדבר מתרחש על ידי כך שהיא מדברת לאליזבט, מפתחת אלמה תחושת קרבה אליה ומגיעה לחשוף סודות אינטימיים, אפילו שאליזבט אינה גומלת לה טובה. רושם ההעברה הזה מתנפץ כשאלמה קוראת את מכתבה של אליזבט לרופאה, בו היא כותבת שאלמה התאהבה באליזבט באופן ילדותי וכי זה מעניין ללמוד את אלמה. לפתע, מתברר לאלמה שהיא משמשת רק כאובייקט עבור אליזבט והיא מתקיפה אותה מילולית. הסרט מתפתח לבלבול מסובך של דמויותיהן של אלמה ואליזבט, ונוצר מצב מפתיע כשבעלה העיוור של אליזבט מבקר וטועה בזהותו את אלמה כאליזבט; אלמה מהססת בתחילה, אולם אז היא מאמצת את התפקיד, מתחילה על ידי כך שהיא אומרת לו את הדברים שאליזבט אינה יכולה או לא תגיד, ואז מתמוטטת (דקונסטרוקציה) במידה רבה כפי שהיינו יכולים לדמיין את אליזבט מתמוטטת.
קריאה שלישית.
קריאה אחרת של 'פרסונה' משתמשת במסגרת פסיכואנליטית של התייחסות. קריאה אחת מסוג זה ניתן למצוא כאן פרשנותו של דניאל שואו
צנזורה.
שתי סצינות נחתכות לעיתים תכופות מהגרסאות השונות של הסרט; צילום קצר בפתיחה המראה פין זקוף, וחלק מונולוגי של אלמה, שבו היא אומרת למאהבה: "תן לה לגמור בעזרת היד שלו" ורומזת שהם היו ילדים או נערים. שינויים אלה הוסרו מהגרסאות שהופצו בארצות הברית, אולם נשמרו ברוב גרסאות הווידאו.
ברגע שהארכיבאי של MGM, ג'ון קירק, שיחזר את פרסונה כחלק מפרויקט שיחזור גדול יותר, הוא עבד עם המקור, גרסה לא מצונזרת עם הקטע הקצר של הפין הזקוף. הוא גם יצר כתוביות חדשות על ידי שימוש בשירותיהם של מתרגמים, על מנת לספק תרגומים חדשים ומדויקים יותר עבור הדיאלוג; ניתן להבחין בכך באופן מיוחד בזכרונה הגרפי של אלמה מהאורגיה, שכמה מהמתרגמים רצו לעדן את פרטי התרגום.
הגרסה המקורית והלא מצונזרת לא הייתה זמינה בארצות הברית עד 2004, כשמחלקת הוידאו הביתי של MGM הוציאה מחדש את 'פרסונה' ב-DVD, בהשתמשה בעבודותיו של קירק.
סרטים אחרים.
סרטיו של דייוויד לינץ' 'מלהולנד דרייב' (2001) ו'אינלנד אמפייר' (2006) חולקים דמיון עם 'פרסונה' של ברגמן.
השפעתו של ברגמן ניכרת בעיקר בעבודתו של וודי אלן 'אשה אחרת (1988) הוא וריאציה של 'פרסונה' ו-'אהבה ומוות' (1975) מתייחס ל'פרסונה' בדקותיו האחרונות, שתי הדמויות ניצבות בשורה, אחת מביטה למצלמה והאחרת בזווית של תשעים מעלות., עם פיותיהם באותו מיקום, כמו ב'פרסונה'.
סרטו האקספרסיוניסטי של רוברט אלטמן '3 נשים' (1988) הושפע אף הוא מ'פרסונה', כששלי דובאל וסיסי ספייסק מתחילות להחליף ביניהן תפקידים.
תלבושתה של ליב אולמן בסרט (סרט מצח שחור, צוארון הדוק שחור, מכנסים שחורים), מהדהד בתלבושת של פפר ברינקל כ'מישל' בסרט העצמאי מ-2007 Let Them Chirp Awhile, של הבמאי ג'ונתן בלישטין. בלישטין קיבל השראה מהדמיון שמצא בין שתי הדמויות הנפרדות.
כוח האינרציה
לאגרנג'יאן
אידיולוגיה
חוק התכנון והבנייה, התשכ&quot;ה-1965
חוק ביטוח בריאות ממלכתי, תשנ&quot;ה-1995
שיטות מחקר איכותניות
חוק איסור פתיחת בתי עינוגים בתשעה באב (הסמכה מיוחדת), תשנ&quot;ח-1997
סבלימינל
אבנר דה-שליט
אבנר דה-שליט (נולד ב-1957) הוא פרופסור מן המניין למדע המדינה ולשעבר דיקן הפקולטה למדעי החברה באוניברסיטה העברית בירושלים.
ביוגרפיה.
אבנר דה-שליט נולד בעיר רחובות, לפרופ' עמוס דה-שליט, והוא אח לפרופ' אהוד דה-שליט. בגיל 12 התייתם מאביו. הוא גדל בירושלים וניגן בפסנתר. במסגרת שירותו בנח"ל נשלח לגרעין המקים של קיבוץ סמר, בו גר כשבע שנים. ב-1986 קיבל את התואר הראשון במדע המדינה מהאוניברסיטה העברית. ב-1990 קיבל תואר דוקטור מאוניברסיטת אוקספורד.
דה-שליט כיהן כראש המחלקה למדע המדינה באוניברסיטה העברית בירושלים וכעמית מחקר במרכז אוקספורד לסביבה, אתיקה וחברה בשנים 1995 עד 2004. בשנת 1998 הקים יחד עם פרופ' נתן זוסמן ופרופ' דניאל אטאס את (פכ"מ) באוניברסיטה העברית, והיה עורכו הראשון של כתב העת "פוליטיקה".
בשנת 2009 מונה לדיקן הפקולטה למדעי החברה וכיהן בתפקיד זה עד שנת 2012. זכה בפרס רוטשילד לשנת ה'תשע"ד. בשנת 2019 זכה בפרס א.מ.ת. בשנת 2020 זכה בפרס מרצה מעורר השראה מהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות הארצית.
דה-שליט הוא בין מקימי התנועה החדשה שהצטרפה למרצ. בנוסף, עמד בראש צוות של כעשרים פעילים סביבתיים אשר בשיתוף עם אנשי משרד האוצר הגישו למשרד האוצר "חזון ירוק לישראל", מסמך שעיקרו המלצות למדיניות סביבתית בתחומים שונים. בנוסף, דה-שליט מרצה בהתנדבות במכללה החברתית כלכלית.
דה-שליט חבר במועצה של הקרן החדשה לישראל. בבחירות לכנסת השמונה עשרה הוצב במקום ה-96 ברשימת התנועה החדשה מרצ. בבחירות לכנסת העשרים ואחת הוצב במקום ה-95 ברשימת מרצ.
בבחירות לכנסת ה24 הוצב במקום 97 ברשימת מפלגת מרצ.
בשנת 2009 הוציא לאור דיסק בשם "אינטימי" בהפקת ארז יולביץ'. בדיסק מספר שירים שחיבר בשנים האחרונות בביצועה של הזמרת מעיין הירשביין.
כיום דה-שליט מתגורר במבשרת ציון. הוא נשוי ואב לשלושה ילדים.
ספריו.
כתיבה.
Cities and Immigration. Oxford University Press
אבנר דה שליט
אישטוון שאלוי
אישטוון "סטפן" שאלוי (בהונגרית: István Salloi; נולד ב-26 בספטמבר 1966 באורוסזאלני) הוא כדורגלן עבר הונגרי ששיחק בעמדת הקשר ההתקפי, וכיום המנהל הספורטיבי בקבוצת קצ'קמטי מהונגריה.
כשחקן, זכה שאלוי בשתי אליפויות ישראל עם קבוצת בית"ר ירושלים.
קריירה.
אישטוון שאלוי גדל בקבוצת הנוער של MOL וידי, במדיה עלה לקבוצה הבוגרת. הוא השלים את שירותו הצבאי בהונגריה תוך כדי השאלתו לקבוצת גיור. הוא חזר לקבוצת נעוריו, הפעם כקפטן הקבוצה, ובעונת חווה את עונת השיא שלו במדיה, כשזומן לראשונה לשורות נבחרת הונגריה ונבחר לתואר שחקן העונה בליגת העל ההונגרית, אותה סיים כסגן מלך השערים. לקראת עונת עבר שאלוי לקבוצת בודפשט הונבד, איתה סיים במקום השני בליגה ההונגרית, תוך שהוא כובש במדיה תשעה שערים.
לאחר המחזור הרביעי של עונת , חתם שאלוי בקבוצת בית"ר ירושלים. הקבוצה מוקמה אז במקום האחרון בטבלת ליגת העל, כשהיא ללא ניצחון. את צמד שעריו הראשונים בקבוצה כבש שאלוי במשחקו השלישי במדיה, בניצחונה הביתי על מכבי הרצליה 1:8, הניצחון הגבוה בתולדות המועדון. שאלוי שיחק לצד שחקני התקפה ישראלים בכירים כמו אלי אוחנה ורונן חרזי, וכבר בעונת הבכורה שלו בקבוצה סיים כמלך שערי הקבוצה, כשכבש 11 שערים ב-22 משחקי ליגה. בית"ר סיימה את העונה במקום השישי בטבלה. כמו כן, זכה שאלוי בעונה זו לכינוי "סטפן", שהוא צורתו הגרמנית של שמו, וזאת לאחר ששחקני קבוצתו התקשו לבטא את שמו ההונגרי "אישטוון".
בעונת הצטרף לבית"ר ירושלים קשר הונגרי נוסף, אישטוון פישונט, ושאלוי סיים בפעם השנייה ברציפות כמלך שערי הקבוצה, כשכבש 14 שערי ליגה, והוביל אותה למקום השלישי. בעונה שלאחר מכן, עשרה שערים של שאלוי סייעו למועדון לזכות באליפות המדינה לעונת .
עונת השיא של שאלוי במדי בית"ר ירושלים הייתה עונת . בצוותא עם פישונט וקשר הונגרי נוסף, אישטוון האמר, הוביל שאלוי את הקבוצה לזכייה באליפות שנייה ברציפות. שאלוי סיים בפעם השלישית כמלך שערי הקבוצה, כשכבש 16 שערים. עונה אחת אחר כך חלה נסיגה בכושרו של שאלוי, כמו של הקבוצה כולה. בית"ר ירושלים סיימה את העונה במקום הרביעי, ושאלוי כבש שבעה שערים בלבד.
עם סיום העונה עבר שאלוי לקבוצת מכבי הרצליה. שאלוי אמנם כבש עשרה שערים וסיים כמלך שערי הקבוצה, אך הרצליה ירדה בסיום העונה לליגת המשנה, ושאלוי הוסיף לשחק במדיה עוד כחצי שנה עד שחזר להונגריה ופרש ממשחק פעיל.
לאחר הפרישה.
עם פרישתו מונה לתפקיד המנהל הטכני של הנבחרת האולימפית של הונגריה. הוא המשיך בתפקיד זה עד לשנת 2002, אז מונה לתפקיד המנכ"ל בקבוצת שיופוק. במשך שנתיים, עלתה הקבוצה לליגה הבכירה וסיימה בה במקום החמישי. למרות ההצלחה, הקבוצה נקלעה לבעיות כלכליות. שאלוי הכין תוכנית עסקית חדשה, במסגרתה שוחררו השחקנים היקרים מהמועדון ונבנתה קבוצה צעירה עם מאמן צעיר, ובאופן מפתיע סיימה הקבוצה את חלקה הראשון של העונה במקום הראשון בליגה. בעקבות הצלחתו בקבוצה הקטנה, שאלוי הוחתם בפגרת החורף לתפקיד המנכ"ל בקבוצת הפאר ההונגרית אויפשט. הקבוצה, שסיימה את חלקה הראשון של העונה במקום השמיני, עברה מהפך תחת שאלוי שמינה שוב מאמן צעיר, והקבוצה סיימה במאזן הטוב ביותר את חלקה השני של העונה, בדרך למקום השני בליגה. עם הגיעו של בעלים חדש לקבוצה, עזב שאלוי את התפקיד.