הדיוויזיה הוקמה ב-26 באוגוסט 1939 בזמן הגיוס קודם מלחמת העולם השנייה, והועמדה תחת פיקוד מקסימיליאן דה אנגליס. במהלך המערכה בפולין הייתה הדיוויזיה בעתודת הארמייה החמישית בחזית המערבית, ובמהלך המערכה על צרפת לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-23 במסגרת הארמייה ה-16. במהלך מבצע ברברוסה לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס ה-11 במסגרת הארמייה ה-11, ולאחר מכן פעל כחלק מהקורפוסים ה-52, ה-4, וה-44 לסירוגין, במסגרת הארמייה ה-17. בקיץ 1942 לחמה הדיוויזיה במבצע מקרה כחול כחלק מקורפוס הפאנצר ה-24 והקורפוס ה-51 במסגרת הארמייה השישית, ולאחר מכן בקרב סטלינגרד במסגרת הקורפוס ה-8, וב-31 בינואר 1943 הושמדה הדיוויזיה יחד עם כל הכוחות שהיו בכיס הדרומי, ושרידיה נלקחו לשבי.
הקמה שנייה.
ב-1 באפריל 1943 הוקמה הדיוויזיה מחדש בצרפת, והועמדה תחת פיקוד אריך אברהם. בדצמבר 1943 הועברה הדיוויזיה לחזית המזרחית, שם לחמה בקרב דנייפר כחלק מהקורפוס ה-52 במסגרת ארמיית הפאנצר הראשונה, ולאחר מכן במסגרת הארמיות השישית והשמינית. במהלך מבצע יאשי-קישינב לחמה הדיוויזיה כחלק מהקורפוס הרומני ה-6, ולאחר מכן כחלק מקורפוס הפאנצר ה-57 במסגרת הארמייה השמינית. לאחר מכן לחמה הדיוויזיה בקרב דברצן ובקרבות בהונגריה, סלובקיה ושלזיה, ושם נכנעו הכוחות לרוסים בסוף המלחמה.
אלוף ללא עוררין 2
אלוף ללא עוררין 2 (באנגלית: Undisputed II: Last Man Standing) הוא סרט אמנויות לחימה אמריקאי משנת 2006 של הבמאי הישראלי יצחק פלורנטין ובכיכובם של סקוט אדקינס ומייקל ג'יי וייט. זהו סרט ההמשך לסרט "אלוף ללא עוררין" משנת 2002.
עלילה.
ג'ורג' צ'אמברס (מייקל ג'יי וייט) הוא אלוף העולם באגרוף. כמה שנים לאחר הסרט הקודם, צ'אמברס מבקר בפדרציה הרוסית לסדרת משחקי אגרוף, שם הוא מופלל על החזקת קוקאין ונשלח שוב לכלא. בכלא הוא מגלה קרבות אגרוף בלתי חוקיים שהאלוף שלהם הוא האסיר יורי בויקה (סקוט אדקינס). סוהרי בית הסוהר מארגנים את הקרבות הללו ומשתתפים בהימורים כדי לצאת ברווח אישי, לרוב על חשבון הלוחמים. צ'יימברס חולק תא עם סטיבן פארקר, נרקומן בריטי.
מנהל הכלא מרקוב עובד בשביל אדם עשיר בשם גאגא (מארק איווניר), ושניהם אומרים לצ'אמברס שאם הוא יילחם בבויקה, ככל הנראה יקבל ערעור מזורז ושחרור מוקדם. צ'אמברס מסרב בהתחלה, אך לאחר שעבד עבודה פיזית במערכת הביוב של הכלא וחווה ממקור ראשון את אכזריות השומרים, הוא מסכים בעל כורחו. שני הלוחמים מתאמנים קשה לקראת המשחק, אם כי צ'אמברס עדיין מסתמך על רקע האיגרוף שלו בעוד בויקה מכין סדרה של בעיטות קטלניות, זריקות ומספר תרגילים שנועדו להשפיל את יריבו בזירה. קרב זה מסתיים בהפסד מצד צ'אמברס לאחר שהכנופיה של בויקה מסממת אותו לפני הקרב. לאחר מכן גאגא מציע לו עוד קרב והוא מסכים בתנאי שלא יסממו לא אותו ולא את בויקה. אחרי 3 סיבובים הוא שובר את רגלו של בויקה ומנצח, משתחרר ומשתמש בכספי הזכייה שלו כדי לקנות גם את החופש של קרוט, חברו הנכה שתמך בו.
ישכר לייב וינברג
רבי ישכר לייב וינברג (מכונה ביידיש: דער עלטערער, כלומר: המבוגר; נפטר בכ"ח בניסן תרפ"ח) היה אדמו"ר חסידי בדור השלישי בחסידות סלונים.
ביוגרפיה.
נולד לרבי שמואל וינברג מסלונים, נכדו של היסוד העבודה, ונשא את בתו של רבי שלום פרלוב מבראהין. התפרסם בין הגויים בשל שנינותו הרבה.
לאחר פטירת אביו בי"ט בשבט תרע"ו פנו רוב החסידים אל אחיו הצעיר רבי אברהם שהתגורר בביאליסטוק, ומיעוטם מינו את רבי ישכר לייב לממלא מקום אביו בסלונים. למרות זאת שמרו השניים על קשר הדדי וכיבדו מאוד זה את זה. מסופר כי בראש השנה הראשון אחרי מינויו לאדמו"ר, תלה רבי ישכר לייב פתק בבית מדרשו בו הודיע כי מי שנמנע מליסע לביאליסטוק בשל כבודו הוא אינו מוציא ידי חובה בתקיעותיו. אחת בשנה ניהלו האחים טיש משותף בהיותם בוורשה ביום הילולת אביהם.
יחד עם אחיו עמד בראש כולל רייסין ופעל רבות למען היישוב החסידי בארץ ישראל.
נפטר בכ"ח בניסן תרפ"ח (1928). בנו רבי אברהם יהושע העשיל וינברג מילא את מקומו בסלונים, עלה לארץ ישראל בשנת תרצ"ה (1935) ופתח בית מדרש בתל אביב. חיבר ספר תורני-אנציקלופדי "אוצר ערכי התורה - אהלי יששכר". נכדו שמואל וינברג כיהן כראש העיר בני ברק.
חתנו רבי יוחנן מלובצקי מלעכוויטש, נרצח בשואה.
יוניבט
יוּנִיבֵּט (באנגלית: Unibet) היא חברה המפעילה אתרי הימורים אינטרנטיים. החברה מציעה למשתמשיה משחקי פוקר, קזינו, בינגו, הימורי ספורט, מכונות מזל, כרטיסי גירוד ועוד.
חברת האם של יוניבט, "קבוצת יוניבט" (.Unibet Group plc) היא חברה ציבורית הנסחרת בבורסת סטוקהולם שבשוודיה.
היסטוריה.
יוניבט נוסדה בשנת 1997. בשנת 1998 קיבלה רישיון בבריטניה לעסוק בהימורים, והשיקה שירות הימורים דרך הטלפון. בשנת 1999 השיקה גם אתר האינטרנט, בשפות אנגלית ושוודית. בשנת 2001 השיקה החברה אתר אינטרנט חדש, ב-12 שפות שונות.
בשנת 2004 נרשמה החברה למסחר בבורסת סטוקהולם.
בשנת 2005 רכשה את חברת "MrBookmaker.com", גם היא חברה שעסקה באותו התחום והייתה פעילה בעיקר בבלגיה ובצרפת, תמורת 75.9 מיליון ליש"ט.
בשנת 2007 רכשה את חברת "Maria Holdings" בעלת אתר "Vera&amp;John", גם היא חברה מאותו התחום שהייתה פעילה בעיקר במדינות הנורדיות, תמורת 54 מיליון ליש"ט..
בשנת 2008 השיקה לראשונה אפליקציה סלולרית לאנדרואיד דרכה ניתן לשחק ולהמר, ובשנת 2009 השיקה אפליקציה גם עבור מכשירי iOS.
בשנת 2011 חתמה החברה לראשונה על הסכם בו היא מספקת תשתית טכנית לספק משחקי הימורים אחר, במקום לספק שירות ישירות ללקוח הסופי (הסכם "B2B" - Business to Business).
בשנת 2012 רכשה את חברת "Betchoice" תמורת 13.6 מיליון ליש"ט, ובכך נכנסה לראשונה לשוק האוסטרלי.
בשנת 2014 נפרדה יוניבט מחברת הבת "Kambi", שהייתה אחראית על פעילות ה-B2B של החברה, במהלך של ספין-אוף בו חולקו מניותיה לבעלי המניות של קבוצת יוניבט. לאחר מהלך זה Kambi נהייתה בעצמה לחברה ציבורית הנסחרת בבורסת סטוקהולם.
בשנת 2015 רכשה את חברת "iGame" תמורת 59 מיליון אירו, ואת חברת "Stan James Group" תמורת 19 מיליון ליש"ט.
אטלי
אטאלי
מושל הודו הפורטוגזית
מושל הודו הפורטוגזית או המשנה למלך הודו (בפורטוגזית: Governador e Vice-Rei do Estado Português da Índia, "מושל ומשנה-למלך של המדינה הפורטוגזית של הודו") היה הממונה מטעם פורטוגל על מושבות האימפריה הפורטוגזית באוקיינוס ההודי, כולל בתת-היבשת ההודית, באפריקה הדרומית ובדרום-מזרח אסיה (הגדרה מרחיבה זו התקיימה עד 1752). המשרה חדלה להתקיים עם סיום שלטונה של פורטוגל בהודו ב-1961, עם הוויתור הפורטוגלי על המושבות דאדרה ונאגר הבלי ודאמאן ודיו לממשלת הודו.
התפתחות המשרה.
המשרה נוצרה מיד לאחר מסעו של וסקו דה גמה לאוקיינוס ההודי. המושל הראשון, פרנסיסקו דה אלמיידה, מונה על ידי המלך מנואל הראשון בספטמבר 1505 וקבע את בירתו בקוצ'י. ב-1510 הועבר המרכז השלטוני לגואה, אז צורפו למדינה הפורטוגזית גם מלאקה והורמוז.
ב-1752 קיבלה מוזמביק הפורטוגזית מעמד נפרד, ומ-1844 התרכז הממשל הפורטוגזי בהודו רק במלבר (החוף הדרום-מערבי של תת-היבשת ההודית מגואה לקוצ'ין), תוך מתן מעמד נפרד להאחזויות האחרות של פורטוגל באזור, מקאו, מזרח טימור וסולור שבאינדונזיה.
התואר.
בתקופה בה הייתה פורטוגל מונרכיה, הוענק לבני אצולה ששירתו כמושלים בתואר "משנה למלך" (Vice-Rei). הנוהג פסק רשמית ב-1774, אך הוענק לעיתים עד 1835.
הקורפוס ה-64 (ורמאכט)
הקורפוס ה-64 (בגרמנית: LXIV. Armeekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-11 בספטמבר 1942 בשם "קורפוס המילואים ה-64", והועמד תחת פיקוד קרל זקס. ביולי 1944 נאלץ הקורפוס לסגת בתנאים קשים, על מנת שלא יכותר על ידי הכוחות האמריקנים שנחתו בדרום צרפת במבצע דרגון, ב-5 באוגוסט 1944 הפך הקורפוס לקורפוס ה-64, ובספטמבר הוכפף לארמייה ה-19. בנובמבר 1944 לחם הקורפוס בכיס קולמר, ולאחר התמוטטות הכיס נסוג הקורפוס לבאדן. לאחר מכן לחם הקורפוס לחם בקרבות השונים בדרום גרמניה, וב-8 במאי 1945 נכנע לצבא האמריקני.
קורפוס המילואים ה-61 (ורמאכט)
קורפוס המלואים ה-61 (בגרמנית: LXI. Reservekorps) היה קורפוס של הורמאכט במהלך מלחמת העולם השנייה.
היסטוריה.
הקורפוס הוקם ב-15 בספטמבר 1942 בקניגסברג בשם "קורפוס המילואים ה-61", והועמד תחת פיקוד אדגר טייסן. הקורפוס פעל באזור וילנה, וב-21 בפברואר 1944 פורק הקורפוס.
רקוויאם (דיליוס)
הרקוויאם של דיליוס היא יצירה מוזיקלית פרי עטו של המלחין הבריטי פרדריק דיליוס לשני סולנים, מקהלה כפולה ותזמורת. היצירה בוצעה לראשונה בשנת 1922, לאחר מלחמת העולם הראשונה והוקדשה "לכל האמנים הצעירים שנהרגו במלחמה", על אף שדיליוס החל בכתיבתה כבר לפני המלחמה. הרקוויאם של דיליוס איננו רקוויאם ליטוגי, הוא מורכב מטקסט שחובר על ידי המלחין בעזרת ידידו היהודי-גרמני, היינריך סיימון.
הרקוויאם של דיליוס הוא יצירתו הגדולה הפחות ידועה של דיליוס. הוא הוקלט לראשונה רק בשנת 1968 ובוצע רק שבע פעמים בעולם כולו עד שנת 1980.
היסטוריה.