ויקיפדיה הקזחית הושקה ביוני 2002. לוויקיפדיה הקזחית היה קצב צמיחה גבוה ביותר בשנת 2011, כאשר עלתה מ-7,000 ערכים למעל 100,000 בפחות משנה אחת, בעיקר בעקבות הוספת תכנים של האנציקלופדיה הקזחית, ששוחררה תחת רישיון Creative Commons - רישיון שיתוף זהה (CC BY-SA). התרחבות גדולה זו של הוויקיפדיה הקזחית הייתה ביוזמת קרן Wikibilim, ארגון ללא מטרות הרווח בקזחסטן העוזר בפיתוח וקידום תוכן בוויקיפדיה הקזחית. קרן סאמרוק קאזינה, קרן הון הנפט הריבונית של קזחסטן, מימנה את ההרחבה, בסך של 30 מיליון טנגה שאותם בזבזו בשנת 2011 לעורכים בתשלום, דיגיטליזציה, תחזוקה והעברת זכויות יוצרים. בכנס ויקימניה 2011 זכה נשיא קרן Wikibilim, ראואן קנז'קאנולי, בפרס ויקיפד השנה שהוענק לו על ידי מייסד ויקיפדיה ג'ימי ויילס על תרומתו להרחבתה של ויקיפדיה הקזחית.
באפריל 2012, חדשות טנגרי דיווחו כי "ב-2011, קרן הון הנפט הריבונית סאמרוק קאזינה הקצו 204 אלף דולר לפיתוחה של ויקיפדיה הקזחית. בשנה זו, 136 אלף דולר נוספים יוקצו", תוך ציטוט של הודעתה לעיתונות של הקרן. ויילס הודה לממשלה הקזחית על תמיכתה בוויקיפדיה הקזחית בכנס ויקימניה 2012.
ב-26 באוקטובר 2011, ויקיפדיה הקזחית חצתה את סף 100,000 הערכים, ובתחילת 2013 היו בה כבר מעל 200,000 ערכים.
סטטיסטיקה.
נכון לדצמבר 2017, בוויקיפדיה הקזחית כ-220,000 ערכים, 72,000 משתמשים רשומים שמתוכם 316 הם משתמשים פעילים (משתמשים שביצעו מעל עריכה אחת ב-30 הימים האחרונים) ו-16 הם מפעילי מערכת. ויקיפדיה הקזחית מדורגת במקום ה-39 מבחינת כמות הערכים שלה מבין הויקיפדיות בשפות השונות.
הרוב המוחלט של הקוראים בוויקיפדיה הקזחית מגיע מקזחסטן (94.7%).
נכון ל-דצמבר 2017, בוויקיפדיה הקזחית כ-20% מהערכים בשפה טורקית, מה שהופך את ויקיפדיה הקזחית לוויקיפדיה השנייה בגודלה מבחינת כמות הערכים הכתובים בשפה ממשפחת השפות הטורקיות לאחר ויקיפדיה הטורקית, המכילה כ-27% מהערכים הכתובים בטורקית.
יעקב רובין
ברק 338
במבה (עם)
בֶמְבָה (שמות נוספים: Babembe, Beembe, Cuabembe, Wabembe בבמבה, באמבה, קואבמבה, וואבמבה) היא קבוצה אתנית ולשונית הממוקמת בתחומי מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו (אוכלוסייה שמנתה בשנת 1991 כ-252,000 איש), ברפובליקה של קונגו (כ-50,000 איש על פי הערכות) ובמערב טנזניה (כ-360,000 איש על פי הערכות).
אנשי הבמבה יוצרים פסלוני דמויות המכונות "בימבי", המפוסלות באופן ייחודי, אך עם זאת הן דומות מבחינה אומנותית לדמויות שיוצרות קבוצות אחרות בקונגו, כמו דמויות הנקיסי (Nkisi).
מיקום ודמוגרפיה.
אנשי הבמבה מתגוררים בצפון-מזרח הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו ובמערב טנזניה. המסורת שלהם כוללת בתוכה מגוון של מסורות אתניות כגון לגה (Lega), פרה-לגה (pre-Lega), בויו-קונדה (Boyo-Kunda) ובמבה. ניכרת בהם ההשפעה של התהליך המורכב שעברו בבניית ארצם תוך כדי עימותים מפושטים ותחת לחץ כלכלי מצד פולשים אירופיים וסוחרי עבדים.
אנשי הבמבה החיים ברפובליקה הדמוקרטית של קונגו מונים בין 60-80,000 איש, רובם גרים במישורים הממוקמים מצפון לנהר הקונגו וכן גם בחופים של אגם סטנלי. הבמבה קיימו באופן מסורתי קשרים קרובים עם שכניהם הטקה (Teke), והושפעו במידה משמעותית ביותר מממלכת קונגו מבחינה תרבותית ומבחינת המסורות שהתפתחו בקרבם לאורך השנים. בטנזניה, כתוצאה מאובדן תרבותי ולשוני, עברו חלק מאנשי במבה להשתייך לאנשי הסוואהילי (Swahili) והמאנימה (Manyema). אנשי הבמבה של טנזניה מקורם באזור קיגומה (Kigoma), ומשם הם התפרשו לאורך המדינה עד לאי זנזיבר.
היסטוריה.
לבני הבמבה ישנה היסטוריה ייחודית ותרבות מרתקת. שבט במבה היגר לזמביה מממלכת "לובה" (Luba, כיום ידועה כרפובליקה הדומניקנית של קונגו), במהלך הגירת בנטו () שהתקיימה בין המאה ה-15 למאה ה-17. האגדה מספרת כי ראש שבט לובה, מוקלומפה (Mukulumpe), נשא אישה בשם מומביי מוקסה (Mumbi Mukasa) שהייתה חלק משבט ה"קרוקודיל". לאישה היו בנים שברחו מממלכת לובה לאחר מחלוקות ולקחו עמם חסידים. שלושת בניה – קטונגו (Katongo), צ'יטי (Chiti) ונקולו (Nkole), ובתה - צ'ילופיה (Chilufya). אחרי ריב עם אביהם, צ'יטי (Chiti) ונקולו (Nkole) נמלטו מזרחה ואליהם הצטרפו אחיהם למחצה - צ'ימבה (Chimba), קפסה (Kapasa) וקזמבה (Kazembe) ואחותם צ'ילופיה (Chilufya). אחרי המוות של צ'יטי (Chiti) ונקולו (Nkole) בקרב, הבן של צ'ילופיה (Chilufya) הוכתר למלך. בסופו של דבר, בני הבמבה התיישבו במחוז הצפוני-מזרחי של זמביה לאחר שראו תנין מת אשר סימל עבורם אות המבשר טובות, וזאת בשל השתייכותם לשבט הקרוקודיל. הם קראו לבירה נגוונה (Ng'wena). על מנת להרחיב את ממלכתם, פשטו בני הבמבה על אדמותיהם, משאביהם ונשותיהם של שבטים קטנים יותר.
היסטוריונים טוענים כי הסיפור הנ"ל הוא יותר "סיפור מיתולוגי" שמתיר את השליטה לשבט הקרוקודיל מאשר עובדה היסטורית. האגדה כנראה משויכת להגירה של מלכי לובה (Luba) שהתרחשה לפני שנת 1700. לפני ההגירה של המלכים היו ילידים מקומיים שדיברו את שפת הבנטו שייצגה את שפת הChibemba המודרנית. לילידים היו מנהגים תרבותיים וכלכליים דומים לאלו שנמצאו לאחר מכן אצל בני הבמבה. מלכי הלובה (Luba) לא שינו את המנהגים התרבותיים והכלכליים של הילידים המקומיים ואימצו אותם תוך דרישה לשליטה מלכותית ולגיטימית בקרב המקומיים.
האזכור הראשוני בהיסטוריה לבני הבמבה הוא משנת 1798, כשהפורטוגזים ערכו מסע ל-Mwata Kazembe בפיקוד F. J.de Lacerda. הקשר המתועד הראשון בין סוחרים פורטוגזיים למלכי הבמבה התרחש בשנת 1831 כשהתקיים מסע נוסף לMwata Kazembe. תיעוד נוסף, נרשם על ידי טיפו טיפ Tippu Tip, סוחר עבדים סוואהילי, אשר יצר קשר עם בני הבמבה בשנת 1860.
לפני שנת 1840 האיום הגדול ביותר של בני הבמבה הגיע מכיוון ממלכת Mwata Kazembe's Eastern Lunda שמיקומה בעמק Luapula. לאחר מכן, האיום הגיע מכיוון דרום-מזרח, שם שבט פתחו בסדרת קרבות ללא הכרעה, עד שבשנת 1870 התקיים קרב גדול שגרם לNgoni לסגת.
מסחר.
מסחר מקומי של ברזל ומלח היה חשוב לביסוס כוח פוליטי של המלכים, אולם המסחר המשמעותי היה בעבדים, בשנהב ובנחושת. סחר זה התקיים מול הפורטוגזים והסוואהילים בחוף המזרחי והפך את הפוליטיקה הבמבית למרכזית עד שהגיעה לשיאה בשנת 1870.
בין השנים 1880 ל-1890 החל הקולוניאליזם האירופאי. 'הקהילה המיסיונרית של לונדון' ו'האבות הלבנים הקתולים' ( and the Catholic White Fathers) הקימו בסיסים מיסיונרים בגבול ההתיישבות של בני הבמבה. בשנים אלו נחתמו חוזים בין סוכנים של החברה הבריטית הדרום אפריקאית למלכים. האירופאים הרחיבו את הסדק בין המלכים המתחרים של צ'יטימוקולו ) ומוואמבה (Mwamba) והעניין הוביל לירידה בהתנגדות המאורגנת לקולוניאליזם האירופאי. במהלך התקופה הקולוניאלית, אזור המחיה של בני הבמבה הפך לאזור אסטרטגי חשוב למסחר ואספקה בשל מכרות הנחושת שבו. הכוח של מלכי הבמבה נחלש בעקבות הניהול הקולוניאלי, אולם עדיין מלכי במבה מסוימים, כולל צ'יטימוקולו ), שמרו על סמכות תחת המשטר הקולוניאלי.
השתייכות פוליטית.
בני הבמבה תמכו במאבק ה-cha cha cha לעצמאות בהנהגת -UNIP - United National Independence Party. הנשיא הזמבי הראשון, , לא היה בן הבמבה אך גדל והתחנך במדינת הבמבה. התמיכה של בני הבמבה ב-UNIP נדחתה אחרי הדיכוי האכזרי של ה- הפופולרית והתפיסה שמשטר של המפלגה היחידה מפלה את בני הבמבה לטובת השוכנים במזרח. בשנת 1970, התמיכה ב-) UPP) בהנהגת סיימון קפאווה () גדלה. התמיכה של בני הבמבה בממשלה של צ'ילובה () שנבחר בבחירות דמוקרטיות הייתה גבוהה. באזורים האורבניים הנשיא צ'ילובה נחשב לבן במבי אף על פי שהוא מגיע ממחוז ואינו חבר בקבוצת הליבה הבמבית.
מסורות תרבותיות.
הארגון החברתי של הבמבה מבוסס על חלוקה לבתי אב לפי קשרי נישואין, כאשר התא המשפחתי כולל ברוב המקרים שלושה דורות.
המנהיג האחראי על הכפר, כינויו הוא נגה-בולה (Nga-bula), והוא החוליה המקשרת לאבות הקדמונים. ציד נחשב לפעילות העיקרית, ולפני כל יציאה לציד המנהיג נוהג להשתמש בפסלונים שנראים כמו צייד המשחר לטרפו, על-מנת לקרוא לרוחות הקדומות.
הבמבה מאמינים באל יוצר, נזמבי (Nzambi), אך נמנעים מלתאר את דמותו. נזמבי הוא אדון החיים והמוות, במקרה יוצא דופן אחד - אין לנזמבי השפעה אם המוות הוא כתוצאה ממעשה של מכשף = נדוקי (Ndoki), שיכול בעזרת כוחות הקסם שלו "לאכול" את החיים של חברי השבט.
בין האבות הקדמונים לאנשים החיים קיימים קשרים הדוקים: האבות הקדמונים קיבלו מנחות דרך "כהן" שהיה פונה בתפילה אל הפסלונים - קיטבי (Kitebi) או בימבי (Bimbi). אותם פסלונים מקודשים על ידי המכשף. הפסלונים ייצגו את הדמויות האידיאליות של האבות הקדמונים, ולעיתים קרובות מציגים מאפיינים שמגדירים אותם כמרפאים או כציידים. הבמבה נהגו לסגוד לאבות הקדמונים במשך דורות רבים, עוד לפני שהמכשפים התחילו להשתמש בפסלים קסומים.
אנשי הבמבה של טנזניה איבדו את רוב התרבות שלהם, בנוסף השימוש שלהם בשפת הבמבה הולך ופוחת עד כדי כך שרוב הצעירים מתחת לגיל 30 אינם דוברים את שפת אמם, אלא משתמשם בשפה הסוואהילית ומאמצים את התרבות הסוואהילית גם כן.
בני הבמבה מאמינים באופן מסורתי בקיומו של אל עליון אחד, Leza. הוא חי בשמיים ואינו עוסק בבעיות של חיי היומיום. הוא כל-יכול ושולט על דברים כמו רעמים ופריון, וכמו כן, הוא מקור כוח הקסם.