עומר פרץ (נולד ב-26 בינואר 1986) הוא כדורגלן עבר ישראלי, וכיום מאמן קבוצת הפועל כפר סבא.
קריירה כשחקן.
עומר פרץ, בנו של כדורגלן העבר ויקי פרץ ובן דודו של הכדורגלן תמיר כהן, החל לשחק כדורגל במחלקות הנוער של מכבי תל אביב והפועל תל אביב, ובגיל 15 עבר לקבוצת הנוער של המועדון הצרפתי שטרסבורג, בו אביו שיחק בעבר. בסיום עונת נאלץ פרץ לעזוב את שטרסבורג ולחזור לישראל בשל גיוסו לצה"ל.
לקראת עונת 2005/2006 עבר פרץ להפועל תל אביב, וערך את הופעת הבכורה שלו במסגרת גביע הטוטו, מול בית"ר ירושלים. את שער הבכורה שלו בקבוצה, גם כן במסגרת גביע הטוטו, כבש פרץ מול קבוצת הפועל פתח תקווה. בתום העונה זכה עם הקבוצה בגביע המדינה, לאחר שהוסיף שער ברבע גמר הגביע מול הכח עמידר רמת גן, ובסך הכל כבש במדי הפועל תל אביב 5 שערים בכל המסגרות.
בעונה שלאחר מכן הצטרף פרץ למכבי תל אביב, בה שימש אביו, ויקי פרץ, כעוזר המאמן. לאחר שתי עונות במדי מכבי תל אביב עבר פרץ בהשאלה לקבוצת הפועל קריית שמונה. פרץ ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה מול קבוצת מוגרן המונטנגרית במסגרת הסיבוב המוקדם של גביע אופ"א, ואף כבש במשחק שער. בסיום עונת 2008/2009 ירדה קריית שמונה לליגת המשנה, ופרץ החליט לעזוב את הקבוצה.
לקראת עונת 2009/2010 עבר פרץ בהשאלה לקבוצת הפועל רמת גן, העולה החדשה לליגת העל, וכבש את שער הבכורה שלו בקבוצה מול מכבי נתניה במשחק בו עלה כמחליף וכבש צמד. באותו משחק, קרע פרץ את הרצועה הצולבת בברכו, ובכך סיים את העונה. לקראת עונת 2010/2011 הצטרף פרץ לקבוצת מכבי הרצליה מהליגה הלאומית, ממנה שוחרר בתום העונה לאחר שהבקיע 3 שערי ליגה. בעונת 2011/2012 שיחק פרץ בקבוצת סקציה נס ציונה.
לקראת עונת 2012/2013 חזר פרץ לליגת העל, וחתם במכבי נתניה. ב-26 בינואר 2013, יום הולדתו ה-27, כבש את שער הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 1–1 עם הפועל רמת גן, ובתום העונה ירד עם הקבוצה לליגה הלאומית. בעונת 2013/2014 הגיע עם הקבוצה לגמר גביע המדינה, והעפיל עמה בחזרה לליגת העל.
באוקטובר 2015 קרע פרץ את הרצועה הצולבת במהלך משחק מול בני יהודה, פציעה שבעקבותיה פרש ממשחק פעיל.
קריירה כמאמן.
במרץ 2016, לאחר שמאמן מכבי נתניה מנחם קורצקי התפטר מהקבוצה, מונה פרץ למאמן הקבוצה עד סוף העונה והיה למאמנה החמישי בעונה זו, אשר בסופה ירדה לליגה הלאומית.
לקראת עונת מונה פרץ למאמן קבוצת הנוער של הפועל רמת גן.
בקיץ 2017 מונה למאמן קבוצת הנוער של הפועל תל אביב. בתחילת עונת 2017/2018 שימש גם כעוזרו של מוטי איוניר, מאמן הקבוצה הבוגרת, ולאחר פיטוריו של איוניר שימש פרץ כמאמן זמני במשחק מול הפועל קטמון, עד למינויו של קובי רפואה כמאמן הקבוצה.
ב-6 ביוני 2018 מונה פרץ למאמן הכח עמידר רמת גן מליגה א'.
ב-24 ביוני 2019 פרץ מונה למאמן הפועל כפר שלם מליגה א', ועלה עם הקבוצה לליגה הלאומית לאחר שעונת 2019/2020 בליגות הנמוכות הופסקה בעקבות מגפת הקורונה..
ב-18 ביוני 2020 מונה למאמן הפועל ראשון לציון מהליגה הלאומית.
בעונת 2020/2021 מונה בשנית למאמנה של הפועל כפר שלם.
ב-31 במאי 2022 מונה למאמן הפועל כפר סבא.
תאוריית הבחירה הציבורית
תאוריית הבחירה הציבורית היא ענף של הכלכלה העוסק בחקר הליכי קבלת החלטות אצל מצביעים, פוליטיקאים ועובדי ציבור, מהפרספקטיבה של התאוריה הכלכלית.
הבסיס לתאוריה.
בטרם נהגתה התאוריה היה מקובל לראות בממשלה כגוף בעל שליטה ובעל מידע מושלם בתחומי פעולתו, וחשוב מכך, כבעלת כוונות טהורות להיטיב עם החברה, גישה שהכלכלן דייוויד פרידמן כינה "האל הביורוקרט". התאוריה טוענת מנגד שיש לקחת בחשבון כי בירוקרטים, פוליטיקאים ופקידים הם אך אנושיים, ולעיתים עומדים בפני אפשרויות הגורמות להם להסיק מסקנות המביאות אותם לכלל פעולה המפיקה תוצאות בלתי יעילות. מכיוון שההנחה הבסיסית של התאוריה היא כי אנשים הם יצורים רציונליים החפצים בטובת עצמם, נראה כי ניתוח כלכלי של תהליכי קבלת ההחלטות הפוליטיים יוכל לגלות נטיות חוזרות על עצמן ולחשוף את הגורמים לאי יעילותן של ממשלות והליכים.
התאורטיקנים של הבחירה הציבורית מתמקדים בשאלה איזו מדיניות תיטה ממשלה ליישם במצב פוליטי נתון, ולא בשאלה איזו מדיניות תביא לתוצאה רצויה חברתית אם אכן תיושם.
טענות.
אחת הטענות העיקריות העומדות בבסיס תאוריית הבחירה הציבורית היא שבדמוקרטיה מדיניות נבונה של הממשלה היא מצרך שאינו מסופק לציבור, בגלל הבורות הרציונלית של הבוחרים (בורות רציונלית היא מושג המתאר מצב שבו עלות השגת מידע לגבי נושא מסוים עולה על התועלת שבהשגתו). כל בוחר עומד בפני סיכוי זעיר ביותר שהצבעתו תשנה את תוצאות הבחירות, והשגת מידע רלוונטי הנדרש לקבלת החלטה מושכלת באשר להצבעה דורשת מאמץ רב. לפיכך, ההחלטה הרציונלית של כל בוחר צריכה להיות שלא להתייחס לפוליטיקה, ואף להימנע מהצבעה. החוקרים התומכים בתאוריות הבחירה הרציונלית טוענים כי דבר זה מסביר את חוסר הידע המופגן של אזרחים רבים בדמוקרטיות מודרניות, ואת שיעור ההצבעה הנמוך.
בעוד שהחלטות ממשל נבונות הן מצרך ציבורי נדרש עבור רוב הבוחרים, קיים מגוון של קבוצות לחץ שונות שלהן מניעים חזקים לשנות החלטות אלו על מנת ליישם החלטות וקווי מדיניות שייטיבו עם הציבור או הקבוצה שאותו הן מייצגות על חשבון טובתו של הציבור באופן כללי. כך, למשל, לובי של יצרני הסוכר יכול ליצור סובסידיה בלתי נדרשת לייצור סוכר, ועלות סובסידיה בלתי יעילה זו מתפרסת באופן שווה על כל האזרחים, וכמעט אינה מורגשת, בעוד שמספר מועט של יצרני סוכר נהנה ממנה ומקבל טובת הנאה משמעותית, וכך מקבל אף מניע חזק להמשיך בפעילותו הפוליטית לקבלת סובסידיות נוספות. רוב המצביעים אינם מודעים לכל העניין בשל תופעת הבורות הרציונלית. לפיכך, הוגי התאוריה סבורים כי מספר רב של אנשים בעלי אינטרסים מיוחדים יוכלו ליצור לחץ ולקדם מדיניות בלתי יעילה.
כאשר מוסיפים לכך את האינטרס של הפקידים עצמם לקבל תוספת תקציב לפעולתם, ולקדם את העניין שעליו הם מופקדים, אף מעבר לטובת הציבור הכללית, נראה כי הוגי הבחירה הציבורית סבורים שהתערבות המדינה בענייני הכלכלה יוצרת לרוב פעולה בלתי יעילה, אליה הם מתייחסים כ"כשל ממשלתי", מונח המקביל בהגותם למונח הכלכלי "כשל שוק".
אנשים ומוסדות.
שלושת המחקרים הללו נחשבים לבסיסה של תאוריית הבחירה הציבורית.
הכלכלן ג'יימס מ. ביוקנן זכה בפרס נובל לכלכלה על עבודתו בנושא תאוריית הבחירה הציבורית בשנת 1986. הוא נחשב אחד מאבות התאוריה, יחד עם גורדון טולוק.
ביקורת.
מבקר חריף של השימוש המקובל בתאוריה הוא הכלכלן אמרטיה סן, חתן פרס נובל לכלכלה, אשר לדעתו משתמשים בה לרוב באופן בלתי הולם, תוך התייחסות לא נאותה לפוליטיקאים ולפקידי ממשלה כאילו פעולתם נובעת רק משיקולים של אינטרס עצמי.
האבסורד בתאוריה מתואר על ידי סן בתרחיש הבא, המציג יישום קיצוני של הנחת היסוד שבני אדם פועלים אך ורק משיקולים אלו:
מבקר נוסף של התאוריה הוא דונלד ויטמן, מחבר "המיתוס של הכשל הדמוקרטי". ויטמן אינו מתנגד לגישה הכלכלית הבסיסית לבעיות של קבלת החלטות, אך הוא מטיל ספק בתקפות ההנחות הבסיסיות שעליהן נשענת התאוריה, כבורותם של הבוחרים והיעדר תחרות בשוק הפוליטי. מסקנתו של ויטמן היא כי השוק הפוליטי עובד במציאות ברמת יעילות השווה לשוק הכלכלי, ושהבחירה הציבורית אינה מהווה אתגר משמעותי למושגי הבסיס של הדמוקרטיה.
בספרם "הפתולוגיות של הבחירה הרציונלית" קובעים מדעני המדינה דונלד גרין ואיאן שפירו כי יישומה של התאוריה למדע המדינה היה ברובו פתולוגי, והתבסס על מחקרים שגויים.
בתחומים אחרים, כמו הסוציולוגיה, תאוריית הבחירה הציבורית בוטלה על ידי חוקרים מובילים כתאוריה המנסה ליישם שלא כהלכה את עקרונות הכלכלה על תחום שבו אין לכלכלנים שליטה. למשל, הסוציולוג לארס אודהן בספרו "הגבולות של הבחירה הציבורית: ביקורת סוציולוגית על התאוריה הכלכלית של מדע המדינה" מתייחס לתהליך כ"אימפריאליזם כלכלי".
מכיוון שמסקנות הוגי התאוריה נוטות להפחית בערכו של הליך קבלת ההחלטות הדמוקרטי, התאוריה קושרה באופן מסורתי עם התומכים בממשלות קטנות ובשוק חופשי, כגון שמרנים, ליברלים וליברטריאנים. יוצאי דופן כמנסור אולסון תמכו בממשלות חזקות המגבילות את חופש השדולה הפוליטית.
נבחרת גרמניה בכדורגל נשים
נבחרת כדורגל הנשים של גרמניה היא נבחרת כדורגל הנשים הלאומית של גרמניה. הנבחרת מנוהלת על ידי התאחדות הכדורגל הגרמנית.
נבחרת זו נחשבת לאחת מנבחרות הנשים הטובות בעולם והיא זכתה פעמיים בגביע העולם בשנת 2003 ו-2007. הנבחרת גם זכתה בכל ששת הטורנירים האחרונים של אליפות אירופה ובסך הכל ב-8 אליפויות אירופה ובגביע העולם עד גיל 20 ב-2004 ופעמיים בגביע אלגארבה. באולימפיאדת ריו דה ז'ניירו (2016) זכתה הנבחרת במקום הראשון ובמדליית זהב.
סטטיסטיקות ונתונים.
נכון ל-19 בספטמבר 2012. השחקניות המודגשות עדיין פעילות בקבוצותיהן.
א-סנארה (עיתון)
אַ-סִּנַארַה (בערבית: الصنارة, בתעתיק מדויק: אלצנארה, נהגה לעיתים גם אַ-סּוֹנַארַה) הוא שבועון ערבי ישראלי. מערכת העיתון יושבת בנצרת, והוא מופץ בכל רחבי ישראל וגם בירדן.