פינקי והמוח הם שני עכברי מעבדה מהונדסים גנטית, דבר שהקנה להם אינטליגנציה ברמה אנושית ויכולת דיבור. מוח הוא עכבר גאון וחמור סבר שרוצה להשתלט על העולם ופינקי הוא עכבר עליז וטיפש, דמות מצחיקה ולא רצינית. הם גרים בכלוב במעבדות המחקר של אקמי (Acme). בכל פרק למוח יש תוכנית חדשה לשניהם (שהוא הולך להוביל) להשתלטות על העולם, אשר מסתיימת תמיד בכישלון, לעיתים קרובות בגלל פינקי הטיפש והלא רציני. כמו רוב הפרקים של אנימאניקס, פרקים רבים הם פרודיות על נושא מסוים, בדרך כלל סרט. הסדרה נחשבת ליותר הומורסטית, סאטירית ופרועה מ-"אנימניאקס" ומיועדת לצעירים ולמבוגרים.
משפט המפתח המפורסם של הסדרה הוא: "תגיד, מוח, מה אתה רוצה לעשות הלילה?" -"מה שאנחנו עושים בכל לילה, פינקי, מנסים להשתלט על העולם!".
גם הקריאות חסרות המשמעות של פינקי, כגון "נארף", "זורט" ו"אגד", מזוהות עם הסדרה.
על בסיס "פינקי והמוח" נוצרה סדרת המשך בשם "פינקי, מירה והמוח" המצרפת את דמותה של מירה (Elmyra באנגלית) מ"עלילות טייני טון". הסדרה שודרה בשנים 1998–1999, וירדה לאחר העונה הראשונה בשל בעיות תקציב.
דמויותיהם של פינקי והמוח חזרו להופיע בשנת 2020 בגרסה המחודשת של "אנימניאקס".
אטומיזם
Speak &amp; Spell
Speak &amp; Spell הוא אלבום הבכורה של להקת הסינת' פופ הבריטית, דפש מוד, שיצא באוקטובר 1981.
זהו האלבום היחיד שבו וינס קלארק הוא חבר בלהקה. מעט אחרי יציאת האלבום, עזב קלארק את הלהקה לטובת הלהקות יאזו (Yazoo) ואירייז'ר (Erasure).
זאת הסיבה שהאלבום נשמע שונה במעט משאר האלבומים של הלהקה. עם עזיבת קלארק, מרטין גור הפך להיות כותב השירים הראשי של הלהקה (גור כתב רק 2 שירים באלבום זה, בעוד שבשאר האלבומים הוא כותב את כל או רוב השירים).
האלבום הגיע למקומות 10 ו-192 למצעדי האלבומים בבריטניה ובארצות הברית (בהתאמה).
יולנדה באלאש
יולנדה באלאש (ברומנית: Iolanda Balaş, בהונגרית: Balázs Jolán; 12 בדצמבר 1936 - 11 במרץ 2016) הייתה קופצת לגובה רומנית (ממוצא הונגרי). הייתה פעמיים ברציפות אלופה אולימפית (רומא 1960 וטוקיו 1964), פעמיים ברציפות אלופת אירופה (סטוקהולם 1958 ובלגרד 1962), פעמיים ברציפות אלופת אוניברסיאדה (טורינו 1959 וסופיה 1961) ושיאנית עולם בקפיצה לגובה. נחשבת לאחת הקופצות לגובה הטובות בכל הזמנים.
ביוגרפיה.
באלאש נולדה בטימישוארה, רומניה.
ב-14 ביולי 1956 שברה לראשונה באלאש את השיא העולמי והעמידה אותו על 1.75 מטר. במשך חמש שנים שיפרה את שיאה העולמי עוד 13 פעמים והעמידה אותו לבסוף, ב-16 ביולי 1961, בתחרות בסופיה, על תוצאה של 1.91 מטר. שליטתה בקפיצה לגובה לנשים הייתה מוחלטת. בין השנים 1956 ו-1967 ניצחה ברציפות ב-150 תחרויות ובעת שקבעה את שיאה העולמי האחרון ב-1961, התוצאה הטובה ביותר שהושגה עד אז על ידי קופצת אחרת הייתה נמוכה ב-7 סנטימטר. שיאה העולמי החזיק מעמד 10 שנים ונשבר על ידי הקופצת האוסטרית אילונה גוזנבאואר ב-1971 (1.92 מטר).
באולימפיאדת מלבורן (1956), בעת שהחזיקה כבר בשיא העולמי, היא סיימה רק במקום החמישי (הפסדה האחרון לפני רצף הניצחונות). באולימפיאדת רומא (1960) היא כבר זכתה במדליית הזהב בשיא אולימפי חדש של 1.85 מטר, בהפרש של 14 ס"מ מהמקום השני ושחזרה את ניצחונה גם באולימפיאדת טוקיו (1964) בשיא אולימפי חדש של 1.90 מטר, בהפרש של 10 ס"מ מהמקום השני.
באלאש התנשאה לגובה של 1.85 מטר והייתה בעלת רגליים ארוכות במיוחד אותן ניצלה לסגנונה הייחודי שהיה סגנון מספרת משופר .
בשנים 1988–2005 הייתה באלאש נשיאת הפדרציה הרומנית לאתלטיקה.
חלווה
חלווה היא ממתק מוצק המבוסס על שומן מן הצומח ועל סוכר. יש סוגים רבים של חלווה. בישראל פופולרית החלווה המבוססת על שמן מטחינת שומשום גולמית. לחלווה מספר מקורות גאוגרפיים, החל מפקיסטן ומאיראן ועד בלארוס ואוקראינה. בטורקיה היא נחשבת למאכל לאומי.
המילה חלווה הגיעה לעברית וללשונות רבות אחרות מן הערבית, ופירושה "ממתק", מן حُلْو (מתוק). כדי לציין את החלווה ולהבדילה משאר הממתקים משתמשים דוברי הערבית בשם המלא حَلاوَة طَحِينِيَّة - "ממתק טחון".
תהליך הייצור.
יצור החלווה מתחיל בקילוף גרגרי השומשום, קלייתם וטחינתם לטחינה גולמית. לאחר מכן יש לערבב את הטחינה יחד עם סירופ גלוקוז, סוכר ולעיתים גם תמצית שורש בורית רפואית, בטמפרטורה של 120 מעלות צלזיוס תוך כדי ערבול רב כיווני. בתעשייה קיימים מתקני ייצור גדולים לשימוש זה, אך ניתן לייצר חלווה באופן ידני-מסורתי. לאחר הבישול יוצקים את החלווה לתבניות ולאחר הקירור מתקבל גוש חלווה. במהלך הלישה ניתן להוסיף לחלווה רכיבים כגון פיסטוק, שקדים וקקאו.
PSG1 (בראשי תיבות: Präzisions-Scharfschützen-Gewehr; מגרמנית: רובה צלפים מדויק) הוא רובה צלפים גרמני חצי-אוטומטי תוצרת הקלר וקוך.
רובה זה מבוקש בארצות רבות לרבות בארצות הברית וארצות מערב אירופה. אף-על-פי שלרוב היחידות בישראל אין כלי נשק מתוצרת הקלר וקוך, ליחידות המיוחדות של ישראל (כגון: סיירת מטכ"ל, שלדג ושייטת 13) יש מספר פריטים מנשק זה.
היסטוריה.
טוענים שרובה זה פותח כתגובה לטבח הספורטאים באולימפיאדת מינכן בקיץ 1972. משטרת מערב גרמניה לא הצליחה לתקוף את הטרוריסטים מהר מספיק ולהציל את בני הערובה. על חברת הקלר וקוך הוטל לפתח רובה חצי-אוטומטי מדויק, בעל תכולת כדורים גבוהה, לשימוש צבאי ומשטרתי, ובפרט ללוחמה בטרור. המוניטין הארוך של רובה זה כנשק אמין ובעל ביצועים גבוהים, משייך אותו בדרך כלל ליחידות עלית שונות. מספר כלים בודדים של רובה זה נמצאים בשימוש יחידות העלית של צה"ל.
תכונות.
תכונה ייחודית של הרובה, היא שתרמיל הכדור נפלט לאחר הירי בעוצמה עזה, ומגיע לעיתים עד למרחק של 10 מטר. עובדה זו מגבילה את השימוש ברובה לשימושים של צלפים צבאיים, מכיוון שעקב כך עמדת הירי עלולה להחשף.
אולדרני
אולדרני (באנגלית: Alderney בצרפתית: Aurigny באורנייזית: Aoeur'gny) הוא הצפוני באיי התעלה. האי מהווה מושבת כתר של בריטניה וחלק מהביליוויק של גרנזי.
האי אולדרני הוא השלישי בגודלו באיי התעלה. אורכו 5 ק"מ ורוחבו 3 ק"מ. האי ממוקם 16 ק"מ מערבית לנורמנדי שבצרפת, 32 ק"מ צפונית לגרנזי, ו-96 ק"מ מחופי אנגליה. בשל מבנה התעלה האנגלית האי הוא הקרוב ביותר הן לצרפת והן לאנגליה מבין איי התעלה.
באי מתגוררים כ- 2,400 תושבים המכונים לאפאן ("lapins"), שפנים בצרפתית.
מקור השם.
מקור השם אינו ברור. בלטינית נקרא האי בשם "רידונה" ("Riduna") ועל כן גם היום, אף כי לעיתים נדירות, מכונים תושבי האי רידוניאנים ("Ridunian"). ייתכן וקיים בלבול בשמות (בשל חוסר דיוק בתיאור המקומות מהתקופה הרומית, והכוונה בשם רידונה היא לאי טאטיהו ואילו אולדרני הוא בעצם האי שהיה מכונה בלטינית "סרמיה" ("Sarmia").
השם אולדרני ("Alderney"/"Aurigny") הוא שם גרמני או קלטי - וייתכן שמדובר בשימוש במילה הנורדית "Adreni" או "Alrene" שמשמעה "האי ליד החוף". ייתכן שמקור השם במילים הנורדיות "אלדה" ("alda") שמשמעה גל גבוה (גל מסוג "סוול"), "רינה" ("renna") שמשמעה "זרם חזק" ו- "אוי" או "אי" ("oy" או "ey") שמשמעה אי.
היסטוריה.
בדומה לשאר איי התעלה, אולדרני נוצרה בסוף התקופה הנאוליטית כשמפלס מי הים הצפוני עלה ונוצרה התעלה האנגלית.
בשנת 1204 החליטו תושבי האי על נאמנותם לשליט האנגלי (שהיה אז דוכס נורמנדי) ולא לשליט הצרפתי. מאז החלטה זו היה האי תחת שליטה אנגלית אולם לא התרחשו בו אירועים בעלי חשיבות עד ההחלטה לבצר את האי במאה ה-19, ולהקים באי נמל אסטרטגי בקרבת צרפת.
בעקבות החלטה זו הובאו לאי מספר רב של פועלים אנגליים ואירים שעסקו בבניין הביצורים והוצב באי כוח צבאי אנגלי. הגירה זו הביאה לאנגליקניזציה של התרבות המקומית.
הנמל מעולם לא הושלם - למעט שובר הגלים שתוכנן על ידי המהנדס ג'יימס וואקר.
מושלי האי ירשו את תפקידם עד שנת 1825 בה המושל ג'ון לה מסורייר ויתר על תפקידו, והאי הפך למדינה.
במלחמת העולם השנייה נכבש האי על ידי גרמניה הנאצית, אולם מספר ימים לפני הפלישה פונו כמעט כל תושבי האי (נותרו רק 2% מהתושבים). הגרמנים בנו את מחנות הריכוז אולדרני על האי. כל מחנה ריכוז כונה בשם אחד מאיי פריזיה: "נורדרני" ("Norderney") שהיה ממוקם בקרבת סאי (Saye), "בורקום" ("Borkum") בפלאט סאלין (Platte Saline), "זילט" ("Sylt") בלה פולר (La Foulère) ו"הליגולנד" ("Heligoland").
הגרמנים שיכנו במחנות אלה שבויים ועובדי כפייה וכפו עליהם לבנות בונקרים וביצורים ברחבי האי.
בשנת 1942 מחנה נורדרני בו שוכנו שבויי מלחמה רוסים ופולנים, ומחנה זילט בו שוכנו יהודים הועברו לשליטת ה-אס אס, והיו תחת פיקודו של האופטשטורמפירר מקס ליסט. בתקופה בה ליסט שלט במחנות 700 אסירים הוצאו להורג. בשנת 1944 נסגרו המחנות והאסירים שנותרו בחיים הועברו לגרמניה. הקצין הגרמני שפיקד על המחנות לאחר סגירתם - אוברסט שוואלם (Oberst Schwalm) דאג לשרוף את המחנות ולהשמיד את כל התיעוד שהיה באי באשר לתפקידם ולמה שאירע בהם.
האי שוחרר על ידי בעלות הברית ב-16 במאי 1945.
המחנה של החיילים הגרמנים באולדרני נכנע שבוע לאחר כניעת החיילים ביתרת איי התעלה והיה חיל המצב האחרון באירופה שנכנע לבעלות הברית. תושבי האי שבו לאי בדצמבר 1945.
בשנתיים שלאחר תום מלחמת העולם היה האי חווה קיבוצית - העובדים קיבלו משכורות מרווחי החווה, וביתרת הרווחים נעשה שימוש לשיקום האי.