בסתיו 1849 הגיע לפילדלפיה הסופר והמבקר ריצ'רד הנרי דנה, האב (Richard Henry Dana, Sr) והרצה על זכויות נשים. על בסיס התנ"ך וטקסטים קלאסיים הוא ביטל הרעיון של שוויון זכויות לנשים וטען שהוא מגוחך ואף מסוכן לחברה. מוט הקשיבה להרצאתו של דנה בצער רב וביקשה להגיב לדבריו. שבועיים מאוחר יותר היא הרצתה לפני אולם מלא וענתה לדנה לכל אחד מטיעוניו. ההרצאה של מוט, "Discourse on Woman," הודפסה והופצה בקבוצות מקומיות שפעלו למען זכויות נשים.
האגודה האמריקאית לשוויון זכויות.
במאי 1866 בכינוס ה-11 של National Woman’s Rights Convention הוקמה האגודה האמריקאית לשוויון זכויות. האגודה הוקמה על ידי מוט, סטנטון וסוזן ב. אנתוני, מתוך מטרה להבטיח את שוויון הזכויות, בייחוד את זכות הבחירה, לכל אזרח ארצות הברית ללא הבדל גזע, צבע או מין. האיגוד בחר במוט כנשיאתו הראשונה. ב-1869 האגודה שלחה מכתב לקונגרס והציעה להסיר את המילה "גבר" מההצעה לתיקון ה-14 לחוקת ארצות הברית. הקמפיין למען זכות ההצבעה לגברים שחורים צבר תאוצה והחל לגרום לפילוג בתוך האגודה. סטנטון ואנתוני טענו כי יש לתת לנשים לבנות משכילות זכות הצבעה לפני שנותנים לגברים שחורים. ב-1868 מוט התפטרה מתפקיד נשיאת האגודה האמריקאית לשוויון זכויות בעקבות חילוקי הדעות בין הפעילים למען זכות ההצבעה לגברים שחורים לפעילות למען זכות הצבעה לנשים. מוט גם ניסתה לפשר בין שני ארגוני הנשים שהוקמו בעקבות הפילוג האידאולוגי בתנועה למען זכות הבחירה: האגודה הלאומית למען זכות הבחירה לנשים (NWSA -The National Woman Suffrage Association) שהוקמה על ידי אנתוני, סטנטון ואחרות ו"האגודה האמריקנית לזכות הבחירה לנשים" (The American Woman Suffrage Association) שהוקמה על ידי ג'וליה וורד האו, לוסי סטון ואחרות. מוט האמינה בזכות הצבעה אוניברסלית ובחרה להפסיק להיות מעורבת בפעילות זו.
לוקרישיה מוט דיברה לעיתים קרובות על החשיבות בקידום משולב של הרפורמות השונות שדגלה בהן. היא תמכה בפיתוח היכולות הרוחניות של הנשים ובכניסתן לתפקידים מקצועיים, וקידמה רפורמה בחוקים שפגעו בזכויות קניין, חינוך שוויני ועוד. חסימת האפשרות של נשים להצביע, כך טענה, הוא רק אחד הקשיים רבים שנשים צריכות להתמודד איתן. מוט הקדישה את זמנה להשגת שוויון לכלל אוכלוסיית המיעוטים ילידים אמריקאים, נשים, עבדים חופשיים. מתוך אמונתה הדתית, היא אמינה שיש להוביל רפורמות לשינוי העוול בעולם.
חיים אישיים.
ללוקרישיה וג'יימס מוט נולדו שישה ילדים. הילד שני, תומאס מוט, נפטר בגיל שנתיים. מות בנה העמיק את רוחניותה. ב-1857 משפחת מוט עברה מפילדלפיה לצ'לטנהאם, פנסילבניה לחווה רחבת ידיים. מוט התגוררה בחווה עד יום מותה. גם בית החווה היה מקום מפלט לעבדים נמלטים. בגיל 85 היא דיברה לפני קהל בפעם האחרונה, ביום השנה ה-30 לוועידת סנקה פולס.
לוקרישיה מוט נפטרה ב-11 בנובמבר 1880 מדלקת ריאות בביתה, מוקפת בילדיה ונכדיה. היא נקברה בבית הקברות הקוויקרי בצפון פילדלפיה.
ליאן וילדאו
ליאן וילדאו (נולד ב-6 בפברואר 1981) הוא עיתונאי, שדרן ומגיש ספורט וחדשות ברדיו ובטלוויזיה.
ביוגרפיה.
וילדאו החל את דרכו המקצועית בשנת 1998 כמפיק ספורט ברדיו דרום. בשנת 2003, אחרי שירותו הצבאי, הצטרף ככתב למקומון "זמן הנגב", מרשת מקומוני מעריב. בשנת 2006 מונה לעורך מדור הספורט של העיתון.
בשנת 2005 חזר לרדיו דרום כשדר, עורך ומגיש.
בשנת 2008 עבר לטלוויזיה והצטרף לרשות השידור ככתב בחדשות המקומיות בדרום. בהמשך גם הגיש את המהדורה.
בשנים 2008–2011 שימש שדר קווים בשידורי הכדורגל של צ'רלטון.
בשנת 2011 גויס לחטיבת החדשות של הערוץ הראשון ועסק בשלל תפקידים: כתב מהדורת מבט, עורך ומגיש משדרי חדשות ושדר ספורט. בין היתר היה שליח הערוץ במשחקים האולימפיים בלונדון 2012, אליפות העולם בשחייה בברצלונה 2013 והמשחקים הפאראלימפיים בריו דה-ז'ניירו 2016
במקביל, שידר והגיש ברשת ב' בתוכניות שירים ושערים וזה ברשת.
בשנת 2017, עם סגירת רשות השידור, הצטרף לתאגיד השידור הישראלי והגיש בצוותא עם שרון פרי את תוכנית הספורט היומית בכאן ב'.
בשנת 2018 היה שליח "כאן" למונדיאל ברוסיה ושידר ברדיו את משחקי חצי הגמר וגמר גביע העולם.
במאי 2019 היה שליח רשת ב' למצעד החיים בפולין. בספטמבר 2019 היה העיתונאי הישראלי היחיד שנכנס לקטאר וסיקר משם את אליפות העולם באתלטיקה ואת המשלחת הישראלית בדוחא.
בשנת 2021 סיקר עבור "כאן חדשות" את המשחקים הפראלימפיים בטוקיו.
כיום מגיש את התוכנית "כאן ספורט" לסיכום אירועי השבוע, את פינות הספורט היומיות ב"הבוקר הזה" ו"בחצי היום" ואת התכנית "כאן דרום".
על החובות
De Officiis (מילולית: על החובות או על המחויבויות) הוא מסה מאת מרקוס טוליוס קיקרו המחולקת לשלושה ספרים, בה הרחיב קיקרו את התפיסה של הדרך הטובה ביותר לחיות, להתנהג ולשמור על מחויבויות מוסריות.
מקור.
"על החובות" נכתב באוקטובר–נובמבר 44 לפנה"ס, בארבעה שבועות, בשנת חייו האחרונה של קיקרו, כשזה היה בן 62. קיקרו היה בעת זו פעיל בפוליטיקה וניסה לעצור את הכוחות המהפכניים מלהשתלט על הרפובליקה הרומית. למרות מאמציו, המערכת הרפובליקנית כשלה גם לאחר רצח יוליוס קיסר, וקיקרו עצמו נרצח או התאבד זמן קצר לאחר מכן.
החיבור נכתב בצורה של מכתב לבנו, שנשא אותו שם, בן אשר למד פילוסופיה באתונה. לפי אופן כתיבתו, סביר להניח כי קיקרו כתב כשהוא מראש מכוון לקהל רחב יותר. החיבור פורסם לאחר מותו של קיקרו.
"על החובות "אופיין כניסיון להגדיר את האידיאלים של התנהגות הציבור. החיבור מבקר את הדיקטטור יוליוס קיסר ואת מוסד הדיקטטורה באופן עקרוני.
תוכן.
למרות שקיקרו היה מושפע מהאסכולות האקדמית, הפריפטטית, והסטואית של הפילוסופיה היוונית, עבודה זו מראה בעיקר את השפעתו של הפילוסוף הסטואי פנאטיוס . החיבור דן בשאלות "מהו מכובד?" (הספר הראשון מבין השלושה), "מהו רצוי, או לטובתו של האדם?" (הספר השני מבין השלושה), ומה לעשות כאשר המכובד והרצוי מתנגשים (הספר השלישי). קיקרו אומר שהמכובד והרצוי זהים, ורק לכאורה הם בקונפליקט. לפי מייקל גרנט, "קיקרו עצמו חשב חיבור לצוואתו הרוחנית וליצירת המופת שלו."
קיקרו טוען כי היעדר זכויות פוליטיות משחית את המידות המוסריות. קיקרו דן בחוק הטבע שלטענתו חל גם על בני האדם והאלים כאחד.
קיקרו הפציר בבנו מרקוס לעקוב אחר הטבע והתבונה, כמו גם הפוליטיקה, והזהיר מפני עונג ועצלות. קיקרו מסתמך על אנקדוטות הרבה יותר מאשר בעבודות אחרות שלו, והמאמר נכתב בצורה יותר נינוחה ובסגנון פורמלי פחות מאשר כתביו האחרים, אולי עקב כך שכתב חיבור זה במהירות. כמו הסאטירות של יובנאל , "על החובות" מתייחס לעיתים קרובות לאקטואליה.
מורשת.
מורשתו של החיבור עמוקה. חיבור זה אמנם אינו נוצרי, אך אמברוזיוס הקדוש הכריז כבר ב-390 שלגיטימי עבור הכנסייה להשתמש בחיבור זה (יחד עם כל שאר כתביהם של קיקרו והפילוסוף הרומי סנקה). חיבור זה הפך לסמכות מוסרית בימי הביניים. אבות הכנסייה, אוגוסטינוס הקדוש, הירונימוס ותומאס אקווינאס, הכירו חיבור זה. להמחשת חשיבותו, כ-700 עותקים בכתב יד נמצאו בספריות שונות עוד לפני המצאת הדפוס. רק מספרו של מומחה הדקדוק הלטיני פריסקיאן  נותרו יותר עותקים בכתב יד (כ-900 עותקים עליהם ידוע). בעקבות המצאת הדפוס, "על החובות "היה הספר השלישי שהודפס אחרי התנ"ך של גוטנברג וספר הדקדוק "Ars Minor" של אאליוס דונאטוס , שהיה הספר המודפס הראשון.
פטררקה, אבי ההומניזם ומנהיג התחייה של הלימודים הקלאסיים, העלה על נס את קיקרו. כמה מיצירותיו בנויות על פי התפיסה של "על החובות". ההומניסט הקתולי ארסמוס פרסם מהדורה של "על החובות "בפריז ב-1501. ההתלהבות מחיבור מוסרי זה התבטאה ביצירות רבות. ההומניסט הגרמני  פיליפ מלנכתון הכניס את החיבור לבתי ספר לותרנים הומניסטיים.
חור אל-עין
חור אלעין
המגנים (סדרת טלוויזיה)
המגנים (באנגלית: Marvel's The Defenders) היא סדרת טלוויזיה אמריקאית המבוססת על חוברות הקומיקס "דפנדרס" מבית מארוול קומיקס. הסדרה מופקת על ידי חטיבת הטלוויזיה של מארוול בשילוב עם אולפני ABC וחברת Goddard Textiles ומופצת בידי רשת הזרמת המדיה נטפליקס כחלק מהיקום הקולנועי של מארוול. את הסדרה פיתחו דאגלס פטרי ומרקו רמירז, ומככבים בה צ'ארלי קוקס, קריסטן ריטר, מייק קולטר, פין ג'ונס, סיגורני ויבר ואלודי יאנג בתפקידים הראשיים.
אל הסדרה הובילו הסדרות "דרדוויל" בכיכובו של צ'ארלי קוקס, "ג'סיקה ג'ונס" בכיכובה של קריסטן ריטר, "לוק קייג'" בכיכובו של מייק קולטר ו"איירון פיסט" בכיכובו של פין ג'ונס. הסדרה היא חלק מן היקום הקולנועי של מארוול, ועונתה היחידה עלתה לשידור ב-18 באוגוסט 2017 בשירות ההזרמה נטפליקס.
בישראל, הסדרה שודרה בנטפליקס.
תקציר העלילה.
חודשים ספורים לאחר אירועי עונתה השנייה של הסדרה "דרדוויל", וכחודש לאחר אירועי הסדרה "איירון פיסט", פורעי החוק דרדוויל, ג'סיקה ג'ונס, לוק קייג' ואיירון פיסט מתאחדים כדי להילחם באויב משותף: ארגון "היד".
שחקנים.
דמויות אורחות.
סטן לי מופיע בהופעת קמע על פוסטר כאירווינג פורבוש, קפטן במשטרת ניו יורק.
הפקה.
פיתוח.