באי הובא למנוחות בעיר הולדתו, גיולה.
הכרה.
בשנת 1998 הוכר באי בתור חסיד אומות העולם על ידי יד ושם.
חיים לטה
חיים (הרברט) לטה (23 בינואר 1902 ברלין, גרמניה - 5 בפברואר 1988 פרדס חנה) היה מתכנן גנים ישראלי, מעולי העלייה השלישית. בנה מספר גנים ברחבי הארץ ושאף ליישם בתכנון הגנים עקרונות אקולוגים המשלבים גידולי מזון ונוי. כמורה לגננות במספר בתי ספר הנחיל את תורתו לדורות של תלמידים. זוכה פרס אברהם קרוון לאדריכלות גנים ונוף.
ביוגרפיה.
חיים לטה נולד ב-1902 בברלין כהרברט לטה, ליוסף לטה ומלכה לבית יעקובוס. סיים את בית הספר היסודי הקהילתי ה-8 בברלין. מאחר שהיה ילד חולני נשלח ב-1918 לתיכון ללימודי גננות בבית הספר "האלם" ליד הנובר, שם, קיוו הוריו, גם יבריא וגם ירכוש מקצוע.
הבית בו גדל לטה היה בית ציוני, ולטה השתתף בייסוד סניף תנועת החלוץ בברלין. ב-22 במרץ 1923 עלה ארצה עם עוד קבוצת גננים בוגרי בית הספר לגננות, במסגרת העלייה השלישית. לאחר תקופה קצרה ביפו החל לטה לעבוד בחדרה, אולם לאחר שחלה במחלת הקדחת נשלח לירושלים. באביב 1925 עבר לגור במגדל שלחוף הכנרת, שם ניסה לשכנע את אוטו ורבורג שיאפשר לו לגדל בננות על שטחים שבבעלותו. ב-1927 נוסדה חברת גידולים וב-1928 ביקר אלפרד מונד (אחד המשקיעים) בארץ והשתתף בנטיעות הראשונות של מטעי החברה. לאחר סיום עבודתו במגדל עבד תקופה מסוימת בתל אביב עם יצחק וולקני-אלעזרי ועם ורבורג על הכנסת פירות חדשים לארץ.
ב-1930 עזב את עמק הירדן ועבר לגור בפרדס חנה, שם עיבד חלקת אדמה שבבעלותו, סייע לתושבי המקום בתכנון גינותיהם ולימד גננות בבית הספר החקלאי שביישוב וכן בבית הספר החקלאי בנהלל ובפקולטה לאדריכלות נוף בטכניון. ב-1942 חזר לטה לגור בטבריה ועבד בעיר ובישובי הסביבה. ב-1955 חזר לגור בפרדס חנה.
גישתו הירוקה.
זיקתו של חיים לטה לגננות נבעה מהשקפתו על הצורך לאיזון בטבע. שנים רבות לפני פריחתן של תנועות איכות סביבה "ירוקות", ראה לטה את הגנים שהוא מתכנן כ"ריאות ירוקות" והתנגד לגידולים המנצלים את האדמה.
משפחתו.
חיים לטה נישא ב-1928 לבתיה לבית ברומברג. לזוג נולדו 3 ילדים: דן ידין, מיכה ידין וציפורה כהן.
קוקי לבנה
להקת קוקי לבנה היא להקת רוק ישראלית מרמת השרון, ישראל. חברי הלהקה הם קובי מנדלבאום (סולן/גיטרה), אליעד אטיאס (בס/קולות), זוהר ברזילי (תופים/קולות) ועומר הראל (גיטרה/קולות).
הלהקה התפרסמה בעיקר ברשתות החברתיות ובפרט בזכות הופעות הסלון החינמיות שביצעו.
הלהקה הוקמה עלי ידי הסולן קובי מנדלבאום ופריצתה הגדולה הייתה לאחר שהוציאה את השיר "כמה הייתי רוצה" ביוני 2011. אלבומה הראשון "כוסות מפלסטיק" יצא לאור במאי 2015.
בהמשך, הלהקה התפרקה וקובי מנדלבאום המשיך להופיע בשם "קוקי לבנה" כשם במה וכך הוא הופיע עד סוף שנת 2017. בנובמבר 2017 הודיע מנדלבאום שמאותו רגע ואילך ימשיך להופיע תחת שם הבמה 'קובי', אף על פי ששירי 'קוקי לבנה' עדיין מבוצעים בהופעותיו.
היסטוריה.
הלהקה נוסדה בשנת 2006 על ידי סולן הלהקה קובי מנדלבאום. הוא היחיד שנותר מההרכב המקורי.
במשך שנותיה הראשונות הלהקה הופיעה והקליטה, אך לא פרצה לתודעה הציבורית. צברה מוניטין בעיקר קרב תיכוניסטים ובני נוער באזור רמת השרון והרצליה. ביוני 2010 מילאה לראשונה את מועדון הבארבי בתל אביב להופעה. באותה שנה, הופיעה כלהקת החימום של הלהקה "מוניקה סקס".
ב-2011 לראשונה זכו לתשומת לב ברמה ארצית, כאשר הוציאה את השיר "כמה הייתי רוצה" לתחנות רדיו ולרשתות חברתיות.
בשנת 2011 זכו חברי הלהקה (אז עם עומר הוטניק ועמית סרפר בהרכב) בתחרות השיר המקורי של עמותת "תו ראשון" עם השיר "משלים עוד סיבוב" כשהם גוברים על יותר מ-150 שירים מתחרים. זכייה זו זיכתה את חברי הלהקה בפרס - עבודה עם המפיק והיוצר עידו לדרמן (בסיסט להקת "התקווה 6").
באותה תקופה התגלה סכסוך בין חברי הלהקה לבין עמית סרפר (על רקע העבודה עם אותו מפיק) אשר גרם לחברי הלהקה לשחררו מן ההרכב מיד אחרי הופעתם מול כמה אלפי אנשים בעצרת ה"מחאה החברתית" בכיכר המרכזית ברמת השרון.
בשנת 2015 הוציאה את אלבומה הראשון ששמו "כוסות מפלסטיק".
שיתופי פעולה של הלהקה.
הלהקה הרבתה לשתף פעולה במהלך השנים עם הלהקות: מרסדס בנד", התקווה 6" ועם הזמרת אביה שושני (משתתפת הכוכב הבא).
הופעות הסלון.
בתחילת דרכה, הלהקה צברה קהל מעריצים רחב בעיקר בגילאי ה-14–17. רוב מעריציה לא יכלו להגיע להופעות בפאבים ומועדונים בשל גילם הצעיר, ולכן הגו חברי הלהקה קונספט ייחודי להופעותיהם - הם יגיעו אל מעריציהם עד הבית ויופיעו בחינם. הופעות הסלון היוו את מרכז פעילות הלהקה בין 2006 ל-2011. ב-2012, עם התבגרות חברי הלהקה וקהל מעריציהם, הם החלו להעלות רעיונות לשלב הבא בהופעות הלהקה. חברי הלהקה החליטו לקיים הופעות שכרטיס הכניסה יעלה 10 שקלים בלבד על מנת לכסות עלויות בלבד.
הוצאת אלבום הבכורה.
חברי הלהקה פתחו פרויקט בהדסטארט (אתר למימון המונים) והחלו בגיוס הכספים למען אלבומם. התפיסה של רכישת אלבום במימון המונים שונה מהותית מזו הקונבנציונלית, שכן הרוכש מקבל את המוצר המוגמר רק לאחר שהכסף גויס והלהקה מסיימת את תהליך ההקלטות. הפרויקט הוכתר בהצלחה, שכן הסכום הנדרש אכן גויס, והלהקה הוציאה את אלבום הבכורה שלה. השירים באלבום הם: משלים עוד סיבוב, חולשה לנשים, עכשיו זה מאוחר מדי, אז ועכשיו, אחרי הסערה, אולי תלכי מפה כבר, תיראי כתבתי לך שיר, פוליסיה, בואי לרקוד, כשתבואי, אתמול בלילה, יושבים על הגג, כמה הייתי רוצה.
מיקי ספילאני
ברנאר לקומב
ברנאר לקומב (בצרפתית: Bernard Lacombe; נולד ב-15 באוגוסט 1952 בליון) הוא כדורגלן עבר צרפתי ששיחק בעמדת החלוץ, וכיום משמש מנהל ויועץ לנשיא בקבוצת אולימפיק ליון.
לקומב הוא החלוץ הצרפתי הפורה ביותר בהיסטוריה של הליגה הצרפתית, לאחר שכבש 255 שערי ליגה במדיהן של ליון, סנט אטיין ובורדו. במדיה של האחרונה זכה לקומב בשלוש אליפויות צרפת במהלך שנות ה-80. כחלוץ נבחרת צרפת כבש לקומב 12 שערים ב-38 הופעות, וזכה עם נבחרתו ביורו 1984. כמו כן, הוא ייצג את נבחרתו בשני טורנירי מונדיאל.
מאז פרישתו מכהן לקומב בתפקידים שונים בקבוצת ליון. הוא היה המנהל הספורטיבי של הקבוצה, לאחר מכן עבד כמאמן הקבוצה בין 1996 ל-2000, ולאחר מכן קיבל את התפקיד בו הוא מכהן כיום.
קריירת משחק.
לקומב החל את הקריירה המקצוענית כשהצטרף לאולימפיק ליון מקבוצת הנוער פונטיין ב-1969. בעונת כבר רשם את הופעותיו הראשונות במדי ליון בליגה הצרפתית. החל מעונת היה לקומב לשחקן הרכב קבוע בקבוצתו, והפגין יכולת כיבוש שערים גבוהה כשכבר בעונה זו כבש 19 שערי ליגה.
בעונת הוביל לקומב את קבוצתו עם 23 שערי ליגה, בזכותם היה לסגן מלך השערים בליגה הצרפתית. על אף שסיימה רק במקום ה-13 בליגה, הצליחה ליון לסיים את העונה עם תואר כשזכתה בגביע הצרפתי. במשחק הגמר מול נאנט, האלופה הטרייה, ניצחה ליון 1–2 וזכתה בגביע השלישי בתולדותיה, והראשון בקריירה של לקומב, שכבש את השער השני לזכות קבוצתו במשחק.
בעונת כבש לקומב 24 שערי ליגה שסייעו לקבוצתו לשרוד בליגה רק במחזור הנעילה של העונה. בעקבות קשיים כלכליים אליה נקלעה ליון, היא נאלצה להיפרד מלקומב ולהעביר אותו ליריבתה הגדולה סנט אטיין. לקומב נפרד מהמועדון אחרי תשע עונות בקבוצה הבוגרת, במהלכם כבש 149 שערים בכל המסגרות, שהציבו אותו כסגן מלך שערי המועדון בכל הזמנים.
לקומב סייע לקבוצתו לסיים במקום השלישי בעונת . הוא כבש 14 שערי ליגה, ושיתף פעולה בהתקפה עם דומיניק רושטו, שרשם בעונה זו את עונת השיא בקריירה שלו. על אף הציוות המוצלח, שהניב 35 שערי ליגה עבור המועדון, הוחלט להחתים בסיום העונה את ההולנדי ג'וני רפ, מה שהוביל לעזיבתו של לקומב אחרי עונה אחת בלבד.
לקראת עונת עבר לקומב לבורדו, וכבש 11 שערי ליגה כבר בעונת הבכורה שלו. הצטרפותו של המאמן איימה ז'אקה, חברו לשעבר של לקומב בליון, שדרגה הן יכולתה של הקבוצה בכלל והן את יכולתו של לקומב בפרט. במהלך חמש העונות הראשונות של ז'אקה בתפקיד, כבש לקומב לפחות 17 שערי ליגה בכל עונה, והיה שותף לצמיחתו של המועדון לצדם של כוכבים כאלן ז'ירס וז'אן טיגנה. בעונת זכה לקומב לראשונה בקריירה באליפות צרפת, ושמר עם קבוצתו על התואר עונה אחר כך, כשהוא כובש 22 שערי ליגה - שיא עבורו במדי בורדו.
לאחר עונת האליפות השנייה פחתה משמעותית כמות דקות המשחק של לקומב. הוא נפרד מהמועדון בסיום עונת הדאבל ופרש ממשחק פעיל בגיל 35. 138 השערים שכבש במדי בורדו בכל המסגרות מציבים אותו במקום השלישי בטבלת גדולי הכובשים של המועדון בכל הזמנים. כמו כן, 255 שערי הליגה שכבש במהלך הקריירה הפכו אותו לסגן מלך שערי הליגה הצרפתית בכל הזמנים, ולצרפתי הפורה ביותר בתולדות הליגה.
נבחרת צרפת.
לקומב החל את דרכו בנבחרת צרפת תחת המאמן סטפן קובאקס. הוא ערך את הופעת הבכורה שלו ב-8 בספטמבר 1973 בניצחון 1–3 במשחק ידידות מול . היה זה משחק הבכורה של קובאקס על הקווים, ולצדו של לקומב רשמו שישה שחקנים נוספים את הופעת הבכורה שלהם בנבחרת.
הטורניר המשמעותי הראשון של לקומב היה מונדיאל 1978, כשזומן לסגל על ידי המאמן מישל הידלגו. במשחק הפתיחה של צרפת בטורניר מול , כבש לקומב את השער הראשון כבר לאחר 30 שניות, והיה למהיר הכובשים הצרפתים בתולדות המונדיאל. היתרון הצרפתי לא החזיק מעמד, וצרפת הפסידה במשחק 1–2. לאחר הפסד צרפתי נוסף במשחק השני, 2-1 ל, איבד לקומב את מקומו בהרכב ולא שותף במשחק האחרון של צרפת בשלב הבתים, מול , שלאחריו סיימה צרפת את דרכה במונדיאל.