סגני שרים במשרדים שבהם אין מכהנים שרים.
בכמה מהממשלות כיהנו סגני שרים במשרדי ממשלה שבהם לא כיהנו שרים. הראשון בהם היה יצחק רפאל שכיהן כסגן שר הבריאות בין הממשלה העשירית לממשלה ה-12. אמנם חיים משה שפירא כיהן פורמלית כשר הבריאות, אלא ששפירא כיהן במקביל גם כשר הפנים, והוא הותיר את הטיפול בענייני משרד הבריאות לרפאל.
כהונה של סגן שר במשרד שאין מכהן בו שר תיתכן באחד מארבעה מקרים אופייניים:
מקרים מהסוג הראשון והשלישי עוררו לא פעם ביקורת, מאחר שכוחו של סגן שר קטן משל שר, ובהיעדר שר נחלש המשרד. כך היה, למשל, בתקופת כהונתו של אברהם רביץ כסגן שר הרווחה בממשלת שרון השנייה.
ב-1990 עתר חבר הכנסת צ'רלי ביטון נגד ההסכם הקואליציוני בין הליכוד לבין אגודת ישראל, לפיו חברי הכנסת מנחם פרוש ואברהם ורדיגר ימונו לסגני שר במשרד העבודה והרווחה ובמשרד לענייני ירושלים, ולא ימונו שרים במשרדים אלה. בית המשפט קבע כי לפי הוראות סגני השרים לא יכולים ליהנות ממעמד שר, אך לא נדרש לסוגיית תפקודם של המשרדים.
בשנת 2009 עתרה ההסתדרות הרפואית בישראל נגד ראש הממשלה, בנימין נתניהו, בדרישה למנות שר במשרד הבריאות, בו מונה רק סגן שר, יעקב ליצמן. בג"ץ דחה את העתירה, בנימוק שהיא מצויה במתחם הסבירות. יחד עם זאת, ציין השופט אליקים רובינשטיין כי ההחלטה מצויה בקצהו של מתחם הסבירות, וכי
בעקבות עתירה של מפלגת "יש עתיד" פסק בג"ץ באוגוסט 2015 כי "מוסד 'סגן השר במעמד שר' אין לו תוקף, וככל שנהגו בו – חלף מן העולם ללא שוב". בעקבות פסק דין זה נאלץ סגן שר הבריאות, יעקב ליצמן, להתמנות לשר הבריאות, על מנת להמשיך לעמוד בראש משרד הבריאות. לאחר שליצמן התפטר ממשרת שר הבריאות אך חפץ לחזור למעמד של סגן שר במשרד זה, בינואר 2018 תוקן חוק יסוד: הממשלה, ונקבע בו שכאשר ראש הממשלה מכהן כשר הממונה על משרד, רשאי הוא לאצול את סמכותו גם לסגן שר באותו משרד. תיקון זה איפשר את מינויו של ליצמן לסגן שר הבריאות.
נמל התעופה הבין לאומי של הונג קונג
קאמיל בלטאזאר
קאמיל בלטאזאר (ברומנית: Camil Baltazar; 7 בספטמבר 1902 - 27 באפריל 1977) היה משורר ומתרגם יהודי רומני שכתב בשפה הרומנית.
חייו.
בלטאזאר נולד בפוקשאן בשם לאופולד גולדשטיין או לֵיבו גולדנשטיין. הוא טיפח את החרוז המסורתי ואת השירה האינטימית בתקופה שבין מלחמות העולם. הוא עסק גם בתרגום מגרמנית ומאנגלית לרומנית. בעיקר תרגם יצירות של אריך מריה רמרק, פרל בק, היינריך מאן ותומאס מאן.
למרות שפרסם שמונה ספרי שירים בתקופה שבין 1947-1976, הוא נדחק בהדרגה לקרן זווית.
בנובמבר 1941 היה כלול בין הסופרים היהודים שמכירת ספריהם נאסרה והם הוכרזו בני ערובה.
משפט (דין)
משפט הוא הליך שבמסגרתו מתבררת תביעה בפני בית משפט או בית דין. הליך זה מתקיים כאשר צד אחד של ההליך הנקרא תובע, מחליט להגיש תביעה נגד הצד השני של ההליך הנקרא נתבע, בשל סיבות שונות. המשפט מתברר בפני שופט יחיד, הרכב של שופטים אחדים או שופט וחבר מושבעים. לעיתים קרובות, הצדדים מיוצגים על ידי עו"ד או באי כוחם, אשר עורכים את טענות הצדדים ומציגים אותם בשפה משפטית על פי המשפט הפרוצדורלי. ההכרעה במשפט ניתנת בסיומו בפסק דין. פסק הדין תקף כלפי הצדדים, ובמקרים מסוימים אף כלפי כולי עלמא, על פי שיטות משפט שונות. במקרה בו אחד מהצדדים אינו מקיים את פסק הדין שנגזר, לעיתים ניתן לפנות להוצאה לפועל. במקרה של משפט פלילי באה קודם הכרעת דין (הרשעה או זיכוי) ובמקרה של הרשעה מתווסף אליה לאחר מכן גזר הדין שבו נקבע עונשו של הנאשם.
ישנן שתי שיטות משפט מרכזיות: 1) שיטת המשפט האדברסרית אשר באופן עקרוני נוהגת במדינות המשפט המקובל. 2) שיטת המשפט האינקוויזטורית אשר נוהגת בארצות המשפט הקונטיננטלי.
בבית משפט נערכים משפטים בשלוש קטגוריות עיקריות:
משפטים נערכו משחר ההיסטוריה. משפטים קדומים נודעים הם משפט שלמה ומשפטו של סוקרטס, שבו נגזר דינו למוות.
בימינו אנו, המשפט מקבל ערך מוסף, בשל החשיבות הרבה שאנו מייחסים לפסק הדין ולאופן צורת בירור סכסוכים בה התרבות שלנו דוגלת. המשפט נכנס לשלל תחומי החיים, ברחבי העולם בכלל, ובעולם המערבי ובמדינות המתפתחות בפרט.
לאופולד גולדשטיין
סנדרה בולוק
סנדרה אנט בולוק (באנגלית: Sandra Annette Bullock; נולדה ב-26 ביולי 1964) היא שחקנית קולנוע אמריקאית, פרצה לתודעה הציבורית במהלך שנות ה-90 לאחר שהשתתפה בסרטים המצליחים "ספיד" ו"בזמן שישנת". כיכבה בסרט שובר הקופות "איזה מין שוטרת" ובסרט הדרמה "התרסקות", שעל משחקה בו קיבלה שבחים רבים. בשנת 2010 זכתה בפרס אוסקר ובפרס גלובוס הזהב על משחקה בסרט "הזדמנות שנייה".
בשנת 2013 הועמדה לפרס אוסקר שני על משחקה בסרט "כוח משיכה".
ביוגרפיה.
בולוק נולדה בארלינגטון, וירג'יניה שבארצות הברית, לג'ון בולוק (1925 - 2018), חייל בצבא ארצות הברית ומורה לפיתוח קול, ולהלגה מאייר (1942 - 2000), זמרת אופרה ומורה למוזיקה גרמנייה. סבה מצד אמה היה מדען טילים גרמני. בולוק גדלה בעיר נירנברג שבגרמניה עד גיל 12 ולכן היא דוברת גרמנית שוטפת. שם הייתה חלק ממקהלת הילדים המקומית. היא הייתה מופיעה לעיתים בהפקות האופרה של אמהּ. בנוסף, למדה בלט ופיתוח קול.
למדה בבית הספר התיכון "וושינגטון לי". בהמשך למדה גם באוניברסיטת מזרח-קרוליינה, אותה עזבה בשנת הלימודים האחרונה כדי להתרכז בקריירת משחק. שנים לאחר מכן, השלימה בולוק את חובותיה האקדמיות וקיבלה תואר מהאוניברסיטה.
קריירת משחק.
בולוק עברה ללוס אנג'לס, קליפורניה, ולוהקה לתפקידים משניים במספר סרטים עצמאיים, בין היתר לסרט הטלוויזיה "נערה עובדת", שמבוסס על סרט קולנוע בעל אותו השם. אחת מהופעותיה הבולטות ביותר בראשית דרכה הייתה בסרט "איש ההרס" (1993). פריצתה הקולנועית הגיעה ב-1994, כשכיכבה בסרט "ספיד". בהמשך שנות התשעים, זכתה לשבחים רבים על תפקידיה הקולנועיים, רובם על משחקה בסרטים "בזמן שישנת", "איזה מין שוטרת" ו"שבועיים מראש".
בשנים 1996 ו-1999 נבחרה בולוק לאחת מ-"50 האנשים היפים ביותר בעולם" מטעם מגזין פיפל, ודורגה במקום ה-58 ברשימת "100 כוכבי הקולנוע הגדולים של כל הזמנים" מטעם מגזין אמפייר.
בולוק מנהלת חברת הפקות משלה, "פורטיס פילמס", בה אחותה, ג'זין בולוק-פראדו, משמשת כסגניתה.
ב-24 במרץ 2005 קיבלה כוכב בשדרת הכוכבים של הוליווד. בנוסף, הופיעה באותה שנה בתפקיד משני בסרט "התרסקות". על תפקידה בסרט קיבלה ביקורות חיוביות, והיו אף שהגדירו זאת כהופעתה הקולנועית הטובה ביותר. ב-2006 שיחקה בדרמה הרומנטית "הבית באגם" לצדו של קיאנו ריבס, שכיכב לצדה גם בסרט "ספיד".
בינואר 2007 דורגה במקום ה-14 ברשימת "הנשים העשירות בעולם הבידור" מטעם מגזין פורבס.
בולוק גילמה את הארפר לי, כותבת הספר "אל תיגע בזמיר", בסרט "Infamous". ב-2009 כיכבה בסרט "הזדמנות שנייה", שגרף בחודשיים הראשונים להקרנתו למעלה מ-200 מיליון דולר וזיכה את בולוק בפרס גלובוס הזהב, פרס גילדת שחקני המסך ובפרס אוסקר לשחקנית הטובה ביותר. באותה שנה קיבלה מועמדות נוספת לפרס גלובוס הזהב, בקטגוריית "השחקנית הטובה ביותר בקומדיה", על משחקה בסרט "ההצעה". באותה שנה שיחקה בקומדיה "הכל אודות סטיב".
בשנת 2013 הופיעה בולוק במותחן הבדיוני המוערך שובר הקופות של אלפונסו קוארון "כוח משיכה" בתפקיד המהנדסת הרפואית ד"ר ראיין סטון אשר מוצבת לראשונה בחייה במשימת חלל.
בולוק זכתה לביקורות משבחות על הופעתה בסרט, היא הועמדה לפרס אוסקר בפעם השנייה בקריירה שלה, לפרס גלובוס זהב ולפרס באפט"א.
באוקטובר 2015 שיחקה בדרמה הקומית שהפיק ג'ורג' קלוני, "משברים בע"מ". הסרט מבוסס על סרט דוקומנטרי משנת 2005.
ב-2018 גילמה את דבי אושן בסרט "אושן 8", באותה שנה גילמה בולוק את מלורי בסרט האימה "קופסת הציפורים" על תפקיד זה זכתה בפרס "הביצוע הכי מפוחד" בטקס MTV בשנת 2019.
בשנת 2022 יצא לאקרנים הסרט "העיר האבודה", בו גילמה את לורטה סייג', כמו כן לקחה חלק בהפקתו.
חיים אישיים.
בולוק הייתה במשך כארבע שנים בת זוגו של השחקן טייט דונובן, לו הייתה מאורסת תקופה קצרה. ב-16 ביולי 2005 נישאה בולוק לבונה האופנועים ג'סי ג'יימס, ובאפריל 2010 הגישה תביעת גירושין לאחר שגילתה כי בגד בה. הגירושים נכנסו לתוקף ביוני 2010, והליך האימוץ בו החלו השניים כשעוד היו ביחד נשלם רק לאחריהם; בולוק מגדלת את הבן המאומץ כאם יחידנית. ב-2015 אימצה בת.
בבעלותה של בולוק מספר בתי עסק בעיר אוסטין, טקסס. בעבר תרמה כספים לארגון הצלב האדום. עד גיל 18 הייתה לה אזרחות כפולה אמריקאית וגרמנית. לאחר מכן, הייתה לבולוק אזרחות אמריקאית בלבד עד 2009, כשהגישה בקשה לאזרחות גרמנית בשנית.
ליבו גולדנשטיין
רגישות
התזמורת הלאומית של צרפת
התזמורת הלאומית של צרפת (צרפתית: Orchestre National de France) היא תזמורת סימפונית בניהול רדיו צרפת. היא ידועה גם כתזמורת רשות השידור הלאומית של צרפת.
מאז 1944 שוכנת התזמורת בתיאטרון שאנז אליזה בפריז, שם היא מנגנת מדי פעם בדות בהפקות אופרה. חלק מהקונצרטים מתקיימים גם באולם אוליבייה מסייאן בבניין רדיו צרפת. רדיו צרפת מקליט את כל הקונצרטים של התזמורת.
בשנת 1954 ניגנה התזמורת בביצוע בכורה, בניצוח הרמן שרכן, את "מדבריות" של אדגר וארז.
קישורים חיצוניים.
האדם המשוכפל (ספר)
אריק ובנץ