מקסין פיק (באנגלית: Maxine Peake; נולדה ב-14 ביולי 1974) היא שחקנית תיאטרון, רדיו, קולנוע וטלוויזיה אנגלייה, שהתפרסמה בתפקיד טווינקל בסיטקום של ויקטוריה ווד "נשות המזנון". היא שיחקה בתפקיד ורוניקה בסדרת הדרמה של ערוץ 4 "לגדול בלי בושה", גילמה את הפרקליטה מרתה קוסטלו בסדרה המשפטית "הגלימה" של ה-BBC, ואת גרייס מידלטון בסדרת הטלוויזיה "The Village". עוד כיכבה בשנת 2014 בסרט הקולנוע "התאוריה של הכול".
ביוגרפיה.
פיק נולדה בווסטהאוטון, בולטון שבמנצ'סטר רבתי. היא הבת השנייה שנולדה לבריאן וגלניס פיק. אביה היה נהג משאית ואחר כך עבד בתעשיית החשמל, אמה עבדה כמטפלת במשרה חלקית. אחותה הבכורה, ליזה, היא שוטרת. הוריה נפרדו כשהייתה בת תשע, ועד גיל 15 גרה עם אמה, ואחר כך עם סבא שלה. היא למדה בבית הספר התיכון וסטהאוטון, ואת הבחינות עשתה ב"קאנון סלייד סקול" בברדשו קרוב לבולטון. סבא שלה עודד אותה לפתח את היצירתיות שבה ולהתחיל לשחק.
בגיל 13 הצטרפה פיק לתיאטרון לנוער בבולטון " Octagon Youth Theatre", והייתה תקופה בתיאטרון לנוער "רויאל אקסצ'נג'" במנצ'סטר. היא למדה במשך שנתיים בבית הספר "Salford College of Technology". בתקופה זו הופיעה בהפקות של תיאטרון חובבים בבולטון. בנעוריה הייתה פיק חברה בסניף סלפורד של "המפלגה הקומוניסטית של בריטניה". היא תמכה בג'רמי קורבין בבחירות לראשות מפלגת הלייבור.
הניסיונות הראשונים שלה בתחום המשחק היו כושלים. היא נדחתה על ידי כל בתי הספר למשחק בצפון-מערב אנגליה, ובמשך שלוש שנים ניסתה ללא הצלחה להתקבל לבית הספר למשחק של מנצ'סטר פוליטכניק ולבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה. עם זאת בגיל 21 התקבלה ללימודים באקדמיה המלכותית לאמנות הדרמה ולבסוף גם זכתה במלגת לימודים.
פיק הופיעה בהפקות רבות בתיאטרון ובטלוויזיה, בין השאר בסיטקום של ויקטוריה ווד "נשות המזנון" בסדרה "לגדול בלי בושה" של ערוץ 4, היא גילמה את הפרקליטה מרתה קוסטלו בדרמה המשפטית של ה-BBC "הגלימה" וכמו כן השתתפה לצדו של ג'ון סים בדרמה "הכפר", המתארת את החיים בכפר במחוז דרבישייר במהלך מלחמת העולם הראשונה. בין שתי העונות של הסדרה "נשות המזנון" היא ירדה מאוד במשקל, בעקבות עצה שקבלה מוויקטוריה ווד, ובעונה השנייה היו צריכים להוסיף לתסריט הסבר למה הדמות שלה, טווינקל, רזתה כל כך.
פיק גילמה את דמותה של מיירה הינדלי שהייתה שותפה לרציחות המור בסרט "See No Evil: The Moors Murders". הסרט שודר במאי 2006 וזכה לתגובות מעורבות. זמן קצר אחר כך הודיעה פיק שהיא עוזבת את הסדרה "לגדול בלי בושה". בינואר 2009 שיחקה בתפקיד חשוב ראשון בסרט קולנוע וגילמה את אנג'לה בסרט "Clubbed".
היא שיחקה בתפקיד הראשי במחזה "העלמה יוליה" בתיאטרון רויאל אקסצ'נג' במנצ'סטר. באותו מחזה בשנת 2000 היא הופיעה בתפקיד קריסטין. כמו כן שיחקה בעיבודים של ה-BBC למחזה "הנרי הרביעי, חלק I וחלק II" בתפקיד דול טירשיט.
בנובמבר 2012 שודר ברדיו 4 של ה-BBC מחזה שאותו גם כתבה וביימה "Beryl: A Love Story On Two Wheels", על חייה של רוכבת האופניים ילידת לידס בריל בורטון. ב-2014 עיבדה פיק את המחזה לתיאטרון. המחזה "בריל" הוצג ביוני ויולי 2014 בתיאטרון "וסט יורקשייר פלייהאוס", במקבל למירוץ האופניים טור דה פרנס 2014 שיצא מלידס. המחזה הועלה שוב ביוני ויולי 2015 והוצג בסיור הופעות ברחבי אנגליה בסתיו 2015.
פיק השתתפה באלבום הקונספט "1612 Underture" של "Eccentronic Research Council" העוסק במשפטי המכשפות בפנדל. כמו כן היא הופיעה בווידאו קליפ של השיר "Sweet Saturn Mine" של מונלנדינגז.
בספטמבר 2013 מונתה פיק לאמן עמית בתיאטרון "רויאל אקסצ'נג'" שבמנצ'סטר. היא קשורה לתיאטרון מאז ילדותה כשהייתה חברה בתיאטרון לנוער. היא השתתפה בהפקות גדולות כמו "The Children's Hour" עליו זכתה בפרס MEN , והופיעה במחזה "העלמה יוליה" ב-2012 עליו זכתה בפרס התיאטרון של מנצ'סטר. המחזות בהם הופיעה ברויאל אקסצ'נג' היו בבימויה של שרה פרנקום, אתה שתפה פעולה גם בשנת 2012 בפסטיבל הבינלאומי של מנצ'סטר כששיחקה ב-"The Masque of Anarchy".
בספטמבר 2014 גילמה את המלט בעיבוד למחזה "המלט", שוב בבימויה של שרה פרנקום והוצג ברויאל אקסצ'נג'.
חיים אישיים ודעות פוליטיות.
ב-2009 אחרי שהתגוררה בלונדון במשך 13 שנה, חזרה פיק לחיות בצפון מערב אנגליה. היא גרה בסלפורד יחד עם בן זוגה פאולו וינטוניוק.
פיק תמכה בבחירתו של ג'רמי קורבין לראשות מפלגת הלייבור ולאחר בחירתו, תמכה בו לראשות ממשלת בריטניה. בראיון שנתנה בעקבות רצח ג'ורג' פלויד, ציינה כי חניקתו מבוססת על פרקטיקות שנלמדו מהשירותים החשאיים של ישראל. הראיון עורר ביקורת בבריטניה ובעקבותיו פיטר מנהיג הלייבור קיר סטארמר את רבקה לונג-ביילי, שרת החינוך בממשלת הצללים שלו, על כך ששיתפה את הראיון ברשתות החברתיות, בטענה כי שם למטרה להילחם בתופעת האנטישמיות.
שחנה
בילרוס
רוברט מנזייס
גותיקה אמריקאית
תעתועי ראיה
סן-סולפיס (קנטון וו)
סן-סולפיס (בצרפתית: Saint-Sulpice, מילולית: סולפיס הקדוש), שבקנטון וו (להבדיל מעשרות יישובים עם שם זהה בעולם דובר הצרפתית), היא עיירה ופרוור יוקרה של העיר לוזאן. יישוב זה מוזכר בכתובים לראשונה, בשנת 1228, בשם לטיני בעל משמעות זהה לזו הקיימת היום.
גאוגרפיה.
סן-סולפיס מוכרת כרשות מוניציפלית והיא אחת מצבר של שמונה פרוורים של לוזאן, המהווים את המחוז "הלוזאנאים המערביים" (Ouest Lausannois), שהוא אחד מעשרת מחוזותיו של קנטון וו. גבולה המזרחי של סן-סולפיס הוא התחום העירוני של לוזאן, גבולה המערבי הוא גבול מחוז מורז', גבולה הצפוני הוא פרוור של לוזאן, בשם "אקובלן" וגבולה הדרומי הוא חוף אגם ז'נבה. שטחה של סן-סולפיס הוא כמעט שני קילומטרים רבועים והיא בצורה מוארכת, עם רצועת החוף ארורה.
בתי היישוב הם בעיקר קוטג'ים. נכון לשנת 2000, היו ביישוב כ-1,400 יחידות דיור וכמעט 3,000 תושבים. נכון לדצמבר 2014, היו ביישוב כ-3,500 תושבים. במהלך העשור הראשון של שנות האלפיים, קצב הבינוי ביישוב היה נמוך. כ-35% משטחו מוקצים לשדות חקלאיים, ליער, לפארקים ציבוריים ולמתקני ספורט.
הכנסייה הקתולית העתיקה על שם סאנט-מריי-מדלן (מרים המגדלית), ומבנה המנזר הסמוך לה ביישוב, הוכרזו כאתר מורשת לאומי שווייצרי. שרטוט חזית הכנסייה משמש כסמלו של היישוב.
נישיזו צוקהארה
נישיזו צוקהארה (ביפנית: 塚原 二四三; 3 באפריל 1887 - 10 בינואר 1966) היה אדמירל בצי הקיסרי היפני במהלך מלחמת העולם השנייה.
ביוגרפיה.
צוקהארה נולד במחוז פוקואי. הוא סיים את לימודיו באקדמיה הימית הקיסרית במחזור ה-36 במקום ה-20 מתוך 119 צוערים. לאחר מכן שירת כפרח קצונה על סיפון הסיירות "סויה" ו"איווטה", ועל סיפון אוניית המערכה "אוקינושימה". לאחר שקיבל את דרגת האנסיין ב-1910 שירת באוניית המערכה "שיקישימה" ולאחר מכן במשחתת "יודאצ'י"
ב-29 בנובמבר 1929 קיבל דרגת קפטן, ואת הפיקוד על הסיירת "אוי". בהמשך פיקד על ספינות נוספות, וב-1933 קיבל את הפיקוד על נושאת המטוסים אקאגי.
בנובמבר 1935 קיבל דרגת אדמירל משנה, ופיקד על מספר אסקדרונים, ובנובמבר 1939 קיבל דרגת תת-אדמירל. לאחר שפיקד על הבסיס הימי בצ'ינקאי שבקוריאה, התמנה למפקד הצי האווירי ה-11 ב-1942.
עם פרוץ המערכה באסיה ובאוקיינוס השקט, השתתף הצי האווירי ה-11 במערכה בפיליפינים (1941–1942), ולאחר מכן סייע לכוחות הצבא היפני הקיסרי במהלך המערכה באיי שלמה והמערכה בגינאה החדשה. לאחר שבעלות הברית נחתו בגוודלקנל וכבשו את טולאגי ב-8 באוגוסט 1942, העביר צוקהארה את מפקד הצי האווירי ה-11 לבסיס הצי היפני הגדול ברבאול שבבריטניה החדשה, ופיקד משם על הפעילות האווירית בזירה. בספטמבר 1942 הוא חלה ונאלץ לעזוב את הצי האווירי ה-11. תת-אדמירל ג'ינאיצ'י קוסאקה החליפו בתפקיד.
לאחר שהבריא ממחלתו, התמנה צוקהארה למפקד פיקוד התעופה הימית, ומילא תפקיד זה עד ספטמבר 1944. לאחר מכן קיבל את הפיקוד על בסיס הצי הקיסרי ביוקוסוקה, וב-15 במאי 1945 קיבל דרגת אדמירל.
לאחר כניעת יפן פרש צוקהארה מהצי, ולאחר מכן ניהל חיים פרטיים.
אדמירל נישיזו צוקהארה נפטר ב-10 בינואר 1966 בטוקיו.
הנס-גאורג שוורצנבק
הנס-גאורג "קאטשה" שוורצנבק (בגרמנית: Hans-Georg (Georg) "Katsche" Schwarzenbeck; נולד ב-3 באפריל 1948 במינכן, גרמניה) הוא כדורגלן עבר גרמני ששיחק לאורך כל קריירת הבוגרים שלו בבאיירן מינכן ובנבחרת מערב גרמניה בעמדת הבלם.
קריירה.
לשוורצנבק 416 הופעות במדי באיירן מינכן, נתון הממקם אותו, נכון לשנת 2015, במקום הרביעי ברשימת שיאני ההופעות של הקבוצה בכל הזמנים. שוורצנבק מחזיק בתארים קבוצתיים רבים, כמו שלוש זכיות בגביע אירופה לאלופות, שש אליפויות בבונדסליגה ושלושה גביעים בגרמניה, ומשתייך להיכל התהילה של באיירן מינכן. כמו כן, היה חלק מנבחרת גרמניה המערבית שזכתה במונדיאל 1974 וביורו 1972, והופיע 44 פעמים בנבחרת גרמניה המערבית.
בגמר גביע אירופה לאלופות 1974 הבקיע שוורצנבק שער שוויון בהארכה מול אתלטיקו מדריד, שכפה שוויון 1–1, שמשמעותו משחק חוזר. במשחק החוזר ניצחה באיירן מינכן בתוצאה 0–4 וזכתה בגביע האלופות הראשון מבין שלושה ברצף.
קישורים חיצוניים.
חוק גיל פרישה שווה לעובדת ולעובד