זליג רוסצקי (1891 - 14 במרץ 1960) היה חבר המפקדה הארצית של ההגנה, סגן יו"ר הוועד למען החייל ומראשי מכבי.
ביוגרפיה.
רוסצקי נולד למשפחה אמידה בוורשה. אביו, בן ציון רוסצקי היה ספורטאי חובב. בעת שלמד באוניברסיטה בוורשה, עוד לפני מלחמת העולם הראשונה, הקים יחד עם מ. גורדון וח. קרונגולד תנועת ספורט יהודית ראשונה בפולין. בהמשך היה חבר הנהלת מכבי ועמד בראש תנועת מכבי בפולין. הוא גם ייסד את השבועון "ספורט צייטונג". בתחילת 1932 הוא הגיע לארץ ישראל כדי להכין את המכביה הראשונה ולאחר המכביה שב לפולין לחסל את ענייניו שם ועלה לארץ ישראל. הוא עבד תחילה עבור חברת ווסטינגהאוז ואז היה מזכיר כללי ומנהל הספורט בהסתדרות מכבי. הוא היה חבר הנהלת מכבי ויו"ר מפקדת מכבי הצעיר. הוא היה חבר המפקדה הארצית של ההגנה משנת 1940 עד פיזורה לאחר הקמת מדינת ישראל.
לאחר הקמת מדינת ישראל היה למנהל אגף הנכסים במשרד הביטחון וסגן יושב ראש הוועד למען החייל, בה פעל לארגון אימוץ יחידות צה"ל על ידי עיריות ברחבי ישראל. במקביל המשיך להיות פעיל במכבי, היה ממארגני המכביה החמישית ומקימי כפר המכביה.
בתחילת 1960 רוסצקי אובחן כחולה בסרטן ונסע לבוסטון לניתוח. אולם הוא נפטר בבית החולים בבוסטון ב-14 במרץ 1960 ונקבר בקרית שאול ב-21 במרץ 1960.
האמפיתיאטרון במחנה הנופש לחיילים בגבעת אולגה נקרא על שמו.
עומאר בראון
עומאר אזקיאל בראון סוניגה (בספרדית: Omar Ezequiel Browne Zúñiga; נולד ב-3 במאי 1994) הוא כדורגלן פנמי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי בפורגה.
קריירה.
בראון החל את הקריירה שלו בקבוצת פלאזה אמאדור מהליגה הבכירה בפנמה, וב-12 בינואר 2013 ערך את הופעת הבכורה שלו בקבוצה, בתיקו 2–2 נגד ריו אבאג'ו. בקיץ חתם בספורטינג סן מיגליטו, וב-30 בספטמבר 2013 הבקיע את שער הבכורה שלו בקריירה, בניצחון 4–2 על צ'אפו. בהמשך הקריירה בפנמה שיחק גם בצ'וריאו וחזר לקדנציה שנייה בפלאזה אמאדור, ובשנת 2017 חתם באינדפנדיינטה דה לה צ'וררה. בשנת 2019 הושאל בראון למונטריאול אימפקט הקנדית מליגת ה-MLS, ולאחר מכן הושאל לסן קרלוס מליגת העל של קוסטה ריקה.
ב-28 ביולי 2020 הגיע בראון לישראל וחתם לארבע שנים בהפועל תל אביב. ב-8 באוגוסט ערך את הופעת הבכורה שלו במועדון, במשחק מול מ.ס. אשדוד בגביע הטוטו. ב-13 בספטמבר ערך את הופעתו היחידה בליגת העל, גם כן במשחק מול מ.ס. אשדוד. בסך הכל ערך חמש הופעות במדי הפועל תל אביב, כולן כמחליף, וב-22 בספטמבר שוחרר מהמועדון.
נבחרת פנמה.
ב-17 באפריל 2018 ערך בראון את הופעת הבכורה שלו בנבחרת פנמה, בניצחון 1–0 על . בראון השתתף עם הנבחרת בגביע הזהב 2019.
תיקי נתניהו
נועה לנדאו
אוריה כהן גדול
TEDOM L12
TEDOM L12 הוא אוטובוס בינעירוני המונע באמצעות גז טבעי דחוס, מתוצרת חטיבת ייצור האוטובוסים של היצרנית הצ'כית TEDOM אשר יוצר בין השנים 2012–2006 ב-צ'כיה.
הקליקה (אמנות)
הקליקה (באנגלית: The Clique) הייתה קבוצה של אמנים אנגלים, שהקים ריצ'רד דאד בסוף שנות השלושים של המאה ה-19. חברים נוספים היו אוגוסטוס ביצה, אלפרד אלמור, ויליאם פאוול פרית', הנרי נלסון אוניל, ג'ון פיליפ ואדוארד מתיו וורד.
הם תוארו כ"הקבוצה הראשונה של אמנים בריטים שהתארגנה ביחד והודיעה כי המסורת הגדולה של האקדמיה לאמנות הבריטית לא רלוונטית לדרישות האמנות של זמנם".
הקמה.
מידע על פעילותה של ״הקליקה״ נובע בעיקר מזיכרונותיו של ויליאם פאוול פרית' וממאמר קצר שפורסם בכתב העת "ארט ז'ורנל" 1898 על ידי גילברט אימרי, שהיה חבר הקבוצה. שניהם קובעים שהקבוצה כינתה את עצמה בשם זה והקימה מועדון רישומים. אימרי מתאר את שאיפותיהם של חברים מסוימים בקבוצה ומתאר כי בפגישותיהם היו כולם מציירים רישומים בנושא מסוים ומבקשים שאחרים, שאינם אמנים כמו אימרי, ישפטו לגופם של היצירות.
הם נפגשו יחד בסוף שנות ה-30 והתחלה של שנות ה-40. הקבוצה התפרקה בשנת 1843 כשריצ׳רד דאד קיבל מחלת נפש ונכלא לאחר שרצח את אביו. האחרים, הפכו לחברים מצליחים באקדמיה המלכותית לאמנויות (אם כי אוניל הפך רק לחבר עמית ולא חבר מלא). עבודותיהם נתמכו על ידי כתב העת החדש שנוצר באותה העת - The Art Journal.
רעיונות.
הקליקה התאפיינה בהסתייגות חבריה מאמנות גבוהה אקדמית לטובת ציור ז'אנר. זאת בעקבות התקדימים של ויליאם הוגארת ודייוויד וילקי. הרעיון עלה בקנה אחד עם השקפתם כי יש לשפוט את האמנות על ידי הציבור ולא על פי התאמתה לאידיאלים האקדמיים.
בשנות החמישים של המאה ה-19 הפכו רוב חברי "הקליקה" למתנגדים גדולים של התנועה הפרה-רפאלית, והאמינו שאומנותה מייצגת אקסצנטריות ופרימיטיביות. ויליאם פרית' ואוניל כתבו רבות על התנגדותם לעקרונות תנועה הקדם-רפאלית.
ציור הדיוקנאות של חברי "הקליקה" הוזמן על ידי פטריק אלן-פרייזר לבית האוזפילדפילד בארברואת'.
בשנות ה-60 של המאה ה-19 התפרסמה קבוצה אחרת של אמנים עם רעיונות דומים בשם St John's Wood Clique .
TEDOM C 12
TEDOM C 12 הוא אוטובוס עירוני מתוצרת חטיבת ייצור האוטובוסים של היצרנית הצ'כית TEDOM אשר יוצר בין השנים 2012–2006 ב-צ'כיה.
רפאל מגידו
רפאל מגידו (1913–1982) היה אדריכל ישראלי, ומהנדס העיר של רמת גן בין השנים 1937 ל-1950 (למעט הפסקה של שלוש שנים לטובת לימודים בשיקגו בין 1939 ל-1941).
ביוגרפיה.
רפאל מגידו נולד בשם רפאל מגידוביץ' ב־1913 בעיר אודסה שבאוקראינה, בן לאתל ויהודה מגידוביץ'. המשפחה עלתה לארץ ישראל באוניית המעפילים רוסלאן, כחלק מן העלייה השלישית. אביו, אדריכל במקצועו, כיהן בתפקיד מהנדס העיר הראשון של תל אביב הקטנה, בשנים 1920–1923. למשפחה היו שני בנים – רפאל, ואחיו, אבשלום.
רכש את השכלתו התיכונית בגימנסיה העברית "הרצליה", והמשיך ללימודים גבוהים בתחום ההנדסה האזרחית באוניברסיטת קווין מרי בלונדון, בשנים 1931–1934.
נשא לאישה את מרים פרידמן בשנת 1935. לזוג נולדו 3 ילדים. המשפחה התגוררה ברמת גן, בבית אותו תכנן אב המשפחה.
בראשית חייו המקצועיים, עבד בשיתוף עם אביו, ותכנן בתל אביב מספר מבנים בסגנון הבינלאומי. בשנת 1937 זכה במשרת מהנדס העיר רמת גן. הוא לקח הפסקה מתפקיד זה בשנת 1939, ונסע להשתלם בתכנון ערים ואזורים, בעיר שיקגו. בתקופה זו, מילא את תפקידו כמהנדס העיר רמת גן אביו, יהודה. עם שובו בשנת 1941, חזר לתפקידו וכיהן בו עד לשנת 1950.
בשנת 1955, הקים משרד מהנדסים עצמאי בשם ר. מגידו ושות' מהנדסים בע"מ, ותכנן פרויקטים רבים בישראל.
נפטר בשנת 1982.
אלפרד אלמור
אלפרד אלמור (באנגלית: Alfred Elmore; 1815–1881) היה צייר בריטי בסגנון ז'אנר היסטורי.
ראשית חייו.
הוא נולד בקלונקילטי, אירלנד, בנו של ד"ר ג'ון ריצ'רד אלמור, מנתח שפרש מהצבא הבריטי ועבר לאירלנד.
משפחתו עברה ללונדון, שם למד אלמור באקדמיה המלכותית לאמנויות.
עבודותיו המוקדמות היו בסגנון הטרובדור אך עד מהרה עבר לנושאים דתיים, וצייר בהזמנת דניאל אוקונל ציור לכנסיית ווסטלנד רו בדבלין. בין השנים 1840–1844 נסע אלפרד אלמור ברחבי אירופה, ביקר במינכן, ונציה, בולוניה ופירנצה.
אלמור היה קשור ל"קליקה", קבוצת אמנים צעירים שראו את עצמם כממשיכי ויליאם הוגארת ודייוויד וילקי. לדברי חברו ויליאם פאוול פרית 'הוא היה חבר בקבוצה, אך מכיוון שהקבוצה הייתה פעילה בזמן שהוא היה ביבשת אירופה, ככל הנראה מעורבותו בה הייתה קצרת מועד.
עבודות מאוחרות.
מרבית העבודות המאוחרות של אלמור הם ציורים עלילתיים היסטוריים. בציור "המחלוקת הדתית והטירון" הייתה באופן מרומז ביקורת אנטי-קתולית. ציורים אחרים מייחסים לעבודות משייקספיר, או מתולדות המהפכה הצרפתית. חשובים שני ציורים שלו המתעדים חדשנות טכנולוגית, המצאת " Stocking Loom נול הגרב" (1847, מוזיאון הטירה של נוטינגהאם) והמצאת Combing Machine "מכונת המסרק" (1862, Cartwright Hall, Bradford). שניהם מציגים את תהליך התיעוש על ידי תיאור עבודות יד ציוריות טרום-תעשייתיות. הממציא אמור להרהר במיומנויות ידניות אלה בזמן שהוא מגבש במוחו מנגנון להחלפתן.
היצירה הידועה ביותר של אלמור היא "על הסף" (1865; מוזיאון פיצוויליאם, קיימברידג '), ציור ז'אנר מוסרי המתאר אישה צעירה שאיבדה את הכסף שלה בהימורים, והיא "על סף" להגיב לפיתויים של המפתה, המתואר כדמות דמוי שטן הנמצא בצל, אך שטוף באור אדום ולוחש מחשבות מושחתות באוזנה.
בסוף שנות ה-60 של המאה ה-19 אלמור התרחק מנושאים כאלה ועבר לסגנון קלאסי יותר שהושפע על ידי אדוארד פוינטר ולורנס אלמה-טדמה. הוא גם צייר דמויות ערביות, בתיאום עם האגודה למזרחנות באמנות.
אלמור סבל ממחלה ניאורולוגית במהלך חלק ניכר מחייו, ובשנותיו המאוחרות הפך לצולע בעקבות נפילה מסוסו.
הוא נפטר מסרטן בינואר 1881 ונקבר בבית הקברות קנסל גרין בלונדון.
בריגדון
בריגדון (באנגלית: Brigadoon) הוא סרט פנטסיה מוזיקלית אמריקאי משנת 1954 בבימויו של וינסנט מינלי, עם ג'ין קלי, סיד צ'ריס וואן ג'ונסון בתפקידים הראשיים.
התסריט מבוסס על המחזמר "בריגדון" של אלן ג'יי לרנר (מילים) ופרדריק לאו (לחן) שהוצג בהצלחה בברודוויי ב-1947.
הסרט היה מועמד לפרס אוסקר לעיצוב התלבושות הטוב ביותר, פרס אוסקר למיקס הסאונד הטוב ביותר ופרס אוסקר לניהול האמנותי הטוב ביותר. ג'וזף רוטנברג זכה בגלובוס הזהב על הצילום הטוב ביותר.
בסרט יש קטעי ריקוד של ג'ין קלי וסיד צ'ריס וריקודים קבוצתיים עם לחנים בסגנון סקוטי בחמות חלילים. הכוריאוגרפיה היא של ג'ין קלי.
ב-1966 הופק סרט טלוויזיה "בריגדון" ששודרת ברשת ABC.
תקציר העלילה.