לזלי ניקול (באנגלית: Lesley Nicol; נולדה ב-19 ביוני 1953) היא שחקנית אנגלייה הידועה בעיקר מהופעתה בתפקיד הטבחית בריל פטמור בסדרת הדרמה "אחוזת דאונטון" של ITV, בדמות גברת ביוור בעיבוד של ה-BBC משנת 1988 לספר "האריה, המכשפה וארון הבגדים", ובסרט על פי "כס הכסף" מ-1990.
ביוגרפיה.
ניקול נולדה בעיר פלימות' שבמחוז דבון, וגדלה ליד מנצ'סטר. אמה הייתה שחקנית חובבת ואביה היה רופא. היא למדה משחק בבית ספר גילדהול למוזיקה ודרמה.
ניקול כיכבה בתפקידי אורח בסדרות טלוויזיה בריטיות רבות. ב-1999 הופיעה לראשונה בקולנוע בסרט "East Is East", וגילמה את אותה דמות ששיחקה בהפקה הבימתית. בשנים 2000 עד 2002 שיחקה בתפקיד רוזי בהפקה של הווסט אנד למחזמר מאמה מיה!. עוד השתתפה בתפקיד אורח בפרק בסיטקום האמריקני "לגדל את הופ".
ניקול השתתפה בכל שש העונות של סדרת הדרמה "אחוזת דאונטון" בתפקיד הטבחית גברת פטמור.
חיים אישיים.
לניקול יש אחיינית בשם בריטניה ילידת ארצות הברית שהיא גם שחקנית. היא שיחקה בסרט "The Wicker Tree".
לסלי ניקול
קפטן תחתונים ומתקפת האסלות המדברות
בדיקה
לואיזה, נסיכת פרוסיה (1808 – 1870)
סיפורה של אסתר קוסטלו
סיפורה של אסתר קוסטלו (באנגלית: The Story of Esther Costello) הוא סרט דרמה אמריקאי משנת 1957 המבוסס על רומן בשם זה מאת הסופר הבריטי ניקולס מונסארט (מחבר "הים האכזר") משנת 1952.
העלילה היא על נערה חרשת-אילמת-עיוורת וניצול נכותה כדי לגרוף רווחים. הסיפור מזכיר את סיפורה של הלן קלר. בעלה של המחנכת אן סאליבן איים אף לתבוע את ההפקה. בתחילת הקדימון מופיעה כתובית שאין בדעת המפיקים לפגוע במישהו.
הסרט הזניק את הקריירה של הת'ר סירס ששיחקה בתפקיד אסתר קוסטלו. היא אינה מדברת במשך רוב הזמן ורוב המשחק מרוכז בהבעות פניה. היא זכתה בפרס בפט"א לשחקנית הבריטית הטובה ביותר בתפקיד ראשי והייתה מועמדת לפרס גלובוס הזהב לשחקנית המשנה הטובה ביותר - סרט קולנוע.
תקציר העלילה.
מרגרט לנדי (ג'ואן קרופורד) היא אמריקאית אמידה ילידת אירלנד שמגיעה לבקר בכפר מולדתה. הכומר מראה לה נערה בת 15 בשם אסתר קוסטלו (הת'ר סירס). אסתר נפגעה בפיצוץ מחסן תחמושת שהרג את אמה. מאז אינה רואה או שומעת וגדלה בתנאים מחפירים אצל דודתה. הכומר מבקש ממרגרט לקחת את אסתר תחת חסותה ולאחר היסוסים רבים היא מסכימה.
הרופאים המומחים שבודקים את אסתר קובעים שסיבת נכותה היא פסיכוסומטית מהטראומה של הפיצוץ בו ראתה את אמה נהרגת לפני עיניה.
מרגרט מכניסה את אסתר לקליניקה לחרשים -עיוורים ומתחילה לעבוד אתה בעזרת האצבעות ומישוש הפה, הגרון והשפתיים (כמו שלימדו בזמנו את הלן קלר). לאחר זמן היא מצליחה לתקשר אתה ואסתר מצליחה להביע את עצמה.
עיתונאי צעיר בשם הארי גרנט (רון רנדל) נפגש עם מרגרט ואסתר ומפרסם את סיפורן בעיתון. עד מהרה הן מתחילות להופיע באסיפות התרמה לעמותת המטפלות בעיוורים וחרשים.
מרגרט פרודה מבעלה קרלו לנדי (רוזאנו בראצי). קרלו הוא אדם חסר מצפון. כשהוא שומע על הצלחתן של מרגרט ואסתר, הוא מפעיל את כל קסמיו על מרגרט ומשכנע אותה לקבלו בחזרה. בעזרת ידידו פרנק ונצל השקוע בתאוות בצע, הם מקימים את "אגודת אסתר קוסטלו" שמטרה לאסוף תרומות ל"מטרות צדקה". עד מהרה הם מתפרסמים בכל ארצות הברית ומקיימים הופעות באצטדיונים ענקיים כשמרגרט נואמת ולאחר מכן מתרגמת את דבריה של אסתר בשפת האצבעות ומאות מתנדבים עוברים בין המבקרים ומקבלים את תרומתם. כן מיוצרות אלפי "בובות אסתר קוסטלו" ונמכרות בכמויות עצומות. הן עורכות הופעות גם בערי אירופה.
עד מהרה מגלה מרגרט שקרלו וחברו מועלים בסכום הכסף העצום שצברו. היא גם שמה לב למבטים העורגים של קרלו לעבר אסתר שגדלה ויפתה. היא מודיעה לקרלו כי החליטה להפסיק עם ההופעות וקרלו מקבל זאת בחוסר רצון. באחד הלילות מתגנב קרלו לחדרה של אסתר ואונס אותה.
כשמרגרט נכנסת לחדר היא מגלה את אסתר המומה. מהטראומה של האונס מתחילה אסתר לראות ולדבר. מרגרט מוצאת במיטה חפת של קרלו אותה קנתה לו במתנה ומבינה הכל.
היא מצטיידת באקדח והולכת לפגוש את קרלו. בפגישה היא מראה לו את החפת וקרלו מבין שהיא יודעת. היא מבקשת מקרלו להיכנס למכונית. המכונית נכנסת במהירות למנהרה ושניהם נהרגים (התאונה אינה מצולמת בסרט).
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (1761–1829)
לואיזה, נסיכת הסן-דרמשטאדט (בגרמנית: Louisa, von Hessen-Darmstadt; 15 בפברואר 1761 – 24 באוקטובר 1829), הייתה נסיכה גרמנית, ולאחר מכן הדוכסית הגדולה של הסן.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-15 בפברואר 1761 בדרמשטאדט שהשתייכה לרוזנות הסן-דרמשטאדט, לגאורג וילהלם, רוזן הסן-דרמשטאדט, ומריה לואיזה אלברטינה, רוזנת ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים, בתו של כריסטיאן קרל ריינהרד, רוזן ליינינגן-דאכסבורג-פאלקנבורג-היידסהיים.
בשנת 1770 הצטרפה לואיזה לפמליה של מארי אנטואנט, מלכת צרפת, והייתה אחת ממלוותיה של המלכה עד לנישואיה ב-19 בפברואר 1777 עם בן דודה לודוויג, נסיך הכתר של הסן. בשנת 1790 מת חמיה לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ובעלה עלה לשלטון כלודוויג העשירי, רוזן הסן-דרמשטאדט.
בשנת 1803 הוחלט על חילוט נכסי הכנסייה באימפריה הרומית הקדושה, וחלוקתם בין הנסיכויות החילוניות. בעקבות זאת גדלה הרוזנות באופן משמעותי, על ידי צירוף שטחים מהנסיכויות של קלן, מיינץ, ווורמס, ובעיקר את דוכסות וסטפאליה, ובשנת 1806 שודרגה הרוזנות למעמד של דוכסות גדולה, ובעלה קיבל את התואר לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן. במהלך קונגרס וינה נאלץ בעלה לוותר על דוכסות וסטפאליה לממלכת פרוסיה, אך קיבל בתמורה שטח בגדה המערבית של נהר הריין, כולל המבצר החשוב במיינץ.
לואיזה הייתה אשה משכילה ונבונה, והייתה פופולרית מאוד בקרב תושבי הדוכסות. לואיזה נהגה לשהות בקיץ באאורבך, ושם מתה ב-24 באוקטובר 1829.
משפחתה.
ב-19 בפברואר 1777 התחתנה לואיזה עם בן דודה לודוויג הראשון, הדוכס הגדול של הסן, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
לואיזה, נסיכת הסן דרמשטדט (1761 - 1829)
לואיזה, נסיכת הסן דרמשטדט (1761–1829)
על נהרות בבל (שיר)
פנחס שיפמן
קרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן
קרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן (בגרמנית: Henriette Karoline Christiane Louise, von Pfalz-Zweibrücken; 9 במרץ 1721 – 30 במרץ 1774), הייתה נסיכה גרמנית, ואשתו של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט.
ביוגרפיה.
קרולינה נולדה ב-9 במרץ 1721 בשטרסבורג שהשתייכה לממלכת צרפת, לכריסטיאן השלישי, רוזן פפאלץ-צווייבריקן, ולקרולינה, רוזנת נסאו-זארבריקן, בתו של לודוויג קראפט, רוזן נסאו-זארבריקן.
ב-12 באוגוסט 1741 התחתנה קרולינה עם לודוויג, נסיך הכתר של הסן-דרמשטאדט. נישואי השניים לא היו מוצלחים, מפני שקרולינה התעניינה בעיקר במוזיקה ובספרות, בעוד בעלה התעניין בענייני הצבא, ועל כן ברוב הזמן גרו השניים בנפרד. קרולינה ייסדה בתי חרושת ברוזנות, על מנת להקל על הכלכלה.
בשנת 1768 מת חמיה לודוויג השמיני, רוזן הסן-דרמשטאדט, ובעלה עלה לשלטון במקומו כלודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, וב-30 במרץ 1774 מתה קרולינה בדרמשטאדט.
משפחתה.
ב-12 באוגוסט 1741 התחתנה קרולינה עם לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטאדט, ממנו נולדו לה 8 ילדים:
קרולינה מפפאלץ-צוויבריקן
פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג
פרידריך וילהלם, נסיך נסאו-ויילבורג (גרמנית: Friedrich Wilhelm von Nassau-Weilburg, 25 באוקטובר 1768 - 9 בינואר 1816), היה נסיך נסאו-ויילבורג בין השנים 1788–1816.
ביוגרפיה.
פרידריך וילהלם נולד בהאג ב-25 באוקטובר 1768, לקרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג וקרולינה, נסיכת אורנז'-נסאו, בתם של וילם הרביעי, נסיך אורנז' ואן, הנסיכה המלכותית.
ב-31 ביולי 1788 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג, בתם של וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג ואיזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, וב-28 בנובמבר אותה שנה מת אביו קרל כריסטיאן, נסיך נסאו-ויילבורג, ופרידריך וילהלם עלה לשלטון במקומו.
ב-17 ביולי 1806 הצטרפו נסיכות נסאו-ויילבורג ונסיכות נסאו-אוזינגן לקונפדרציה של הריין, וב-30 באוגוסט 1806 התאחדו הנסיכויות לישות אחת - דוכסות נסאו. בראש הדוכסות הועמד פרידריך אוגוסט, נסיך נסאו-אוזינגן שהיה המבוגר מבין שני השליטים, ומכיוון שלא היו לו ילדים נקבע שפרידריך וילהלם יירש אותו לאחר מותו.
לאחר תבוסת נפוליאון, הוחלט בקונגרס וינה לצרף לדוכסות גם את נסיכות אורנז'-נסאו, ובכך לאחד את כל נחלות בית נאסאו תחת שליט יחיד. הדוכסות הצטרפה לקונפדרציה הגרמנית, ובשנת 1816 הועברה בירת הדוכסות לעיר ויסבאדן.
ב-9 בינואר 1816 מת פרידריך וילהלם מנפילה במדרגות, ובנו וילהלם מונה לנסיך נסאו-ויילבורג. לאחר מות פרידריך אוגוסט, דוכס נסאו ב-24 במרץ 1816, עלה וילהלם לשלטון במקומו כדוכס נסאו.
משפחתו.
ב-31 ביולי 1788 התחתן פרידריך וילהלם עם לואיזה איזבלה, רוזנת העיר קירכברג, בתם של וילהלם גאורג, רוזן העיר קירכברג, רוזן זיין-הכנבורג ואיזבלה אוגוסטה, נסיכת רויס-גרייץ, ממנה נולדו לו 4 ילדים:
אוגוסטה, נסיכת קיימברידג'
אסי שמלצר
אסי (אסף) שמלצר (נולד ב-5 בינואר 1970) הוא איש עסקים ישראלי. שמלצר משמש כיו"ר קבוצת שלמה החזקות וכדירקטור במספר חברות פרטיות ובורסאיות בשוק הישראלי.
ביוגרפיה.
נעוריו ותחילת דרכו.
שמלצר נולד בפתח תקווה לעתליה ושלמה שמלצר, מייסדי קבוצת שלמה. לאחר זמן עבר עם משפחתו לסביון.
בשירותו הצבאי שימש שמלצר בתפקיד קצין יחידת קישור לבנון וכקצין חונך צד"ל בלבנון.