זהו הרומן הראשון שכתבה ארונדהטי רוי. כתיבתו ארכה 4 שנים, הוא זכה לתהודה כלל-עולמית וזכויות היוצרים נמכרו ב-21 מדינות.
תיאור העלילה.
עלילת הרומן מתרחשת באיימנם, שבמחוז קוטיאם בקראלה, דרום הודו. הרצף העלילתי אינו כרונולוגי והפרקים מתארים תקופות שונות החל משנת 1969, המתארת את ילדותם של התאומים בני ה-7 אסתה ורהל, ועד שנת 1993, בה שבים התאומים בני ה-31 לעיר הולדתם.
תאי סרטולי
סדהורה
שלמה-ישראל בן-מאיר
תאי ליידיג
פסולי עדות
בהלכה, פסולי עדות הם כינוי לקבוצת אנשים שאין לדון או לפסוק על פי עדותם במשפט העברי.
זהות הפסולים.
הרמב"ם מונה עשרה סוגים של פסולי עדות מהתורה:
ישנם פסולי עדות נוספים, כגון מפריחי יונים, סוחרי שביעית, ומשַחקים בקובייה (מהמרים), וכן שקרנים, רועי בקר (שיש חשד שרועים בשדות אחרים) ועבדים – שקיים חשד קטגורי לגבי יושרם המוסרי. פסולים אלו אינם פסולים מדאורייתא (כפסולים שהוזכרו לעיל) אלא רק מדרבנן.
אישה.
אישה פסולה לעדות מהתורה, מגיזרת הכתוב לפיה רק שני עדים גברים כשרים להעיר. לדעת הרמב"ם הדבר נלמד מלשון הפסוק: "על פי שנים עדים" לשון זכר ולא לשון נקבה.
יש מהאחרונים שכתבו הסברים שונים לסיבת הפסול של נשים.
מקרים שבהם אישה יכולה להעיד.
אישה יכולה להעיד במספר נושאים, ובהם:
אלטה זכן
אלטה זאכן
וליד בן טלאל
פרידיש קרינתי
אלכסנדרו שפרן
אייר טראנסט
אייר טראנסט (באנגלית: Air Transat) היא חברת שכר קנדית, שבסיסה ממוקם בנמל התעופה פייר אליוט טרודו, מונטריאול, קנדה. אייר טראנסט דורגה בסקר חברות התעופה העולמי בדרגה של 3 כוכבים והיא אחת מחברות השכר הטובות בעולם.
תולדות החברה.
אייר טראנסט הוקמה בהתחלה בשם "קוויבקאייר", בשנת 1986 באמצעות חברת תיירות קנדית בשם Transat A.T, שהייתה אז חברת תיירות מצליחה ברחבי קנדה. הטיסה הבינלאומית הראשונה התקיימה ב-14 בנובמבר 1987 בנתיב מונטריאול - אקפולקו.
בשנת 2001 מטוס מדגם איירבוס A330 בעת טיסה מטורונטו לליסבון ביצע נחיתת חירום בשדה התעופה ליז'ס (Lajes) שבטרסיירה, האיים האזוריים, לאחר שמנועיו כבו במהלך הטיסה באמצע האוקיינוס האטלנטי, טיסה זו ביצעה את הדאייה הארוכה ביותר של מטוס נוסעים.
צי המטוסים.
צי המטוסים של החברה נכון למאי 2019:
צי המטוסים הקודם.
מטוסים ששירתו בעבר בצי החברה:
פעילות החברה בישראל.
החברה החלה להפעיל שתי טיסות שבועיות בין מונטריאול לנמל התעופה בן-גוריון החל מ-19 ביוני 2017 באמצעות מטוס מדגם איירבוס A330-300, נכון ליוני 2017 זה הקו הארוך ביותר של החברה. בדצמבר 2018 הודיעה החברה על השהיית טיסותיה לישראל החל מקיץ 2019 משיקולים כלכליים.
ראבאי מרוב
Model-View-Controller
רוגלך
רוגלך או רוגאלך (מיידיש: "ראָגאַלעך"), הוא מאפה בצק שמרים בצורת שבלול אנכי דו-צדדי (דומה לקרואסון אבל בדרך כלל קטן יותר) הממולא בממרח שוקולד או קינמון. מקורו במטבח היהודי אשכנזי, והוא מאפה פופולרי בישראל.
אטימולוגיה.
לפי רוביק רוזנטל, שמו של המאפה נגזר מהמילה היידית "ראָג" (מפולנית: - קרן) - בצורת הקטנה - "ראָגאַלע", או ברבים - "ראָגאַלעך".
ייתכן שהמילה היידית נשאלה מהשפה הרוסית בה מאפה זהה ידוע בשם "רוגליק" (Рогалик) הנגזר גם הוא מהמילה "רוג" () שפירושו "קרן".
ישנה מחלוקת האם רוגעלך זה כינוי להרבה חתיכות ולחתיכה אחת קוראים רוגלע או שגם לאחד קוראים רוגעלך.
צלף קוצני
צָלָף קוצני (ברבים: צְלָפִים; שם מדעי: "Capparis zoharyi") הוא אחד המינים של הסוג צלף, ממשפחת הצְלָפִיִּים.
הצלף הקוצני גדל בישראל בכל אזורי הגידול האופייניים לצמחייה ים תיכונית: בשפלת החוף ובהרי יהודה, השומרון והגליל. כמו כן, גם בשולי בקעת הירדן, במדבר יהודה, בנגב ובערבה. הוא צומח בכל סוגי הקרקע במעונות האדם ובמעזבות. בתי גידולו הם קירות, מצוקים, גדרות, ערימות אבנים וקרקעות דלות. לעיתים קרובות מתייחסים אליו כעשב שוטה ונוהגים לעקור אותו מגינות פרטיות וציבוריות.
הצלף הקוצני הוא שיח קוצני בעל מבנה עגול בקוטר 80 סנטימטר עד 1.5 מטר, גובהו חצי מטר עד 2 מטר. ענפיו של הצלף הקוצני קשתיים, והם משירים את העלים העליונים לקראת סוף הקיץ. העלים עגלגלים בשרניים מכוסים קרום דק של שעווה. לעיתים מתעבה החלק הסמוך לקרקע כגזע. בבסיס פטוטרת העלה צומחים שני קוצים נוקשים מאונקלים. הפריחה בחודשים מרץ עד אוגוסט. הפרחים דו מיניים בקוטר 4 עד 6 סנטימטר מרובי אבקנים וצבעם לבן עד ורוד. 4 עלי-הכותרת ערוכים בשני זוגות כמו כנפי פרפר. הפרי הוא ענבה מאורכת המשתלשלת על עוקץ השחלה. אורך חיי הצמח 20 עד 30 שנה. שיח שנשרף או נגדע מתחדש במהירות.
ניצני הפרחים מהיום השלישי משמשים למאכל כשהם כבושים בחומץ או במלח. לפרח אבקנים רבים בעלי זירים ארוכים הבולטים מהכותרת, ועמוד עלי יחיד. במרכז הפרח ישנו שקע עמוק בו מצטברת כמות גדולה של צוף למשיכת מאביקים. הפרח נפתח בשעות אחר הצהריים המאוחרות ונובל בשעות הבוקר המאוחרות של יום המחרת, 16 עד 18 שעות אחרי היפתחו.
בשעות האור מבקרות בפרח דבורים ובחושך מבקרים רפרפים. בשעות הדמדומים מבקרת דבורת הצלף, היא הצלפונית ("Proxylocopa"). הפרחים מתפתחים בזה אחר זה מחיקי העלים על ענפים משניים. הפריחה מתחילה בבסיס הענף ומתקדמת מדי יום צעד נוסף כלפי קצהו. השחלה דמוית כדור מוארך נישאת על עוקץ ארוך אשר הופך לאחר ההפריה לעוקץ הפרי. הפירות נאכלים על ידי עופות ושועלים ומופצים למרחוק.
הצלף הקוצני מקובל ברפואה העממית של הערבים בישראל כתרופה לטיפול בליקוי שמיעה, שיגרון, עקרות נשים, פצעים פתוחים ומזוהמים, סוכרת, כאב שיניים ומחלות חזה.
הפרח של הצלף הקוצני משמש כסמלה של שמורת הטבע נאות קדומים.
מבנה הצלף.
ענפיו.
הצלף הוא בעל ענפים בשרניים סגולים, וקוצים מעוקלים חדים ועזים המאפשרים לאדם להכניס את ידו לתוך הצמח בקלות, אך כשינסה להוציאה היא תישרט קשות. עליו הירוקים צומחים באביב וקמלים בסוף הקיץ.
פרחיו.
זמן קצר לאחר הוצאת ענפיו, הצלף מוציא ניצנים (הקרויים גם קפריסים) ירוקים ההופכים לסגולים. מתוכם יוצאים פרחים בעלי 4 עלי גביע ו-4 עלי כותרת לבנים, אבקנים רבים ארוכים וסגולים ושחלה עילית על עמוד ארוך, אשר נפתחים לפנות ערב ונובלים למחרת.
פריו.
פריו, הקרוי אֲבִיּוֹנָה, הוא ענבה בשרנית מוארכת המתפצלת לאורכה.
לבלוב.
הלבלוב של הצלף מכונה גם תְּמָרוֹת ׁ(מן תְּמָרָה).
חלקים אכילים.
הצלף כולו אכיל, ענפיו הצעירים (לאחר קילוף) ועליו בשרניים ובעלי טעם מריר (העלים יותר מרים מהענפים). ניצני פרחיו ופירותיו נמכרים בשוק לאחר כבישה.
הצלף בהלכה.
עץ או ירק.
בעקבות העובדה כי הצלף מוציא ענפים חדשים בכל שנה, היו בקרב התנאים (בית שמאי) אשר החמירו וקבעו כי אסור לנטוע אותו בכרם משום כלאיים - כי הוא דומה לירק, וכי קיים בפירותיו איסור ערלה - כאילן.
לעומתם סברו בית הלל כי לפי שגזעו, על אף היותו קטן ביותר, נשאר בכל שנה - הצלף הוא אילן לכל דבר.
ההלכה הוכרעה כבית הלל לפי הכלל "בית הלל ובית שמאי - הלכה כבית הלל".
הגדרת פירותיו.
מחלוקת נוספת היא לגבי הגדרת פירותיו. "רבי אליעזר אומר הצלף מתעשר תמרות ואביונות וקפריסין, רבי עקיבא אומר אינו מתעשר אלא אביונות בלבד" רבי אליעזר סובר שהן התמרות (לבלוב), הן האביונות (הפירות) והן הקפריסין (ניצני הפרח) כולם מוגדרים כפרי ולכן הם חייבים בתרומות ומעשרות ואסורים בערלה.
לעומתו סובר רבי עקיבא כי רק האביונות נחשבים לפרי ולכן רק הם חייבים בתרומות ומעשרות ואסורים בערלה.
ההלכה נקבעה לפי הכלל "כל המיקל בארץ הלכה כמותו בחוץ לארץ" ולכן, בחוץ לארץ רק האביונות אסורים בערלה כדעת רבי עקיבא, ואילו בארץ ישראל, הן הקפריסין (ניצנים), הן האביונות והן התמרות (לבלוב) אסורים בערלה. (אין תרומות ומעשרות בחוץ לארץ).
ברכתו.
לעניין הברכה על אכילתו, הרי שעל האביונות מברכים בורא פרי העץ שהם עיקר הפרי ואילו על הקפריסין נחלקו הראשונים. הרי"ף והרמב"ם סבורים שמכיוון שהקפריסין אינם ערלה בחוץ לארץ הרי שברכתם בורא פרי האדמה, ואילו הראב"ד והרא"ש סוברים שרק לעניין ערלה פוסקים כמקל בחוץ לארץ אך לעניין ברכה מפני שנחשבים פרי בארץ ישראל הרי שברכתם בורא פרי העץ. להלכה, פוסק בעל הטורים (בניגוד לאביו הרא"ש) לברך בורא פרי האדמה משום ספק, כיוון שברכת האדמה פוטרת את ברכת העץ אך לא להפך, וכן נפסק בשולחן ערוך.
הצלף מצוין בדברי חז"ל כ"עז שבאילנות". באותה שורה עם ישראל – העזין שבאומות, תרנגול – העז שבעופות, וכלב – העז שבחיות.
מעמד טקסונומי.
בשנת 2010 פרסם אבינעם דנין רוויזיה על הסוג צלף באזור מזרח הים התיכון, בו הגדיר מין חדש בשם "C. hierosolymitana" (צלף ירושלים). להפתעתו, שבוע לאחר פרסום המאמר קיבל הודעה שהפנתה אותו למאמר משנת 2006 בו קיבל כבר הצלף מירושלים מעמד של מין טקסונומי חדש בשם "Capparis zoharyi" (צלף זוהרי, על שם מיכאל זהרי, שחקר את הצלף הקוצני בעבר). דנין כתב באתרו שאילו היה מודע למאמר זה לא היה מפרסם את המאמר משנת 2010 כפי שהוא.
הגונב מן הגנב פטור מתשלומי כפל
עץ ספגטי
עֵץ סְפָּגֶטִי הוא עץ בדיוני, שדווח כמתיחה לקראת יום המתיחות באחד באפריל של שנת 1957 בבריטניה. זו הייתה אחת מן הפעמים הראשונות בהן נעשה שימוש בשידור טלוויזיה לצורך מתיחה באחד באפריל.