באליפות העולם שנערכה בבודפשט ביולי אותה שנה, הוא זכה במדליית זהב לאחר ששחה במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי בשלב המוקדמות. כשחיין שני הוא קבע ב"זינוק שליחים" תוצאה של 48.74 שניות.
צ'דוויק השתתף כשחיין אורח באליפות ישראל בשחייה שנערכה באוגוסט אותה שנה. הוא ניצח במשחה ל-50 מטר חופשי בשיא ישראלי בינלאומי חדש של 21.99 שניות, לפני מירון חרותי (22.22 שניות) ומרקוס שלזינגר (22.61 שניות) ובכך היה לשחיין הראשון ששחה בישראל תוצאה מתחת ל-22 שניות במשחה זה ובמשחה ל-100 מטר חופשי בתוצאה של 48.88 שניות, לפני דוד גמבורג (49.77 שניות) ומרקוס שלזינגר (50.66 שניות).
באליפות העולם (בריכת 25 מטר) שנערכה בהאנגג'ואו, הרפובליקה העממית של סין בדצמבר אותה שנה הוא זכה במדליית זהב במשחה שליחים 4x100 מטר חופשי ביחד עם קיילב דרסל, בלייק פירוני וראיין הלד בשיא עולם חדש של 3:03.03 דקות, לפני רוסיה (3:03.11 דקות) וברזיל (3:05.15 דקות).
מבאנזה קונגו
מבאנזה קונגו (בפורטוגזית: M'Banza Kongo) היא בירת מחוז זאירה באנגולה. העיר שוכנת בצפון-מערב המדינה, קרוב יחסית לגבול עם הרפובליקה הדמוקרטית של קונגו. העיר הייתה הבירה של ממלכת קונגו, שהתקיימה במשך מאות שנים והייתה אחת הממלכות החזקות באזור בתקופה שלפני הקולוניאליזם האירופי.
ב-2017 העיר הוכרזה כאתר מורשת עולמית של אונסק"ו.
היסטוריה.
העיר נוסדה בסוף המאה ה-15, זמן לא רב לפני בואם של הפורטוגזים לאזור, והיא הפכה לאחת הערים הגדולות והחשובות בו.
במאה ה-16, עם בואם של הפורטוגזים והמיסיונרים שלהם, הממלכה התנצרה. בהשפעת הפורטוגזים אפונסו הראשון, מלך קונגו, והמלכים שבאו אחריו, בנו חלקים נרחבים בעיר והקימו בה מספר כנסיות, בהם כנסיית סאו סלבדור דה קונגו , אחת הכנסיות הראשונות שהוקמו באפריקה שמדרום לסהרה. ב-1596 שודרג מעמד הכנסייה לקתדרלה. השם סאו סלבדור הפך גם לשמה של העיר בפי הפורטוגזים, והוא שרד עד קבלת העצמאות של אנגולה ב-1975, אז הושב שמה המקורי.
במחצית השנייה של המאה ה-17 העיר הותקפה ונבזזה מספר פעמים במהלך מלחמת האזרחים בקונגו , עד שב-1678 היא נחרבה וננטשה. ב-1705 העיר יושביה מחדש על ידי חסידיה של המטיפה קימפה ויטה וב-1709 פדרו הרביעי, מלך קונגו, השיב את בירת הממלכה לסאו סלבדור, תואר שנשמר עד כיבוש הממלכה באופן סופי על ידי פורטוגל, צרפת ובלגיה ב-1914.
תחבורה.
את העיר משרת נמל התעופה מבאנזה קונגו.
מדדי מיקום מרכזי
אמליה, נסיכת הסן-הומבורג
אמליה, נסיכת הסן-הומבורג (בגרמנית: Amalie von Hessen-Homburg; 29 ביוני 1774 – 3 בפברואר 1846), הייתה בתו של פרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג ואשתו של פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו.
ביוגרפיה.
אמליה נולדה ב-29 ביוני 1774 בבאד הומבורג, לפרידריך החמישי, רוזן הסן-הומבורג, ולקרולינה, רוזנת הסן-דרמשטדט בתם של לודוויג התשיעי, רוזן הסן-דרמשטדט וקרולינה, רוזנת פפאלץ-צווייבריקן.
ב-12 ביוני 1792 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו, בנו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה 7 ילדים. אמליה השקיעה מאוד בחינוך ילדיה, ובשנת 1797 קנתה אחוזה בפריוראו מהיינריך אוטו פון גרכן. בשנת 1800 הקדיש לה המשורר פרידריך הלדרלין את שירו Aus stillem Hauße senden - An eine Fürstin von Dessau.
בשנת 1814 מת בעלה פרידריך בדסאו, ובשנת 1817 מת חמיה לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ובנה לאופולד הרביעי, דוכס אנהלט-דסאו עלה לשלטון במקומו. ב-3 בפברואר 1846 מתה אמליה בדסאו, והיא בת 71 שנים.
משפחתה.
ב-12 ביוני 1792 התחתנה אמליה עם פרידריך, נסיך הכתר של אנהלט-דסאו, בנו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה 7 ילדים:
אמליה, רוזנת הסן-הומבורג
סוכנות ההגנה האירופאית
מבנזה קונגו
מבנזה-קונגו
מבאנזה-קונגו
נצרות יהודית
דאוריה
לואיזה הנרייטה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט
נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית בכדורגל
הרפובליקה המרכז אפריקאית במשחקים האולימפיים
הרפובליקה המרכז אפריקאית במשחקים הפאראלימפיים
נבחרת הרפובליקה המרכז אפריקאית בכדורסל
לואיזה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט
לואיזה, מרקיזת ברנדנבורג-שוודט (גרמנית: Luise von Brandenburg-Schwedt; 24 בספטמבר 1750 - 21 בדצמבר 1811), הייתה אשתו של לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו.
ביוגרפיה.
לואיזה נולדה ב-24 בספטמבר 1750 בשטולצנברג, לפרידריך היינריך, מרקיז ברנדנבורג-שוודט ולאופולדינה מריה מאנהלט-דסאו, בתם של לאופולד הראשון, נסיך אנהלט-דסאו ואנה לואיזה פהזה.
ב-25 ביולי 1767 התחתנה לואיזה בשרלוטנבורג עם בן דודה לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה שני ילדים. לואיזה נחשבה למשכילה וקוראה היטב, ואף הייתה מוכשרת מבחינה אמנותית, והייתה ידידים של אמנים מפורסמים רבים, ביניהם אנג'ליקה קאופמן, שאף ציירה כמה דיוקנאות של לואיזה. בשנת 1775 ערכה לואיזה טיול באנגליה, ולאחר מכן בשווייץ ואיטליה.
ב-21 בדצמבר 1811 מתה לואיזה בדסאו, והיא בת 61 שנים.
משפחתה.
ב-25 ביולי 1767 התחתנה לואיזה עם לאופולד השלישי, דוכס אנהלט-דסאו, ממנו נולדו לה שני ילדים:
מחוזות הרפובליקה המרכז אפריקאית
אליגו
אליגו (בצרפתית: aligot) הוא מאכל עשוי גבינה הממוזגת עם מחית תפוחי אדמה (לעיתים קרובות עם קצת שום) תוצרת L'Aubrac, שבאזור דרום הרכס המרכזי של צרפת.
באופן מסורתי האליגו נעשה עם גבינת טום דה לגיול או גבינת טום ד'אוברן. גם גבינות אחרות יכולות להחליף את מקום הטום, למשל, מוצרלה או קנטל. גבינת הלגיול מקנה למנה טעם מטוגן.
האליגו עשוי פירה מעורבב עם חמאה, שמנת, שום כתוש, וגבינה מותכת. המנה מוכנה כאשר היא מפתחת חלק, גמיש מרקם. בזמן שהמתכונים משתנים, "לארוס גסטרונומיק" מציינת במתכונה תפוחי אדמה, 500 גרם טום טרייה, גבינת לגיול (או גבינת קנטל), 2 שיני שום, 30 גרם חמאה, מלח, ופלפל.
מאכל זה הוכן עבור צליינים בדרך לסנטיאגו דה קומפוסטלה שעצרו ללילה באזור זה. במקור האליגו מוגשת עם לחם, שהוחלף לתפוחי אדמה זמן מה לאחר מכן. כיום, הוא מוגש בעיקר בהתכנסויות וחגיגות כמנה העיקרית. האליגו עדיין מיוצר על ידי יד אוורון. אליגו הוא באופן מסורתי מוגש עם יין אדום.
בית המשפט הצבאי לערעורים
דגל הרפובליקה המרכז אפריקאית
המנון הרפובליקה המרכז אפריקאית
סמל הרפובליקה המרכז אפריקאית
ואך
נורדרנאי
נורדרנאי (בגרמנית: Norderney) הוא אי בים הצפוני מול קו החוף של סקסוניה התחתונה, גרמניה, ואחד משבעה מאוכלסים המהווים חלק משרשרת איי פריזיה המזרחית. הוא ממוקם בין האי יוסט (Juist) ממערב לאי בלטרום (Baltrum) ממזרח. האי הוא גם מועצה מקומית השייכת למחוז אאוריך (Aurich) ומתגוררים בו כ-6,000 תושבים (נכון לדצמבר 2015).
נורדרנאי הוא אתר תיירות ונופש פופולרי ומגיעים אליו מדי שנה כ-300 אלף מבקרים, שעליהם מתבססת למעשה כלכלת האי. נורדרנאי ובורקום הם שני האיים היחידים מבין השבעה המאוכלסים אשר עליהם מותרת תנועת מכוניות, ועל כן הם גם המאוכלסים והצפופים ביותר.
שטחו הכולל של האי הוא 26.29 קמ"ר, רוחבו כ-2.5 ק״מ בממוצע, אורכו כ-14 ק"מ, והוא האי העשירי באורכו בגרמניה. העיירה ורוב אזורי המגורים מרוכזים בחלקו המערבי של האי, בעוד חלקו המזרחי, ולמעשה יותר ממחציתו, הוא שמורת טבע, שהתנועה בתוכה מותרת רק ברגל.
הגישה לאי, כמו לשאר האיים בשרשרת, אפשרית רק דרך הים באמצעות מעבורת או דרך האוויר בטיסה במטוס קל (באי יש שדה תעופה קטן). אין גשרים או מעבורות בין האיים, ומבקר הרוצה לעבור מאי לאי, חייב להפליג עם המעבורת ליבשת ומשם לקחת מעבורת נוספת לאי שאליו הוא רוצה להגיע.
נורדרנאי הוא האי היחיד באזור שבו התגוררו יהודים (ר' פרק "יהודים בנורדרנאי" בהמשך).
מאפיינים גאולוגיים וסביבתיים.
נורדרנאי, כמו יתר איי פריזיה המזרחית, הוא אי חולי, אשר נוצר ועוצב על ידי זרמי הים והרוחות. זרמי הים הצפוני סוחפים לעבר חופי היבשת כמויות עצומות של חול, ההולכות עם הזמן ונערמות אל מול החוף, ובנקודות מסוימות אף מגיחות מעל פני הים ויוצרות איים. כך נוצרה למעשה שרשרת איי פריזיה המזרחית, המאופיינים במבנה צר וארוך, ומסודרים בשורה אל מול קו החוף הצפוני של גרמניה והולנד. יש לציין כי התופעה עדיין נמשכת, ונורדרנאי, כמו האיים השכנים, הוא אי "דינמי", אשר ממשיך להתעצב על ידי הים והרוחות. הדינמיות הזאת מביאה לעיתים גם להיעלמותם של איים באזור: האיים ליטייהורן (Lütjehörn) וקכלופלאטה (Kachelotplate) נמחקו מעל המפה לאחר שיטפונות חזקים בים הצפוני.
בשל התופעה שתוארה לעיל, פני הים שבין האיים ליבשת רדודים מאוד, ובעת השפל, כאשר הים נסוג, נחשפת קרקעית הים, עד כדי שבנקודות מסוימות ניתן בשעות השפל ללכת ברגל מהאיים ליבשת. השטחים הללו מכונים "מרבץ שפל" (בגרמנית: Wattenmeer, באנגלית Mudflat).
פני האי נמוכים - גובה האי הוא 5 מטר מעל פני הים - והנוף מורכב רובו ככולו מדיונות, הנוצרות כאשר הרוחות החזקות, האופייניות לאזור, סוחפות הלאה את החול אשר הים עורם על גבי האי. ניתן להבין את האופי בו האי נוצר ומתעצב, בעת טיול מסביב לאי או בהתבוננות בתצלומי אוויר שלו: קו החוף הצפוני, המערבי והמזרחי הוא חולי (אשר הופך אותו כמובן לאטרקטיבי במיוחד למבקרים בעונת הקיץ), בעוד החוף הדרומי, הפונה ליבשת, הוא בוצי, ולאורכו נבנה אף סכר שתפקידו למנוע את הצפת האי בעת הגאות.
שמורת הטבע.