בשנת 747 לספירה הוזמן רב-האמן הטנטרי מהודו, פַּאדְמַסַמְבְּהָאָוָוה (גוּרוּ רינפּוֹצֶ'ה), על ידי טְרִיסוֹנְג דֵצֶן, מלך טיבט, להפיץ את בודהיזם "דרך היהלום" בטיבט ובהוטן. במיוחד הדגיש פַּאדְמַסַמְבְּהָאָוָוה את ההיבט הטנטרי של לימודי "דרך היהלום" והפכו לנגיש. בתמיכתו של מלך טיבט תורגמו תכנים חשובים רבים לשפה הטיבטית. ארבע המסורות העיקריות שנוסדו בטיבט המכונות נינגמה ("נינגמה" פירושו "המסורת העתיקה") מבוססות על אותם שיעורים וטקסטים שתורגמו בתקופתו. במהלך המאה ה-11 ותחילת המאה ה-12 הובא השדר החשוב השני מהודו לטיבט על ידי מַארפָּה לוֹצַאוָוה (1012-1097) ובּרוֹגְמִי, וכך החלו להיווסד אסכולות וג'ריאנה חדשות (טיבטית: סארמָה) כמו קַאג'יוּפָּה וסַקִיאָפָּה. רב-האמן ההודי הדגול אטישה (982-1054) הגיע גם לטיבט, ועם תלמידו הטיבטי העיקרי דְרוֹמְטֶנפָּה (1004-1065) ייסד את מסורת הקדאמפה. הבסיס הלימודי של מסורת הקדאמפה שימש את גֵ'ה צוֹנְגְקַאפָּה להנחת העקרונות הפילוסופיים היסודיים של אסכולת מהיאנה, שלימים נודעה כ"גְלוּגְפָּה" (או "גאנדֶן").
עם פלישת הסינים לטיבט בשנת 1959 נאלצו טיבטים רבים לעזוב את ארצם עקב הדיכוי הלאומי מצד הסינים, והחלו לכונן קהילות בודהיסטיות בצפון הודו. אחד מאותם טיבטים גולים הוא טנזין גיאטסו, הדלאי לאמה הנוכחי.
סין.
מהודו הגיעה הווג'ריאנה לסין ב"דרך המשי" בתחילת המאה ה-7 לספירה – בדיוק כאשר הגיעה המהיאנה בסין לשיא פריחתה בעידודם ותמיכתם של הקיסרים משושלת טאנג . עיר הבירה שיאן (XIAN שנקראה אז גם צ'נג אן) נעשתה מוקד מרכזי של לימודי הבודהיזם . כשקבוצת נזירים, החוזרים מעלייתם לרגל להודו, הביאו עמם את הכתבים החדשניים ואת השיטות הייחודיות, זכה זרם הווג'ריאנה למקום כבוד . היום הווג'ריאנה כמעט ונזנחה בסין, שרוב אוכלוסייתה אינה דתית.
יפן.
בשנת 804 לספירה שלח הקיסר קאמו את נזיר בשם קוּקאי לסין של שושלת טאנג כדי שיעשיר את השכלתו הבודהיסטית. קוקאי חזר משם עם זרם סיני של בודהיזם שקיבל ביפן את השם שינגון.
אסכולת השינגון היפנית התפתחה מתוך זרם סיני של הווג'ריאנה שנקרא זֶ'ן-יאן (בפין-יין: "zhēnyán," סינית מסורתית: 真言). זרם זה ננטש בסין אחרי רצף של איחודים ופירוקים עם אסכולות בודהיסטיות אחרות, אך המשיך להתקיים ביפן. השינגון והבודהיזם הטיבטי חולקים מקורות משותפים (בעיקר מנטרות ומנדלות), אבל מעט דמיון קיים באופן הפולחן. השינגון מבוסס על סוטרות ומסורות הקודמת לאלו הטיבטיות, אך הווג'ריאנה הטיבטית יותר מפותחת מהיפנית הן משום שדת האלילים הטיבטית הייתה יותר מפותחת מבחינת פרקטיקה מיסטית מהשינטו היפני והן משום שבטיבט התקיים לאורך ההיסטוריה זרם בודהיסטי אחד על כל ענפיו בעוד ביפן קיימות מספר רב של מסורות שאינן קשורות אחת לשנייה.
אינדונזיה ומלזיה.
בסוף המאה ה-8 הגיעו תבניות הלימוד של הווג'ריאנה לאי האינדונזי ג'אווה, ובמהרה נבנה שם מנזר עצום בבּורוֹבּוּדוּר. האימפריה הסְריוויגָ'אִית נעשתה מוקד לימוד ותרגול של הווג'ריאנה, ואמן "דרך היהלום" הנודע, אַטִישָה, היה תלמידו של סֵרְלִינְגְפָּה, מלומד בודהיסטי נודע ושליט בית המלוכה הסריוויג'אי. בודהיזם הווג'ריאנה שרד באינדונזיה ומאלזיה עד שדוכא במאה ה-13 עם פלישת האסלאם.
מונגוליה.
במאה ה-13, זמן רב לאחר ששכך הגל הראשוני של הווג'ריאנה בסין, היוו סין ומונגוליה אזורים מנהליים של האימפריה המונגולו-סינית. בעת שלטונו של גוֹדָן-חאן (נכדו של ג'נגיס-חאן) נפוצו שיטות הווג'ריאנה באזור המנהל הסיני הודות לפעילותם של שני מורים נודעים מאסכולת הסַקִיאַפָּה של הבודהיזם הטיבטי, סַאקייה פָּאנדִיטָה קוּנְגָה גייַאלְצֶן ואחיינו צ'וֹגיאל פַאגְפָּה. לאחר מחלוקות פוליטיות פנימיות לגבי מי יהיה החאן העליון, הוחלט שהשלטון יעבור משושלת גודן לזו של מונגא – נכד נוסף של ג'נגיס-חאן. סאקייה פאנדיטה הלך לעולמו זמן קצר לפני חילופי השלטון, ואחיינו פאגפה נאלץ לתת את נאמנותו הפוליטית לקובלאי, אחיו הצעיר של מונגא.
בשנת 1251 הזמין יורש האימפריה המונגולו-סינית, קובלאי-חאן, לחצרו את הקרמאפה ה-2, קארמה פאקשי – ראש שושלת הקארמה קאג'יו של הבודהיזם הטיבטי. מקורות מסוימים טוענים שכדי למנוע סכנה עתידית של התפוררות האימפריה על רקע שוני תרבותי-חברתי, רצה קובלאי-חאן לכונן דת אחידה בכל רחבי האימפריה. לכן הזמין את רוב נציגי הדתות הידועות באותה תקופה כדי לבחור אחת מהן. בוועידה נכחו נציגים מן הנצרות, האסלאם, ההינדואיזם, הבודהיזם וזרמים רבים אחרים. לפי המסופר, הפגין שם קרמאפה כוחות על-טבעיים ופלאיים רבים, וההרפתקן הנודע מרקו פולו, שהיה אורח כבוד בחצרו של החאן אותה עת, אף תיעד אותם ביומן המסע המפורסם שלו. מסופר שקובלאי-חאן התרשם ביותר מבודהיזם הווג'ריאנה ואימצו, אולם על נתיניו לא כפה זאת. אימוצו את הווג'ריאנה גרם לפריחתן של השיטות וההדרכות הטנטריות בכל רחבי האימפריה המונגולו-סינית.
הווג'ריאנה דעכה עם קצה של שושלת יואן שכונן קובלאי חאן .
וגריאנה
אויגן יוכום
אויגן יוכום (בגרמנית: Eugen Jochum; 1 בנובמבר 1902 - 26 במרץ 1987) היה מנצח גרמני.
חייו.
יוכום נולד בבאבנהאוזן, סמוך לאאוגסבורג, בגרמניה. הוא למד נגינה בפסנתר ובעוגב באאוגסבורג וניצוח במינכן. עבודתו הראשונה הייתה כפסנתרן חזרות באופרה של מינכן ואחר כך בקיל.
הופעתו הראשונה כמנצח הייתה עם הפילהרמונית של מינכן בשנת 1927, ובאותה שנה התמנה למנהל מוזיקלי בקיל. בתקופתו המוקדמת כמנצח הוא היה מנהל מוזיקלי בדואיסבורג, ברדיו ברלין, ומנצח באופרה של המבורג, שם ניצח על מוזיקה מאת מלחינים כמו פאול הינדמית ובלה בארטוק, שהנאצים אסרו על השמעתם בכל מקום אחר. פעילותו הסדירה במהלך תקופת השלטון הנאצי הדליקה נורה אדומה אצל שלטונות הכיבוש האמריקאים, והם עיכבו את מינויו למשרה במדינת בוואריה, שהייתה בתחום השלטון הצבאי האמריקאי. לאחר שלא נמצאה הוכחה שהייתה ליוכום זיקה כלשהי למפלגה הנאצית, ושלא נתן לשלטונות הנאצים להתערב בבחירותיו האומנותיות, הותר לו להתמנות למנצח המייסד של תזמורת רדיו בוואריה. בהמשך ניצח גם על תזמורת הקונצרטחבאו המלכותית באמסטרדם. בשנת 1975 התמנה למנצח כבוד של התזמורת הסימפונית של לונדון. הוא הרבה לנצח בפסטיבל ביירוית ובפסטיבל זלצבורג.
יוכום זכור בעיקר בפרשנויותיו לאנטון ברוקנר. גם אחיו הצעיר, גיאורג לודוויג יוכום, היה מנצח.
ממלכות הארץ התיכונה
ממלכות הארץ התיכונה הן ממלכות בדיוניות בעולמו הפנטזי של ג'.ר.ר. טולקין, כפי שהופיעו בספריו השונים ובראשם שר הטבעות והסילמריליון.
ממלכות האלפים.
דוריאת' (נחרבה).
הממלכה הראשית של הארץ התיכונה בעידן הראשון, שמלכה היה אלו תינגול ומלכתה הייתה מלין המיא.
הממלכה הייתה בתוך יער גדול המכותר בחומת כשפים בלתי-נראית שיצרה מלין, שחסמה את הכניסה מפני כל אותם שתינגול לא רצה בהם, מלבד אם היו חזקים מהמלכה מלין. שוכני דוריאת' היו הסינדר, העלפים האפורים (תת-עדה של הטלרי) ובעיניהם היה תינגול אדיר כאחד המיאר, כיוון שהיה היחיד מכל בני הטלרי בארץ התיכונה שראה את אור שני העצים של ולינור. בירת דוריאת' הייתה "מנגרות" (אלף-המערות), ששכנה תחת האדמה ונודעה בתפארתה. לאחר מות תינגול, שבה מלין אל ולינור בחשאי וסיפרה זאת רק לשר הצבא. במקומם, משלו שם לעת קצרה הנסיך קלבורן, בן-משפחה לתינגול, ורעייתו הגבירה גלדריאל, שהייתה בת-מלוכה של הנולדור וידידה קרובה למלין.
גונדולין (נחרבה).
פירוש שמה: הסלע הנסתר. היא העיר הנסתרת שנוסדה בעמק טומלדן המוקף בהרים גדולים ובמשכנות העיטים. ממלכה זו נבנתה על הסלע הענק שבלב העמק, המוקף מזרקות טבעיות. מלך גונדולין היה טורגון בן פינגולפין, המלך העליון של הנולדור. טורגון התבקש לבנות אותה במצוות אולמו, אל המים. בתו של טורגון הייתה הנסיכה ידריל קלברינדל. רוב תושבי גונדולין היו נולדור מאנשי טורגון, אך גם היו מעט מן הסינדר. כאשר הושלמה בניית גונדולין, יצאו כל אלה בעת לילה בחשאי להתיישב בעיר הנסתרת. הממלכה הזו נבנתה במתכונת העיר טיריון שבולינור, שנודעה כיפה מכל הערים בעולם. היא הייתה לבנה, ומוקפת חומות ומדרגות, ובלבה היה צריח-המלך הגבוה. נאמר שמלמעלה נראתה כיהלום. העיר נתגלתה ונחרבה לקראת סוף העידן הראשון על ידי צבא מורגות, ורבים מניצוליה נחשבים לחכמים ולאדירים שבעלפים, ביניהם אקטליון וגלורפינדל.
נרגותרונד (נחרבה).
ממלכה זו ידועה כאחת האדירות בממלכות העלפים העתיקות. החלו לבנות אותה הגמדאים אך נטשוה. היא שכנה ממערב לדוריאת', ובהשראת עיר בירתה, הוקמה תחת אדמת הנהר "נרוג". מלכה היה פינרוד פלגונד בן פינרפין, שהיה גם אהוב על בני-האדם והגמדאים. פינרוד התבקש לבנות אותה במצוות אולמו, אל המים, כמקום מחסה מפני צבאות מורגות. בתו של פינרוד הייתה הנסיכה פינדוילס, שנודעה בכינוי "העלמה הבתולה" מאחר שנהרגה בצעירותה. נרגותרונד מתוארת כממלכה מפוארת מאוד, מחסן-נשק ומצבור אוצרות. תושביה היו עלפי נולדור. העיר נחרבה לבסוף על ידי גלאורונג, אבי הדרקונים של מורגות, ושימשה אותו כמשכנו בשל חמדנותו לאוצרות, עד שנהרג.
הפלס (נחרבה).