אוורטון הנריקה דה סוזה (בפורטוגזית: Ewerthon Henrique de Souza, נולד ב-10 ביוני 1981 בסאו פאולו שבברזיל) הוא כדורגלן ברזילאי המשחק בעמדת הקשר ההתקפי באתלטיקו סורוקבה המתמודדת בטורנירי אליפות סאו פאולו בכדורגל. אוורטון שיחק בעבר במספר מועדונים באירופה ובאמריקה הדרומית, כאשר העיקריים היו בורוסיה דורטמונד, עמה זכה באליפות הבונדסליגה, וריאל סרגוסה. לאוורטון שבע הופעות במדי נבחרת ברזיל, עמה השתתף בקופה אמריקה 2001 ובגביע הזהב 2003.
קריירת מועדונים.
אוורטון שיחק כנער בקורינתיאנס הברזילאית, ובשנת 1999 החל לשחק בבוגרים, כאשר על אף גילו הצעיר הוא היווה חלק חשוב בהתקפת הקבוצה, ושיחק בה ברציפות עד לשנת 2001, למעט תקופת השאלה קצרה למועדון הכדורגל ריו ברנקו. בשתי העונות הראשונות שלו בקורינתיאנס, זכה אוורטון באליפות ליגת העל הברזילאית, ובשנת 2000 זכה עם הקבוצה באליפות העולם לקבוצות כדורגל לאחר ניצחון בבעיטות הכרעה על ואסקו דה גאמה. בנוסף, זכה אוורטון עם קורינתיאנס בשתי אליפויות סאן פאולו ובגביע סאו פאולו אחד. הצלחתו של אוורטון בקורינתיאנס עוררה עניין במועדונים ברחבי אירופה, ולקראת עונת 2001/02 חתם אוורטון בבורוסיה דורטמונד.
עונתו הראשונה של אוורטון בבורוסיה דורטמונד, 2001/02, הייתה מוצלחת במיוחד, כאשר היה חלק מרביעיית ברזילאים שכללה גם את דדה, אוונילסון ומרסיו אמורוזו. אוורטון הבקיע בעונה זו עשרה שערים, וסייע לבורוסיה דורטמונד לזכות באליפות הבונדסליגה. באותה עונה השתתף אוורטון עם בורוסיה דורטמונד בגמר גביע אופ"א, בו הפסידה בורוסיה דורטמונד 3-2 לפיינורד ההולנדית. אוורטון פתח במשחק זה והוחלף בדקה ה-61 על ידי אוטו אודו הגאנאי. לאחר עונת האליפות, אוורטון נשאר בבורוסיה דורטמונד עוד שלוש עונות נוספות, בכולן הבקיע כמות דו ספרתית של שערים, כאשר עונת 2003/04 הייתה עבורו עונת שיא בה הבקיע 16 שערים, אך סיים עם הקבוצה במקום השישי בלבד. בתום עונת 2004/05 עזב אוורטון את בורוסיה דורטמונד לאחר שהבקיע 47 שערים ב-119 הופעות ליגה, וחתם בריאל סרגוסה הספרדית.
בעונתו הראשונה של אוורטון בריאל סרגוסה, 2005/06, הבקיע אוורטון 12 שערים, והחזיק ביחד עם דייגו מיליטו את התקפת הקבוצה, שסיימה במקום ה-11 בליגה הספרדית. בעונת 2006/07 פחתה כמות ההופעות של אוורטון בסרגוסה, לאחר הצטרפותו של פאבלו איימר. אוורטון הבקיע בעונה זו שישה שערים. אוורטון השתייך לסראגוסה עד לשנת 2010, כאשר לאחר שתי העונות הראשונות המוצלחות שלו בקבוצה, איבד את מקומו בהרכב והושאל לאלופת גרמניה הטרייה דאז שטוטגרט לקראת עונת 2007/08, והשתתף עמה בליגת האלופות, אך השאלתו הסתיימה במחצית העונה, אז חזר לסראגוסה, והושאל שוב לאספניול, שם סיים את עונת 2007/08, כאשר בלעדיו, סרגוסה נשרה אל ליגת המשנה הספרדית. בעונת 2008/09 אוורטון וסרגוסה שבו לליגה הספרדית הבכירה תוך עונה אחת בלבד, כאשר אוורטון הבקיע 28 שערים בעונה זו, שער אחד פחות ממלך השערים לאותה עונה, נינו. בעונת 2009/10 ערך אוורטון עשר הופעות בלבד בליגה הבכירה במדי סרגוסה, והבקיע שני שערים. בקיץ 2010 עזב אוורטון את סרגוסה, לאחר שהבקיע 48 שערי ליגה ב-111 הופעות, ועבר לפלמיירס הברזילאית.
אוורטון שיחק בפלמיירס שנה אחת, בה הבקיע שמונה שערים ב-29 הופעות. עם זאת, שוחרר מהמועדון בינואר 2011. בהמשך, שיחק אוורטון תקופות קצרות בטרק גרוזני הרוסית, אל אהלי הקטרית ואמריקה פוטבול קלוב הברזילאית, אך לא הצליח להטביע חותם במועדונים אלה. החל משנת 2014 אוורטון משחק באתלטיקו סורוקבה, המשתתפת בטורניר אליפות סאו פאולו בכדורגל.
קריירה בינלאומית.
אוורטון השתתף עם נבחרת ברזיל עד גיל 20 באליפות דרום אמריקה לנוער בשנת 2001, וזכה בטורניר זה, אותו סיים כמלך השערים עם שש הבקעות. בין השנים 2001 ו-2003 ערך אוורטון שבע הופעות במדי נבחרת ברזיל הבוגרת, והשתתף עמה בקופה אמריקה 2001 ממנו הודחה נבחרתו באופן מפתיע ברבע הגמר לאחר הפסד 2-0 לנבחרת הונדורס, ובגביע הזהב 2003, בו הגיעה ברזיל עד הגמר. לאחר טורניר זה, אוורטון לא זומן עוד לנבחרת ברזיל.
תארים.
עם קורינתיאנס:
עם בורוסיה דורטמונד:
עם נבחרת ברזיל עד גיל 20:
דוגן
אייהי דוֹגֶן זֶנְגִ'י (יפנית: 道元禅師; 19 בינואר 1200 – 22 בספטמבר 1253) היה מורה זן יפני. הוא נחשב למייסד זרם אסכולת הסוטו זן בזן בודהיזם ונתפש כאחד מהוגי הדעות המשפיעים ביותר ביפן.
חייו.
דוגן נולד בעיר קיוטו שביפן. אביו היה בן לשבט המִנָמוֹטוֹ ונפטר כשהיה בן שנתיים, ואמו, בת למשפחת פוג'יוארה (藤原) האריסטוקרטית נפטרה כאשר היה בן שבע. מסופר כי לפני מותה, אמו של דוגן אחזה אותו בזרועותיה והפצירה בו ללכת בדרך הבודהיזם. תחילה גדל וחונך דוגן אצל אחיו למחצה מיצ'יטומו (Michitomo) – מנישואיו הראשונים של אביו, אך בגיל שתים עשרה הוא עזב את המעגל המשפחתי והצטרף לדודו רְיוֹקָאן, אחיה של אמו שהשתייך לזרם הטֶנְדַאי – אחד מהזרמים הבודהיסטיים המקובלים והוותיקים ביפן, במנזרם בהר הִיאֵי.
בתקופת לימודיו במנזר נחשב דוגן לנזיר מבטיח. הוא היה בקיא בסינית, ספרות, שירה וקליגרפיה, ובשנים 1213–1214 החל להתעורר בקרבו הספק בנוגע לטיב מהותה של התורה הבודהיסטית עצמה. הוא מצא סתירה פנימית במחשבת המָהָאיָאנָה – אחד הזרמים הגדולים בבודהיזם – אשר הניעה אותו לצאת למסעו הרוחני בסוף בגרותו: לפי הבודהיזם המהאיאני "טבע הבודהה" מצוי בכל הברואים, כלומר כל אדם בבסיסו הוא "ער". אם כך, מדוע ישנה דרישה לאימון מפרך כדי להגיע להארה? דוגן ניסח את תהייתו כך: "אם טבע בודהה מצוי באדם מלכתחילה,/ והוא מבטא את המוחלט כמות שהוא,/ אז מדוע משתוקקים כל הבודהות/ לתור אחר ההתעוררות?".
את הסמכתו לנזיר קיבל דוגן ב-1213 באנריאקוג'י (延暦寺), מקדש ההר היאי. אמנם, הוא לא היה שבע רצון מאופן הלימוד בו, שכן לתפישתו המשמעת הייתה רגועה מדי ולימוד הכתבים הבודהיסטים הוזנח. אכזבה זו דחפה אותו אל עבר יציאתו למסע רוחני, שנבע מתשוקה והתמסרות אחר החיפוש של צורתו האותנטית ביותר והמקור הטהור של הבודהיזם. הוא פנה אל מנזר קֶנְ'נִינְגִ'י בקיוטו, שם למד תחת אֵיסַאי, מורה זן גדול של זרם הרִינְזַאי, שנפטר ב-1215. דוגן שהה שם תחילה שנה אחת, אך שב לקנ'נינג'י בשנת 1217, והחל ללמוד אצל הנזיר מְיוֹזֶן, יורשו של איסאי. דוגן ראה במיוזן מורה אמיתי, ומיוזן ראה בדוגן תלמיד נלהב ובשל. הם פיתחו מערכת יחסים קרובה ויצאו יחד למסע לסין ב-1223, עם כוונה מפורשת לחיפוש המסר האותנטי של הדהרמה של חוכמת הבודהיזם.
שהותו בסין.
כשהגיעו דוגן ומיוזן לסין ב-1223, נשאר דוגן על הספינה למשך שלושה חודשים. הסיבה לכך היא שהוא קיבל את צו הבּודְהִיסַטְווֹה של המהאיאנה, אך לא את הצו השלם של הטהרוואדה – זרם בודהיסטי נוסף – אשר נדרש על-מנת להיכנס לסין כנזיר-תלמיד . ככל הנראה הוא התכוון להישאר שם עד שימצא את התשובה לשאלתו הגדולה – ככל שיידרש. במהלך שלושת החודשים אשר שהה בספינה, פגש דוגן בנזיר מבוגר כבן 60, מפגש שלימים היווה נקודת מפנה עבורו. הנזיר היה הטבח הראשי של הר א-יו-וונג ,(A-yü-wang) שנמצא במרחק של כ-17.5 ק"מ מהספינה, והגיע כדי לקנות פטריות יפניות להכנת דייסה. דוגן התרשם עמוקות ממסירותו של הנזיר הזקן, וביקש ממנו להישאר ללילה. הנזיר סירב בטענה שאם ישאר יהיה זה אי-מילוי חובתו כטבח ראשי וכך הוא לא יתרגל את הדרך. דוגן תהה מדוע אין איש שיכול להחליפו ומדוע איש בגילו אינו עוסק בזַאזֵן – מדיטציה בישיבה, כדי להגיע אל הדרך. הוא שאל את הנזיר על כך ונענה: "אתה, איש טוב מארץ זרה, עדיין לא הבנת מהו תרגול הדרך, ומהן האותיות".
לאחר זמן מה פגש דוגן את הנזיר בשנית, ושאל אותו מהן האותיות והמילים. הנזיר ענה בפשטות ובמורכבות: "אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש". בכתביו ביאר דוגן:
"כפי שהמילים והאותיות שראיתי עד כה היו אחת, שתיים, שלוש, ארבע, חמש – כך המילים והאותיות שאני רואה עכשיו גם הן שש, שבע, שמונה, תשע, עשר." "אם נזירי העבר והעתיד יסתכלו [על המילים] בכל מקום ויקדישו מאמצים לדרך זו, הם ישיגו מדיטציה טהורה. אם לא, הם יסבלו מפגיעותיה של מדיטציה לא-טהורה, ולא יהיו טובים בהכנת ארוחות לנזירים."
סיפור זה מהווה חלק משמעותי בלימודיו של דוגן ביפן, ואף בעיצוב המשך חייו. הוא מצביע על הגעתו של דוגן להבנה, כי הגשמתו של הנזיר בעבודתו כטבח ראשי והשגתו העצמית בדבר משמעות הדרך, הן למעשה דבר אחד וזהה. כל הגישה כלפי היקום ומשמעותו לחיים רוחניים טמונים בחידה זו. בתמציתיות, המילים קוראות להתעלות מעל לחשיבה המסווגת, לחדור דרך משמעות השפה והסמלים, לדחות כל חלוקה של היקום למציאות ראשונית ומשנית. בכל הוויה, קטנה ככל שתהיה, מתקיים כל היקום. הבנת האמת הזו והחיים לפיה הם האימון של הדרך – זוהי התגשמות הדהרמה עצמה.
לימודיו אצל ג'ו-צ'ינג (Ju-Ching).