השירים כולם מקורם ובהשראת שירים ישנים שהכיר סנדרסון ממוזיקה זו.
פסטורלה אמריקנית (סרט)
פסטורלה אמריקנית (באנגלית: American Pastoral) הוא סרט דרמה אמריקאי בבימויו של יואן מקגרגור, שאף שיחק בתפקיד הראשי בסרט. התסריט נכתב על ידי ג'ון רומנו, על פי הרומן "פסטורלה אמריקנית" מאת פיליפ רות. בסרט השתתפו גם השחקנים ג'ניפר קונלי, דקוטה פנינג, פיטר ריגרט, רופרט אוונס, אוזו אדובה ודייוויד סטראתיירן.
הסרט מתאר את קורותיה של משפחה אמריקאית מבוססת - זוג הורים ובתם, על רקע הצטרפותה של הבת למחאה פוליטית-חברתית אלימה נגד ההסתבכות של ארצות הברית במלחמת וייטנאם ומאבק האפרו-אמריקאים לשוויון זכויות.
עלילה.
סיפור המסגרת של הרומן הוא פגישת מחזור לאחר 45 שנים של בוגרי תיכון מזדקנים בניוארק שבה משתתף נתן צוקרמן (דייוויד סטראתיירן), דמות המספר, שחוזרת בכמה מספריו של רות ומשמשת לו מעין אלטר אגו. פגישת המחזור מתרחשת ב-1995, ובמהלכה צוקרמן פוגש את חברו לכיתה ג'רי לבוב (רופרט אוונס). ג'רי מגולל את קורות חייו הטראגיות של אחיו הגדול, סימור "השוודי" לבוב, שלהלוויתו המתקיימת למחרת הוא מגיע.
סימור לבוב, יהודי-אמריקאי שהוא ספורטאי מצטיין, מציג לאביו, לוּ לבוב (פיטר ריגרט), בעל מפעל משגשג לייצור כפפות, את בת זוגו, דון (ג'ניפר קונלי), על מנת שיאשר את נישואיהם. לוּ מתנגד תחילה לנישואי בנו עם גויה הרוצה לשמור על מנהגי דתה, אך מתרצה לאור נחישותה.
לבני הזוג נולדת בת, מרדית ("מרי") והם מתיישבים בחווה חקלאית באולד רימרוק, במרחק 30 מייל מניוארק, שם הם מגדלים פרות, וסימור מצטרף למפעל של אביו. מרי סובלת מגמגום קל, ונמצאת עקב כך בטיפול פסיכולוגי. בגיל 12 היא נרגשת מאוד למראה שידור חדשות שמציג את ההצתה העצמית של טיק קואנג דוק בסייגון, בירת דרום וייטנאם. בתחילת לימודיה בבית הספר התיכון מרי (דקוטה פנינג) משתתפת בהפגנות בניו יורק נגד מעורבות ארצות הברית במלחמת וייטנאם. בהמשך היא תומכת במפגינים האפרו-אמריקאים במהומות ניוארק של שנת 1967 , אף שאלה מאיימים גם על מפעל הכפפות, שעבר לניהולו של אביה. בהמשך לכך מופעלת פצצה בבית הדואר השכונתי, הורסת אותו וגורמת למותו של מנהל בית הדואר.
מרי היא החשודה העיקרית בפיגוע, ואף שהוריה אינם מאמינים לכך, הם הולכים לביקור תנחומים אצל אלמנתו של ההרוג בפיגוע. מרי יורדת למחתרת ומנתקת קשר עם הוריה. סימור מנסה לאתר את מרי, אך ללא הצלחה. כעבור זמן מגיעה למפעל הכפפות ריטה כהן (ולורי קרי), ומבהירה שהיא יודעת היכן מרי נמצאת. היא דורשת מסימור שיגיע עם 10,000 דולר לחדרה במלון, ושם תמסור לו מידע על מרי. כשסימור מגיע, ריטה מנסה לפתות אותו לשכב איתה, והוא מסתלק נסער תוך שהוא שוכח את הכסף בחדרה. כשהוא נזכר בכך הוא חוזר, אך ריטה כבר נעלמה עם הכסף.
חייהם של ההורים אחוזי הטראומה משתבשים. כל מאמציהם לאתר את מרי עולים בתוהו. דון סובלת מהתמוטטות עצבים שלאחריה היא נואשת מלמצוא את מרי, ואילו סימור לא מרפה מכך. לילה אחד בשנת 1970 הוא רואה את ריטה כהן ברחוב בניו יורק, ודורש ממנה באלימות שתביא אותו אל מרי. ריטה נענית לדרישתו, ומביאה אותו לאזור מגורים נטוש בניוארק, שם מרי חיה. סימור פוגש שם את מרי, שנראית מוזנחת מאוד, והיא מתוודה בפניו שפצצות שיצרה גרמו לרציחתם של ארבעה אנשים. עוד היא מספרת שבמהלך חייה המחתרתיים נאנסה ונשדדה, ולאחר מכן בחרה בחיי סיגוף של ג'ייניזם. היא מסרבת לחזור עם סימור לביתם.
אלה היו פגישותיו האחרונות של סימור עם מרי, אף שהוא חזר שוב ושוב במשך השנים למקום פגישתם האחרונה, בתקווה לשוב ולפגוש אותה.
נתן צוקרמן מגיע להלווייתו של סימור, שבה משתתפים גם ג'רי לבוב, דון ומלווים נוספים. לקראת תום ההלוויה מגיעה מרי, מתעלמת מאמה ומדודה ומכל יתר המלווים, וניגשת לארונו של סימור.
טוגו וסט
טוגו דניס וסט הבן (באנגלית: Togo Dennis West Jr.; 21 ביוני 1942 - 8 במרץ 2018) היה עורך דין ופקיד ממשל אמריקאי. כחבר המפלגה הדמוקרטית הוא היה האדם השלישי שכיהן בתפקיד המזכיר לענייני חיילים משוחררים של ארצות הברית בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון משנת 1998 ועד להתפטרותו בשנת 2000. קודם לכן, החל משנת 1993 הוא כיהן כמזכיר הצבא של ארצות הברית.
ראשית חייו.
טוגו וסט נולד בוינסטון סיילם, קרוליינה הצפונית, שם הוא למד בבית הספר התיכון אטקינס, שהוריו שימשו בו כמורים, וב-1959 הוא סיים את לימודיו. בטקס הסיום של כיתתו הוא נשא את נאום הסיום.
לאחר מכן הוא למד באוניברסיטת הווארד וב-1965 הוא סיים לימודי בוגר במדעים בהנדסה. ב-1968 הוא קיבל תואר JD במשפטים בהצטינות מבית הספר למשפטים של אוניברסיטת הווארד וסיים ראשון בכיתתו. בעת לימודיו כסטודנט למשפטים הוא היה העורך של עיתון בית הספר למשפטים Howard Law Journal. באותה תקופה הוא הכיר את גייל ברי, שלימים הייתה לרעייתו.
קריירה צבאית.
לאחר שסיים את לימודי המשפטים והתמחה כפקיד בלשכתו של שופט פדרלי, התגייס וסט לצבא ארצות הברית. בין השנים 1965–1968 הוא שירת בחיל התותחנים של הצבא, ולאחר מכן ועד 1973 הוא שירת ביחידת התובע הכללי. במהלך שירותו הוא עוטר בלגיון ההצטיינות ובמדליית השירות הראוי לשבח.
קריירה ממשלתית.
לאחר שירותו הצבאי עבד וסט בעריכת דין במשרד עורכי הדין "קובינגטון וברלינג". לאחר מכן, בתקופת נשיאותו של ג'רלד פורד, הוא היה יועץ למשנה לתובע הכללי של ארצות הברית.
בתקופת ממשלו של ג'ימי קרטר שימש וסט בכמה תפקידים. בין השנים 1977–1979 הוא היה היועץ המשפטי הראשי של מחלקת הצי, בשנת 1979 הוא היה עוזר מיוחד למזכיר ההגנה ולסגנו, ובין השנים 1980–1981 הוא היה היועץ המשפטי הראשי של מחלקת ההגנה.
ב-1981 שב וסט למגזר הפרטי ועבד במשרד עורכי הדין "פטרסון, בלקנאפ, ווב וטיילר". בהמשך הוא שימש כסגן נשיא בכיר לקשרי ממשל של חברת נורת'רופ.
בתקופת נשיאותו של ביל קלינטון כיהן וסט בשני תפקידים שונים. מנובמבר 1993 ועד מאי 1998 הוא כיהן כמזכיר הצבא. בתקופת כהונתו בתפקיד זה התרחשה "שערוריית אברדין" שהובילה לאכיפה הדוקה יותר ולחקירה של המדיניות כלפי אלימות מינית בצבא.
התפקיד השני בו כיהן וסט בקבינט של קלינטון היה המזכיר לענייני חיילים משוחררים, בו הוא כיהן ממאי 1998 ועד יולי 2000.
לאחר פרישתו.
לאחר סיום כהונתו בממשל, שב וסט לעסוק בעריכת דין ושימש כחבר דירקטוריון בכמה חברות ומוסדות. בין השנים 2004–2006 הוא כיהן כנשיא "המרכז המשותף ללימודי מדע המדינה וכלכלה", צוות חשיבה שיושב בוושינגטון די. סי. ומתמקד בסוגיות הקשורות למיעוטים. הוא היה תומך נלהב וחבר המועצה לשעבר של החברה לשימור מאונט ורנון.
יחד עם ראש המבצעים הימיים לשעבר, האדמירל בדימוס, ורן קלארק, ניהל וסט את חקירת מחלקת ההגנה על אירוע הירי בבסיס פורט הוד ב-2009. בינואר 2010 הם הגישו את מסקנותיהם.
טוגו וסט נפטר מהתקף לב ב-8 במרץ 2018, בגיל 75, כאשר היה בשיט תענוגות בין ברבדוס לבין פוארטו ריקו. הוא נקבר בבית הקברות הלאומי ארלינגטון.
נמלת הבולדוג
נמלת הבולדוג, נמלת ג'ק קופצנית או נמלת השור (שם מדעי: "Myrmecia") היא סוג של נמלה תוקפנית החיה באוסטרליה וסביבותיה ומין אחד ידוע מקלדוניה החדשה, והיא אחת מהנמלים הקטלניות בעולם. לפי מדד גינס שיאי עולם מין הנמלה "Myrmecia pyriformis" הוא הקטלני ביותר בעולם.
נמלים אלה ידועות במבנה הראש והלסתות הגדולות שלהן, הבולטות מעבר לראש, ודומות למספריים מחודדים. לסתות אלה יכולות להינעל במהירות על טרפה של הנמלה, הכולל חרקים אחרים. אורכן בין 8 ל-40 מילימטרים וצבען לרוב שחור או חום כהה עד לאדום וכתום עז. לנמלים ישנן עיניים מורכבות הרואות היטב יחסית לנמלה והן פעילות יום ברובן, אז הם יוצאים ללקט צוף מפרחים. הנמלים הבוגרות הן צמחוניות אך הזחלים ניזונים מבשר והבוגרות חוטפות להן חרקים כמו זבובים, נמלים אחרות או דבורי דבש באמצעות לסתותיהן.
מרבית הפועלים הנצפים הם נקבות, להן הלסתות הגדולות והמכאיבות. הזכרים קטנים בהרבה ומזוהים בזכות הלסתות הקטנות בהרבה, כשלחלקם יש כנפיים. רוב מושבות הנמלה מצויות בקרקע, מתחת לסלעים, עצים ואבנים אך מין אחד מקנן רק בין העצים.
נמלים מסוג זה נחשבות לפרימיטיביות מאוד, בעלות גוף דומה לצרעות ולהן אופי יחידאי יחסית. הן גם אינן מפרישות פרומונים המזעיקים את חברותיהן לעזרה, מה שמסכן אותן בעת מתקפה של נמלים אחרות.
הנמלים הן לוחמות טריטוריאליות הנלחמות בחירוף נפש ותוקפנות גדולה נגד כל פולש ומבנה גופן מאפשר להן לזנק לגובה על אויביהן. מדי שנה הן עוקצות עשרות אנשים והארס שלהן הוא מבין החזקים שבנמלים. ארס זה הוא קטלני בכמויות גדולות, בייחוד לתושבי טסמניה שמעל 3% מהאוכלוסייה אלרגיים לארס ועלולים למות מהלם אנפילקטי. מאז 1980 עד שנת 2000 נרשמו 6 הרוגים מעקיצות הנמלים, כאשר 5 מהם בטסמניה. כיום המקרים נמוכים יותר מאחר שיש נסיוב נגד הארס שלהן ואף עזרה לאנשים אלרגיים (Allergen immunotherapy). למרות זאת קרו מספר תקריות קטלניות בשנים האחרונות.
הגביע הבלארוסי
רוך ברסט
רוך ברסט (בבלארוסית: Рух Брэст) היא קבוצת כדורגל מברסט, בלארוס, המשחקת כיום בפרמייר ליג הבלארוסי.
היסטוריה.
המועדון הוקם לראשונה בשנת 1922 ושורשיה מגיעות לנסיכות הפולנית, כשהעיר הייתה חלק מפולין, עם זאת אין תיעוד להישגי הקבוצה עד שנת 1936, אז המועדון זכה באליפות פולסיה (שם המחוז בו נמצאה העיר אז). תחת השלטון הפולני המועדון זכה באליפות המחוז בעונת 1937 והייתה מועמדת להתמודד בליגת העל הפולנית בכדורגל, אך עם פרוץ מלחמת העולם השנייה המועדון פורק.