כיהן כסגן שר האוצר בממשלת ברק (מ-5 באוגוסט 1999 עד פרישת ש"ס מהקואליציה ב-11 ביולי 2000), ולאחר מכן כשר הבריאות בממשלתו הראשונה של אריאל שרון (2001–2003).
בכנסת ה-16 כיהן כסגן יושב ראש הכנסת, ואף נבחר על ידי יושב ראש הכנסת, ראובן ריבלין, לנהל את ישיבות הפגרה עד הבחירות לכנסת ה-17, בשל בחירת ריבלין ליו"ר מטה הבחירות של הליכוד.
לאחר סיום כהונתו כשר הבריאות המשיך להיות פעיל בנושא הבריאות בכנסת והגיש מספר הצעות חוק בתחום זה. הצטרף לעתירה לבג"ץ שהגישה ההסתדרות הרפואית בישראל כנגד משרד הבריאות בעניין אי יישום דו"ח ועדת אמוראי על הרפואה הציבורית ומעמד הרופא בה. לקראת הבחירות לכנסת ה-17 הודיע על פרישתו מהחיים הפוליטיים.
ב-29 באוקטובר 2007 מונה לכהן כיו"ר הוועדה הממונה של קציר-חריש על ידי שר הפנים מאיר שטרית. בשנת 2012, פורקה המועצה ודהן המשיך לכהן עד שנת 2014 כראש מועצת חריש בלבד. בשנים 2014–2016 כיהן כרב בית הכנסת "חורש רמות" לעדת הפרסים בירושלים.
חיים אישיים.
נשוי ואב לתשעה ילדים. הוא בעל חגורה שחורה בקראטה ובעל רישיון טיס ורישיון צלילה.
חמי דורון
נחמיה (חַמִי) דורון (נולד ב-16 באוקטובר 1956) הוא חבר הכנסת לשעבר מטעם מפלגת שינוי בכנסת השש עשרה, ראש האופוזיציה בעיריית ראשון לציון, ראש הוועדה הקרואה בטייבה וציר בקונגרס הציוני.
ביוגרפיה.
חמי דורון נולד בראשון לציון ליואל ואסתר דורון. משפחת אמו הגיעה לראשון לציון בשנת 1906 ומאז נשארו רוב בני המשפחה ביישוב זה. למד בגימנסיה הריאלית ושירת בצה"ל במסגרת חיל החינוך. בעל תואר ראשון ותואר שני במשפטים מהמכללה למינהל. פועל כאיש עסקים, ובין היתר היה בעל משרד ביטוח בראשון לציון. מאז שנת 2012 פועל כעורך דין מן המניין, ועוסק בתחום המשפט המנהלי והציבורי, בתחום דיני השלטון המקומי. כיהן כחבר מועצת העיר ראשון לציון ברשימת "ראשון 2000" העצמאית בין השנים 2003-1993 ועמד בראש האופוזיציה קרוב ל-10 שנים. בתקופה זו שיתף פעולה עם חבר המועצה, דב צור, שלימים יבחר לראשות העיר בתמיכת דורון. ב-1994 שימש ציר בקונגרס הציוני וחבר בוועד הפועל הציוני.
היה חבר "מפלגת צומת". בבחירות לכנסת השתים עשרה מוקם במקום ה-14 ברשימה, ובבחירות לכנסת השלוש עשרה במקום העשירי ברשימה, אך לא נבחר לכנסת. נמנה עם המתפלגים ממפלגת צומת עם סיעת יעוד, ובהמשך הצטרף ל"מפלגת שינוי". לקראת בחירות לכנסת החמש עשרה מוקם במקום ה-14 ברשימת "שינוי" ולא נבחר לכנסת.
בבחירות לכנסת השש עשרה נבחר לכנסת מטעם "שינוי", ובעקבות זאת חדל לכהן כחבר מועצת ראשון לציון. הוא כיהן מטעם שינוי כסגן יושב ראש הכנסת. בסיעת "שינוי" נחשב בהשקפת עולמו באגף הימני של הסיעה. לאחר התפצלות הסיעה בראשית 2006, פרש יחד עם ח"כ אברהם פורז וח"כים נוספים שהקימו את מפלגת חץ. לאחר מספר ימים התפלג שוב, וביחד עם אליעזר זנדברג הקים סיעה שנקראה "הבית הלאומי", אשר התמזגה לאחר מכן לתוך סיעת הליכוד. חמי דורון הופיע במקום ה-117 הסמלי ברשימת הליכוד לכנסת ה-17. ב-2007 הקים את "תנועת הדרך הישר - תנועה למינהל תקין ברשויות", תנועה חוץ-פרלמנטרית שמטרתה להילחם בשחיתות בשלטון המקומי.
במהלך שנת 2008 הירצה ולימד במסגרת תוכנית מיוחדת המשותפת למשרד הפנים ולאוניברסיטת בן-גוריון בנגב, להכשרת חברי מועצה. מטרת התוכנית הייתה להכשיר בדואים תושבי המועצה האזורי אבו בסמה כחברי וועדים מקומיים וכחברי מועצה.
ב-28 באוגוסט 2008 מונה על ידי שר הפנים מאיר שטרית ליו"ר הוועדה הקרואה בטייבה עקב התפטרותו של היו"ר הקודם שלמה טוויזר, שבתורו התמנה לתפקיד בשל הדחת ראש העירייה עבד אל-חכים חאג' יחיא על ידי שר הפנים רוני בר-און. במסגרת תפקיד זה, ניסה דורון לגבות ארנונה מכל תושבי העיר ועקב זה קיבל איומים על חייו. דורון לא הסתדר עם כונס הנכסים ובמאי 2009 ביקש כונס הנכסים לפטר גם את דורון ובעקבות שימוע במשרד הפנים הוא פוטר בספטמבר 2009.
ב-2008 התמודד בפריימריס לרשימת הליכוד בבחירות לכנסת השמונה עשרה והוצב במקום ה-58 ברשימה שזכתה ב-27 מנדטים. בבחירות לראשות עיריית ראשון לציון בשנת 2008 פעל דורון בתחילה עם דב צור, אולם לפני הבחירות התגלעה מחלוקת בין השניים ודורון פרש מפעילות פוליטית.
במהלך שנת 2012–2013 לימד דורון במסגרת המרכז ללימודים אקדמאיים באור יהודה, קורס "משפט עסקי" במסגרת בית הספר למנהל עסקים. כמו כן מרצה בתחום ניגוד העניינים לגופים ציבוריים וגופים שונים.
בשנת 2013 שב דורון לזירה בראשון לציון והתמודד מול ראש העיר המכהן, דב צור, על ראשות העיר. דורון טען שצור לא הוציא לפועל את המדיניות עליה הצהירו ולמענה פעלו ביחד במשך שנים במועצת העיר ביחד.
פניות לבג"ץ.
בהיותו חבר מועצת עיריית ראשון לציון פנה מספר פעמים לבג"ץ כנגד פעולות של העירייה. בשנת 1997 פנה לבג"ץ כנגד מינוי סגן רביעי לראש עיריית ראשון לציון, מינוי שנעשה שבוע לפני שהחוק שאיפשר את המינוי נכנס לתוקפו, והביא לביטול המינוי. פנייה נוספת שלו לבג"ץ באותה שנה נמשכה על ידו בהמלצת השופטים. בשנת 1998 פנה לבג"ץ בעניין חלוקת כספי תמיכות ומשך את העתירה לאחר שהעירייה קבעה קריטריונים לחלוקת כספי תמיכות ונפסקו לזכותו הוצאות. בשנת 1999 עתר לבג"ץ ביחד עם דב צור כנגד ניסיון של העירייה להעניק ערבות להלוואה למחלקת הכדורסל של מכבי ראשון לציון שלא דרך מדיניות התמיכות הרגילה והצליח למנוע את הענקת הערבות. בשנת 2001 עתר כנגד העברת כספים לוועד עובדים בלא שנתמלאו התנאים הנדרשים לכך.
בשנת 2003 פנה לבג"ץ כנגד סעיף בחוק שהתיר ליו"ר ההסתדרות הכללית החדשה, והסתדרות העובדים הלאומית לכהן במקביל כחברי הכנסת, אך עתירתו נדחתה בנימוק שמדובר בעניינה של הכנסת ולא של בית המשפט.
פעילותו כחבר הכנסת.
דורון שימש כסגן יושב ראש הכנסת וחבר בוועדת הפנים והגנת הסביבה, בוועדת החוץ והביטחון, יו"ר ועדת המשנה לחקיקה ביטחונית, בוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ובוועדה מיוחדת לבעיית העובדים הזרים. היה חבר בשדולות למנהל תקין ברשויות המקומיות, לקידום היחסים עם הקהילות הנוצריות בעולם, בשדולה לפורום מזרח התיכון של הכנסת ובשדולה למען איכות הסביבה. על פעילותו למען איכות הסביבה קיבל תעודת "יקיר הסביבה" מתנועת אדם טבע ודין בשנת 2005. כמו כן עמד בראש השדולה למען פארק אריאל שרון בכנסת. היה יו"ר אגודת הידידות הבין פרלמנטרית ישראל-תאילנד.
בין החוקים שהעביר חוק המחייב הקמת ועדת חינוך בכל עירייה, חוק המאפשר לחברי מועצת רשות מקומית לקבל תנאים מינימליים לפעילותם הציבורית, חוק האוסר התקשרות בין חבר מועצת עיר לעירייה בה כיהן, וכן חיוב סגני ראשי הרשות בהגשת הצהרת הון עם כניסתם לתפקיד ועם עזיבתם אותו.
יזם הצעת חוק שנועדה לאסור על בתי ספר להתנות את המשך לימודיו של תלמיד הסובל מהפרעת קשב בהסכמת הוריו לתת לו ריטלין אך הליכי החקיקה של הצעה זו לא הושלמו.
ז'אן-מישל סב
ז'אן-מישל סב (בצרפתית: Jean-Michel Saive, נולד ב-17 בנובמבר 1969) הוא שחקן טניס שולחן בלגי וולוני.
ביוגרפיה.
נולד בלייז', בלגיה, למשפחה של שחקני טניס שולחן. הוריו היו שחקנים מצטיינים וגם אחיו הצעיר, פיליפ סייב, שחקן טניס שולחן. כבר בשנת 1985 הוא העפיל לנבחרת בלגיה.
לפי הדירוג הרשמי סב הוא מספר אחד בבלגיה, מספר 4 באירופה ומספר 10 בעולם.
הישגים.
השתתף בשבע אולימפיאדות, בין 1988 ל-2012.
סב זכה ב-130 מדליות, 51 זהב, 38 כסף ו-41 ארד בטורנירי טניס שולחן.
דייר סטרייטס
דייר סטרייטס (באנגלית: Dire Straits - צרות צרורות) הייתה להקת רוק בריטית שהוקמה בשנת 1977 על ידי מרק נופלר (שירה וגיטרה מובילה), אחיו הצעיר דייוויד נופלר (קולות רקע וגיטרה), ג'ון אילסלי (באס וקולות רקע) ופיק ויטרס (תופים). הסאונד של דייר סטרייטס הורכב מהשפעות של סגנונות ומגוונים כגון ג'אז, פולק, סווינג ובלוז.
במהלך הקריירה שלה, הוציאה הלהקה שישה אלבומי אולפן, שלושה אלבומי הופעה חיה ושלושה אוספים. האלבום המוצלח ביותר של דייר סטרייטס, "Brothers in Arms", יצא ב-1985, מכר למעלה מ-30 מיליון עותקים ברחבי העולם והיה האלבום הראשון שמכר למעלה ממיליון עותקים בפורמט ה-CD. כמו כן, נחשבה הלהקה לאחת מהמצליחות בעולם, עם מכירות כוללות של למעלה מ-120 מיליון עותקים מאלבומיהם. בנוסף למכירות, זכתה הלהקה גם בארבעה פרסי גראמי, שלושה פרסי בריט, שני פרסי MTV ועוד פרסים נוספים. בין שיריהם המוכרים ניתן למנות את: "Money for Nothing", "Sultans of Swing", "So Far Away", "Walk of Life", "Brothers in Arms", "Private Investigations", "Romeo and Juliet", "Tunnel of Love" ו-"Telegraph Road". לפי ספר השיאים של גינס, הלהקה צעדה 1,100 שבועות בסך הכל, במצעד מכירות האלבומים בבריטניה, המקום החמישי בכל הזמנים.
הלהקה פעלה בסך הכל 15 שנים. היא התפרקה לראשונה ב-1988 אולם חזרה לפעול ב-1991 ולאחר מכן התפרקה סופית ב-1995, עם החלטתו של מרק נופלר להתמקד בקריירת הסולו שלו באופן מלא. למעט מרק נופלר וג'ון אליסלי, אשר נותרו חברים קבועים, השתנה הרכב חברי הלהקה במהלך תקופת פעילותה.
בשנת 2018 נכנסה הלהקה להיכל התהילה של הרוק אנד רול.
היסטוריה.
הלהקה הוקמה בלונדון בשנת 1977 על ידי מארק נופלר, זמר וגיטריסט, בשיתוף עם אחיו, דייוויד נופלר (גיטרה), יוצאי העיר ניוקאסל שבצפון מזרח אנגליהץ יחד עם ג'ון אילסלי (באס), ופיק ויטרס (תופים). מנהל הלהקה היה אד ביקנל. בזמן הקמת הלהקה, מארק עבד כמורה לאנגלית, אילסלי למד בקולג', ודייוויד היה עובד סוציאלי. המתופף ויטרס כבר היה פעיל כעשר שנים בעסקי המוזיקה.