Subject: ukrainian-language-and-literature

Прочитайте текст (цифри в дужках позначають номери рядків) і виконайте завдання


«Прочитай мене…»


(1-8) Колись давно, коли й прабабусі твоєї не було на світі, жила собі в Анг-

лії дівчинка Аліса Ліддел. Аліса мала тата, маму та двох сестричок. А ще гувер-

нантку, яка навчала сестричок Ліддел добрих манер. Бо ж не так-то воно легко за-

пам'ятати незліченні правила ґречності: як робити при знайомстві кніксен, і як за

столом ніколи не брати першого кусня собі, і як розмовляти правильною мовою,

без жоднісінького слова-паразита (ти ж знаєш, як важко їх позбутися, усіх «ну» і

«карочє»)… Атож, тогочасною Англією правила королева Вікторія, і доба дістала

назву «вікторіанської».


(9-15) Хоч Аліса й була чемною, невситима допитливість брала гору над добрим

вихованням. Крім батьків, сестер і гувернантки, в Аліси був вірний друг  - пан Чар-

лі. Насправді його звали Чарльз Лутвідж Доджсон, а що він трохи затинався, то ви-

мовляв своє прізвище «До-до-доджсон», тож сестрички і прозвали його - Додо (так

зветься вимерлий вид незграбних птахів).. Але пан Чарлі на прізвисько не ображав-

ся, бо сам залюбки перекручував імена й віршики, особливо ж довжелезні занудні

поемища з Алісиної читанки.


(16-20) Невтомний на прекумедні вигадки, в іграх він був Алісі та її сестрам

найпершим товаришем, дарма що в гості приходив як товариш їхнього тата. Адже

пан Чарлі був професором, ба більше - мав священицький сан! І такий поважний

чоловік годинами регочеться з дітлахами! «Не інакше як світ кінчається!» - ниш-

ком обурювалась Алісина вікторіанська гувернантка.


(21-24) Дорослі вважали професора диваком, хоч він і написав силу-силенну

премудрих книжок з математики й логіки. Та осібно стоять кілька книжок,, підпи-

саних псевдонімом Льюїс Керрол, як ось дві повісті про Алісу, що їх ти тримаєш

зараз у руках.


(25-30) Усе почалося, коли Додо розповів Алісі найхимернішу казку, яку їй

траплялося чути. Так народився великий письменник Льюїс Керрол. У казці  мо-

вилося про саму Алісу: як вона погналася була за білим кроликом й опинилася в

країні, де всі правила летіли шкереберть. Хоч би які шалені пригоди випадали там

Алісі, вона не злякалася - її й на хвилинку не полишила цікавість: а що ж буде

далі? А всяк же знає: поки тобі цікаво - гра триває!


(31-37) Чарлі також це знав, бо гратися не розучився. Їхня гра продовжилася

й тоді, коли Аліса підросла й запрагла перейти зі становища дівчинки, яку всі  по-

вчають, до рангу дами, перед якою всі шанобливо замовкають. І Керрол уволив це

бажання, перенісши пригоди у світ за дзеркалом. Казка ця «із секретом»: у дзер-

кальному зображенні все обертається навспак. Дівчинка перед дзеркалом, тримаю-

чи в правій руці помаранчу, побачить, що дівчинка в дзеркалі тримає помаранчу в

руці лівій:


(38) - А якби я стояла по той бік дзеркала, то я б тримала помаранчу в правій?


(39-43) Доджсон засміявся і сказав, що це найкраща з усіх відповідей. Справ-

ді-бо, головне, так ніким і не з'ясоване питання - по який бік дзеркала ми перебу-

ваємо? Котра з двох дівчаток є відносно другої відображенням? Може, задзеркальні

люди вважають своїми відображеннями нас? Чи, як про це сказано в казці, - хто

кому сниться?


(44-47) Усюди в Керрола світи дітей і дорослих протистоять одне одному. Не-

відомо, котрий з них сам письменник уважав за справжній, але малечу він любив

далеко більше, ніж дорослих. Чи не тому мільйони дітей у цілому світі так люблять

слухати ці чудернацькі історії.


(48) Настала й твоя черга їх почути...


*За О. Забужко*


Ім'я тієї самої людини вказано в усіх рядках, ОКРІМ

marker: А
text: Доджсон
marker: Б
text: Додо
marker: В
text: Ліддел
marker: Г
text: Керрол

Correct answer: В