Презентація на тему «Леся Українка» (варіант 25)

content: ЛЕСЯ УКРАЇНКА( ЛАРИСА ПЕТРІВНА КОСАЧ ) –геніальна донька українського народу

content: НІ ! Я ЖИВА!Я БУДУ ВІЧНО ЖИТИ!Я МАЮ В СЕРЦІ ТЕ, ЩО НЕ ВМИРАЄ!

content: НІ ! Я ЖИВА!Я БУДУ ВІЧНО ЖИТИ!Я МАЮ В СЕРЦІ ТЕ, ЩО НЕ ВМИРАЄ!

content: ДОЧКА ПРОМЕТЕЯВід часу Шевченкового “Поховайте та вставайте, кайдани порвіте” Україна не чула такого сильного, гарячого та поетичного слова, як з уст цієї слабосилої, хворої дівчини. У неї є свій пафос, своє власне слово... Вона сама має що сказати читачам, у самої наболіло на душі чимало, у самої поетичне слово доспіло і сиплеться, мов золота пшениця.

content: СТОРІНКАМИ ЛЕСИНОГОЖИТТЯ...

content: Сторінка першаДИТИНСТВО

content: Мати - Олена ПчілкаБатько – Петро Антонович КосачУ 4 роки Леся вміла читати. Улюблені її книги - “Кобзар” Шевченка, твори Жуля Верна, Даніеля Дефо.У дитинстві Леся з братом Михайлом і однолітками гралися у Жанну д`Арк, у Робінзона, розігрували сцени з “Іліади”, “Одіссеї”.

content: Перші спроби віршувати були в Лесі не примхою, забаганкою, а емоційною відповіддю на те, що її схвилювало.Перший вірш “Надія” ( 1880р. ) був написаний під враженням трагічної події, яка сталася в сім`ї Косачів, – Лесину тітку з боку батька, Олену Антонівну Косач, було заарештовано в Петербурзі за “крайню політичну неблагонадійність” , засуджено до 5 років заслання.

content: У 1881 році Леся тяжко застудилася на річці Стир.З цього часу почалась її “тридцятилітня війна” з тяжкою і невиліковною на той час хворобою – туберкульозом. Леся змушена була відмовитись від гри на фортепіано...

content: “ До мого фортепіано”Мій давній друже! Мушу я з тобоюРозстатися надовго... Жаль мені!З тобою звикла я ділитися журбою,Вповідувать думки веселі і сумні.... Коли я смуток свій на струни клала,З`являлась ціла зграя красних мрій,Веселкою моя надія грала,Далеко линув думок легкий рій.Розстанемось надовго ми з тобою!Зостанешся ти в самоті німій,А я не матиму де дітися з журбою...Прощай же, давній, любий друже мій!

content: “Все її життя – одна операція”, - говорив Михайло Павлик.Тяжка була в Лесі доля. “Кісткоїд”, або туберкульоз, прогресував : хвора нога, рука, нирки, шлунок. Терпляче і мужньо переносить Леся болі і страждання.Хто вам сказав, що я слабка,Що я корюся долі?Хіба тремтить моя рукаЧи пісня й думка кволі?..

content: СТОРІНКА ДРУГАЮНІСТЬ

content: На роки юності Лесі Українки припадає значна частина поетичних творів.Молодий талант швидко міцнів. 1893 року у Львові побачила світ перша книжечка поетеси “На крилах пісень”. Критика схвально зустрічає прихід у літературу обдарованої сильної натури. Вітають її друзі й рідні.Юна Леся пробує себе і в науці. Вона глибоко вивчає філософію, іноземні мови, історію. Пише для своїх молодших сестер підручник “Стародавня історія східних народів” українською мовою.

content: “Contra spem spero”Гетьте, думи, ви, хмари осінні!Тож тепера весна золота!Чи то так у жалю, в голосінніПроминуть молодії літа?********************Так! Я буду крізь сльози сміятись,Серед лиха співати пісні,Без надії таки сподіватись,Буду жити! Геть, думи сумні!

content: Сторінка третяКОХАННЯ

content: Познайомились вони влітку 1897 року в Ялті.Сергій Мержинський був людиною лагідної вдачі. Леся відгукнулась на поклик серця... У хвилини розлуки були листи...“ Твої листи завжди пахнуть зов`ялими трояндами, ти, мій бідний, зів`ялий квіте!...Тільки з тобою я не сама, тільки з тобою я не на чужині. ... О, рятуй мене, любий!..”

content: “Стояла я і слухала весну...”Стояла я і слухала весну,Весна мені багато говорила,Співала пісню дзвінку, голосну,То знов таємно - тихо шепотіла.Вона мені співала про любов,Про молодощі, радощі, надії,Вона мені переспівала зновТе, що давно мені співали мрії.

content: Кохання це дарувало Лесі Українці оптимізм, але й відчай.Не хотіла вірити Леся в те, що тридцятилітній Сергій Мержинський помирає. Останні дні й хвилини вони були разом. Леся мерщій приїхала до хворого у Мінськ. Ніжно говорила про скору весну, їхню майбутню подорож до Швейцарії, про едельвейси, які вона збиратиме для нього... Згорало життя Мержинського... А велике кохання Лесі біля його ліжка за одну ніч творило пристрасну поему “Одержима”.

content: “Все, все покинуть...”Все, все покинуть, до тебе полинуть,Мій ти єдиний, мій зламаний квіте!Все, все покинуть, з тобою загинуть,То було б щастя, мій згублений світе!Стать над тобою і кликнуть до боюЗлую мару, що тебе забирає,Взять тебе в бою чи вмерти з тобою,З нами хай щастя і горе вмирає.

content: Дев`яносто відсотків кращої любовної лірики пишеться, коли кохання відбуяло.Лесина “Одержима” – виняток і серед винятків. Адже за цим твором стоїть доля кохання, про яке мало сказати словами Олександра Олеся :”З журбою радість обнялась”. Безмірне щастя і безмірне горе, відчай зрослися в ньому як сіамські близнюки.Твір датований 18 січня 1901 року.

content: СТОРІНКА ОСТАННЯ“ ОБЕРНУСЯ В ЛЕГЕНДУ...”

content: У роботі Леся Українка згорала, нею рятувалася і жила, даруючи світу шедеври.“Горить моє серце. Чуєте, Люди? Його запалила іскра палкої до вас любові. Ви навчили мене ніжності й жорстокості, пісням своїм і плачам, добру і злу, радощам і стражданням. Спасибі вам, Люди! Я не гніваюсь за свої муки, не нарікаю на долю. Вони дали мені сил прометеєвих, терпіння народного. Я ними житиму, я маю в серці те, що не вмирає. Йду до вас, Люди! “