Презентація на тему «Тарас Григорович Шевченко» (варіант 47)

content: Тарас ГригоровичШевченко 1814 - 1861

content: Народився поет у селі Моринцях Звенигородського повіту в сім'ї селянина-кріпакаТ.Г.Шевченко. Селянське подвір'я. 1845 р.

content: Через два роки родина переїхала до села Кирилівка

content: Перші скупі знання отримав з церковнослов'янських релігійних книг у школі сільського дяка, а разом з тим і суворі знущання вчителя

content: У 9 років малий Тарас залишився без матері. В 11 років він став круглим сиротою.Після батькової смерті почалися поневіряння хлопця по чужих людях.Т.Г.Шевченко. Моринці

content: Змалку в обдарованій дитині прокинувся талант художника. Вугіллям, крейдою чи олівцем він малював скрізь, де тільки міг: на стінах, на дверях, на папері…Був він за “школяра-попихача”, тобто наймита.Після декількох років поневірянь він стає слугою пана П.Енгельгардта, його козачком.

content: Скориставшись відсутністю папа і пані, Тарас засвітивши свічку став перемальовувати портрет козака Платова, на чому був спійманий і жорстоко побитий.Проте пан захотів мати свого художника і віддав “козачка” на науку до живописця В.Ширяєва. Стверджують, що саме тоді Тарас почав складати свої перші поезії.Т.Г.Шевченко. Видубецький монастир у Києві. 1844 р.

content: За 2500 карбованців друзі Шевченка, відомі художники – І.Сошенко, К.Брюллов, В.Жуковський, викупляють з кріпацтва, розігравши в лотерею портрет В.Жуковського, написаний К.Брюлловим.

content: Неабияку роль у становленні художника відіграла Петербурзька Академія мистецтв, де Тарас Григорович здобув освіту, і ще більше зблизився з майстрами пензля, став відомим художником.Т.Г.Шевченко. Петербург.

content: Т.Г.Шевченко. АвтопортретГ.Мелехов. Молодий Тарас Шевченко у художника К.П.Брюллова

content: Т.Г.Шевченко. КатеринаТ.Г.Шевченко. Циганка –ворожкаТ.Г.Шевченко. Кріпацька сім'я

content: Авторськізамальовкидо поеми “Катерина”

content: Т.Г.Шевченко. Київський костьолТ.Г.Шевченко. Автопортрет із свічкою

content: У 1840 році побачила світ книжка поезій Шевченка “Кобзар”, за яку прозвали поета в народі незламним Кобзарем

content: Т.Г.Шевченко. АвтопортретУ квітні 1847 року за участь у таємній політичній організації – Кирило-Мефодіївському товаристві – Т.Шевченка заарештовано і заслано рядовим солдатом у далекі оренбурзькі степи із забороною писати і малювати.За 10 років неволі він написав поезії, що ввійшли до “захалявних книжечок” і створив понад 400 малюнків

content: Т.Г.Шевченко. Однодумці і авторТ.Г.Шевченко. Жебраки і автор

content: Т.Г.Шевченко.Церква Богдана у СуботовіТ.Г.Шевченко. Богданові руїни у Суботові

content: 1861 рік – найкращий дарунок Т.Г.Шевченка для дітей – “Букварь южнорусский”.Тираж – 10 000 примірників, ціна – 3 копійки, обсяг підручника – 24 сторінки.

content: Шевченко-художник і Шевченко-поет йшли поруч тернистими стежками життя

content: “Заповіт”

content: 10 березня 1861 року поета нестало.Похований він був на Смоленському кладовищі у Санкт-Петербурзі.У травні того ж року прах Шевченка перевезено на Україну і поховано на Чернечій горі біля Канева.

content: Найвидатніші вірші ШевченкаОй три шляхи широкіїЗаповітОй три шляхи широкії

content: Ой три шляхи широкіїОй три шляхи широкіїДокупи зійшлися.На чужину з УкраїниБрати розійшлися.Покинули стару матір.Той жінку покинув,А той сестру. А найменший —Молоду дівчину.Посадила стара матиТри ясени в полі.А невістка посадилаВисоку тополю.Три явори посадилаСестра при долині...

content: ЗаповітЯк умру, то поховайтеМене на могиліСеред степу широкогоНа Вкраїні милій,Щоб лани широкополі,І Дніпро, і кручіБуло видно, було чути,Як реве ревучий.Як понесе з УкраїниУ синєє мореКров ворожу... отойді яІ лани і гори —Все покину, і полинуДо самого БогаМолитися... а до тогоЯ не знаю Бога.Поховайте та вставайте,Кайдани порвітеІ вражою злою кров'юВолю окропіте.І мене в сем'ї великій,В сем'ї вольній, новій,Не забудьте пом'янутиНезлим тихим словом.

content: Мені однаково…Мені однаково, чи будуЯ жить в Україні, чи ні.Чи хто згадає, чи забудеМене в снігу на чужині —Однаковісінько мені.В неволі виріс між чужимиІ, неоплаканий своїми,В неволі, плачучи, умру.І все з собою заберу,Малого сліду не покинуНа нашій славній Україні,На нашій — не своїй землі.І не пом'яне батько з сином,Не скаже синові: — Молись,Молися, сину, за ВкраїнуЙого замучили колись. —Мені однаково, чи будеТой син молитися, чи ні...Та неоднаково мені,Як Україну злії людеПрисплять, лукаві, і в огніЇї, окраденую, збудять...Ох, не однаково мені.

content: Минають дні, минають ночі…Минають дні, минають ночі,Минає літо, шелеститьПожовкле листя, гаснуть очі,Заснули думи, серце спить,І все заснуло, і не знаю,Чи я живу, чи доживаю,Чи так по світу волочусь,Бо вже не плачу й не сміюсь...Доле, де ти! Доле, де ти?Нема ніякої,Коли доброї жаль, Боже,То дай злої, злої!Не дай спати ходячому,Серцем замиратиІ гнилою колодоюПо світу валятись

content: Учень 9-В класуМанжуленко БогданПрезентацію виконав