Презентація на тему «Музична  культура  Київської  Русі»

content: Музична  культура  Київської  Русі: народна, придворно-світська, церковна.Давньоруські  музиканти, музичні  інструменти.Народна  творчість: епос, календарно-обрядові  та  родинно-обрядові  пісні

content: Музичне мистецтво часів Київської Русі можна поділити на три групи: музика народна, княжих салонів і церковна.

content: Народна музика РусіПісні з давніх часів були постійними супутниками наших далеких предківу їхній праці, побуті та звичаях.Це обрядова народна пісенність (колядки та щедрівки, гаївки й веснянки, купальські й обжинкові, весільні та хрестильні пісні, похоронні голосіння).Веселі й сумні пісенні мотиви виконували не лише голосом, а й за допомогою музичних інструментів.

content: Музика княжого двору. Репертуар був дуже різноманітний — танковий, ліричний, побутовий, жартівливий та ін.Найчастіше зустрічаються згадки про «співання слави» князям: військові та взагалі геройські подвиги князя або його предків («Словоо полку Ігоревім»).Подекуди збереглися навіть імена осіб, які були водночас поетами, композиторамий виконавцями таких творів: Боян (XI ст.), Митуса (XIII ст.).

content: З інструментів використовували свої, споконвічні: гусла, дерев'яні труби, роги, бубни і різні свирілі, пищалі та сопілки.У княжих дворах використовували ще й інструменти чужого походження: ковані, металеві або «рожані» труби та роги, орган, «смики» або «гудки», смичкові інструменти: псалтир (давньогрецький багатострунний музичний інструмент), лавута, навла, кимбал, бронзовіі мідні дзвіночки та дзвони.

content: Церковна музика прийшла до нас із Візантії. Давньоруські одноголосні церковні наспіви називалися знаменним розспівом(від давньослов'янського «знамено» — знак).Запозичений із Візантії, знаменний розспів збагатився народнопісенними традиціями східних слов'ян.

content: Основою знаменного розспіву стали «гласи» — хорові монодії, у яких мелодія наближалася до речитації. Знаменний розспів був чисто вокальний, без супроводу.Його красаі самобутність викликали захопленняу багатьох іноземних мандрівників.

content: Із княжої доби збереглося чимало нотних книг, писаних безлінійною нотацією.

content: Дзвони супроводжували будь-яке християнське свято, збирали людей на віче та інші зібрання з нагоди вирішення важливих державних справ.Перегук церковних дзвонів — це невеличкий музичний концерт.Особливого розвитку на Русі набула музика дзвонів, яку виконували обов'язково по нотахзі знанням справи.

content: В усній народній традиції продовжують розвиватись ігри, календарні та родинно-побутові пісні, похоронні плачі й голосіння.

content: ЕПОСЕпічні музичні жанри — історичні пісні, думи, балади.Серед виконавців з'являються народні співці-професіонали.

content: За змістом найдавніші думи можна поділити на три групи: 1) про турецьку неволю; 2) про морські походи на турків, лицарську смерть козака; 3) про щасливий вихід козаків із небезпеки, перемогу над ворогом і поділ здобичі.

content: Історичні пісні розповідають про загальнонародні події, історичні реалії (післякняжих часів), народних героїв. Передусім це пісні про боротьбу українського народу з турками і татарами, з поляками, росіянами, інші козацькі пісні.

content: За тематикою балади поділяються на кілька груп: 1) із фантастичними та легендарними сюжетами, базованими на побутовому підґрунті; 2) про сімейний побут і любовні конфлікти; 3) побутово-любовні сюжети на історичному підґрунті; 4) соціально-побутові.

content: ОБРЯДОВИЙ ФОЛЬКЛОР. До обрядового фольклору належать календарні, родинно-обрядові та трудові пісні.

content: До найдавніших зразків традиційного фольклору зараховують обидві групи обрядових пісень — календарно-обрядові та родинно-обрядові.

content: Календарно-обрядові пісні: колядки, щедрівки, веснянки, русальні, купальські, петрівчані, жниварські пісні

content: Родинно-обрядові: пісні весільнихі поховальних обрядів, хрестильні пісні.

content: Багата й різноманітна спадщина часів Київської Русі стала міцним підгрунтям для формування професійної музичної культури українського народу.