Презентація на тему «Витіснене покоління»

content: Витіснене покоління

content: ПостшістдесятництвоВитіснене покоління, також Постшістдесятники — генерація поетів в українській літературі, найбільша активність яких припадає на сімдесяті роки XX століття.Термін було запропоновано українським письменником Іваном Андрусяком, який, зокрема, спирався на оцінки критика Володимира Моренця.

content: Поширенню терміну посприяла антологія «Поети витісненого покоління», впорядкована Іваном Андрусяком і видана видавництвом «Ранок» в 2009 році. На думку Івана Андрусяка, поетів Київської школи поезії не слід розглядати ізольовано, оскільки стилістично й тематично вони споріднені з львівськими «підпільними сімдесятниками» (Григорій Чубай), та деякими іншими авторами, яких зазвичай не зараховують до Київської школи.Постшістдесятництво

content: Поети «витісненого покоління», на відміну від шістдесятників, не вдосконалювали соцреалізм, а творили нову для української літератури поетику.Їхня творчість «прямо кореспондує з домінантами європейської поетичної традиції типу Аполлінера, Еліота, Сен-Жон Перса, Пшибося, Незвала, Неруди».Постшістдесятництво

content: Лише Тарас Мельничук встиг був видати першу книжку. Наклад першої книжки Василя Голобородька, внаслідок втручання радянської цензери, було знищено. Фактично творчість цього покоління відбувалася підпільно, в умовах «внутрішньої еміграції».Постшістдесятництво

content: Термін «витіснене покоління», на думку Івана Андрусяка, є значно переконливіший за термін «постшістдесятники», який досі іноді вживається. Некоректність терміну «постшістдесятники», на його думку, полягає в тому, що поети «витісненого покоління» не були продовжувачами шістдесятників, а створили новий формально-естетичний напрямок в українській поезії.Постшістдесятництво

content: Недоречно зараховувати цих письменників і до вісімдесятників. Адже хоча їхні поетичні збірки справді з'явилися у 80-х роках минулого століття, писалися вони в семидесятих, й лише через заборону друкуватися у той час з'явилися на десятиліття пізніше.Постшістдесятництво

content: На думку Івана Андрусяка, типовими рисами поетів «витісненого покоління» були «глибинні безсвідомі рефлексії, найтонші емоційні порухи, гра нервів, мінімізовані спостереження».Постшістдесятництво

content: Основні представники «витісненого покоління»Тарас МельничукВасиль ГолобородькоМикола ВоробйовВіктор КордунМихайло ГригорівВасиль РубанГригорій ЧубайОлег ЛишегаСтаніслав Вишенський

content: Григорів Михайло СеменовичНародився 5 червня 1947 р. в с. Лісний Хлібичин Коломийського району Івано-Франківської області.Навчався у Київському державному університеті ім. Т. Г. Шевченка.Закінчив Латвійський університет. Працював в апараті НСПУ. Головний редактор газети «Вісник Чорнобиля».Автор книжок «Вези мене, конику», «Спорудження храму», «Сади Марії».Перекладає з латвійської мови твори І. Зієдоніса, П. Зірнітіса, Е. Веверіса, О. Вацієтіса та ін.Лауреат премії імені П. Тичини.

content: верхів'я веселтількив облозісамих веселскорочують письменабезоглядногоморя

content: Василь Іванович ГолобородькоУкраїнський письменник. Член Національної спілки письменників України, АУП. Автор багатьох поетичних збірок, лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка, премій імені В. Симоненка та М. Трублаїні.

content: Вірші розпочав друкувати 1963 року, коли в республіканській пресі з'явилося кілька добірок віршів. Перша поетична книжка «Летюче віконце», яка готувалася до друку в одному з київських видавництв, була знищена вже набраною для друку через незгоду автора співробітничати з органами державної безпеки (КГБ) колишнього СРСР.Від 1969 року і аж до 1986 року твори Голобородька не друкували в Україні. 1970 року у США (Балтимор.) у видавництві «Смолоскип» була надрукована збірка віршів «Летюче віконце». Таке явище було нонсенсом у тогочасній радянській дійсності: раз друкують за кордоном — значить ворог…Василь Іванович Голобородько

content: У поезії «раннього» Голобородька ніби оживає світ прадавніх анімістичних уявлень про природу — світ далекого «наївного» предка або довірливої дитини, заселений дивними істотами, наповнений чарівними звуками, кольорами, пригодами; світ української народної, язичницької ще, демонології, — казки, загадки, колядки, — але цей світ постає не в літературних ремінісценціях і не як «тіні забутих предків», а як органічна реакція поетичної душі на цілком сучасну навколишню дійсність, як дивовижний спосіб її переживання.Василь Іванович Голобородько

content: Пізніші поетичні збірки Голобородька засвідчили його певну еволюцію. Він зберіг колишню світлість і безпосередність переживання, глибину вразливості та легкість уяви, але поєднав їх із змужнілістю, ширшим баченням світу й наполегливішою громадянськістю, — хоч вона в нього, як і раніше, не публіцистична, а явлена саме в неповторному переживанні суспільно-важливих явищ, драматичних сторінок національної та сучасної історії, образів подвижників українського слова.Василь Іванович Голобородько

content: Хай слово тоді умре,хай забудеться все сказане і написане.Хай вмовкнуть радіо і промовці,і перестануть виходити органи брехні — газети,і згорять бібліотеки — ці кладовищазасушених метеликових слів.Тоді в лісі випаде снігі людина вийде зустрічати другуі пташка, що живе в білому лісі,покладе одне крило на одного,а друга на іншого, просто прощебече.І то як блага вість.1986

content: Григорій Петрович ЧубайУкраїнський поет, перекладач. Один із чільних представників львівського андеґраунду 70-х років. Творчість Григорія Чубая справила видатний вплив не стільки на поезію, скільки на «самоусвідомлення» деяких вісімдесятників.Автор посмертно виданих поетичних книг «Говорити, мовчати і говорити знову» (1990), «Плач Єремії» (1999) та «П'ятикнижжя» (2013).

content: Плач Єреміїтільки-но збудували місто і навіть щене встигли його заселити а вже пророкЄремія плакав над ним як над давноспорожнілиміз кожної його сльози тоді виросталопри всякім домі сонце і всім казало щоне сонце воно а жовта кульбабаі тільки-но сонце промовляло це яксиве птаство обсідало його звідусільназиваючи себе кульбабиними дітьмиале варто було вітрові хоча б легенькоповіяти як відлітало птаство геть івже не поверталося ніколи

content: ВисновокЕстетичні настанови європейської поетичної традиції офіційна радянська критика зустріла відверто вороже, тож більшість поетів «витісненого покоління» десятиліттями не мали змоги надрукувати свої твори навіть у районних газетах. Яскраві дебюти цих поетів не вийшли за межі поодиноких журнальних і газетних публікацій.

content: Дякую за увагу!