Презентація на тему «Європейська музична культура» (варіант 5)

content: ЄвропейськамузичнакультураШансон - унікальне явищефранцузькогомузичногомистецтва

content: Мета уроку: розкрити зміст поняття “шансон”; сформувати уявлення про становлення музичної культури Франції, а саме шансона, протягом декількох століть; систематизувати знання учнів про видатних митців, їх творчості; познайомити у з музичними творами; сприяти культурному розвитку; розвивати музичне сприймання, виховувати любов до мистецтва.Обладнання: підручник, комп`ютер,фонотека

content: В історії музичного мистецтва кожна країна залишила світові свої суто національні явища, які є її своєрідними візитними картками.Наприклад, джаз став результатом взаємодії двох музичних культур – культури нащадків африканських рабів та білого населення США;два види японського театру – Но і Кабукі – унікальне явище театрального музичного мистецтва Далекого Сходу.У музичному мистецтві Франції – це шансон.

content: Францу́зькаму́зика — одназ найцікавіших інайвпливовішихєвропейськихмузичнихкультур, черпаєвитоки зфольклору кельтських і германських племен, які жили у давні часи на території нинішньої Франції. Зі становленням Франції в період Середньовіччя у французькій музиці злилися народні музичні традиції численних регіонів країни. Французька музикальна культура розвивалася, взаємодіючи також з музикальними культурами інших європейських народів, зокрема італійського та німецького. Починаючи з другої половини 20 століття музикальна сцена Франції збагатилася музичними традиціями вихідців з Африки. Вона не залишається осторонь світової музичної культури, увібравши в себе нові музичні тенденції і надавши особливого французького колориту джазу, року, хіп-хопу тощо.

content: У вузькому сенсі, шансоном називається поліфонічнафранцузька пісня XV--XVI століть. Ранні шансонирозвинулися з таких жанрів народної музики, як балад,віреле, рондо, мистецтва трубадурів Першим значнимкомпозитором шансонів був Гійом де Машо (XIV ст)..У феодальних замках на основі народної музикирозквітає світське музично-поетичне мистецтвотрубадурів і труверів (11-14 ст.). Серед трубадурівславилися Маркабрюн,Гільйом IX — герцогАквітанський, Бернарт де Вентадорн, Джауфре Рюдель(кін. 11-12 ст.), Бертранде Борн, Гіраут де Борнейль,Гіраут Рік'єр (кін. 12-13ст).У 2-й пол. 12 ст. в північних областях країни виникподібний напрямок — мистецтво труверів, що спочаткубуло лицарським, а надалі все більше зближалося знародною творчістю. Серед труверів поряд з королями,аристократією — Річардом Левове Серце, ТібоШампанським (королем Наварри), згодом здобулипопулярність представники демократичних верствсуспільства — Жан Бодель,Жак Бретель, П'єр Моніо,поет і композитор Адам дела Аль, автор пісень,мотетів, а також популярноїсвого часу п'єси «Гра про Робента Маріон» (бл. 1283), насиченоїміськими піснями, танцями(незвичайною була вже самаідея створення світськоїтеатралізованої вистави,пронизаної музикою).Він по-новому трактувавтрадиційні одноголосні музично-поетичні жанри трубадурів,використавши багатоголосся

content: В кінці XVІ століття стали з'являтися шансони акордово-гармонічного складу, мелодичним голосом стає сопрано. З XVII століття в рамках «паризької школи» стали розвиватися шансони, написані для одного голосу. Стають популярними такі жанри вокальної музики як аir de cour, chanson pour boire, які виконувалися під акомпанемент лютні або клавіру.1671 року в Парижі відкрився оперний театр під назвою «Королівська Академія музики». Очільником цього театру став Ж. Б. Люллі, що тепер вважається основоположником національної оперної школи. Люллі створивряд комедій-балетів, що стали передтечеюжанру ліричної трагедії, а пізніше-опері-балету.Істотним є внесок Люллі в інструментальнумузику. Ним був створений тип французькоїоперної увертюри (термін утвердився в 2-йполовині 17 ст. у Франції). Чисельні танці зйого творів великої форми (менует, гавот,сарабанда та ін) вплинули на подальшеформування оркестрової сюїти.У 17 ст. у Франції отримали розвиток різніінструментальні школи — лютнева(Д. Готьє, який вплинув на клавесиннийстиль Ж. А. Англебера, Ж. Ш. деШамбоньєра), клавесина (Шамбоньєр,Л. Куперен), віольна (гамбіст М. Марен,що вперше у Франції ввів в оперний оркестрконтрабас замість контрабасової віоли)У 20-30-і роки 18 ст. найвищого розквітудосягає клавесина сюїта. Середфранцузьких клавесиністів провідна роль належить Ф. Куперену, автору вільних циклів, заснованих на принципах подібності і контрасту п'єс.Поряд з Купереном великий внесок у розвиток програмно-характеристичної клавесинової сюїти внесли також Ж. Ф. Дандр і особливо Ж. Ф. Рамо.У 1733 році успішна прем'єра опери Рамо«Іпполіт і Аріка» забезпечила цьомукомпозиторові провідне положення в придворнійопері — «Королівській академії музики».У творчості Рамо жанр ліричної трагедії досягкульмінації розвитку. Його вокально -декламаційний стиль збагатився мелодико -гармонійною експресією.

content: Період наполеонівської диктатури(1799—1814) і Реставрації (1814-15,1815-30) не принесли французькіймузиці яскравих здобутків. Уборотьбі з академічним мистецтвомнаполеонівської імперії складаласяфранцузька романтична опера, що в20-30-х роках зайняла панівнестановище (Ф. Обер). У ці ж рокискладається жанр великої опери наісторико - патріотичні героїчні сюжети. Французький музичний романтизм знайшов найбільш яскраве вираження у творчості Г. Берліоза - одного з найвизначніших композиторів 19 ст. Берліоз став творцем програмного романтичного симфонізму — «Фантастична симфонія» (1830), що стала свого роду маніфестом французького музичного романтизму, «Гарольд в Італії» (1834). Своєрідність симфонічної творчості Берліоза обумовлена відбитком в його музиці літературних образів Вергілія, У. Шекспіра, Дж. Байрона, І. Гете, зближенням симфонічних жанрів з театром. Великі нововведення вніс він в область музичної форми, зробив переворот у сфері інструментування. Декілька особливе місце у французькому музичному театрі зайняли опери Берліоза: його опера «Бенвенуто Челліні» (1837) продовжує традиції комічної опери.В роки Другої імперії (1852-70)для музичної культури Франціїхарактерно захоплення кафе-концертами,театральними ревю, мистецтвомшансоньє. У ці роки виникли чисельнітеатри легких жанрів, де ставилисяводевілі, фарси. Розвивається французькаоперета, серед її творців — Ж. Оффенбах .З 1870-х років, в умовах Третьої республікиоперета втратила сатиричність, пародійність, злободенність, переважаючими стали історико - побутові та лірико-романтичний. сюжети, в музиці на перший план висунувся ліричний.

content: В кінці XІX століття з'являється новий різновид французької пісні що називався chanson realiste («реалістична пісня»). Народжений у кафе-концертах і кабаре Парижу, і увібравши риси літературного реалізму і натуралізму, Chanson realiste зберігав популярність до кінця Другої світової війни. Шансон realiste в основному виконували жінки, тематика цих пісень стосувалася життя бідних і робітничого класу Парижа. Серед авторів шансонів були і такі відомі композитори, як Ернст Шоссон, Габріель Форе,Моріс Равель Клод Дебюссі.Після Першої світової війни увійшли в моду ритми американського фокстроту і південноамериканського танго. Співаки того часу – Мічтенгет, Моріс Шевальє, Жозефіна Бекер – працювали в стилі ревю.У 1930 – 1940-х роках пісенне мистецтво вирізнялося різноманітністю. Наприклад, співачка Едіт Піаф продовжувала традицію реалістичної пісні.У 1950-х роках оформилися два головні напрями, що існують до цього часу: класичний шансон і естрадна пісня.У шансоні першорядне значення надавалося поетичній компоненті пісні. Багато зробили для популяризації шансону французи Лео Ферре, Жорж Брассанс і бельгієць Жак Брель, всесвітньо відомі Шарль Азнавур і Сальваторе Адамо.

content: ГалереяпортретіввидатнихшансоньєФранції

content: Жак Брель народився 8 квітня 1929 р. ум. Схарбекe, Брюссельський столичнийокруг, Бельгія. Починаючи з 1952 р. Жакскладає пісні, які він виконує в сімейномуколі або на вечірках в брюссельськихкабаре.У 1953 р. виходить перша платівка на 78обертів - її чекав провал. Незабаром післяцього Брель їде в Париж на запрошеннявідомого діяча культури Жака Канетті, якийвідкрив талант молодого бельгійця. У лютому 1954 року Брельзаписує платівку з 8 пісень на студії «Філіпс», але нікомерційного, ні творчого успіху вона не приносить. У тому жроці Канетті відправляє співака в турне: Брель виступає в різнихмістах Бельгії і Франції, в Амстердамі, Лозанні, Північній Африці.Саме завдяки гастролям він нарешті стає популярним.У 1956 р. Брель починає співпрацювати з піаністом -акомпаніатором і оркестрантом Франсуа Робером, в 1957 р.у нього з'являється другий акомпаніатор, Жерар Жуаннест – дляконцертних виступів. Тоді ж його черговий альбом отримуєГран-прі Академії Шарля Кро. З 1958 р. Брель активно виступає впрестижних залах «Олімпія» і «Бобін», «Альгамбра».У жовтні 1965 року Брель гастролює поРадянському Союзу: у його турне входятьМосква, Ленінград, Тбілісі, Єреван, Баку.Ж.Брель завоював Париж піснею “ Колизалишається тільки кохання ” Його пісня”Nе me qutte” за опитуванням радіослухачівФранції, Бельгії,Канади та Швейцарії буланазвана найкращою франкомовною піснеюУ 1967 р. Брель дебютує як кіноактор у фільмі Андре Кайата «Професійний ризик» у ролі вчителя, якого з помсти учениця звинувачує у згвалтуванні. У 1968 - як актор театральний у виставі «Людина з Ламанчі» Дейла Вассермана, в якому грає відразу дві ролі: Дон Кіхота і Сервантеса. Едуард Молінаровикористовував його безсумнівнийкомедійний дар в своїх стрічках«Мій дядько Бенжамен» (1969) і«Зануда» (1973), а Клод Лелуш – вбурлескної ролі в картині «Пригода– це пригода» (1972). Брель такожпоставив два фільми («Франц»,1971 і «Дикий Захід», 1973) як режисер

content: * Шарль Азнавур (22.5.1924)- французький актор, співак,громадський діяч.* Він - поет, співак,композитор, кіноактор і громадськийдіяч. Він - син вірменськихемігрантів, що не має музичноїосвіти, зміг стати найбільшимшансоньє Франції, зайнявши міцнемісце в історії сучасної музики. Утой же час, він вважається самим відомим вірменином в світі, їм захоплюються його співвітчизники з усього світу, він - Герой Вірменії та один з її символів.До цих пір продано більше 100 мільйонів записів його пісень, серед їх виконавців - Рей Чарльз, Мстислав Ростропович, Джо Дассен, Шер, Хуліо Іглесіас, Боб Ділан, Лайза Міннеллі, Елвіс Костелло.За результатами опитування, проведеного журналом «Time» у 1997 р., він - кращий естрадний виконавець ХХ століття. І хоча йому за 80, він як і раніше регулярно випускає нові диски, гастролює і знімається в кіно, а його пісні все так само хвилюють серця людей.Французька преса пише захопленівідгуки: «Франція азнавурізірована».Концертом у Карнегі -холі (Нью-Йорк)починається всесвітній тур Азнавура,в рамках якого в 1964 р. він виступаєв СРСР, і зокрема, в Єревані, дезустрічається зі своїми родичами. Усередині 1960-х Азнавур вжеуспішний автор безлічі світових хітів(серед них - «Il faut savoir», «La Mamma», «La boheme», «Avec»), абсолютний рекордсмен за кількістю чергових концертів в «Олімпії» і автор оперети «Monsieur Carnaval».У 1974 р. диск «She», вперше в історії французької пісні, стає платиновим у Великобританії, а через рік Азнавур виступає для самої королеви Єлизавети.

content: …Гадаємо, ви неодноразово чули хвилюючий та пронизливий голос цієї легендарної французької співачки.Вона збирала величезні концерні зали, їй плескали стоячи, кричали «Браво!», обожнювали та боготворили. Мало хто знав, як ця фантастична тендітна жінка жила насправді і через що пройшла впродовж свого життя. Це Едіт Піаф25 вересня 1962 Едіт співала з висоти Ейфелевої вежі з нагоди прем'єри фільму «Найдовший день» пісні «Ні, я ні про що не шкодую», “Зграя”, «Мілорд», «Ти не чуєш»,«Право любити». Її слухав весь Париж.Останнє її виступ на сцені відбулося18 березня 1963 року.Зал стоячи влаштував їйп'ятихвилинну овацію.10 жовтня 1963 Едіт Піаф не стало.Похорон співачки відбулися накладовищі Пер-Лашез. На нихзібралося більше 40 тисяч чоловік,багато хто не приховували своїх сліз,квітів було стільки, що люди булизмушені йти прямо по них.…

content: Джо Дассен (5 листопада 1938 -- 20 серпня 1980)Джозеф Іра Дассен народився в Нью-Йорку 5листопада 1938 Його батько Жюль, російськийєврей, у той час намагався зробити акторськукар'єру, а мати - Беатріс Лонер, музикантка, яканародилася в Угорщині, була скрипалькою ужіночому оркестрі.Джо Дассен почав свою кар'єру в Америці, виконуючи класичний французький шансон в місцевих барах. Але заповзятливий молодий співак незабаром доніс свою музику і до Франції, злетівши на вершини хіт-парадів 60-х зі своїм синглом "Bip Bip". Хоча його кар'єру обірвав фатальний серцевий напад на Таїті в 1980 р., Дассен записав цілий ряд шлягерів,включаючилегендарний "L'ete indien".Джо працював з двома талановитимифранцузькими творцями - Клодом Лемезлем іП'єром Делано. Саме вони написалинайуспішніший хіт Дассена всіх часів«L'ete indien», що з'явилася в жовтні 1975.«L'ete indien» стала класикою французькоїестради на всі часи. У тому ж році Джо купивновий будинок у передмісті на північ від Парижа ізробив там офіс і домашню студію, завдяки чомуміг управляти всім прямо з дому. 1978 став також роком його розлучення з Маріз. В 1976 Джо Дассен знову зійшов на вершини чартів з сінглом "A va pas changer le monde". За ним вийшов "A toi", який теж став великим хітом у 1977 р. Співак помер 20 серпня1980 г. Не дивлячись його смерть, ДжоДассен залишається однією з найвідомішихпостатей в історії французької музики. Йогопісні, які розійшлися мільйонними тиражамище за його життя, часто звучать нафранцузькому радіо досі, через понад 20років

content: Патрісія Каас (фр. Patricia Kaas;(5 грудня 1966) — французька співачка.Репертуар Каас — суміш поп-музики, джазу ікласичного шансону. З моменту виходудебютного альбому Каас «Мадмуазельспіває...» (Mademoiselle chante..) у 1988 році увсьому світі було продано понад 17 мільйонівзаписів її виступів. Істотна частина формули її успіху це гастролі, —Каас практично постійно знаходиться в закордонних турне. У 9 років Патрісія стала виступати в групі Black Flowers(Чорні квіти), де виконувала популярні пісні встилі диско. У віці тринадцяти років вонавиграла конкурс і уклала контракт на 7 роківз клубом-кабаре Rumpelkammer в німецькомумісті Саарбрюккен. З цієї миті почаласяпрофесійна кар'єра співачки. На початку 1987року Бернар Шварц і Патрісія Каас уклаликонтракт із звукозаписною компанією Polydorа,в квітні цього ж року в світ вийшов знаменитийсінгл «Mademoiselle chante le blues» ("Мадемуазель співає блюз"). У 1988 році співачка переїхала до Парижа і почала роботу над записом альбому. У жовтні цього ж року Патрісія отримала свої перші нагороди: Victoires de la Musique в категорії "Кращий жіночий дебют року", а також премії SACEM і Radio-France (RFI). 10 квітня 1990 року вийшов другий альбом співачки Scеne de vie ("Сцена життя"), 8 квітня 1993 року — третій альбом Je te dis vous ("Яговорю тобі ви").В кінці вересня 1993 року почалося другесвітове турне Каас, що включило 150 концертівв 19 країнах (Франція, Австралія, Німеччина,Японія, Росія, Англія, США, Австрія і інші).Патрісія записала російськомовний дует "Непозвонишь" разом з відомою російськоюгрупою Uma2rmaH. У грудні 2008 року уПатрісії вийшов новий, восьмий, альбомKabaret (Кабаре).

content: Мірей Матьє народилася в Франції в 1946році в Авіньйоні.З дитинства любила співатиПриймала участь у різних конкурсах. В 1964році стала лауреатом співочого конкурсу “Внашому будинку співають”.у 1967 році мерія Авіньйонадопомагає дівчині поїхатив Париж на конкурс “Гра вудачу” Там воназнайомиться з відомим імпресаріо Джоні Старкомякий в майбутньому став її продюсером. Самевін допоміг Мірей стати зіркою. В 1966 році Мірейвиступає в концертному залі “Олімпія” і її дискРозійшовся мільйонним тиражем. Співачка виконувала пісні на німецькій, англійській, іспанській, японській і російській мовах. Загальний тираж платівок склав більше ста мільйонів. В 1998 роціМірей Матьє нагороджена орденом Почесноголегіону. 4 листопада 2010 президентом РосіїД. Медведевим нагороджена ОрденомДружби.В її репертуарі були пісні відомих французькихавторів — Пьєра Деланоє, Шарля Азнавура,Лемеля, Рево і світові хіти. В 1989 році насвяткуванні 100- річчя Ейфелевої башні МірейМатьє співала гімн Франції — Марсельєзу — в супроводі оркестру Республіканської гвардії и хору французької армії. Це виконання Марсельєзи транслювалося по телебаченню багатьох країн, і стало одним із самих відомих в світі і говорило про признання Мірей Матьє великоюфранцузькою співачкою.Патріарх французького шансона МорісШевальє, на початку її кар`єри сказав:— Ось, ви, яка мила малютка! І зауважте, яне кажу «Піаф». Тому що між вами обомавелика різниця. Малютка Піаф йшла потіньовій стороні життя, а ви, Мірей, підете посонячній стороні”.

content: Узагальнення знаньтестуванняДайте відповідь на запитання (1 бал)На межі яких століть жанр “шансон” набув особливої популярності:1) ХVII – XVIII ст.; 2) XVIII – XIX ст.; 3) XIX – XXст.Хто із співаків у 1930 – 1940 роках продовжувавтрадицію реалістичної пісні ?1) Едіт Піаф; 2) Бенжамен Бйолі;3) Сальваторе Адамо.Якою піснею Жак Брель завоював Париж”1) “Париж всегда поёт”2) “Коли залишається тільки кохання”3) “Вечная любовь”Як називався дебютний альбом Патрісії Каас?1) “Мадмазель співає”2) “Мадмазель співає блюз”;3) “Я говорю тобі – ви”Кого називали “послом” французької пісні?1) Мірей Матьє; 2) Джо Дассена; 3) Едіт ПіафСім`я якого співака емігрувала з Вірменії і він ставактивним громадським діячем і патріотом Вірменії і Франції?1) Джо Дассена; 2) Шарля Азнавура; 3) Шарля Трені.Хто став першим французьким виконавцем, якому вдалося отримати “платиновий” диск?1) Моріс Шевальє; 2) Жорж Брассанс; 3) Шарль АзнавурДайте стислу відповідь на запитання (2 бали)Чи існує український шансон? Якщо так, то назвіть виконавців.Назвіть основні риси шансону.

content: ПІДСУМОКШансон не забутій і у наш час. Шансоньє, які прийшли на сцену у кінці ХХ - на початку ХХІ ст., використовують нові підходи до сучасної легкої музики. Вони включають елементу року, латиноамериканські та інші етнічні ритми, електронну музику тощо. Але, як і раніше, всі виконавці дуже вимогливо ставляться до змісту текстів своїх пісень. Представники «нового шансону» - Домінік А, Бенжамен Бйолі, його сестра Коралі Клеман, Керен Анн, Олівія Руїз і багато інших.У довідниках з історії французької пісні ХХ - ХХІ ст. налічується не менше ніж 600-700 статей. Це лише приблизна кількість людей, які зробили неоцінний внесок у французьку пісенну спадщину. Це і автори слів, і композитори, і співаки, і автори-виконавці власних пісень, а також яскраві музиканти, диригенти і аранжувальники.Часто ми помиляємося і розуміємо під словом "шансон" музику сумнівної якості з нальотом ресторанної екзотики. Тим не менше шансон - це Шарль Азнавур і Джо Дассен, Окуджава і Висоцький, Визбор і Галич, Гребєнщиков і Макаревич, Утьосов та Ізабелла Юр'єва, Земфіра і "Високосний рік" ...

content: ДОМАШНЄ ЗАВДАННЯОпрацювати тему “Європейська музична кудьтура. Шансон” з розділу “Музичне мистецтво”Підготувати розповідь про одного із шансоньє. Записати пісню із його виступу.

content: О. А. Виноградова. Французкая музыкаМузична енциклопедія, М., 1973—82Т. Ф. Гнатів. Музична культура Франції рубежу ХІХ-ХХ столітьНавчальний посібник для музичних вузів. — К.: Музична Україна, 1993.Назеренко Н.В., Ковальова І.О. Художня культура. 11 клас./ 2011Henri, Blog : henrismusic.blogspot.com/ 2010.Бібліографія

content: Презентацію створила Дядюра Майя Петрівнаучитель Кузьминогребельської ЗОШ І-ІІІ ступенівХристинівської районної ради