Презентація на тему «Микола Хвильовий» (варіант 7)

content: Микола ХвильовийБіографія та творчістьНевже я зайвий чоловік тому,що люблю безумно Україну?(М. Хвильовий)

content: «Безперечно, я такий. Я розтріпаний. А розтріпаність тому, що надто вражливий»Псевдонім: Микола ХвильовийСправжнє ім'я: Микола Григорович ФітільовДата і місце народження: 13 грудня 1893 року, м. ТростянецьВиди діяльності: літератор, публіцист, громадський діячНапрямок літературної творчості: «романтичний вітаїзм»Ідеологічне мистецьке спрямування: культурна інтелектуальна ЄвропаРоки творчості: 1921–1933Сімейний стан: двічі одруженийСмерть: 13 травня 1933 року у Харкові покінчив життя самогубствомХарактеристика: романтик за світосприйняттям, фанатик ідей, вірний друг

content: Біографія Миколи ХвильовогоДатаПодія13 грудня 1893р.В селі Тростянці (тепер Сумщина) в сім'ї вчителів народився Микола Григорович Фітільов.1916р.Фронти першої світової війни, член дивізійної ради солдатських депутатів.1917р.Член компартії України, активна участь у громадянській війні в лавах Червоної армії.1919р.У Харкові, вийшло друком три збірки поезій, 1921р. до літератури, української культури і державотворчих змагань увійшов як Микола Хвильовий.1923р.збірка прозових творів "Сині етюди" ("Редактор Карк", "Кіт у чоботях", "Болонський Яр", "Легенда", "Свиня", "Чумаківська комуна").

content: 1924р.Збірка оповідань "Осінь" ("Елегія", "Я (Романтика)", "Силуети", "На глухім шляху" та ін.), повість "Санаторна зона". Ці публікації і громадянська активність зробили Хвильового центральною постаттю в літературному процесі 20х років.20 листопада 1925р.Разом з однодумцями створює літературну організацію ВАПЛІТЕ (Вільна академія пролетарської літератури); літературна діскусія 1925-1927рр., яка від питання про якість літературних творів, порушеного Хвильовим, швидко перейшла на ідеологічні засади і принципи розвитку української культури: "Ми визнаємо українське відродження за необхідний і неминучий етап". Микола Хвильовий.1927р.Роман "Вальдшнепи", ІІІ частина якого знищена урядовими органами.1933р.Поїздка по селах, де на власні очі бачить голодомор як найбільш переконливий "аргумент" сталінського виховання українців.

content: Травень 1933р.Арешт Михайла Ялового, друга й однодумця, колишнього президента ВАПЛІТЕ.13 травня 1933р.Зібравши друзів, Микола Хвильовий застрелився. Так закінчила свої рахунки з життям людина, яка тричі була під розстрілом.

content: Передсмертна записка:Арешт ЯЛОВОГО - це розстрілцілої генерації… За що?За те, що ми були найщирішимикомуністами? Нічого не розумію.За генерацію Ялового відповідаюперш за все я, Микола Хвильовий."Отже", як говорить Семенко…ясно.Сьогодні прекрасний сонячний день.Як я люблю життя - ви й неуявляєте. Сьогодні 13. Пам'ятає,як я був закоханий у це число?Страшенно боляче.Хай живе комунізм.Хай живе соціалістичне будівництво.Хай живе комуністична партія.

content: Мабуть жодна література не мала такого запеклого ворога. Кількість разів мінялись портрети вождів, сталінські холоди змінились хрущовською відлигою і важким застоєм, а ворог української літератури і всього українського народу лишався один - Микола Хвильовий.У житі ми ніколи не бачили ні творів Миколи Хвильового, ні його портретів, ні його життєпису, ні гасел, проголошуваних ним. Лише читали підручники, монографії, енциклопедичні статті - й мусили приймати все на віру. І.Білецький зазначив в журналі "Червоний шлях": "Микола Хвильовий - основоположник української радянської літератури і української прози."Він нічого не боявся, нічого не цурався. Визнавав помилки, бо помилявся. Мав загонисту, шалену і неймовірно чесну душу.Йому присвятили вірші В.Сосюра, М.Рильський, В. Стефаник - новелу "Мережа".Через два місяці після похорону його могилу зруйнували і тільки недавно знайшли.Оцінки та характеристики творчості Миколи Хвильового

content: "…Він свято вірив у можливість рідкісного шлюбу, у можливість неймовірного єднання. Він вірив, що вільна, незалежна суверенна держава Україна, яку він виборював усією суттю, усім життям, може бути пошлюблена з червоним, справжнім, непідробним, справді ленінським комунізмом".Іван Драч.

content: Творча спадщинаПерші збірки оповідань:“ Сині етюди “ (1923)“ Осінь ” (1924)Центральні твори:“ Синій листопад “,“ Арабески “,“ Дорога й ластівка “,“ Кіт у чоботях “,“ Солонський Яр “,“ Легенда “,“ Я (Романтика) “

content: 1924 – повість “ Санаторійна зона “1926 – роман “ Вальдшнепи “1927 – оповідання “ Мати “1928 – “ Сентиментальна історія “1929 – повість “Іван Іванович”

content: Новела “Я (Романтика) “У новелі “ Я (Романтика) “ (надрукована в 1924 р.) постає проблема гуманності й фанатичної відданості революції, розкривається суперечність між одвічним ідеалом любові й беззастережним служінням абстрактній ідеї, розвінчується романтика більшовицької революції. Твір торкається теми роздвоєності людської особистості ( “ Я – чекіст, але і людина ” ).Ідея твору : вимріяне майбутнє не може наблизити людина з роздвоєним “ Я “, ціною злочину його не побудувати.Малюнок Андрія Клена«Я йшов у нікуди»

content: від зміни звуків: то звичні шуми вітру й трави в степу й щоденний, буденний гудок на цегельні, то звуки, що поступово наростають і стають драматичними: військовий телефон, канонада, гуркіт тачанок, постріли гвинтівок й маузера головного героя, сигнали тривоги, що їх подає броньовик на оборонній позиції. Врешті-решт, у фіналі, коли настає ніч розстрілу останньої групи заручників й відступу, немовби налітає шквал - вогняного світла, вибухів і громів, розірваних почуттів і спогадів."Я. Романтика" має присвяту іншому творові - імпресіоністській новелі Михайла Коцюбинського "Цвіт яблуні". Й у творі Миколи Хвильового теж є сильний імресіоністський первень - створений ним світ постійно міняється від зміни освітлення, дня і ночі, від грози, що насувається, і від тьмяного сонячного світла в пеленах пилу останнього описаного в новелі дня; світ також міняється

content: Найважливіші стильові ознаки новели М.Хвильовогорозповідь від першої особи;драматизм;внутрішні монологи героя;відсутність безпосередньої авторської оцінки;лаконізм;виразні художні деталі;глибокий психологізм;відмова від традиційного описового реалізму;часові зміщення;символічність образів, деталей (наприклад, безіменність персонажів (символ, деталь): революційна дійсність нівелює людську індивідуальність; годинник – пересторога Бога, що життя – короткотривале);історичні алюзії, асоціації з метою поставити революцію у контекст визначних подій світової історії.

content: Цитати:ТВОРЧІСТЬ: «“ Митцем взагалі” може бути тільки виключно яскрава індивідуальність, яка має не тільки чималий життєвий досвід, але й, в силу деяких фрейдівських передумов, зрегулювала свою творчу діяльність по призначеній їй сліпою природою путі»СУМНІВ: «То я буваю до нахабства самонадіяним і мрію розвернути велетенські полотна, то раптом настрій до того падає, що не вірю собі в свої письменницькі здібності взагалі…»РОБОТА: «Сьогодні ясний морозний день і чомусь небо таке глибоке й прекрасне, що… що… Ну, словом, я почуваю себе юнаком, і мені так хочеться написати якусь поему. Але поеми я не напишу, бо зараз мушу йти на роботу і “ крити” когось “ матом”»ІРОНІЯ: «… Мені вже 32, а я такий нерівний, і мало не Сосюра. Словом, мені зараз такий настрій, що тільки й говорити про весняний вечір в молодняку, про далекі згадки, про вальдшнепів, про вечірню тишу над ставком… Словом, на мене вплинуло пиво “ Нової Баварії”»УКРАЇНСТВО: «… Від Котляревського, Гулака, Метлинського, через “ братчиків” до нашого часу включно українська інтелігенція, за винятком кількох протестантів та бунтарів, страждала й страждає на позадництво»ЖИТТЯ: «Практика — річ велика. Це життьова пошліть, але й життьова мудрість. Треба жити»СМЕРТЬ: «Чого одну людину шкода, а до тисячі мертвих байдуже? Почуття колективізму нема — це не з “ азбуки комунізму”, повірте!»САМОГУБСТВО: «Словом, достоєвщина, патологія, але застрелитися я ніяк не можу. Два рази ходив у поле, але обидва рази повернувся живим і невредимим: очевидно, боягуз я великий, нікчема»