Презентація на тему «Стефа?ник Васи?ль Семе?нович»

content: Стефа́ник Васи́ль Семе́нович

content: Стефа́ник Васи́ль Семе́нович (*14 травня 1871, Русів (тепер Снятинського району Івано-Франківської області) — †7 грудня 1936) —український письменник, видатний майстер експресіоністичної новели, громадський діяч, політик. Посол (депутат) Австрійського парламенту від Галичини.

content: Дитинство

content: Народився 14 травня 1871 року в селі Русів (тепер Снятинського району Івано-Франківської області) в сім'ї заможного селянина. У 1880 р. батько віддав його до другого класу початкової школи в Снятині.Стефаник писав в автобіографії 1926 року — «Я почув велику погорду для мене. Тут зачали мене бити». Ще гостріше відчув на собі, будучи хлопцем, соціальний і національний гніт, коли у 1883 р. вступив до Коломийської польської гімназії.Батько письменника — Семен Стефаник (1846–1920)

content: Навчався у Снятинській міській школі, потім у польських гімназіях у Коломиї та Дрогобича. Був виключений з Коломийської гімназії через участь у «Покутській трійці» — таємному творчому об'єднанні духовно близьких митців-земляків, до складу якої входили також Лесь Мартович та Марко Черемшина. По закінченні Дрогобицької гімназії вступив до медичного факультету Краківського Університету (1892). Багато працюючи над своєю загальною освітою і, знайомлячись з сучасною йому західно-європейською літературою, Стефаник поступово втрачав зацікавлення медициною і зрештою у 1900 покинув університет.Одним з студентських товаришів був Й.Шміґер, до якого в с.Розношинці приїжджав у 1894, 1896, 1898 та 1903 рр. Йому присвятив новелу «Палій».

content: 1900 - повертається в Галичину. Починає громадську діяльність: засновує читальні «Просвіти», як член Радикальної партії агітує на виборах, виголошує палкі промови на вічах. 1904 р. - одружився на дочці священика Ользі Гаморак (дружина померла в лютому 1914 р.), оселився в с. Стецеві на господарстві тестя К. Гаморака. Мав трьох синів (Семена, Кирила, Юрія).

content: Літературна діяльністьНа відкритті пам'ятника Івану Котляревському в Полтаві, 1903рік. Зліва направо: Михайло Коцюбинський, Василь Стефаник,Олена Пчілка, Леся Українка,Михайло Старицький, Гнат Хоткевич, Володимир Самійленко.

content: Перші літературні спроби Стефаника припадають на роки навчання в гімназії; 1897 в чернівецькій газеті «Праця» було надруковано кілька його новел з життя покутського села («Виводили з села», «Лист», «Побожна», «У корчмі», «Стратився», «Синя книжечка», «Сама-саміська»), у 1899, теж у Чернівцях, з'явилася перша збірка прози Стефаника «Синя книжечка» . Наступні збірки новел Стефаника: «Камінний хрест» (1900), «Дорога» (1901), «Моє слово» (1905).

content: На перші роки 20 століття твори Стефаника були вже відомі в перекладах польською, німецькою, російською, італійською та іншими мовами, але з 1901 у творчості Стефаника залягла довготривала перерва.

content: У 1916 Стефаник повертається до літературної творчості (новели «Дитяча пригода» і «Марія»), яка триває до 1933. Усього за другий період він написав 23 новели і кілька автобіографічних спогадів. Частина новел увійшла в останню збірку «Земля» (1926), а решта його доробку, друкованого по журналах, з'явилася в ювілейному виданні «Твори» (1933). Крім того, Стефаник залишив величезне листування, яке має не менше літературного значення, ніж новели («Моя література, — писав він, — в моїх листах»).

content: Герої новел Стефаника — селяни, яких нужда жене за океан шукати кращої долі («Камінний хрест»); ті, що з розпуки пропивають останнє («Лесева фамілія», «У корчмі»), щоб іти в найми («Синя книжечка»), проводжають, як на смерть, рекрутів («Виводили з села»), які часом у війську й накладали на себе руку («Стратився»); Гриць Летючий з новели «Новина», який у розпачі не бачить іншого виходу, як утопити в річці своїх дітей; нужденні й немічні баби, що самотньо вмирають у холодній хаті («Сама-саміська») тощо. Але його творчість мала багато глибше значення: черпаючи тематичний матеріал з добре знаного йому села, Стефаник не бачив суті своєї творчості в описах сіл, побуту чи порушенні соціальних питань. Для нього головним в показі «мужицької розпуки» були не побутові й не політичні, а універсальні аспекти людського життя.

content: Твори

content: MORITURIАмбіціїАнгелБасарабиВечірня годинаВістуниВовчицяВоєнні школиВона — земляГородчик до бога ридавГріхДавнинаДавня мелодіяДід ГрицьДітиДіточа пригодаДорогаДурні бабиЗ міста йдучиЗасіданняЗлодійКамінний хрестКатрусяКленові листкиЛанЛесева фаміліяМайМайстерМамин синокМаріяМежаМоє словоНиткаНовинаОзиминаОсіньПалійПідписПістункаПобожнаПортретПохоронРаненько чесала волоссяСама-саміськаСанчатаСиниСиня книжечкаСкінСлавайсуСонСтративсяСудТакий панокУ корчміУ нас все святоЧервоний вексельШкільникШкода

content: Дякую за увагу!