Презентація на тему «Ліна Костенко» (варіант 21)

content: Ліна Костенко – цариця поезіїв Україні

content: Шістдесяті роки ХХ століття ознаменовані непокорою, часом бунту і часом свободи у всьому світі.У цей час і відбувалося становлення Ліни Костенко як творчої особистості у гурті таких же молодих і талановитих, які увійдуть в історію української літератури під назвою«шістдесятники».

content: Ліна Василівна Костенко народилася 19 березня 1930 року в місті Ржищеві на Київщині.

content: Оскільки Ліна Костенко пізніше скаже, щоїї життя – у її віршах, то деякі поезії проливають світло й на все генеалогічне дерево. Яскравим прикладом того є поезії "Веселий привид прабаби", "Люблю легенди нашої родини", "Храми", "Мати".

content: А потім була війна. Евакуація.Психологи вважають, що випробувані катастрофами й катаклізмами діти надто швидко дорослішають, навіть у ранньому чи підлітковому віці вже мають очі збагачених багатолітнім досвідом сивих поважних старців. Війну маленька Ліна сприймала саме такими очима, про що свідчать поезії "Мій перший вірш написаний в окопі, "Колись давно, в сумних біженських мандрах".

content: А потім була війна. Евакуація.Психологи вважають, що випробувані катастрофами й катаклізмами діти надто швидко дорослішають, навіть у ранньому чи підлітковому віці вже мають очі збагачених багатолітнім досвідом сивих поважних старців. Війну маленька Ліна сприймала саме такими очима, про що свідчать поезії "Мій перший вірш написаний в окопі, "Колись давно, в сумних біженських мандрах".

content: Пейзаж з пам'ятіЛедь-ледь торкаю слово аквареллю –прив'ялий ранок, тиша, парапет.З кленового туманного тунелювиходить Рильський, майже силует.Різьба по небу – дерево черлене.Я теж з туману обрисом з'явлюсь.Він сумно-сумно дивиться на мене, –хто я така, чого я так дивлюсь.А я дивлюся... Я хвилююсь трохи...І розминулись. Тільки силует.Оце і все. Зустрілись дві епохи.Дурне дівчатко і старий поет.Кружляє листя, і не чутно кроків.Пейзаж, котрому років, років, років...

content: Я вибрала Долю собі сама.І що зі мною не станеться –У мене жодних претензій немаДо Долі – моєї обраниці.

content: «Чого ти ждеш? Якої в Бога ласки?В твоїх радутах проростає мох.Оце і все. Одна така поразказакреслює стонадцять перемог ...»

content: Справжньою сміливістю доцільно вважати й той факт, що опальна поетеса взялася ще за небезпечнішу від досі нею розпочатих справ – історичний роман „Маруся Чурай”, який з'явився на літературному небосхилі у 1979 році, і є перлиною української літератури ХХ століття.

content: Справжньою сміливістю доцільно вважати й той факт, що опальна поетеса взялася ще за небезпечнішу від досі нею розпочатих справ – історичний роман „Маруся Чурай”, який з'явився на літературному небосхилі у 1979 році, і є перлиною української літератури ХХ століття.

content: «Світ ловив мене, та не спіймав»

content: ПОВЕРНЕННЯ ШЕВЧЕНКАЗаслання,  самота,  солдатчина.  Нічого.Нічого  -  Оренбург.  Нічого  -  Косарал.Не  скаржився.  Мовчать.  Не  плакав  ні  від  чого.Нічого,  якось  жив  і  якось  не  вмирав.Вернувя  в  Петербург,  і  ось  у  Петербурзі  -після  таких  років  такої  самоти!  -овацію  таку  йому  зробили  друзі!  -коли  він  увійшов.  І  він  не  зміг  іти.Він  прихилився  раптом  до  колони.Сльоза  чомусь  набігла  до  повік.Бо,  знаєте...  із  каторги  в  салони...не  зразу  усміхнеться  чоловік...

content: «Проміння землі» (1957)«Вітрила» (1958)«Мандрівки серця» (1961)«Зоряний інтеграл» (1963)«Княжа гора» (1972,)«Над берегами вічної ріки» (1977)«Маруся Чурай» (1979)«Неповнорність» (1980)«Сад нетанучих скульптур» (1987)«Бузиновий цар» (1987) — для дітей«Вибране» (1987)«Інкрустації» (1994)«Берестечко» (1999, перевидання 2010)«Гуманітарна аура нації, або Дефект головного дзеркала», лекція в Києво-Могилянській академії (1999)«Гіацинтове сонце» (2010 )«Записки українського самашедшого» (2010)«Річка Геракліта» (2011)«Мадонна перехресть» (2011)

content: Я вам цей борг ніколи не залишу.Ви й так уже, як прокляті, в боргах.Віддайте мені дощ. Віддайте мені тишу.Віддайте мені ліс і річечку в лугах.Віддайте мені сад і зірку вечорову.І в полі сіяча, і вдячну щедрість нив.Віддайте мені все. Віддайте мені мову,Якою мій народ мене благословив.

content: “В Червону книгу запишіть поетівПоети теж зникають на землі.““Народ шукає в геніях себе. ““ Поезія – це завжди неповторність,якийсь безсмертний дотик до душі. “

content: « Страшні слова, коли вони мовчать, коли вони зненацька причаїлись, коли не знаєш, з чого їх почать, бо всі слова були уже чиїмись…»

content: Ніч одягне на груди свій старий медальйон.Місто спить, як строфи Верхарна.Скільки років Землі, – і мільярд, і мільйон, –А яка вона й досі ще гарна!

content: Мабуть, ще людство дуже молоде.Бо скільки б ми не загинали пальці, –XX вік! – а й досі де-не-детрапляються іще неандертальці.Подивишся: і що воно таке?Не допоможе й двоопукла лінза.Здається ж, люди, все у них людське,Але душа ще з дерева не злізла.

content: «Чиєсь дитя приходить, беруть його на руки. А потім довго-довго на призьбі ще сидять. Я знаю, дід та баба - це коли є онуки, а в них сусідські діти шовковицю їдять. »

content: Як пощастило дівчинці в сімнадцять,в сімнадцять гарних, неповторних літ!Ти не дивись, що дівчинка сумна ця.Вона ридає, але все як слід.Вона росте ще, завтра буде вишенька.Але печаль приходить завчасу.Це ще не сльози – це квітуча вишенька,що на світанку струшує росу.Вона в житті зіткнулась з неприємністю:хлопчина їй не відповів взаємністю.І то чому: бо любить іншу дівчину,а вірність має душу неподільчиву.Ти не дивись, що дівчинка сумна ця.Як пощастило дівчинці в сімнадцять!

content: «Не треба класти руку на плече.Цей рух доречний, може, тільки в танці.Довіра – звір полоханий, втече.Він любить тиху паморозь дистанцій.Він любить час. Хвилини. Дні. Роки.Він дивний звір, він любить навіть муку.Він любить навіть відстань і розлуку,але не любить на плечі руки…»

content: «Записки українського самашедшого» — перший прозовий роман Ліни Костенко.Його написано від імені 35-річного комп'ютерного програміста, який на тлі особистої драми прискіпливо, глибоко й болісно сканує усі вивихи нашого глобалізованого часу.

content: … Її називають "царицею поезiї в Українi". Щира й безкомпромiсна, вона нiколи не продавала свого таланту, вiдстоюючи чеснiсть i високу художнiсть поетичного слова.. I хоч вiршi поетеси заборонялись, вони все одно знаходили шлях до серця читача. У теперiшньому духовному вiдродженнi української нацiї є вагомий внесок Лiни Костенко.