Презентація на тему «Богдан-Ігор Антонич» (варіант 8)

content: Богдан-ІгорАнтонич(1909-1937)

content: Богдан-Ігор Антонич — український поет, прозаїк, який справив значний вплив на сучасну українську поетику.Його філософська лірика містить релігійні, космічні мотиви, разом із тим у ній - відгомін лемківського фольклору і поганської символіки.

content: Дата народження:t5 жовтня 1909Місце народження:t Новиця, Австро-УгорщинаДата смерті:t6 липня 1937 (27 років)Місце смерті:tЛьвів, ПольщаРід діяльності: поет, прозаїк, перекладач, літературознавецьРоки активності:t1931-1937Напрямок:tлітератураЖанр:tпоезія, проза, переклад, стаття

content: Мої пісні – над рікою часу калиновий міст.Я – закоханий в життя прочанин.Б.-І. Антонич

content: З вітром століть приходимо до поета й беремо його у вітер століть. Мине небагато часу,і в мисль про українську поезію ввійде ім'я закоханого в життя прочанина, творчість якого буде засвоєна його Батьківщиною, тією «вічною землею, куди ведуть усі стежки і всі дороги».Д.Павличко

content: Антоничева поезія – це негаснучий перстень життя, який передаватимуть із покоління в покоління здивовані читачі, щоб зачудування сонцем і людиною не пропало ніколи.Д.Павличко

content: Девіз життя Богдана – Ігоря Антонича:«ВСЕ МОЄ ЖИТТЯ – ОДНЕ ЗМАГАННЯ,ЗА ГАРМОНІЮ ЛЮДИНИ Й БОГА…»

content: Богдан-Ігор Антонич народився 5 жовтня 1909 року в селі Новиця Горлицького повіту на Лемківщині. Його батько — греко-католицький священик Василь Кіт, що змінив прізвище незадовго перед народженням єдиного сина.Дитячі роки Антонича припали на час Першої світової війни, коли його батьки були змушені 1914 року переселитися до Відня, а 1919 року — на Пряшівіщину, до Чехословаччини. Із середини 1920-х років жили в с. Бортятин (тепер Мостиського району Львівської області), де о. Василь був місцевим парохом.

content: Після закінчення гімназії Богдан-Ігор вступив на гуманітарний факультет Львівського університету за спеціальністю «Польська філологія» (1928-1933 pp.).Цей етап мав вирішальне значення для розвитку його творчої особистості: хоч університет був польський, тут вчилося чимало українських інтелігентів. Вони заохочували молодого поета писати по-українськи й допомагали вивчити українську літературну мову.Хлопець спочатку навчався вдома, а з 1920 року — у Сяноцькій гімназії, яку він за­кінчив 1928 року.

content: Уперше прилюдно з читанням власних творів Антонич виступив 20-річним юнаком 1929 року як член товариства студентів-україністів у «Живій літературній газеті».Після закінчення університету Б.-І. Антонич здобув ступінь магістра філософії та магістра польської філології. На державну службу Б.-І. Антонич не пішов, бо за часів польського панування українцеві влаштуватися туди було дуже важко. Він почав співпрацювати із львівськими українськими журналами, збірниками, виступав з поезіями і статтями на літературні та мистецькі теми.

content: Перший свій вірш поет опублікував 1931 року у пластовому журналі «Вогні». А вже 31 січня 1934 року Антоничеві була вручена літературна премія Львівського товариства письменників та журналістів за збірку «Три перстені».

content: Якийсь час він редагував молодіжний часопис «Дажбог». Перша збірка поезій Б.-І. Антонича «Привітання життя» вийшла 1931 p., коли авторові було 22 роки.Згодом з'явилися ще дві: «Три перстені» (1934 р.) та «Книга Лева» (1936 p.). Уже після смерті поета побачили світ «Зелена євангелія» (1938 р.) та незакінчена збірка «Ротації» (1938 p.).

content: Антонич був різнобічно розвиненою особистістю: окрім поетичної творчості, він займався переклада­цькою справою, писав рецензії під псевдонімом Зоїл, вів літературну хроніку, пробував себе як прозаїк і драматург, мріяв стати композитором, виявив себе як вправний художник.

content: Смерть настигла його несподівано. Богдан захворів на апендицит. Після вдалої операції вже мав намір виписуватися з лікарні додому. Але одразу друга важка недуга — запалення легенів — підкосила його навіки. Він тривалий час перебував у лікарні. Його стан поліпшувався: він навіть став працювати над переробкою лібрето опери «Довбуш». Та раптом все змінилося: не витримало змалку слабке серце, до того ж перевтомлене високою температурою.6 ЛИПНЯ 1937 РОКУ БОГДАН-ІГОР АНТОНИЧ ПОМЕР. Похований у Львові.Меморіальна дошка на батьківщині в Новиці

content: Могила Богдана-Ігора Антонича на Янівському кладовищі.

content: Творча спадщина митця:  1931 р.- перша збірка " Привітання життя ".1934 р.- збірка " Три перстені ".1936 р.- збірка " Книга Лева ".1938 р.- посмертні книги "Зелена Євангелія " і " Ротації.Прозові твори:"На другому березі "(незакінчений роман ) ."Політик" ( сатиричний гротеск )."Три мандоліни" (новела)Літературно - критичні статті:«Національне мистецтво», «Між змістом і формою», «Становище поета», «Як розуміти поезію», «Сто червінців божевілля».

content: Основні проблеми, порушені в творах митця:перемога добра над злом;утвердження духовної краси;гармонія фізичного й духовного в людині;відданість Вітчизні;гармонія між людиною та природою.

content: «Різдво»Народився бог на саняхв лемківськім містечку Дуклі.Прийшли лемки у крисаняхі принесли місяць круглий.Ніч у сніговій завіїкрутиться довкола стріх.У долоні у Маріїмісяць — золотий горіх.

content: Тема: розповідь біблійної легенди про народження Христа з власною інтерпретацією цієї події; перемежування християнського таїнства народження Спасителя з язичницькими мотивами.Ідея: уславлення Сина Божого , який взяв на себе гріхи людства й постраждав за нього; наближення Спасителя до людей, єдність із ними.Вид лірики: філософськаВіршовий розмір: хорейРимування: перехресне

content: Епітети: місяць круглий, снігова завія, золотий горіх;Метафори: прийшли лемки і принесли місяць; народився Бог на санях; ніч крутиться довкола стріх; у долоні у Марії місяць – золотий горіх.

content: Літературознавці про вірш «Різдво»:Богдан-Ігор Антонич не вдавався до «оязичнення християнства» чи — навпаки. Він уміло взаємодоповнював дві одна­ково рідні українцям релігійні системи.У вірші «Різдво» християнське таїнство народження Спасителя тонко помережане язич­ницькими мотивами.Саме воно відбувається в українському, лемків­ському середовищі. І навіть волфи уподібнюються до лемків: «Прийшли лемки у крисанях і принесли місяць круглий».Образ місяця, що проймає увесь твір, — теж праукраїнський, язичницький символ Різдва, народ­ження нового світу.Отже, залучаючи творчу фантазію, уяву, авторщільно переплітає християнську й українськутрадиції, робить інтим­ним переживання віри.