Презентація на тему «Розвиток культури в 30-х роках XXст. Кіно»

content: Розвиток культури в 30-х роках XXст. Кіно

content: Кіно можна без перебільшення назвати мовою ХХ століття. До кінця сторіччя що рухається і звучить картинка, що надходить по чи телебаченню через комп'ютерну мережу, стала головним носієм інформації (політичної, комерційної, наукової, естетической і т.д.).Якщо на рубежі XIX і ХХ століть з'явилося нове мистецтво – запалився кіноекран, – виходить, це було потрібно, і не «кому-небудь», а тим самим людям, що перед цим екраном збиралися. Кінематограф як вид мистецтва відрізняється від інших своєю синтетичністю. У ньому синтезовані естетические властивості літератури, театру, образотворчого мистецтва, фотографії, музики, досягнення в оптику, механіку, хімії, фізіології. Популярність кінематографа полягає у властивій тільки йому сукупності і різноманіттю виразних засобів. Кіно, зародивши на рубежі XIX — XX ст., виникло під впливом потреб суспільства осмислити свою історію, життя і діяльність і розвивалося в руслі культури XX ст., тому його стилі і напрямки відповідають основним стилям мистецтва XX ст.

content: Перші кроки кінематографаНародження кіно пов'язане із винайденням апарату, що дозволив відтворювати проекції об'єктів, що рухаються, і цей апарат був створений братами Луї таОгюстом Люмєрами.Це були такі прилади як зоетроп та праксіноскоп.Кіно було винятково образотворчим мистецтвом аж до кінця1920-х, але ці прогресивні німі фільми посідали значне місце у тогочасній культурі. На початку 20-го століття у фільмах почала розроблятися оповідна структура. Окремі сцени почали об'єднуватися задля зв'язної розповіді. Розвиток європейського кіно був перерваний початком Першої світової війни. У той час у США кіноіндустрія почала швидко розвиватись разом з появою Голівуду. Проте у 1920-тих европейські кіномитці, такі як Сергій Ейзенштейн та Фрідріх Вільгельм Мурнау продовжували свою справу. У 1920-х нові технології дозволили кіновиробникам додавати до кожного фільму звукову доріжку з мовленням, музикою чи звуковими ефектами, що відповідали дії на екрані.

content: Кіномистецтво СРСРЗ 1919 р. в Радянській Україні починається тотальне одержавлення кіно. 1922 року було засновано Всеукраїнське фотокіноуправління, якому вдалося реконструювати одеське і ялтинське підприємства, а 1928 року ввести в дію київську кінофабрику (майбутню Київську кіностудію ім. О.Довженка) — одну з найбільших та найсучасніших на той час у світі.Разом з тим, ігрове кінонамагалося поєднатиреволюційну тематику зтрадиційною для попередньогоперіоду мелодрамою тапригодницькими жанрами(«Укразія» П.Чардиніна;«Сумка дипкур'єра»,«Ягідка кохання» Довженка) Довженко на зйомках фільму, 1932 р.

content: У цей час в Україні з'явилися також екранізації класичних творів національної літератури — «Тарас Трясило», «Борислав сміється».У Одесі проходили зйомки багатьох фільмів, що ставили московські кінорежисери. У 1925 р. на екрани країни вийшов кінофільм Сергія Ейзенштейна «Броненосець Потьомкін», що увійшов в десятку кращих фільмів світового кінематографу і став візитною карткою Одеси. Особливу роль у становленні українського кіномистецтва відіграли фільми О.Довженка «Арсенал»(1929), «Земля» (1930). Його творчість піднесла вітчизняний кінематограф до світового рівня. У 1958 році на Всесвітній виставці в Брюселі в результаті опитування, проведеного Бельгійською синематекою, фільм «Земля» було названо у числі 12 найкращих картин усіх часів і народів. Стилістика, створена Довженком, поклала початок напряму, який визначають як «українське поетичне кіно».

content: Кіномистецтво СШАСтановлення американського кінематографа, найпопулярнішого на сьогоднішній день, почалося в 1892 році, коли Томас Едісон сконструював кінескоп. Перший публічний сеанс відбувся в Нью-Йорку в мюзик-холі Байела і Костера. Сеанс складався з невеликих гумористичних і танцювальних номерів.Через 9 років з'явилися «Нікелодеони» — вид дешевих кінотеатрів у США початку 20 століття, вхід до яких коштував 5 центів. З кожним роком кількість театрів збільшувалася, і до 1908 року їх було вже більше трьох тисяч. Звичайно ж, нова розвага користувалася великим успіхом у глядачів. Загострення конкуренції приводило до краху дрібнішіх студій.

content: Перша студія в Каліфорнії була створена в 1911 році незалежною компанією «Нестор». До 1914 року почалося будівництво фундаментальніших студій багато в чому завдяки активній участі у проектах фірм, що входять в Компанію кінопатентів: «Байограф», «Вайтанраф» і т. д.Орієнтація американськоїкінопромисловості на масового глядачасильно обмежувала «авторські»можливості режисерів. Системавимагала «видовищних» фільмів,що приносять більше прибутку, і томуна перший план вийшли не режисери,а актори — зірки (виникла система кінозірок) та продюсери.Розвиток американського кінематографа не завжди йшло гладко. Суперечності, зіткнення різних напрямків і тенденцій, розорення і відродження студій, їх об'єднання. Досить виразно в житті Голівуду проглядалася тенденція до укрупнення кіновиробництва. Наприклад, у 1915 році була створена студія «Метро», в 1919 — «Голдвін Пікчерз», а в 1924 році вони об'єдналися в «Метро-Голдвін-Маєр».

content: Кіномистецтво НімеччиниНовий вид розваги, яким став кінематограф, швидко завоював популярність серед "вищого світу" Німеччини, проте так само швидко ця популярність стала масовою, і короткі фільми вже повсюдно показувалися в якості ярмаркови атракціонів звичайним городянам і робочим. Намети, в яких проходили кіносеанси, називалися в народі "кінтоппи". Примітивного "сінематографу" намагалися протистояти люди, зацікавлені в ньому як у мистецтві: після 1910 року в Німеччині знімаються перші художні кінострічки з більшою тривалістю і покладеної в основу літературної складової (наприклад, "Празький студент“ режисера Пауля Вегенера). До 1914 року дуже велику частину показуваного кіно становили імпортовані фільми, передусім з Данії та Італії. Німе кіно не бачило мовних кордонів.

content: Німецьке німе кіно стало однією з вельми прибуткових статей бюджету Німеччини, чий фінансовий і політичний статус був сильно підірваний програної війною. Знецінена валюта, нестабільна економіка та кілька кінематографічних суперпроект,обернулися фінансовим крахом, змушували кінематографістів вміло маневрувати у своїх картинах між блиском і злиднями. Остання причина (дорогі постановки, що провалилися в прокаті) змушувала деяких, якщо не багатьох кінематографістів шукати нові можливості творчості за океаном (як, наприклад, це зробив великий комедіант Ернст Любич, емігрував в Америку). Наприкінці 20-х років настає епоха звукового кіно. Знімаються такі фільми, як "Блакитний ангел"(1930) з Марлен Дітріх, Фріц Ланг зняв декілька своїх шедеврів, серед яких його перший звуковий фільм "М". Вже в 1932 році в країні відкрито понад 3800 кінотеатрів, де показуєтьсязвукове кіно.

content: Кіномистецтво ФранціїФранцузький кінематографвключає у себе твори кіно, створеніфранцузькою нацією, або їїпредставниками закордоном.Франція — батьківщина кіно. Декількаключових рухів кінематографу,таких як Нова хвиля, почалисясаме в цій країні. КіноіндустріяФранції є однією з найсильнішихта шанованих у світі та за популярністюпоступається хіба що Голлівуду

content: Саме у Франції народився кінематограф, коли28 грудня 1885 року в салоні "Гран-кафе"на бульварі Капуцинів (Париж) відбувся першийпублічний показ "Кінематографа братів Люмерів" .Можна сказати, що з того часу французьке кіноніколи не було в занепаді і є одним з найвідомішиху світі, поступаючись лише Голлівуду.В початковий період свого розвитку французькекіно було переважно трюковим. Важливу рольдля французького кіно відіграв Ж. Мельєс,залучивши до роботи в кіно видатних драматургів,акторів, та композиторів. До Першої світової війниФранція випускала близько 90 % світової кінопродукції.Після війни у Франції виник рух проти використання кіно у комерційних цілях. Рух очолили представники кіноавангарду. Ними створювалися кіноклуби які поширювали кращі досягнення світового кіно.

content: Кіномистецтво ІталіїПрийшовши до влади, Муссолініоголосив кіно "найсильнішою зброєюдержави". Однак на відміну віднімецького нацизму ідеологіязахопила кіно не повністю. Завдякиміністру культури Луїджі Фредді,кіновиробництво користувалосязначною автономією, а цензурапрактично обмежуваласядокументальними та освітнімистрічками. У 1923 році з'явивсяІнститут кіноосвіти IstitutoLuce.В завдання якого входило в першучергу виробництво новин, які вихваляютьлідера, прогрес Італії, зростання промисловості і врожай пшениці

content: Великою фігурою 30-х років був власник кінокомпанії "Pittaluga Cine", промисловець Стефано Пітталуга, який продюсував 90% всіх фільмів. Він сприяв введенню протекціоністських заходів на кіноринку, прийнятих в 1933 році проти домінування американського кіно. Роком раніше відкрився перший Венеціанський кінофестиваль. Держава, в особі міністра культури Луїджі Фредді, здійснювало підтримку фільмів, що не суперечать державної ідеології, і сприяло розвитку ескапістський кіножанру. C 1936 року почалася кіно білих телефонів або сентиментальних історій зі щасливим кінцем. Був заснований Експериментальний кіноцентр, стали виходити часописи про кіно: "Bianco e Nero", "Cinema". До кінця 30-х років у всіх кінотеатрах Італії був введений звук. Першим італійським звуковим фільмом стала "Пісня любові", (1930) Дженаро Рігеллі.