Презентація на тему «Олександр Довженко» (варіант 9)

content: Олександр Довженко(1894-1956)

content: Народився Олександр Довженко 10 вересня 1894 року в селянській родині на Чернігівщині, в мальовничому містечку Сосниця. Дитинство його проходило серед казкової природи Придесення, колоритних постатей, житейських трагедій і свят своїх земляків. Пізніше цей побачений, почутий, пережитий у дитинстві світ знайде своє втілення у довженківських фільмах, що золотими літерами впишуться у скарбницю світового кіно.

content: З сімнадцяти років він — студент Глухівського учительського інституту, закінчивши який у 1914 році, отримує направлення до Житомира. Вчителювання його тривало до літа 1917 року й включало в себе природознавство й гімнастику, географію й фізику, історію й малювання. Згодом він переїздить на роботу до Києва. Тут він вчителює і вчиться в Київському комерційному інституті на економічному факультеті. Коли ж у Києві відкрилася Академія мистецтв, Довженко стає її слухачем. У буремне лихоліття 1918 — 1920 років Довженко на службі у Червоній Армії. Після визволення Києва від польських інтервентів працює в губернському управлінні народної освіти завідуючим відділом мистецтва.

content: Так тривало до липня 1921 року, коли його, за наказом Наркомату закордонних справ УРСР, було зараховано співробітником цього поважного відомства і направлено на роботу за кордон — спочатку до консульства у Варшаву, а згодом у Берлін. Там він продовжує малювати й студіювати малярство. У 1923 році О.Довженко повертається в Україну.

content: У 1930 р., на екрани виходить неперевершений шедевр світової кінокласики — «Земля». Цей фільм — гімн життю — було названо серед двадцяти кращих кінострічок усіх часів і народів. Фільм, у якому О.Довженко звернувся до трьох одвічних загальнолюдських тем: життя і смерть, людина і земля, старе і нове .

content: У 1943 році на екрани виходить документальний фільм «За нашу Радянську Україну». У травні 1945 року з'являється ще одна стрічка «Перемога на Правобережній Україні». Після війни О.Довженко знімає документальний фільм про Вірменію «Рідна країна», у 1949 році — стрічку «Мічурін». На початку п'ятдесятих років великий режисер в основному займається педагогічною та викладацькою роботою в Інституті кінематографії. Пише сценарії та кіноповісті: «Відкриття Антарктиди», «Поема про море», «Повість полум'яних літ», «Зачарована Десна».

content: Сповнений творчих планів, О.Довженко раптово помирає 25 листопада 1956 року. Йому йшов шістдесят третій рік. Уже після його смерті виходить вибране О.П.Довженка, дознімаються дружиною Ю.Солнцевою «Поема про море», «Повість полум'яних літ», «Зачарована Десна». У 1959 році за сценарій фільму «Поема про море» О.П.Довженку посмертно присуджується Ленінська премія.

content: Цвіркун сокиркою січеВесло з водою, зими й весни.Дрімає небо, і течеДорога зір на давню Десну.По тій дорозі хто пройшов,Той знає, що ті версти варті...Але - там першою ЛюбовНа грізній на своїй на варті.Вона в душі його стояла,Коли кривавивсь світ при нім,І, як могла, оберігалаЙого в стражданні золотім...Він був щасливий. В нім свободиОгромний подих не защез.Він мав за честь судьбу народу,Мав Революцію за честь.М.ВінграновськийОстанній лист ДовженкаПрозаїки, поети, патріоти!Давно опазурились солов'ї,одзьобились на нашій Україні.А як не чути їх? Немає сил.Столичний гамір заважкий мені.І хочу вже на затишок, і, може,на спокій хочеться на придеснянський,і хочеться на мій селянський край.Пустіть мене до себе. Поможітьмені востаннє розтроюдить рану,побачити Дніпро, води востаннєу пригірщ із криниці зачерпнуть.Нехай гризуть дніпрові гострі кручімоє зболіле серце. Хай гудутьчернігівські просмолені ліси.Пустіть мене в просмолене дитинство.Бо кожну ніч порипують бори,і ладаном мені живиця пахне,і дерева, як тіні предковічні,мене до себе кличуть і зовуть.Пустіть мене у молодість мою.Пустіть поглянути. Пустіть хоч краєм,хоч крихіткою ока ухопитьпрогірклу землю. Звіхолили снимій день, і ніч мою, й життя прожите.Пустіть мене до мене. Поможітьввібрать в голодні очі край полиннийі заховать на смерть. Пустіть мене -прозаїки, поети, патріоти.В.Стус

content: «Я син свого часу i весь належу сучасникам своïм»