Презентація на тему «Театр корифеїв» (варіант 13)

content: Театр корифеїв — перший професійний український театр

content: Кроки становлення національного театруПерші спроби відродити національний театр з'являються в 60-х роках ХІХ ст.1873 р. – у Харкові з успіхом пройшли вистави влаштовані Марком Кропивницьким1876 – створено трупу в Катеринославі

content: Батько українського театруЗапочатковано український реалістичний професійний театр 27 жовтня 1882 року виставою Івана Котляревського «Наталка Полтавка» «Товариством українських артистів під орудою М.Л. Кропивницького»10 січня 1882 року Марком Кропивницьким здійснено постановку п'єси Т. Шевченка “Назар Стодоля”

content: Забудовник театру1865 року інженер-полковник Георгій Васильович Трамбицький купив у міського управління ділянку землі, на якій збудував Зимовий театр, який став постійним приміщенням трупи Кропивницького.Офіційне відкриття театру відбулося 1867 року.

content: Забудовник театру1865 року інженер-полковник Георгій Васильович Трамбицький купив у міського управління ділянку землі, на якій збудував Зимовий театр, який став постійним приміщенням трупи Кропивницького.Офіційне відкриття театру відбулося 1867 року.

content: Фойє театруГлядацька залаВигляд до 1974 року

content: Керівником став Михайло Петрович СтарицькийНа утримання трупи він використав гроші з продажу свого маєткуРозширив персонал трупиСтворив власний оркестрПідвищив платню акторам

content: "Зложилася трупа, - писав І. Франко,- якої Україна не бачила ані перед тим, ані потому, трупа, яка робила фурор не тільки по українських містах, але також у Москві і Петербурзі, де публіка часто має нагоду бачити найкращих артистів світової слави".

content: Група єлисаветградських аматорів, яка вперше виконала славнозвісні “Вечорниці” П. Ніщинського до драми Т. Шевченка “Назар Стодоля”. Виступ відбувся 1875 року

content: 1885 року театр корифеїв поділився на дві автономні трупи. Основний склад акторів залишився у Марка Кропивницького, а Старицький сформував новий колектив

content: Після Марка Кропивницького найдіяльнішим був Микола Карпович Садовський, що боровся за українське слово та український театр за часів їх заборони

content: 1907 р. М.К. Садовському вдалося відкрити в Києві постійний Український театр.У репертуарі театру були такі вистави, як «Запорожець за Дунаєм», «Продана наречена», «Галька», «Катерина», «Енеїда» Котляревського. Сміливою перемогою стала постановка українською мовою «Ревізора» Гоголя.Стаціонарний театр по-справжньому став народним не тільки в репертуарі, але й у доступності його відвідування. Ціни на квитки були значно нижчими за іншi київськi театри.Театр Садовського проіснував сім років, до початку Першої світової війни, коли царською владою було закрито не тільки театр, а й усі українські газети, журнали, книгарні.

content: Склад української професійної трупиІван Карпенко-Карий(1845 – 1907)Микола Садовський (1856 – 1933)Панас Саксаганський(1859 – 1940)Створили спочатку аматорські, а згодом – професійні театральні трупи й зробили сцену підмостками морального й патріотичного виховання широких верств народуФото початку ХХ ст.

content: “Сцена ж – мій кумир, театр – священний храм для мене!”Акторська майстерність Карпенко-Карого була відзначена в численних театральних рецензіяхІван Карпенко-Карий – талановитий актор, батько української комедії та трагедії

content: Калитка (“Сто тисяч” )Іван (“Безталанна”)Ролі Карпенко-Карого

content: Панас Саксаганський – керівник “Товариства російсько-малоросійських артистів”, яке діяло з 1895 року

content: Ролі П. Саксаганського – “актора великої правди” (за словами В. Немировича-Данченка)

content: Марія Садовська-БарілоттіЗа роки, віддані сцені, Марія зіграла майже всі жіночі ролі в театральному репертуарі 70—80-х років XIX століття. Вона завжди уміла бути оригінальною, знаходила нові барви образу, прагнула якнайглибше розкрити найістотніші риси характеру кожної героїні.(1855 – 1895)

content: Краса сестри братів Тобілевичів слугувала еталоном української вроди

content: Віртуозне виконання роліНаталки Полтавки з однойменної п'єсиІ. П. Котляревського

content: «У грі її відчувалося глибоке, правдиве чуття, котрому ще більше сили додавав її чарівний голос, що мимоволі закрадається в душу глядача, а реалізм і простота гри доводили враження часом до повної ілюзії». (Львів//Зоря. –1891р.)

content: Марія Костянтинівна Заньковецька – “родзинка” українського театру корифеївАкторка за покликанням, вона навчалася співу у професора Гельсингфорського відділення Петербуозької консерваторії Гржималі(1860 – 1934)

content: ЦвіркункаУкраїнська дівчинаРолі неперевершеної Марії

content: Ролі неперевершеної МаріїЦиганка АзаОлена Глитай

content: Ганна Затиркевич-КарпинськаНайкращі роліРиндичка (“По ревізії”М. Кропивницького)Одарка (“Сватання на Гончарівці” Г. Квітки-Основ‘яненка)Лимериха “Лимерівна” П. Мирного)1856 - 1921

content: Гобелен “Корифеї українського театру” (Художник Є. Руденко)

content: Гнат Юра (1888 – 1966) – український театральний режисер, актор театру і кіно.Іван Мар'яненко (1878 – 1962)талановитий майстер сцениПослідовники театру корифеїв