Презентація на тему «Михайло Лермонтов» (варіант 2)

content: Михайло Лермонтов

content: …Мне нужно действовать, я каждый деньБессмертным сделать бы желал, как теньВеликого героя, и понятьЯ не могу, что значит отдыхать.Всегда кипит и зреет что – нибудьВ моем уме…

content: «Ні, я не Байрон, інший я…» М.Ю.Лермонтов

content: Михайло ЛермонтовНародився М. Ю. Лермонтов 3 жовтня 1814 року в дощову погоду в  Москві у будинку поблизу Червоних воріт. Батько - Юрій Петрович, відставний піхотний капітан, з дворянської сім'ї

content: Михайло ЛермонтовНародився М. Ю. Лермонтов 3 жовтня 1814 року в дощову погоду в  Москві у будинку поблизу Червоних воріт. Батько - Юрій Петрович, відставний піхотний капітан, з дворянської сім'ї

content: Дитячі роки поета пройшли в селі Тархани. Він рано втратив матір (померла в 1817 р., у віці 21 року) і виріс в розлуці з батьком. Виховувала Михайлика його бабуся. Вона робила все для єдиного, улюбленого онука, не жаліючи грошей на вчителів і гувернерів.  Він отримав прекрасну домашню освіту: з дитинства вільно володів французькою і німецькою мовами, добре малював і ліпив, навчався музиці (грав на флейті, фортепіано і скрипці).

content: Портрет М.Ю. Лермонтова в віці 3-4 роки

content: Восени 1830 р. М. Ю. Лермонтов вступає до Московського університету на етично-політичне відділення. Незадоволення Лермонтова лекціями професорів і невдоволення професорів нечемними відповідями і приріканнями студента, що вважалося недозволеною зухвалістю, призвели до того, що він подав заяву про звільнення і залишив університет у 1832 році.

content: Роки життя в Москві Москва, Москва… Люблю тебя как сын, Как русский, - сильно, пламенно и нежно! М. Ю. ЛермонтовРоки життя в Москві мали велике значення для розвитку таланта Лермонтова.

content: У березні 1840 р. за дуель з сином французького посла Е. де Барантом Лермонтова було переведено в піхотний полк і відправлено в діючу армію на Кавказ. Він бере участь у військових діях, «виконуючи покладене на нього доручення з відмінною мужністю і холоднокровністю».На початку лютого 1841 р., отримавши двомісячну відпустку, Лермонтов приїжджає в Петербург, сподіваючись отримати відставку і залишитися в столиці. Але і в цьому йому відмовлено, як і в нагороді за сміливі дії в боях на Кавказі

content: Більше того, йому наказано протягом 48 годин покинути столицю і слідувати в свій полк на Кавказ. Він прибуває в П'ятигорськ і отримує дозвіл затриматися для лікування мінеральними водами. У записнику Лермонтов запише свої останні вірші: «Суперечка», «Сон», «Круча», «Тамара», «Листок», «Побачення», «Пророк», «Вийду один я на дорогу» та інші.Тут він зустрічає своїх старих приятелів, в числі яких і його товариш по школі юнкерів, Н. Мартинов. На одному з вечорів у будинку Верзіліних, де збиралася молодь, ображений черговим ущипливим жартом Лермонтова, Мартинов викликає його на дуель. Дуель відбулася 15 липня 1841. Поет був убитий

content: П'ятигорськ. Місце дуелі Лермонтова.

content: Тіло Лермонтова було поховане на П'ятигорському кладовищі. Пізніше на прохання бабусі труну з прахом поета перевезли в Тархани і поховали в родинному склепі.

content: Пам'ятники Лермонтову

content: Лермонтов – интересные факты

content: Он был маленького роста. Его лицо было некрасивым, большая голова, ноги немного кривые, хромал, был кифоз (горб). Лермонтов довольно рано начал лысеть. Интересно, что он был неряшлив и не менял долго одежду — «на нем рубашку часто рвали товарищи,  чтобы он ее поменял…». Были и много других физических недостатков.

content: Душа поэта, безусловно, отчаянно плохо чувствовала себя в некрасивом теле хромого и горбатого карлика. Поэт был язвителен, дерзок, беспощаден к слабостям других, злопамятен и высокомерен. Вот  некоторые интересные характеристики, данные ему его современниками: «его ум ни на что не годен, кроме дерзости и грубости», «он неприятный до последней степени», «отталкивающая личность», «дурной человек: никогда и ни про кого не отзовется как-нибудь хорошо», «существо желчное, угловатое, испорченное и предающееся самым неизвинительным капризам» …

content: Астрологи утверждают, что люди, рожденные под знаком Весов, обладают хорошими манерами и неплохим вкусом, стараются во всем соблюдать какую-то меру. Лермонтов — по знаку зодиака Весы, вероятно, этого не знал. И с этим связана интересная история:  М. Меликов, товарищ Лермонтова, говорил, что поэт был «ужасно прожорлив и ел все, что подавалось». Его близкий друг Александр Васильчиков вспоминал: «…когда к обеду подавали блюдо, которое он любил, то Лермонтов с громким криком и даже смехом бросался на блюдо, вонзал в него свою вилку и опустошал все кушанье и бывало оставлял нас без обеда». Необходимо сказать, что Лермонтов был охоч и не только до любимых лакомств, но и до еды вообще. И в итоге его аппетит сыграл с ним злую шутку.

content: По словам Екатерины Сушковой (в то время в нее был безответно влюблен поэт) они с друзьями постоянно над ним шутили из его неуемного аппетита. И в один день после долгой прогулки верхом на лошадях, они велели испечь к чаю булочек с опилками! И когда все вместе с Лермонтовым вернулись домой утомленные и голодные, с жадностью уселись пить чай, а поэт, не поморщась, съел одну булочку, потом другую и взялся за третью, но мы остановили его за руку, показав начинку с опилками. Лермонтов взбесился и убежал от них и не показывался пару дней, притворившись, что болен.Наверное, именно после этой шутки Лермонтов стал обедать только дома, объясняя это тем, что желудок его не переносит никакой пищи, кроме как домашней.

content: Тургенев говорил о внешности Лермонтова, как о  зловещей и трагической.  Смех поэта был громким и пронзительным, был неприятным и совсем недобрым. Его взгляд никто не мог вынести. Один из сокурсников поэта вспоминал, что Лермонтов «сидел на лекциях и занятиях почти всегда отдельно», а его «ядовитость во взгляде была поразительна».У Лермонтова была интересная забава — расстраивать готовящиеся браки.  Он просто изображал из себя  влюбленного в чужую невесту, и осыпал ее цветами, стихами и другими знаками внимания. Иногда угрожал, обещая покончить с собой, если его «любовь» выйдет за другого. При этом, как только предполагаемый брак окончательно расстраивался, виновник всего этого быстро становился равнодушен к даме. А бывало, что открыто заявлял о розыгрыше, при этом смеялся «жертве» в лицо…

content: Гоголь сказал о Лермонтове — “какая-то несчастная звезда”

content: " Герой нашого часу"

content: “Герой нашого часу”Герой у системі образів роману

content: Основним художнім завданням автора було зображення головного героя в різноманітних життєвих ситуаціях, у множинності буттєвих зв'язків, що відкривало перспективу всебічного вивчення психологічного феномена «героя століття». Саме це і визначило основні принципи організації системи образів твору. Центральне місце в ній належить Печоріна, сюжетний весь світ зосереджений на ньому.

content: Печорін і БелаІменем цієї героїні названа перша повість.Бела – черкеськакняжна, донька мирного князя і сестраюного Азамата, який викрадає її напрохання Печоріна. В образі Бели автор втіливтип «природньої» людини. Бела втіленняприродної простоти та безпосередністіпочуттів, високої моральності і людськоїгідності. Вона здатна щирокохати. Але, коли вона розуміє, щоПечорін її більше не кохає, дівчина прагнеодного – бути вільною.

content: Печорін і Максим МаксимовичКапітан Максим Максимович виступає в романі як своєрідний антипод печорінському єгоїзмові демонструючи рисами свого характеру зразки справжньої людяності, доброти тащиросердечності. Він сміливий офіцер,досвідчений командир і водночас проста людина, життєва філософія якої спирається на природні моральні засади людського взаємопорозуміння, дружби, взаємоповаги, почуття людської гідності. Образ Максима Максимовича — простої людини з народу — започатковує надзвичайно важливий для подальшої російської літератури тип так званої "маленької людини“.

content: Печорін і княжна МеріКняжна Мері — молода дівчина, яка також цілковито перебуває в полоні світських уявлень про належні її віку та соціального статусу норми поведінки. В її образі немає нічого лицемірного чи аморального, вона щира у своїх почуттях до Печоріна, але для нього вона занадто наївна і нецікава, не здатна збагнути складного світу його духовних поривань та моральних пошуків.

content: Печорін і ВернерВернер —скептик іегоїст, розчарована душа, як і Печорін.В цьому образі авторзмалював російського інтелегента,людину зі складним і багатимдушевним життям, зітканого іззовнішніх і внутрішніх протиріч.Доктор, добре розуміється на людях,насміхається над своїми багатимипацієнтами, Але, на відміну відПечоріна, він не прагне до дій, довчинків, які б змінили чи прояснилисенс його життя. Вернер простозверхньо й іронічно за ним спостерігає.

content: Печорін і ГрушницькийГрушницький виявляє себе в романі як своєрідний пародійний двійник Печоріна. Як і Печорін, він декларує свою непересічність, протиставлення суспільству, розчарованість у його цінностях та пріоритетах. Аленасправді усе це лише поза, романтична маска, за якою приховується доволі обмежена, самозакохана і позбавлена твердої волі людина, що живе звичайними стереотипами і просто намагаєтьсяпритримуватись модних уявлень про те, якою повинна бути поведінка сучасної молодої людини

content: Печорін і ВуличПоручника Вулича споріднює з Печоріним фаталізм, віра у визначеність людської долі, проте якщо Вулич вірить у фаталізм сліпо і взагалі не переобтяжує себе моральними сумнівами та філософськими роздумами з цього приводу, то Печорін саме поняття фаталізму людської долі намагається аналізувати і пояснювати аргументами швидше логіки, аніж інтуїції

content: Аналізуючи пройдене життя, Печорінробить висновок про безцільність інікчемність власного існування."Невже моє єдине призначення на земліруйнувати чужі надії?"— журиться Печорін,який мимоволі став на перешкоді "чеснимконтрабандистам" ("Тамань"), ставпричиною загибелі Бели та її рідних("Бела"), Грушницького ("Княжна Мері"),викликав Вулича на смертельне парі("Фаталіст"), позбавив спокоюдобродушного кавазького офіцера("Макси Максимович"), розбив серце Мері,став причиною душевних страждань Вєрі.

content: Музей Лермонтова - Тархани

content: Музей Лермонтова - Тархани

content: Музей Лермонтова - Тархани

content: Фондові колекції Лермонтова

content: Фондові колекції Лермонтова

content: Картини Лермонтова

content: Роботу виконала:учениця 11 класуДомажирської ЗОШI – III ступенівГусак Христина

content: Дякую за увагу