Презентація на тему «Марина Цвєтаєва» (варіант 4)

content: “Цілую вас - через сотні роз'єднуючих років!”Марина Цвєтаєва

content: Вона була приголомшливою жінкою, талановитою поетесою, зводила з розуму чоловіків і жінок, божеволіла сама, не перестала любити однієї-єдиної людини, при цьому маючи вільний спосіб життя. Вона народила трьох дітей, яких безмежно любила, при цьому признавалася в тому, що ніколи не приділяла їм належної уваги. Вона - клубок суперечностей. Вона свята і розпусна, вона красива і грішна. Їй писали вірші, і вона їх сама присвячувала комусь. Вона не була скривджена розумом, характер її був суперечливий, а доля була до неї жорстока. Вона не втомлювалася любити життя, борючись за кожну мить, а у результаті пішла з неї із власної волі. Вона – Марина Цвєтаєва!

content: Кpасною кистью Рябина зажглась. Падали листья.Я pодилась. Споpили сотни Колоколов.День был субботний: Иоанн Богослов.Мне и доныне Хочется гpызть Кpасной pябины Гоpькую кисть. 28 вересня 1892 року –31 серпня 1941 року16 серпня 1916 року

content: Москва! Какой огромныйСтранноприимный дом!Всяк на Руси – бездомный.Мы все к тебе придём.Трёхпрудный переулок. Дом Цветаевых.

content: Батько - професор, засновник Московського музею образотворчих мистецтв.Мати - талановита піаністка, учениця А.Рубінштейна.

content: Батько - професор, засновник Московського музею образотворчих мистецтв.Мати - талановита піаністка, учениця А.Рубінштейна.Прекрасна освіта: мови, музика, малювання.«Книги мені дали більше, ніж люди. Я подумки все пережила, все взяла. »

content: “Вся моя жизнь – роман с собственной душой.”М. Цветаева

content: 1910 – «Вечерний альбом»1912 – «Волшебный фонарь»1913 – «Из двух книг»1920 – «Лебединый стан»1921 – «Вёрсты»1921 – «Стихи к Блоку»1922 – «Разлука»1923 – «Ремесло»1923 – «Психея. Романтика»1924 – «Молодец»1928 – «После России»1933 – «Живое о живом»1934 – «Дом у старого Пимена»1934 – «Пленный дух»1935 – «Мать и музыка»1936 – «Отец и его музей»1936 – «Нездешний вечер»1937 – «Мой Пушкин»1938 – «Повесть о Сонечке»

content: СвітоглядРомантик, що сприймає життя як дароване на мить щастя.Поет черпає натхнення з безкінечності своєї душі.Протиставлення власного «Я» та навколишнього світу.«Одна из всех – за всех – противу всех!»Життя і творчість розділити неможливо.«Я не верю стихам, которые льются. Рвутся – да!»«Стихи - есть бытие»«Равенство дара души и глагола – вот поэт»

content: Тема дитинства (період всебічного збагачення особистості)Тема природи (колиска людини)Тема дому та бездомів'я (пристань душі)Тема конфлікту побуту і буттяТема Росії (Москва, історична доля)Тема смерті (життя - дар, швидкоплинний)Тема високого призначення ПоезіїТема кохання як дарованого долею щастяТема приреченої жертовності («Лебединий стан»)Тематика творчості

content: Улюблені образиКонкретно - історичні:Казанова, Лжедмитрій, Марина Мнішек, Карл VIII, Наполеон, Степан Разін, Пушкін, Блок, Магдалина.«Літературні»:Федра, Орфей, Гамлет, Офелія, Аріадна. Кармен, Кавалер де Гріє, Дон Жуан та інші.Предметні:Крило (крилатість), орел, лебідь, ворон ...Шпага, клинок, кинджал, меч - знаки лицарства, символи мужностіПлащ, завіса ...Море, хвиля, піна, камінь ...Дерева: тополя, горобина, бузинаПисьмовий стілВікно, свічка, ніч, зірки ...

content: В. Брюсов хвалив Цвєтаєву за те, що вона сміливо пише про повсякдення, про життя, і застерігає перед дріб'язковістю, “милими дрібницями”.

content: В. Брюсов хвалив Цвєтаєву за те, що вона сміливо пише про повсякдення, про життя, і застерігає перед дріб*язковістю, “милими дрібницями”.М. Гумільов писав: “Марина Цвєтаєва внутрішньо талановита, внутрішньо своєрідна…Багато нового в цій книзі: нова, смілива (не раз занадто) інтимність; нові теми, наприклад, дитяча закоханість; нове безпосереднє, бездумне милування дрібничками життя.І, як і треба було думати, тут інстинктивно вгадані всі найголовніші закони поезії, отже, ця книжка – не лише мила книжка дівочих зізнань, а й книжка чудових віршів.”

content: Душа у віршах

content: Мне нравится, что вы больны не мной,Мне нравится, что я больна не вами,Что никогда тяжелый шар земнойНе уплывет под нашими ногами.Мне нравится, что можно быть смешной -Распущенной - и не играть словами,И не краснеть удушливой волной,Слегка соприкоснувшись рукавами.Мне нравится еще, что вы при мнеСпокойно обнимаете другую,Не прочите мне в адовом огнеГореть за то, что я не вас целую.Что имя нежное мое, мой нежный, неУпоминаете ни днем, ни ночью - всуе...Что никогда в церковной тишинеНе пропоют над нами: аллилуйя!Спасибо вам и сердцем и рукойЗа то, что вы меня - не зная сами! -Так любите: за мой ночной покой,За редкость встреч закатными часами,За наши не-гулянья под луной,За солнце, не у нас над головами,-За то, что вы больны - увы! - не мной,За то, что я больна - увы! - не вами!Мне нравится, что вы больны не мной

content: Я - Эва, и страсти мои велики:Вся жизнь моя страстная дрожь!Глаза у меня огоньки-угольки,А волосы спелая рожь,И тянутся к ним из хлебов васильки.Загадочный век мой - хорош.Видал ли ты эльфов в полночную тьмуСквозь дым лиловатый костра?Звенящих монет от тебя не возьму, -Я призрачных эльфов сестра...А если забросишь колдунью в тюрьму,То гибель в неволе быстра!Ты рыцарь, ты смелый, твой голос ручей,С утёса стремящийся вниз.От глаз моих темных, от дерзких речейК невесте любимой вернись!Я, Эва, как ветер, а ветер - ничей...Я сон твой. О рыцарь, проснись!Аббаты, свершая полночный дозор,Сказали: "Закрой свою дверьБезумной колдунье, чьи взоры позор.Колдунья лукава, как зверь!"- Быть может и правда, но темен мой взор,Я тайна, а тайному верь!В чем грех мой? Что в церкви слезам не учусь,Смеясь наяву и во сне?Поверь мне: я смехом от боли лечусь,Но в смехе не радостно мне!Прощай же, мой рыцарь, я в небо умчусьСегодня на лунном коне!Колдунья

content: Я с вызовом ношу его кольцо...Я с вызовом ношу его кольцо!-Да, в вечности - жена, не на бумаге! -Чрезмерно узкое его лицоПодобно шпаге.Безмолвен рот его, углами вниз,Мучительно-великолепны брови.В его лице трагически слилисьДве древних крови.Он тонок первой тонкостью ветвей.Его глаза - прекрасно-бесполезны! - Под крыльями раскинутых бровей - Две бездны.В его лице я рыцарству верна,-Всем вам, кто жил и умирал без страху! - Такие - в роковые времена - Слагают стансы - и идут на плаху.