Презентація на тему «Василь Олександрович Сухомлинський»

content: Василь Олександрович СухомлинськийРідна мова — то безцінне духовне багатство, в якому народ живе, передає з покоління в покоління свою мудрість і славу, культуру і традиції. У рідному слові народ усвідомлює себе як творчу силу. Слово рідної мови — могутній засіб передачі від покоління до покоління історичного, культурного, морального, естетичного, побутового досвіду народу. Рідне слово — то невичерпне, животворне і невмируще джерело, з якого дитина черпає уявлення про навколишній світ, про свою родину, про своє село і місто, про весь свій край.

content: Сухомлинський Василь Олександрович (1918-1970) Педагог, публіцист, письменник. Закінчив Полтавський педагогічний інститут (1939). 1935 р. розпочав педагогічну діяльність. Працював учителем у Василівській школі Онуфріївського району, учителем і завучем в Онуфріївській середній школі. Багаторічний (1947—1970) директор Павлиської середньої школи. Кандидат педагогічних наук (з 1955), автор багатьох книг, брошур і статей, художніх творів для дітей. Розробляв питання теорії і методики виховання у шкільному колективі та родині, всебічного розвитку особистості учнів, педагогічної майстерності.

content: Народився Василь Сухомлинський 28 вересня 1918 року у селі Василівка Кіровоградського району в незаможній сім'ї. Батько працював столярем і теслярем, майстрував колеса і музичні інструменти. Мама, Оксана Юдівна, працювала у колгоспі, а зимовими вечорами сиділа над своїм шитвом і розказувала дітям казки. У цій родині, крім Василя, було ще троє дітей – Іван, Сергій і Меланія. Розповідають, батьки ніколи не карали дітей. Може, тому усі вони вибрали професію педагога.

content: Василь ріс жвавим і допитливим. Змалку любив малювати. Але зошити, фарби і пензлі можна було придбати тільки за лікарські рослини. Та бажання малювати було таке сильне, що хлопець цілими днями пропадав у лісі. За склянку насіння акації одержував два зошити. Одного разу Василь із товаришами пішки пройшли 45 кілометрів, аби купити фарби.

content: Під час Другої світової війни був на фронті. Двічі пережив поранення. Особливо постраждала рука. Хірурги боялися, що її доведеться ампутувати. Перед операцією повідомили про це Василя Олександровича. “ Ой ні, руку будь що треба залишити!” “ Навіщо тобі рука? Ти що, артист?” – запитав старенький хірург. “ Ні, я вчитель ”. Операція була складною, хірурги зробили усе можливе. Рука залишилася, але після операції стала на шість сантиметрів коротшою. Важким було й поранення в груди, але вчитель все одно повернувся до школи.

content: 32 роки Василь Сухомлинський вів педагогічний щоденник, у якому записував свої спостереження за поведінкою учнів. А потім ці розповіді виливалися на папір і ставали книгами. Для молодших школярів він написав майже 1500 художніх мініатюр-казок, оповідань, легенд, притч, новел.

content: В. А. Сухомлинський — автор 48 монографії і брошури, більше 600 статей, 1500 оповідань і казок. Твори В. Сухомлинського видані 59-а мовами світу, загальним тиражем майже 15 млн. примірників. Книга «Серце віддаю дітям» перекладена на 32 мови світу і витримала 55 видань

content: Афоризми Василя СухомлинськогоНе вимагай від рідних неможливого.Я домагався, щоб у кожної дитини в серці найрадіснішим, найдорожчим, найсвятішим були мати, батько, брати, сестри, друзі.Залізо іржавіє, не знаходячи собі застосування, стояча вода цвіте, а на холоді вкривається кригою, розум же людини, не знаходячи собі застосування, хиріє.Щоб любити – треба знати, а щоб проникнути в таку тонку й неосяжну, величну й багатогранну річ, як мова, треба її любити.Хоча б над тобою було сто вчителів – вони будуть безсилі, якщо ти не зможеш сам змусити себе до праці і сам вимагати її від себе.Праця – це одне з найчистіших і найшляхетніших джерел емоційного стану, радості діяння, творення. Думка, що народжена, збуджена, витончена в праці, стає радісною, оптимістичною.Мова - духовне багатство народу. Не вимагай від рідних неможливого.Я домагався, щоб у кожної дитини в серці найрадіснішим, найдорожчим, найсвятішим були мати, батько, брати, сестри, друзі.Залізо іржавіє, не знаходячи собі застосування, стояча вода цвіте, а на холоді вкривається кригою, розум же людини, не знаходячи собі застосування, хиріє.Хоча б над тобою було сто вчителів – вони будуть безсилі, якщо ти не зможеш сам змусити себе до праці і сам вимагати її від себе.Праця – це одне з найчистіших і найшляхетніших джерел емоційного стану, радості діяння, творення. Думка, що народжена, збуджена, витончена в праці, стає радісною, оптимістичною.

content: За свою педагогічну працю Сухомлинський був нагороджений: - двома орденами Леніна; - багатьма медалями Союзу РСР;з 1958 року Сухомлинський — член-кореспондент Академії Педагогічних Наук РРФСР, а з1968 р. СРСР;- з 1958 р. Заслужений вчитель УРСР; в 1968 році йому було присвоєно звання Героя Соціалістичної праці.

content: В. О. СУХОМЛИНСЬКОМУ…Поховали його. Поховали його. Похова…Ще й землі намели, мов прибили довічну печать.Скрушно горблять поставу тепер мовчазні дерева.Не мовчать дерева. Не мовчать. Безголосно кричать,Він упав горілиць, мов косою підрубаний злак.На губах схолоднілих запеклася осмута німа.Самотинна пора в Павлиші. Як же сталося так –Був такий чоловік, отакий чоловік! І нема?... В. О. Базилевський2 вересня 1970 року – В. О. Сухомлинський помер.