Презентація на тему «Романтизм» (варіант 6)

content: Романти́зм — ідейний рух у літературі й мистецтві, що виник наприкінці 18 століття у Німеччині, Великій Британії й Франції, поширився на початку 19 століття в Російській імперії, Польщі й Австрії, а з середини 19 століття охопив інші країни Європи та Північної і Південної Америки.Характерними ознаками романтизму є заперечення раціоналізму, відмова від суворої нормативності в художній творчості, культ почуттів людини; увага до особистості, її індивідуальних рис; неприйняття буденності й звеличення „життя духу“; наявність провідних мотивів самостійності, світової скорботи (національної туги) та романтичного бунту, нескореності; історизму та захоплення фольклором.Романтизм, що виник після французької революції, в умовах утверджуваного на зламі 18 — 19 століття абсолютизму, був реакцією проти раціоналізму доби Просвітництва і застиглих форм, схем і канонів класицизму та подекуди проти сентименталізму. Філософську базу романтизму заклав німецький філософ Фрідріх Шеллінг. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклоромі народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчення історичного минулого, інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драми. Романтизм сформувався на тлі суспільної кризи як прояв незгоди з тенденціями кінця XVIII ст.

content: Романти́зм — ідейний рух у літературі й мистецтві, що виник наприкінці 18 століття у Німеччині, Великій Британії й Франції, поширився на початку 19 століття в Російській імперії, Польщі й Австрії, а з середини 19 століття охопив інші країни Європи та Північної і Південної Америки.Характерними ознаками романтизму є заперечення раціоналізму, відмова від суворої нормативності в художній творчості, культ почуттів людини; увага до особистості, її індивідуальних рис; неприйняття буденності й звеличення „життя духу“; наявність провідних мотивів самостійності, світової скорботи (національної туги) та романтичного бунту, нескореності; історизму та захоплення фольклором.Романтизм, що виник після французької революції, в умовах утверджуваного на зламі 18 — 19 століття абсолютизму, був реакцією проти раціоналізму доби Просвітництва і застиглих форм, схем і канонів класицизму та подекуди проти сентименталізму. Філософську базу романтизму заклав німецький філософ Фрідріх Шеллінг. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклоромі народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчення історичного минулого, інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драми. Романтизм сформувався на тлі суспільної кризи як прояв незгоди з тенденціями кінця XVIII ст.

content: Романтизм в українській літературіЄвген Гребінка, як і багато хто в українській, російській та польській літературі, вдавався в умовах миколаївської реакції до жанру байки. У байках Гребінки відбито соціальні суперечності тогочасної дійсності. Езопівською, сповненою алегорій мовою, він, бачачи соціальну й національну несправедливість тогочасної царської Росії, наважувався говорити сувору і сміливу правду. Майже в усіх його байках хижакам і гнобителям протистоїть простий чоловік, кий має здоровий глузд і мораль, і цим протиставляється автором багатим, крутіям, здирникам, чинодралам. Наприклад, у байці «Ведмежий суд» він викриває тогочасні порядки, продажність і корупцію в судових установах миколаївської Росії, де судді, Ведмеді та Вовки, за доносом Лисиці готові розтерзати жертву, бідолашного Вола, за те, що той лиш «їв сіно, і овес, і сіль».У своїх байках, коротких мініатюрах, побудованих, як у драматичних творах, на протиставленні й зіткненні характерів, добра і зла, Гребінка досяг простоти й легкості стилю, влучності характеристики персонажів, завдяки чому його твори стали явищем в українській літературі того часу.Євген Гребінка успішно виступав і як прозаїк, автор історичних повістей, нарисів та роману «Чайковський», присвяченого подіям визвольної війни 1648–1654 років.. Створено його на основі родинних переказів, оскільки мати Гребінки походила з роду Чайковських. У «Чайковському» Гребінка, продовжуючи лінію М.Гоголя, творами якого тоді зачитувалися Росія й Україна, створив широке епічне полотно, зобразив суворе життя козаків, їхню мужність і вірність у дружбі. Гребінка звертався й до так званих злободенних тем, дуже гостро вирішуючи тему маленької людини у жорстокому суспільстві.

content: Євген Гребінка

content: Ось Сонечко зійшло, і світить нам, і гріє, І божий мир як маківка цвіте,На небі чистому ген Хмара бовваніє. Та Хмара надулась і річ таку гуде: «що вже мені се Сонце надоїло! Чого воно так землю веселить? Хоч я насуплюся, воно таки блищить. Я полечу йому назустріч сміло, Я здужаю його собою затемнить». Дивлюсь - і Хмарами півнеба замостило, На Сонечко мов ніччю налягло. А Сонце вище підплило І Хмари ті позолотило.

content: Романтизм у ФранціїВіктор Гюго - єдиний у Європі, хто залишився вірним романтичному напряму до кінця життя, тоді, як загалом романтичний рух у французькій літературі вичерпався уже в 40-50 роках 19 ст., а в німецькій літературі в 20-ті роки. Він один з багатьох, хто не прокляв Французьку революцію, ідеї революції взагалі, хто зберіг віру та оптимізм у можливість розумного поступу і творчого потенціалу людини і людства. Саме завдяки Віктору Гюго французький романтизм сприймався як найбільш соціально орієнтований, наснажений соціальними ідеями: співчуття до бідних та знедолених, вимога соціальної справедливості. Над драмою «Рюї Блаз» Гюго працював трохи більше місяця - з 8 липня по 11 серпня 1838. Спочатку він коливався у виборі її назви. Збереглися авторські варіанти назв: «Королева нудьгує» і «Помста дона Саллюстія». Але потім Гюго їх забракував, віддавши перевагу цим зовні ефектним назвами просте «Рюї Блаз», яким підкреслювалося значення повсталої проти розтлінного суспільства особистості, бунтаря з народу.Основний сюжет п'єси будується навколо інтриги, яку задумав міністр поліції дон Саллюстій де Базан, щоб помститися королеві. Дон Саллюстий де Базан спокусив фрейліну королеви і відмовляється з нею одружитися. Королева з презирством звільняє його і відправляє у вигнання. Дон Саллюстий пропонує свого кузена - дону Сезару де Базанов - шляхетному розбійнику, що ховається від закону - заступництво і гроші в обмін на послугу: той повинен спокусити королеву. Дон Сезар з обуренням відмовляється: хоча він проциндрив стан і став розбійником, але він відмовляється образити королеву і жінку. В результаті розмови двох кузенів дона Сезара де Басана заарештовують за наказом дона Саллюстия і відправляють на галери. Один із слуг дона Саллюстия, Рюї Блаз - молода людина, нещодавно закінчив університет, як дві краплі води схожий на його кузена. Дон Саллюстий вводить РюиїБлаза під виглядом свого кузена дона Сезара де Базана у вище суспільство і наказує слузі домогтися розташування королеви. Рюї Блаз, давно і безнадійно закоханий в королеву, погоджується.

content: Віктор Гюго“ Рюї Блаз ”

content: Романтизм у літературі СШАДжеймс Фенімор Купер - американський романіст і сатирик. Класик пригодницької літератури.Незабаром після народження Фенімора його батько, суддя Вільям Купер (англ.) Рос., Досить багатий землевласник, переселився в штат Нью-Йорк і заснував там селище Куперстаун (англ.) Рос., Що перетворився на містечко. Отримавши початкову освіту в місцевій школі, Купер відправився в Єльський університет, проте, не закінчивши курсу, поступив на морську службу (1806-1811) і був призначений до споруді військового судна на озері Онтаріо. Цій обставині ми зобов'язані чудовими описами Онтаріо, яке трапляється в його знаменитому романі «Слідопит, або На берегах Онтаріо». У 1811 році одружився на француженці Делане, що походила з сім'ї, симпатизувала Англії в епоху війни за незалежність; її впливом пояснюються ті порівняно м'які відгуки про англійців та англійською уряді, які зустрічаються в ранніх романах Купера. Випадок зробив його письменником. Читаючи одного разу вголос дружині якийсь роман, Купер зауважив, що неважко написати краще. Дружина зловила його на слові, і щоб не здатися хвальком, він у кілька тижнів написав свій перший роман «Обережність» .Після повернення з Європи Купер написав політичну алегорію «Монікіни» (1835), п'ять томів подорожніх нотаток (1836-1838), кількох романів з американського життя , памфлет «Американський демократ» . Крім того, написав ще «Історію американського флоту» . Виявлене в цьому творі прагнення до цілковитого безпристрасності не задовольнило ні його співвітчизників, ні англійців; полеміка, їм викликана, отруїла останні роки життя Купера. Помер Фенімор Купер 14 вересня 1851 від цирозу печінки.«Червоний Корсар» - один з найбільш відомих морських романів класика американської літератури Ф. Купера, створений в 1827 році. Герой роману, пірат і контрабандист, кидає виклик військовому флоту англійського короля. В образах капітана Хайдегера і його товаришів, мужніх людей, загартованих вічним єдиноборством зі стихією, письменник опоетизував боротьбу за свободу проти тиранії.

content: Джеймс Фенімор Купер“Червоний косар”

content: Романтизм у НімеччиніГенріх Гейне: великий «розстрига романтизму»З Гейне ми попадаємо в атмосферу того 19 століття, що був століттям революційно-демократичних рухів, перших виступів робітничого класу й розвитку соціалістичних ідей; ми виходимо за межі тільки німецької національної суспільної проблематики, який часом обмежувалися романтики, у широкий мир загальноєвропейських процесів і ідейних шукань.Гейне народився й виріс у Дюссельдорфі, розташованому в Рейнській провінції, що граничить із Францією. Тут розвиток буржуазних відносин ішло швидше, ніж в інших областях країни, будувалися заводи, фабрики. Гейне відкрив нові можливості у поезії й у прозі, з'єднавши лірикові з публіцистикою, а публіцистику з лірикою. У його ліричних віршах, багато хто з яких покладені на музику й переведені на інші мови, простота й задушевність німецьких народних пісень з'єдналися зі світовідчуванням людини XIX сторіччя, з його ідейними шуканнями й рефлексією.Фантазія Гейне, дивно яскрава, нестримна, що постійно породжує несподівані образні сполучення, незвичайні метафори й порівняння, з'єднана із цілеспрямованим, гострим аналізом сучасної йому дійсності. Його іронія, .родинна романтичної, до неї висхідна й від її ж успадкованої деякої своєї особливості (глузливе обігравання, романтичної мрії, самоіронію художника), носить все-таки новий характер, тому що інтелектуально по своїй; природі й багато в чому пов'язана з аналитичностью художнього мислення поета. У творах Гейне, як і в романтиків, фантастика живе всюди, але романтичні здогади про закономірності дійсності переміняються в зрілий період його творчості тверезим аналізом.

content: Генріх Гейне“Книга пісень”

content: Романтизм у ПольщіАда́м Бе́рнард Міцке́вич — один із найвидатніших польських поетів, засновник польського романтизму, діяч національно-визвольного руху. Засновник польської романтичної драми і вдома, і в Західній Європі порівнюється з Байроном та Ґете. Під час свого життя у Парижі був професором Слов'янської літератури в Коледж де Франс. В основному відомий як автор поетичної новели «Дзяди» та національного епосу «Пан Тадеуш» який вважають останнім великим епосом шляхетної культури Речі Посполитої.В історію польської літератури XIX століття А. Міцкевич увійшов як один з найбільш яскравих і талановитих представників польського революційного романтизму, як поет, який відбив у своїй творчості інтереси пригнобленого польського народу. Він мріяв про світле майбутнє своєї батьківщини і твердо вірив у наступ довгоочікуваної для його вітчизни "зорі звільнення". Міцкевич був одним з перших польських поетів, який зрозумів неминучість руйнування і загибелі старої, реакційно налаштованої шляхетської Польщі. У кращих творах поета знайшли відображення його революційно-демократичні настрої.Однак найбільша заслуга Міцкевича полягає в тому, що, прийшовши до революційного демократизму, він став виразником передових ідей свого часу, натхненником і співаком визвольної боротьби свого народу.Однією з найпопулярніших збірок є Кримські сонети.

content: ПілігрімКраїна розкоші прослалась підо мною,Вгорі — блакить ясна, тут — лиця чарівні.Чому ж у дальній край так хочеться мені,Чом ще за дальшою я плачу давниною?О Литво! Шум лісів, породжених тобою,Миліший, ніж Байдар всі солов'ї гучні,І більше я радів твоїй трясовині,Як цим шовковицям з їх ніжною красою!На лоні красоти, серед казкових див,Чом лину серцем я до молодого ранку,До тої, що колись так ніжно полюбив?В краю, заказанім для мене, ти, коханко,Як ходиш по моїх недавніх ще слідах,Чи згадуєш мене хоч іноді в думках?Руїни замку в БалаклавіЦі замки, що лежать у безладі руїн,—Сторожа і краса твоя, невдячний Криме!Тепер уламки це, що гад живе між ними,Чи гірший, аніж гад, людського роду син,На вежу сходимо, тут напис є один.Можливо, це ім'я, що вчинками гучнимиБуло прославлене. Та час неумолимийПокрив зелом його серед замшілих стін.Тут грек на камені різьбив тонкі оздоби,Монголів Генуя обертала в рабів,Намаз побожний свій отут хаджі творив.Тепер тут чорний гриф літа при темнім гробі;Так в місті, де нема нікого, крім мерців,Чорніють прапори погребної жалоби.

content: Адам Міцкевич“ Кримські сонети”

content: Романтизм у АнгліїДжордж Гордон народився в Лондоні в старовинній, але збіднілій дворянській сім'ї. У десять років, після смерті двоюрідного дідуся, успадкував титул лорда та Ньюстедське абатство, старовинний маєток у графстві Ноттінгемшир (великому промисловому центрі Англії). Саме тут Байрон став свідком жахливого визиску пролетаріату й виступів луддитів. «Години дозвілля» (1807) — перша, ще не цілком самостійна збірка віршів. Сатирична поема «Англійські барди і шотландські оглядачі» (1809) поклала початок теоретичній полеміці Байрона з реакційним романтизмом, якої він не припиняв протягом всього життя. Байрон суворо осуджував поетів так званої «озерної школи» за зраду прогресивних ідей, нещадно висміював потяг до середньовіччя,містики.Літературну славу й світове визнання принесли Байрону перші дві пісні «Паломництво Чайльда Гарольда»(1812), написані під враженням подорожі до Португалії, Іспанії, Албанії, Греції, Туреччини. Публікація цього поетичного щоденника знаменувала собою народження революційної течії в англійському романтизмі. Саме тут Байрон уперше заявив про свої симпатії до національно-визвольної боротьби поневолених народів і про свою ненависть до загарбницьких воєн. Для цього він використав традиційну на той час форму мандрів романтичного героя.“Паломництво Чайльд Гарольда»— поема Джорджа Гордона Байрона, опублікована частинами в період з 1812 по 1818 роки, в якій розповідається про враження розчарованого життям юнака від закордонної мандрівки та про роздуми, викликані цією мандрівкою. У ширшому сенсі поема відображає меланхолію та розчарування покоління, що втомилося від наполеонівських воєн«Паломництво» — перший літературний твір, у якому зустрічається байронічний герой. Це особливий тип ліричного героя з високим рівнем інтелекту й гостротою сприйняття, здатний легко пристосовуватися до нових ситуацій і хитро домагатися в них своєї вигоди. Це освічена й розвинута людина. Вона має харизму й привабливість, однак їй бракує цілісності, вона схильна до раптової зміни настрою, не знає чого хоче, прагне до протилежностей водночас. Загалом, байронічний герой не має жодних авторитетів, і насолоджується власноруч створеним образом вигнанця й знедоленого. Він схильний до різкості й цинізму, поведінки, що шкодить йому самому й шкідливих звичок, має нездоланне прагнення спокушати жінок. Він сексуально привабливий, почасти завдяки містичній таємничій масці, але ця сексуальна привабливість часто заводить його в халепу.

content: Джордж Байрон“ Паломництво Чальд Гарольд”

content: Романтизм у музиціВ якості основної проблеми романтичної музики висувається проблема особистості, причому в новому освітленні - в її конфлікті з навколишнім світом. Романтичний герой завжди самотній. Тема самотності - чи не найпопулярніша у всьому романтичному мистецтві. Дуже часто з нею пов'язана думка про творчу особистість: людина самотня, коли він є саме неабиякою, обдарованою особистістю. Артист, поет, музикант - улюблені герої в творах романтиків («Любов поета» Шумана, «Фантастична симфонія» Берліоза з її подзаголовком- «Епізод з життя артиста», симфонічна поема Ліста «Тассо»). Властивий романтичній музиці глибокий інтерес до людської особистості висловився в переважанні в неї особистого тону. Розкриття особистої драми нерідко набувало у романтиків відтінок автобіографічності, який вносив у музику особливу щирість. Так, наприклад, багато фортепіанні твори Шумана пов'язані з історією його любові до Кларі Вик. Справжнім відкриттям композиторів-романтиків стала тема фантастики. Музика вперше навчилася втілювати казково-фантастичні образи чисто музичними засобами. В операх XVII - XVIII століть «неземні» персонажі (як, наприклад, Цариця ночі з моцартовской «Чарівної флейти») розмовляли на «загальноприйнятому» музичній мові, мало виділяючись на тлі реальних людейНайважливішим моментом естетики музичного романтизму була ідея синтезу мистецтв, яка знайшла найбільш яскраве вираження в оперній творчості Вагнера і в програмній музиці Берліоза, Шумана, Ліста.

content: Романтизм в музиці

content: Романтизм у живописіГлибину ідей і своїх особистісних переживань живописці передають через художній образ, створений за допомогою композиції, кольору, акцентів. У різних країнах Європи були свої особливості в трактуванні романтичних образів. Це пов'язано з філософськими течіями, а також суспільно-політичною обстановкою, живим відгуком на які було мистецтво. Живопис не була винятком. Роздроблена на невеликі князівства і герцогства Німеччина не переживала серйозних суспільних потрясінь, художники не створювали монументальних полотен, що зображають героїв-титанів, тут інтерес викликав глибокий духовний світ людини, його краса і велич, моральні пошуки. Тому найбільш повно романтизм в живопису Німеччини представлений в портретах і пейзажах. Роботи Отто Рунге – це класичні зразки цього жанру. У портретах, виконаних живописцем, через тонку опрацювання рис обличчя, очей, через контраст світла і тіні передано прагнення художника показати суперечливість особистості, її міць і глибину відчування. Через пейзаж, трохи фантастичне, перебільшене зображення дерев, квітів і птахів, художник також намагався відкрити багатоплановість людської особистості, її схожість з природою, різноманітною і непізнаною. Яскравим представником романтизму в живописі був художник-пейзажист К. Д. Фрідріх, який робив акценти на силі і могутності природи, гірських, морських пейзажів, співзвучних людині.Романтизм у живописі Франції розвивався за іншими принципами. Революційні потрясіння, бурхлива громадська життя проявилися в живописі тяжінням художників до зображення історичних та фантастичних сюжетів, з патетикою і «нервовим» збудженням, яке досягалося яскравим колірним контрастом, експресією рухів, деякою хаотичністю, стихійністю композиції. Найбільш повно і яскраво романтичні ідеї представлені у творчості Т. Жеріко, Е. Делакруа. Художники майстерно користувалися кольором і світлом, створюючи пульсуючу глибину почуттів, піднесений порив до боротьби і волі.

content: Романтизм у живописі

content: Романтизм у живописі

content: Романтизм у живописі

content: Романтизм у живописі