Презентація на тему «Маруся Чурай» (варіант 2)

content: Твір написано в роки вимушеного мовчання поетеси, надрукувати його вдалося тільки 1979.Літературний рід: ліро-епос.Жанр: історичний роман у віршах (визначення Л. Костенко).

content: Твір написано в роки вимушеного мовчання поетеси, надрукувати його вдалося тільки 1979.Літературний рід: ліро-епос.Жанр: історичний роман у віршах (визначення Л. Костенко).

content: Тема: зображення нещасливого кохання Марусі та Грицька в поєднанні з широкою картиною життя України XVII ст.Головна ідея: незнищенність українського народу (особистості з багатим духовним світом), глибока віра в його (її) духовну силу і могутність.

content: Головні герої: Маруся Чурай, Гриць Бобренко, полковий обозний Іван Іскра, полтавський полковник Мартин Пушкар, козак Лесько Черкес, Галя Вишняківна, війт Семен Горбань.

content: Історично-фольклорна основа творуМаруся Чурай — напівлегендарна народна поетеса-піснярка.За переказами, народилася близько 1625 р. в Полтаві в родині козака Гордія Чурая.Через вільнолюбну, горду натуру батько мусив тікати на Січ, брав участь у багатьох протипольських повстаннях. Якось у бою потрапив у полон і був страчений. Вважається народним героєм, оспіваний у думі.

content: Історично-фольклорна основа творуМаруся Чурай — напівлегендарна народна поетеса-піснярка.За переказами, народилася близько 1625 р. в Полтаві в родині козака Гордія Чурая.Через вільнолюбну, горду натуру батько мусив тікати на Січ, брав участь у багатьох протипольських повстаннях. Якось у бою потрапив у полон і був страчений. Вважається народним героєм, оспіваний у думі.

content: Історично-фольклорна основа творуМаруся виростала з матір'ю, їх обох шанували в Полтаві — через славного батька, а також завдяки Марусиному дару складати й співати чудові пісні.Вважають, їй належать такі відомі пісні, як «Засвіт встали козаченьки», «Летить галка через балку», «Віють вітри, віють буйні», «Ой не ходи, Грицю», «Ой Боже ж мій, Боже, милий покидає», «На городі верба рясна», «В кінці греблі шумлять верби» та ін.

content: Історично-фольклорна основа творуМаруся виростала з матір'ю, їх обох шанували в Полтаві — через славного батька, а також завдяки Марусиному дару складати й співати чудові пісні.Вважають, їй належать такі відомі пісні, як «Засвіт встали козаченьки», «Летить галка через балку», «Віють вітри, віють буйні», «Ой не ходи, Грицю», «Ой Боже ж мій, Боже, милий покидає», «На городі верба рясна», «В кінці греблі шумлять верби» та ін.

content: Історично-фольклорна основа творуВона була вродливою дівчиною — стрункою, чорнявою, кароокою, з косою до колін. До неї залицялося багато парубків, особливо упадав за нею Іван Іскра (за деякими даними, син відомого гетьмана Якова Іскри-Остряниці). Але Чураївна любила іншого — Григорія Бобренка…

content: Історично-фольклорна основа творуВона була вродливою дівчиною — стрункою, чорнявою, кароокою, з косою до колін. До неї залицялося багато парубків, особливо упадав за нею Іван Іскра (за деякими даними, син відомого гетьмана Якова Іскри-Остряниці). Але Чураївна любила іншого — Григорія Бобренка…

content: Історично-фольклорна основа творуТаємнича постать «дівчини з легенди», трагічна історія її кохання приваблювали багатьох митців: Л. Боровиковського («Чарівниця»), С. Руданського («Розмай»), В. Самійленка («Чураївна»), М. Старицького («Ой не ходи, Грицю, та й на вечорниці»), О. Кобилянську («У неділю рано зілля копала»). І все ж найпанорамніше, найбільш історично й психологічно вмотивовано долю Марусі вдалося змалювати саме Л. Костенко.Поштовхом до написання роману стала одна з пісень Марусі Чурай — «Ой не ходи, Грицю, та й на вечорниці», за основу якої взято традиційну фольклорно-романтичну колізію: любов — зрада — помста.

content: Тематично й композиційно роман надзвичайно складний, багаторівневий, багатопроблемний.Він «нагадує кристал, у якому безліч граней» (В. Панченко).За своєю суттю це — глибоко національний твір. Ліна Костенко здійснила величезну дослідницьку роботу, щоб якомога точніше, зриміше показати, «оживити» Україну XVII ст. Письменниця спершу осягнула, відчула її сама, а згодом, пра­цюючи над романом, відкрила її й для нас, обезсмертила в Слові.

content: Проблематика:таїна, сила й незбагненна, часто безжальна логіка любові;фатальне зіткнення духовного й матеріального, піднесеного й приземленого в людському житті;доля як наслідок вибору між цими цінностями;шляхетність і вірність як шлях порятунку, пристосуванство й зрада як шлях до загибелі;творець і суспільство, нелегка, але висока місія митця в історії свого народу;славна й трагічна боротьба народу за свою державність.

content: Сюжет і композиціяДві сюжетні лінії, які переплітаються:особиста (Маруся-Грицько)історична (боротьба українського народу проти загарбницької політики польської шляхти).Вони прочитуються не лише в конкретно-історичній площині, а й у понадчасовій:Маруся — неповторна, одухотворена, творча особистість, яку намагається поглинути дріб'язковий, егоїстичний, безжальний буденний світ;Україна — сильна й прекрасна країна, яка протягом століть прагне здобути свободу, державність, але цьому заважають інтриги сусідів і підступність своїх перевертнів.

content: Сюжет і композиціяРоман складається з дев'яти різних за обсягом розділів, розвиток подій — лінійний, ускладнений ретроспекціями (спогади Марусі). Кожен фрагмент твору стає доповненням великого полотна й водночас не руйнує цілісності.

content: Сюжет.I розділ «Якби знайшлась неопалима книга».Дощенту знищена пожежею Полтава 1658 р. Суд над Марусею, яку звинувачено в отруєнні коханого Грицька Бобренка. На захист Марусі стають козаки — полковник Мартин Пушкар та Іван Іскра. Марусі виносять смертний вирок.

content: Сюжет. II розділ «Полтавський полк виходить на зорі»Головне завдання другого розділу у створенні панорамного образу українського народу, який воює за свою волю. . Полтавський полк на зорі вирушає в похід боронити волю свого народу.

content: Сюжет. III розділ «Сповідь».Маруся перебуває у в'язниці, вона згадує дитинство, батьків, родинні стосунки; дитинство Гриця, його батьків і їхні сімейні стосунки; далі постає історія кохання Марусі й Гриця і його зра­да з Галею Вишняківною. У кінці розділу (він найбільший у творі, центральний) Марусю виводять на страту.

content: Сюжет. IV розділ «Гінець до гетьмана».Іван Іскра мчить до гетьмана Богдана Хмельницького, щоб сповістити про суд над Марусею. Гетьман своїм універсалом скасовує смертний вирок Марусі.

content: Сюжет. V розділ «Страта».Марусю виводять на площу для страти, де зібралася чи не вся Полтава, люди по-різному висловлюються щодо Ма-русиної трагедії. В останній момент перед стратою на площу вривається Іван Іскра з добутим універсалом, у якому наказано скасувати вирок з огляду на пісенний талант Марусі і героїзм її батька Гордія, якого як оборонця України було покарано на горло у Варшаві.

content: Сюжет VI розділ. «Проща»Маруся вирушає на прощу до Києва і по дорозі знайомиться з мандрівним дяком-філософом, який розповідає їй про Якова Остряницю, Северина Наливайка та Ярему Вишневецького. Маруся глибоко осмислює історію України з розповідей дяка і з побачених у дорозі картин зруйнованої Батьківщини.

content: Сюжет. VII розділ «Дідова балка».Іван Іскра відвідує старого запорожця, колись визволеного з двадцятилітньої турецької неволі, який оселився під Полтавою й займається різьбярством. Іван попереджає діда про наступ ворожих військ, але той вирішив не покидати свою домівку.

content: Сюжет. VIII розділ «Облога Полтави».Брами Полтави зачинені, гармати націлені на ворога. Полтава мужньо тримається в польській облозі вже четвертий тиждень. Іван Іскра відвідує самотню Марусю (її мати померла) і пропонує одружитися. Маруся відмовляє парубкові.

content: Сюжет. IX розділ «Весна, і смерть, і світле воскресіння». Маруся попрощалася з Іскрою, виснажена горем і хворобою, чекає свого кінця. Облогу знято, і місто повертається до звичного життя. Повз будинок Марусі проходять козаки й співають її пісні, а далі дівчата — пісню «Ой не ходи, Грицю».

content: Образи-архетипиЯк і більшість творів Л. Костенко, роман побудо-вано на різкій антитезі, контрасті високого й низького, матеріального й духовного. Такий визначальний конфлікт «Марусі Чурай».Для українця того часу основним був осілий, селянський спосіб життя. У цьому сенсі цілком типовий образ — Бобренчиха, яка закопалася в землю, «як кріт». Маруся ж з її духовним буттям, моральним максималізмом — рідкісний виняток у цьому прагматичному, приземленому світі.

content: Образи-архетипиТочно каже Грицева мати: Марусине серце «горде і трудне». Трудне — бо не визнає компромісів, відкидає напівпочуття, мучиться самотою, прагнучи справж­ності й повноти в усьому, у коханні — передусім.Але «нещасливе щастя» Марусі в тому, що її «горде і трудне» серце, не питаючись розуму, вибрало саме Гриця Бобренка. У почутті любові є якась ірраціональна стихія, що самовладно полонить людину.

content: Образи-архетипиНа відміну від Марусі Гриць — якраз типова, звичайна людина. Його душа розчахнута, роздвоєна між небом і землею, духовним поривом і практичним роз­рахунком. Більшість людей переживає таку ж роздвоєність, як і Гриць. Тут найголовніше — зробити правильний вибір, щоб не занапастити себе. Гриць робить вибір хибний — слабодухо дозволяє затягнути себе в болото буденщини, а відтак утрачає лицарську гідність, щирість, красу, окриленість душі (козацькі чесноти) — усе те, за що Маруся, напевне, й покохала його.

content: Думаючи у в`язниці про свою непросту любов, Маруся знаходить вельми точні слова, які пояснюють першопричину їхньої трагедії:Моя любов чолом сягала неба,А Гриць ходив ногами по землі.

content: Ліна Костенко підкреслює: Маруся й Гриць представляють дві протилежні життєнастанови, два полярні типи людей.Цільність характеру, краса душі Марусі виростають із гармонійних стосунків її батьків.А роздвоєність Грицевої душі — це, вочевидь, продовження життєвої поразки його батька — запорозького козака Бобренка, що «став домашніх хоругв хорунжим» й опинився під п'ятою своєї вічно незадоволеної дружини.Від життєвого вибору людини залежить і ха­рактер її смерті. Марусин батько загинув як хоробрий козак — страшною, мученицькою, але славною смертю, про його героїчну загибель співають кобзарі, а батько Гриця згинув, як і жив (потонув у річці). Та й Гриць прийняв зовсім не козацьку смерть.Отже, людина — єдина потенційно вільна істота на землі, У будь-яку епоху, при будь-яких обставинах вона може вибирати свій шлях.

content: Ліна Костенко підкреслює: Маруся й Гриць представляють дві протилежні життєнастанови, два полярні типи людей.Цільність характеру, краса душі Марусі виростають із гармонійних стосунків її батьків.А роздвоєність Грицевої душі — це, вочевидь, продовження життєвої поразки його батька — запорозького козака Бобренка, що «став домашніх хоругв хорунжим» й опинився під п'ятою своєї вічно незадоволеної дружини.Від життєвого вибору людини залежить і ха­рактер її смерті. Марусин батько загинув як хоробрий козак — страшною, мученицькою, але славною смертю, про його героїчну загибель співають кобзарі, а батько Гриця згинув, як і жив (потонув у річці). Та й Гриць прийняв зовсім не козацьку смерть.Отже, людина — єдина потенційно вільна істота на землі, У будь-яку епоху, при будь-яких обставинах вона може вибирати свій шлях.

content: Доля героїні тісно переплітається з долею України, усієї нації, саме завдяки тому, що Маруся — піснярка, поетеса:Коли в похід виходила батава, —її піснями плакала Полтава.Що нам було потрібно на війні?Шаблі', знамена і її пісні.Звитяги наші, муки і руїнибезсмертні будуть у її словах.Вона ж була як голос України,що клекотів у наших корогвах!Так Л. Костенко показує роль митця в історії, у долі народу, Батьківщини. Завдяки своєму талантові проста дівчина з Полтави стала душею України. Адже пісенним словом виражала сутність свого часу, окрилювала людей.

content: Доля героїні тісно переплітається з долею України, усієї нації, саме завдяки тому, що Маруся — піснярка, поетеса:Коли в похід виходила батава, —її піснями плакала Полтава.Що нам було потрібно на війні?Шаблі', знамена і її пісні.Звитяги наші, муки і руїнибезсмертні будуть у її словах.Вона ж була як голос України,що клекотів у наших корогвах!Так Л. Костенко показує роль митця в історії, у долі народу, Батьківщини. Завдяки своєму талантові проста дівчина з Полтави стала душею України. Адже пісенним словом виражала сутність свого часу, окрилювала людей.

content: Над долею Полтави і над долею Марусі Чурай нависає одне й те ж питання: бути чи не бути? І якщо Марусине життя згасає, то Полтаві, Україні — таки всупереч усьому бути! Адже знову оживає Дідова Балка, увесь сплюндрований край.В останньому розділі вічний колообіг, нескінченність життя демонструє картина весняного пробудження природи. Маруся відчуває подих цього мінливого й невичерпного, прекрасного й трагічного, неповторного, як пісня, як музика, життя. З її піснями полтавський полк знову вирушає в похід. Триває боротьба за волю України, і пісня Марусі Чурай теж стає часткою цієї боротьби, часткою душі народу.

content: Воскресли люди, хоч який хто квелий,Після облоги схожі на примар.І монастир з цвітіння тих жарделейпливе у небо, як з рожевих хмар. О Боже духів і живої плоті!Я вперше усміхаюся, прости.Якась галузка в тому живоплотіі та он пнеться, хоче розцвісти. Весна прийшла. Скасовано угоду.Вся Україна знову у вогні.Цвіте земля, задивлена в свободу.Аж навіть жити хочеться мені…