Презентація на тему «Елементи захисту української гривні»

content: Елементи захисту української гривніВиконалаучениця 41 групиРибченко Ніна

content: Основною метою захисту грошей є надання їм такої якості, яка б створювала умови для розпізнання підробок. Гривня має сім основних захисних елементів.

content: Варто зазначити, що якась одна захисна ознака не є гарантованим захистом грошових знаків. Тільки всі компоненти в комплексі - папір, фарба, вид та спосіб друку, сюжет і кількість ознак - сприяють захищеності купюр конкретного номіналу від підробки.

content: Кількість підроблених банкнот української гривні в порівнянні з іншими валютами свідчить про високий рівень захисту. Так, за підсумками 2012 року на 1 млн. шт. банкнот гривні припадало лише 4,1 шт. підроблених банкнот. Для порівняння, у країнах Євросоюзу цей показник становив приблизно 36 шт. підроблених банкнот євро. За 9 місяців поточного року кількість вилучених з обігу підроблених банкнот гривні знаходиться на рівні аналогічного періоду минулого року.

content: Захисний комплекс розділяють на кілька груп.

content: Водяний знак –  зображення світлими лініями тризуба, яке повторюється по всій площі банкноти і видиме за розглядування протии світла (1, 2, 5, 10, 20 гривень); зображення портрета на білому полі, що повторює портрет на лицьовому боці банкноти і видиме за розглядування проти світла (50, 100 гривень).

content: Захисна нитка –  вертикальна темна смужка шириною 0,8  мм у товщі паперу, видима проти світла, що має напис «Україна», який можна прочитати за допомогою збільшувального скла (50, 100 гривень).

content: Мікротекст – слова або цифри, що повторюються, які можна прочитати за допомогою збільшувального скла (1, 2, 5, 10, 50, 100 гривень).

content: Знак для сліпих –  рельєфний елемент,  розміщений у лівому нижньому куті банкноти,  який відчувається кінчиками пальців і визначає номінал банкноти (50, 100, 200, 500 гривень).

content: Кодовий малюнок – малюнок,  зображення на якому змінюється за розглядування під різними кутами до поверхні банкноти (2, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 гривень).

content: Рельєфні  елементи –  елементи зображення,  які виступають над поверхнею паперу і відчутні на дотик (2, 5, 10, 20, 50, 100, 200, 500 гривень).

content: Суміщений малюнок розташований в одному місці на лицьовому і зворотному боці банкноти,  усі елементи якого збігаються за розглядування проти світла (50, 100 гривень).

content: Суміщений малюнок розташований в одному місці на лицьовому і зворотному боці банкноти,  усі елементи якого збігаються за розглядування проти світла (50, 100 гривень).

content: Суміщений малюнок розташований в одному місці на лицьовому і зворотному боці банкноти,  усі елементи якого збігаються за розглядування проти світла (50, 100 гривень).

content: ЦЕ ЦІКАВО! Термін  «гривня»  був пов'язаний із нашийним обручем –  жіночою прикрасою  (гривна)  із дорогоцінного металу.  Пізніше він набуває нового значення –  еквіваленту певної кількості  (ваги)  срібла,  тобто з'являється срібна гривня.  Найпоширеніші гривні –  як платіжно- грошові одиниці –  були трьох типів:  київська,  чернігівська,  новгородська; іноді трапляються литовські й татарські гривні.У 1992 році перші зразки української гривні були виготовлені в Канаді компанією Canadian Bank Note Company (105 контейнерів номіналами до 20  гривень)  і британською компанією De La Rue plc,  яка розміщувалася на Мальті  (номіналами 50, 100  і 200  гривень)  за ескізами  В. Лопати за участі Б. Максимова.  У 1994 році на банкнотній фабриці Національного банку України булла введена в дію перша лінія з виготовлення банкнот. Банкнотну фабрику відкрито 1994  року,  розташована вона в м.  Києві. Монетний двір був заснований 1998-го. Тоді ж Національний банк України отримав власну виробничу базу з виготовлення монет масового обігу,  пам'ятних і ювілейних монет, нагородної продукції. Перші українські монети в 1992 році були виготовлені на Луганському заводі з виготовлення набоїв і на монетному дворі Італії. Були сумніви також щодо назви української монети:  пропонувалися назви  «сотий», «різана», «списівка», але 2 березня 1992 року Президія Верховної Ради затвердив назву «копійка».