Презентація на тему «Ліна Костенко» (варіант 15)

content: Ліна Василівна КостенкоДата народження:19 березня 1930р.Місце народження:Ржищів, київська обл.Громадянство:українкаРід діяльності:письменниця, поетеса

content: Лі́на Васи́лівна Косте́нко— українська письменниця-шістдесятниця, поетеса.Лауреат Шевченківської премії (1987), Премії Антоновичів (1989), премії Петрарки (1994).У радянські часи брала активну участь у дисидентському русі, за що була надовго виключена з літературного процесу.Авторка поетичних збірок «Над берегами вічної ріки» (1977), «Неповторність» (1980), «Сад нетанучих скульптур» (1987), роману у віршах «Маруся Чурай» (1979), поеми «Берестечко» (1999).2010 року опублікувала перший прозовий роман «Записки українського самашедшого», що став одним з лідерів продажу серед українськихкнижок у 2011 році.Почесний професор Києво-Могилянської академії, почесний доктор Львівського та Чернівецького університетів.Відмовилась від звання Героя України.

content: Народилась у родині вчителів.У 1936 році родина перебралась із Ржищева до Києва, де майбутня поетеса закінчила середню школу. Дитинствов Київському педагогічному інституті, а згодом — у Московському літературному інституті імені О. М. Горького, який закінчила в 1956 році.Після закінчення середньої школинавчалася

content: Була однією з перших і найпримітніших у плеяді молодих українських поетів, що виступили на межі 1950—1960-х років. Період так званих «шістдесятників» створив новітні стилі в українській літературі, змусив творити щось нове, щось авангардне, але, як і завше, безжальне та максимально критичне щодо влади та тодішнього режиму.Збірки її віршів «Проміння землі» та «Вітрила» викликали інтерес читача й критики, а збірка «Мандрівки серця» не лише закріпила успіх, а й засвідчила справжню творчу зрілість поетеси, поставила її ім'я поміж визначних майстрів української поезії. На початку 1960-х брала участь у літературних вечорах київського Клубу творчої молоді.

content: 1965 — Л. Костенко підписала лист-протест проти арештів української інтелігенції. Була присутня на суді над М. Осадчим і М. Зваричевською у Львові. Під час суду кинула їм квіти. Разом з І. Драчем звернулася до редакції журналу «Жовтень» і до львівських письменників з пропозицією виступити на захист заарештованих.Усе це не вплинуло на перебіг судів, але мало величезне моральне значення.1968 — написала листи на захист В. Чорновола у відповідь на наклеп на нього в газеті «Літературна Україна». Після цього ім'я Л. Костенко в радянській пресі довгі роки не згадувалося. Вона працювала «в шухляду».

content: 1973 — потрапила до «чорних списків», складених секретарем ЦК КПУ з ідеології В. Маланчуком. Лише 1977 року, після відходу В. Маланчука, вийшла збірка віршів «Над берегами вічної ріки», а 1979-го, за спеціальною постановою Президії СПУ, — історичний роман у віршах «Маруся Чурай», що пролежав без руху 6 років. За нього поетеса 1987 року була удостоєна Державної премії УРСР імені Т. Г. Шевченка.Перу Л. Костенко також належать збірки поезій «Неповторність», «Сад нетанучих скульптур», збірка віршів для дітей «Бузиновий цар».

content: 2010 року вийшов перший роман Л. Костенко — «Записки українського самашедшого». Роман викликав великий ажіотаж і тимчасову його нестачу в книгарнях, що привело до появи піратських передруків. Станом на червень 2011 року загальний офіційний тираж роману становив 80 тисяч.У січні 2011 року Ліна вирушила у тур-презентацію свого першого роману. Презентації відбулися в Києві, Рівному та Харкові, усюди були аншлаги, не всі охочі змогли потрапити через те, що вже не було місця у залах. Але 9 лютого письменниця перервала свій тур через особисту образу..