Презентація на тему «Тютюнник Григір Михайлович» (варіант 2)

content: ГРИГІР ТЮТЮННИК

content: Спогади сучасників про письменника“Я люблю стареньких і малих – і тих, і тих за мудрість і доброту”(Григір Тютюнник)- “Ми не безліч стандартних “я”, абезліч всесвітів різних”(Василь Симоненко)Олесь Гончар: «Григір Тютюнник прийшов до читачів своїх чесно, надійно, надовго. Прийшов, щоб не розлучатись».«Ніколи не працював над темою. Завжди працюю над почуттями, що живуть навколо мене і в мені».

content: Біографія письменникаТютюнник Григір МихайловичДата народження:5 грудня 1931Місце народження:tШилівкаДата смерті:6 березня 1980Національність:tукраїнецьМова творів:tукраїнська моваРід діяльності:tпрозаїк

content: БІОГРАФІЯНародився в селянській родині.Під час війни жив у свого дядька на Донбасі.Навчався 1947 року в училищі. Там отримував 700 грам хліба, що допомогло вижити.Тяжкі умови дитинства відіграли згодом істотну роль і у виборі тем та сюжетів, і у формуванні світосприймання майбутнього письменника з його драматичністю як основною домінантою: рання втрата батька, життя вдалині від матері, завдані війною моральні й матеріальні втрати тощо. Після звільнення України від німців, Тютюнник закінчив п'ятий клас сільської школи і вступив до ремісничого училища; працював на заводі імені Малишева у Харкові, в колгоспі, на будівництві Миронівської ДРЕС, на відбудові шахт у Донбасі. Після служби у Військово-Морському Флоті (у Владивостоку), де вчився у вечірній школі, вперше пробує писати (російською мовою).Значний вплив на формування його літературних смаків, на ставлення до літературної праці справив його брат — письменник Григорій Тютюнник.Уже відтоді поступово формувались характерні прикмети творчої індивідуальності молодого письменника: постійне невдоволення собою, наполегливі пошуки точного слова — найпотрібнішого, найвиразнішого, — тривале обдумування кожного твору (і згодом, досить часто, — попередня, до викладу на папері, «апробація» їх в усних розповідях). Період його літературного учнівства лишився прихованим від сторонніх очей.

content: Твори письменникаАвтор збiрок прози "Завязь", "Деревiй", "Батькiвськi пороги", "Крайнебо","Ласочка", "Лiсова сторожка", "Степова казка", повiстей "Климко", "Облога","Вогник далеко в степу" та iнших.- Лауреат Лiтературноï премiï iменi ЛесiУкраïнки, Державноï премiï iменiТ. Г. Шевченка.

content: ЛІТЕРАТУРНА ТВОРЧІСТЬПерша зустріч письменника з читачем (за підписом «Григорий Тютюнник-Ташанский») — оповідання «В сутінки» (рос. мовою: Крестьянка. — 1961. — № 5).

content: На літературній нивіПісля закінчення Харківського університету (1962) Гр. Тютюнник учителював у вечірній школі на Донбасі.В 1963—1964 pp. працює в редакції газети «Літературна Україна», публікує в ній кілька нарисів на різні теми та перші оповідання: «Дивак», «Рожевий морок», «Кленовий пагін», «Сито, сито…».Молодіжні журнали «Дніпро» та «Зміна» вміщують новели «Місячної ночі», «Зав'язь», «На згарищі», «У сутінки», «Чудасія», «Смерть кавалера».

content: Вихід першої книги “Зав*язь”Зацікавившись кінематографом,Гр. Тютюнник працює у сценарній майстерні Київської кіностудії ім. О. Довженка, — створює літературний сценарій за романом Григорія Тютюнника «Вир», рецензує твори колег-кінодраматургів та фільми.Переходить на редакторсько-видавничу роботу, а згодом повністю віддається літературній творчості.1966 p. вийшла перша його книжка «Зав'язь», яка стала однією з тих книжок, які засвідчили новий злет української прози і зробили популярним ім'я Гр. Тютюнника, воднораз вирізнивши його серед творчої молоді.Журнал «Дружба народов» відзначив оповідання Григора Тютюнника як кращі в своїх публікаціях 1967 р.

content: Премія за оповідання “Деревій”У 1968 р. «Литературная газета» оголосила всесоюзний конкурс на краще оповідання.Григору Тютюннику було присуджено премію за оповідання «Деревій». Твір дав назву збірці (1969), до якої увійшли повість «Облога» та кілька оповідань.У 1970-ті роки з'являються у пресі — республіканській («Вітчизна», «Дніпро», «Ранок») та всесоюзній («Дружба народов», «Сельская молодежь», «Студенческий меридиан») нові твори Григора Тютюнника. У Таллінні виходить збірка його оповідань естонською мовою (1974). Журнал «Сельская молодежь» у 1979 р. (№ 1) повідомляє, що його нагороджено медаллю «Золоте перо» — за багаторічне творче співробітництво. Виходять друком збірки «Батьківські пороги», «Крайнебо» (Київ, 1972, 1975), «Отчие пороги» (Москва, 1975), «Коріння» (Київ, 1978).

content: Праця у видавництві “Веселка”На початку 1970-х років Гр. Тютюнник працював у видавництві «Веселка». Серед його продукції — настільна книга-календар для дітей «Дванадцять місяців» (1974), у підборі матеріалів до якої виявився його літературний смак, мистецька вимогливість, повага до юного читача. Пише він і сам твори для дітей, видає збірки оповідань «Ласочка» (1970), казок «Степова казка» (1973), які по-новому розкрили талант письменника.

content: Перекладацька діяльністьТютюнник перекладав українською мовою твори В. Шукшина: 1978 р. у видавництві «Молодь» вийшла збірка оповідань та кіноповістей «Калина червона»; він перекладав і твориМ. Горького («Серце Данко»), І. Соколова-Микитова («Рік у лісі») та ін.

content: ЕкранізаціїЗа мотивами його оповідання «Син приїхав» створено фільм «Скляне щастя» (1981), за однойменною повістю автора й творами «Дід Северин» і «Вогник в степу» — кінокартину «Климко» (1983), 1993 р. екранізовано його твір «Три плачі над Степаном».

content: Останні роки життяВ останні місяці життя письменник працював над повістю «Житіє Артема Безвіконного».Не будучи в змозі в усій повноті реалізувати свій талант в атмосфері чиновницького диктату над літературою, 6 березня 1980 р. Григір Тютюнник покінчив життя самогубством.1989 р. його творчість була посмертно відзначена Державною премією ім.Т. Г. Шевченка.

content: Значення творчості письменникаГригір Тютюнник одним з перших, ще на початку 60-х років, привертав увагу до тих втрат у людській природі, які стають неминучими внаслідок нерозумного споживання здобутків науково-технічного прогресу. Його постійно тривожила проблема морального здоров'я нашого суспільства, духовних основ життя народу, збереження його самосвідомості, історичної пам'яті й совісті як виду історичної енергії багатьох поколінь. Естетична цінність творів Григора Тютюнника невіддільна від етичної сутності таких вічних народних категорій духовності, як доброта, честь, громадянська гідність, милосердя, спів-страждання.