Презентація на тему «Мистецтво першої половини ХХ століття»

content: мистецтво першої половини ХХ століття

content: Основні ідеї та напрями розвитку мистецтва у першій половині XX стПоширилися авангардистські течії модернізму:Футуризм (лат. futurum — майбутнє) — авангардистський напрям у літературі і мистецтві, представники якого намагалися створити мистецтво майбутнього, відкидали класичну художню спадщину, насаджували ідеї фантастики, урбанізму, крайнього формалізму.Супрематизм (лат. supremus — найвищий) — різновид абстракціонізму; твори супрематизму є комбінаціями кольорових геометричних фігур (квадрат, трикутник, коло).Сюрреалізм (фр. surrealism, буквально — надреалізм) — модерністська течія в літературі і мистецтві XX ст., яка намагається джерела творчості знайти в підсвідомості.Кубізм (фр. cubisme, від cube — куб) — модерністська течія в західноєвропейському образотворчому мистецтві початку XX ст., представники якої зображували реальний світ у вигляді комбінацій геометричних форм (куба, кулі, циліндра, конуса тощо) та деформованих фігур.Експресіонізм (фр. expression — виразність, вираження) — напрям у європейській літературі та мистецтві перших десятиліть XX ст. Головним в експресіонізмі проголошувалося вираження суб´єктивних уявлень митця, що зумовило потяг до ірраціональності, загостреної емоційності та гротеску.Абстракціонізм (лат. abstractus — відокремлений, відірваний) — напрям у модерністському мистецтві XX ст., що цілком відмовляється від реалістичного зображення предметів і явищ.Фовізм (фр. fauves — дикий) — один з напрямів модернізму, для якого властиві поєднання яскравих, «агресивних» кольорів, декоративність, пластичні деформації предметів.Неокласицизм — течія в літературі та мистецтві XVIII — початку XX ст., що базувалася на стилізації зовнішніх форм античного мистецтва, італійського Відродження і частково класицизму.Неореалізм — напрям в італійському кіно і літературі 40—50-х pp. XX ст. Визначними рисами неореалізму є демократизм і гуманізм, увага до життя простої людини, наявність документальної основи твору (принцип вірності факту).Раціоналізм — 1) філософський напрям, який стверджує, що розум є вирішальним джерелом істинного знання; 2) практичне ставлення до життя.

content: Живопис у першій половині XX стПабло Пікассо (1881-1973)-видатний французькийхудожник,іспанець за походженням.Засновник кубізму.ПаблоПікассо освіту здобув у художніх школах Барселони йМадрида.Одним із найкращих його полотен є «Дівчинка накулі», що вражає простотою і одночасно виражає складністьлюдської душі. Складні почуття і переживання викликаєкартина«Балкон», яку П. Пікассо написав у 1919 р. У рокигромадянської війни в Іспанії художник-гуманіст виступавпроти фашизму. Багато працюваа як графік,скульптор.Василь Кандинський (1866-1964) – російський живописець іграфік.Один із засновників абстрактного мистецтва.Із 1921 р.вив за кордоном .Пат Модріан (1872-1944)- нідерландськийживописець,представник авангардизму.Засновникнеокласицизму.Створював абстрактні композиції зрізнокольорних прямокутників.

content: Живопис у першій половині XX стКазимир Малевич (1878-1935)- російськийхудожник,засновник однієї з течії абстрактного мистецтвасупрематизму. У картині « Чорний квадрат на білому тлі»(1915р.) поєднав різнокольорові геометричні фігури(квадрат,коло,трикутник) з накладеними на плошину об “ємнимифігурами .Анрі Матісс(1869-1954) - французький живописець і графік,декоративного мистецтва,один із лідерів фовізму . У своїхкартинах у яскравих барвах змальовував красу світу.Сальвадор Далі(1904-1989) – іспанськийживописець,представник сюрреалізму.Картина “Палючажирафа “ (1935р.) сповнена фантастичнихвидінь,надприродних,химерних зображень.

content: Музичне МистецтвоЕКСПРЕСІОНІЗМ(від лат. expressio - вираз) – напрямєвропейського мистецтва першої чверті ХХ ст., якийзосереджувався на хворобливому стані душі, негативнихсторонах дійсності, співчуванні приниженим та ображеним,жаху та відчаї. В музиці риси Е. властиві творчості Г.Малера,Р.Штрауса, особливо А.Берга і А.Шенберга та їхпослідовників, характеризуючись відмовою від мажору імінору, максимальною дисонансністю, напівспівом –напівмовленням, загостренням контрастних настроїв,хворобливістю психіки і т. д.КОНСТРУКТИВІЗМ- напрям у мистецтві 20-х рр. XXст.,який заперечував ідейний зміст мистецтва й підмінювавхудожній образ абстракцією. Найбільш типовимпредставником іншого напряму в музиці – конструктивізму –був німецький композитор Пауль Хіндеміт. До цього жнапряму належали і французькі композитори, що входили утворче об'єднання «Шістки»: Луї Дюрей, Даріюс Мійо,Артюр Онеггер, Френсіс Пуленк, Жорж Орик та ЖерменаТайфер. Елементи конструктивізму спостерігаються і втворах відомого французького композитора Еріка Саті.Сильні національні музичні школи склалися у багатьохєвропейських країнах і США. Засновником американськоїмузичної школи став видатний композитор Едуард МакДоуелл. Плідно працювали в цій країні композитори РойГарріс, Семюел Барбер, Джордж Гершвін.Едуард Мак-Доуелл (1861-1908)— американський компози-тор, піаніст, один із засновників американської композиторської школи. Автор симфонічних творів Індійськасюїта, ліричних фортепіанних пєс тощо. Професор ікерівник першої музикальної кафедри в Колумбійськомууніверситеті.Джордж Гершвін (1898-1937 _— американський композитор.Він уперше використав у симфонічних творах музичнийфольклор.Автор опери Рапсодія в стилі блюз, низки пісень.Сергій Рахмапінов (1879-1943 )— російський композитор,диригент, піаніст. З 1917 р. жив за кордоном із 1918 р. — уСША. У його музиці романтичний пафос поєднується злірично споглядальними настроями, методичність, широ-та ісвобода дихання — з ритмічною енергією. Написав чотириконцерти Рапсодія на тему Паганіні для фортепіано, трисимфонії та ін.

content: Музичне МистецтвоЕнріко Карузо (1873-1921) — італійський співак, якийвиступав у багатьох країнах світу. Його артистичнийтемперамент приваблював глядачів. Блискуче виконувавдраматичні партії, неаполітанські пісні;Беньяміно Джильї (1890-1957) — італійський співак. Виконував партії ліричного і драматичного тенору,неаполітанські пісні. Знімався у фільмах.

content: Архітектурне мистецтвоВ архітектурі найбільш популярними були модерніські течії.Одним з найвидатніших архітекторів тієї доби був ВальтерГріппіус, який у 1919 р. у веймарі заснував вищу школубудівництва і художнього конструювання «Баухауз». Зведеназа його проектом будівля школи з одноіменною назвою сталасимволом довершеності нового стилю – функціоналізму абоконструктивізму. У руслі цієї школи розроблялися естетикафункціоналізму, принципи сучасного формоутворення вархітектурі та дизайні.Французький архітектор Ле Корбюзьє розглядавархітектуру як складову частину суспільного прогресу івіддавав перевагу розробці зручних житлових будинків ікомплексів. За допомогою архітектури зодчі намагалисьліквідувати існуючу несправедливість, удосконалитисуспільство.З'явилася ідея розосередити населення великихміст у містах-супутниках, створити "місто-сад».Видатним явищем інтернаціональної художньої культуритут упродовж тривалого часу називали скульптурну групуВ.Мухіної "Робітник і колгоспниця", створену спеціальнодля радянського павільон Всесвітньої виставки 1937 р. ВПарижі.

content: Театральне мистецтвоНезважаючи на появу кіно, театр залишався важливимелементом світової культури. Після війни театри будувалисяна найпривабливіших вулицях Парижа, Лондона й Берліна. їхбудівлі природно поєднували модерну вишуканість іззаспокійливою розкішшю з її єгипетськими і грецькимимотивами, мармуровими колонами, фонтанами і статуями.Німецьке театральне мистецтво було пов'язане з іменемБертольда Брехта, який постійно шукав шляхівудосконалення національного театру. У цій країні творили ітакі видатні майстри сценічного мистецтва, як А. Бассерман,П. Вегенар, Олена Вайгель.У Франції відомим театром, де були зосереджені кращіхудожні сили, став «Комеді Франсез», а також так званий«Театр бульварів». Відомими майстрами сцени в Англіїбули Джон Гілгуд, Алек Гіннесс, Сібіл Торндайк.Італійську сцену в післявоєнний період представлялиІгоБетті, Луїджі Піранделло, Рафаель Вівіані.У 30-х роках у Нью-Йорку були створені театри «Гілді» і«Групп». Значну роль в американській драматургії відігравталановитий американський драматург Юджін О‘Ніл

content: Театральне мистецтвоВидатні драматургиБернольд Брехт (1898-1956)— німецький письменник,драматург, режисер. Його пєси « Тригрошова опера »1928 р.,«Матінка Кураж та її діти» 1938 р., « Життя Галілея »1938-1939рр., «Добра людина із Сезуана »1938-1940 рр. Малиноваторське звучання. Розробив теорію епічного театру,якому властива розповідь, і є його творцем. Зазначав, щотеатр цього жанру повинен бути велич-но-спокійним,Безпристрасним.Луцгжі Піранделло (1867-1938) - італійський драматург.Його драми «Шість персонажів у пошуках автора »1921 р.,«Сьогодні ми імпровізуємо »1930 р. — про «маленькихлюдей» в буржуазному суспільстві. У 1934 р. ОдержавНобелівську премію.Ж. Жироду — французький письменник і драматург. У пєсі«Троянської війни не буде »змалював відчуття воєнноїнебезпеки і наступу реакції.Едуардо де Філіппов (1900-1975) — італійський драматург,режисер, актор. Його творчість повязана з неореалізмом. Упєсах «Філумена Мартурано», «Субота, неділя, понеділок »майстерно показав глибину людських характерів. У 1931-1973 рр. був керівником власної трупи.

content: Театральне мистецтвоВидатні акториМакс Рейнгардт (1873-1943 )— німецький режисері актор. У 1905-1933 рр. очолював німецький театр,ставив німецьку античну класику. У створених ним театрах істудіях Берлін, Відень експериментував у царинітеатральних форм, нових виразних засобів.У1933 р.емігрував з Німеччини, помер у США.Іван Москвін (1874-1946)—російський актор. Із 1898 р.працював у Московському художньому театрі. Зіграв такіролі: Федора Цар Федір Іоаннович О. Толстого, ПротасоваЖивий труп Л. Толстого, Луки На дні М. Горько-го та ін. Знайбільшою повнотою намагався повязати творчу школуМХАТу з традиціями російського сценічного реалізму.Марія Єрмолова (1853-1928) -російська актриса. Із 1871 р.працювала у Малому театрі Москви. В її героїчному іромантичному репертуарі поєднувалися сміливість ідейногозамислу і глибина психологічного розкриття образу здосконалою художньою формою. Прославилася в ролях:Лоуренсії за пєсою Лопе де Вега Овече джерело, Жан-ниДарк за пєсою В. Шекспіра Орлеанська діва, в драмах О.Островського та ін.

content: Презентацію виконала Нижня Інна, учениця 10-В класу