Презентація на тему «Індія в ІІ половині ХХ – на початку ХХІ століття» (варіант 3)

content: Індія в ІІ половині ХХ – на початку ХХІ століттяВиконала учениця 11-Б класуЛавренчук Ірина

content: Індія, як колонія Британії, брала участь у Другій світовій війні: 3 млн. індійців воювали на фронті.Під час бойових дій у країні розвинулося машинобудування. Тому Індія сплатила усі борги Британії і вийшла з війни економічно зміцнілою. Однак країна не мала адміністративної єдності через багатоетнічний склад населення Індії, протистояння двох основних релігійних громад — індуїстів, інтереси яких представляв Індійський національний конгрес (ІНК), та мусульман, очолюваних Мусульманською лігою.Усе це заважало згуртуванню населення і послаблювало національно-визвольний рух.Одразу після закінчення Другої світової війни рух проти колоніального панування охопив широкі верстви населення Індії.

content: Велика БританіяПарламент15.08.1947Акт про незалежність ІндіїІндіяПакистанПроблема ПенджабуМіжрелігійний конфліктПроблема КашміруБоротьба Індії та Пакистану за князівствоВійна1947 - 1948Кордони не враховували національні та історичних особливостей регіону

content: 26.01.1950 – набрала чинності конституція, за якаю Індія проголошувалася “суверенною демократичною республікою” й одночасно залишалася членом Співдружності націй.Основи державного ладу, внутрішньої та зовнішньої політики Індії були закладені за прем'єр-міністра Дж. Неру (1947–1964), для якого ідеалом розвитку країни був демократичний соціалізм.Д.Неру,перший прем'єр-міністр незалежної Індії,в 1947-1964 рр..

content: Внутрішня політикаЗовнішня політикаПрискорений розвиток держсекторув промисловості (за рахунок будівництва державою підприємств в металургії, машинобудуванні,електроенергетиці, вугільній і нафтовій промисловості).Активна підтримка приватного бізнесу, контроль за діяльністю монополій.Створення сприятливих умов для розвитку національної економіки(за рахунок обмеження доступу іноземного капіталу в країну).Проведення аграрної реформи(обмеження розмірів феодального землеволодіння, передача землі за викуп орендарям з нижчих каст, заохочення створення кооперативів).Проведення адміністративно- територіальної реформи у 1956 р. (розмежування за національноюта мовною ознаками)Дотримання принципу «позитивногонейтралітету», неприєднання до військово-політичних блоків (уряд Індіїзасудив створення СЕАТО в 1954 р.і СЕНТО в 1955 р.).У відносинах з іншими країнами застосовували п'ять принципів мирногоспівіснування «панча шіла» (упершещодо Китаю):• взаємна повага територіальноїцілісності і суверенітету;• взаємний ненапад;• невтручання у внутрішні справи одне одного;• рівність і взаємна вигода;• мирне співіснування.Дж. Неру був одним з ініціаторів Бандунзької конференції 1955 р. і створення Руху неприєднанняНа початку 60-х рр. через перебуванняна території Індії Далай-лами Тибету погіршилися індійсько - китайські відносини. Китайські війська окупували частину індійської території Політика Індії після здобуття незалежності

content: Після смерті Дж. Неру прем'єр-міністром Індії стає Л. Б. Шастрі, який дотримувався курсу Неру. Але у 1965 р. виникає новий військовий конфлікт з Пакистаном через Кашмір.Саме тоді, як Індії і Пакистану за допомогою міжнародних політичних сил вдалося владнати ситуацію (в січні 1966 р.), Л. Б. Шастрі несподівано помирає. Новим прем'єр-міністром стає донька Дж. Неру — Індіра Ганді (мала гарну освіту, політичний досвід, в уряді Шастрі була міністром інформації та радіомовлення).Індіра Ганді, прем'єр-міністр Індії в 1966-1977 рр. і 1980-1984 рр.

content: Внутрішня політикаЗовнішня політикаПроведення радикальних соціально-економічних реформ:• націоналізація банків і системи загальногострахування;• передача до рук держави експортної та імпортної торгівлі;• організація кооперативної торгівлі товарамиширокого вжитку у містах і сільській місцевості;• обмеження діяльності монополій;• продовження аграрної реформи;• зменшення податку на невеликі ділянки землі, земельного максимуму;• скасування пенсій та привілеїв для князів.Але паралельно із цим:• запровадження надзвичайного стану (1975), заборона страйків;• порушення громадянських прав і свобод;• антигуманні методи розв'язання демографічної проблеми (через примусову стерилізацію) Активізується співробітництвоіз СРСР, особливо у військовій сфері.У грудні 1971 р. Індіярозпочинає чергову війну проти Пакистану і доводить її до успішного кінця.Після цього авторитетІндії на міжнародній арені зростає.Але за умов енергетичної кризи 1973 р. ця війна гальмує здійсненняЕкономічних і соціальних програм.Економічна ситуація в країні погіршується, формується опозиція уряду І. ГандіНа виборах 1977 р. Індіра Ганді програла. В ІНК відбувається розкол. І. Ганді створює власну партію — ІНК(І).В економіці країни назріває критична ситуація, і в 1980 р. І. Ганді знову стає прем'єр-міністром. Але в цей період активізуються сепаратистські тенденції в країні. 31 жовтня 1984 р. І. Ганді була вбита сикхськими екстремістами. Діяльність І. Ганді мала загалом позитивне значення для соціально-економічного розвитку Індії. Проте складність проблем усередині індійського суспільства унеможливила успішне завершення реформ І. Ганді.

content: У грудні 1984 р. прем'єр-міністром Індії стає син І. Ганді — Раджив Ганді, який спрямував свої зусилля на:• подальше зміцнення єдності країни;• боротьбу проти сепаратистів;• боротьбу проти «старих ворогів» індійського суспільства: бідності, безробіття, неписьменності, хвороб.До середини 1990-х років в політиці Індії домінував ІНК, яку очолювали представники сім'ї Неру-Ганді. Лише після конфлікту в країні почали спалахувати серйозні міжетнічні та міжконфесійні конфлікти.Відбувається радикалізація індійського суспільства. Саме тодіБхаратія Джаната парті (БДП) почала виконувати перші ролі, а її керівникам вдалося об'єднати частину крайньо - правих партій, які намагалися перехопити владу у розгублених консерваторів. 1998–2004 рр. БДП очолила уряд та створила більшість в палатах парламенту Індії, а керівником уряду був обраний більш поміркований їх представник — Атал Біхарі Ваджпаї.22 травня 2004 р. Манмохан Сінґх став головою уряду Індії. А в 2009 р. на чергових парламентських виборах Коаліція Об'єднаного прогресивного альянсу на чолі з керівництвом ІНК забезпечила собі підтримку в парламенті, а Манмохана Сінґха було переобрано прем'єр-міністром.

content: Раджив Гандіпрем'єр-міністр Індії в 1984—1989Манмога́н Сінґх - прем'єр-міністр Індії,з 2004рЗміцнення країни;Боротьба з сепаратизмом;Боротьба з бідністю, безробіттям, неграмотністюРозвиток економіки на основі досягнень НТР;Боротьба з сепаратизмом;Боротьба з бідністю, безробіттям, неграмотністю;Забезпечення національної безпеки

content: Раджив Гандіпрем'єр-міністр Індії в 1984—1989Манмога́н Сінґх - прем'єр-міністр Індії,з 2004рЗміцнення країни;Боротьба з сепаратизмом;Боротьба з бідністю, безробіттям, неграмотністюРозвиток економіки на основі досягнень НТР;Боротьба з сепаратизмом;Боротьба з бідністю, безробіттям, неграмотністю;Забезпечення національної безпеки

content: Основні напрямки зовнішньої політики Індії:вірність Руху неприєднання;рівні та взаємовигідні стосунки з США, Росією, Китаєм, Японією, країнами Азіатсько – Тихоокеанського регіону;нарощення ядерного потенціалу ( 1998 – випробування ядерної зброї);невирішеність спірних питань з Пакистаном

content: Провідні політичні лідери сучасної ІндіїСоня Ганді - голова Індійського Національного КонгресуПранаб Кумар Мукерджі-13-й президент ІндіїМанмога́н Сінґх прем'єр-міністр Індії

content: На сьогодні значна частина населення Індії проживає в злиднях, близько половини населення залишається неписьменною, зберігається високий рівень безробіття. Серед соціально-економічних, національних та релігійних залишається актуальною демографічна проблема. Населення Індії щороку зростає на 14 млн чоловік і сьогодні перевищує 1 млрд. чол.Активною залишається зовнішньополітична діяльність країни.Зокрема, налагоджуються українсько-індійські зв'язки. Протягом тривалого часу українські підприємства традиційно співпрацюють з індійськими кампаніями: на багатьох індійських підприємствах запроваджені й використовуються українські технології, машини та обладнання. Взаємовигідна торгівля між Україною та Індією є важливим фактором зміцнення співробітництва між обома країнами.