Презентація на тему «Особливості українського народного костюма» (варіант 2)

content: Особливості українського народного костюма:Наддніпрянщина

content: Чоловік у зразковому одязі.Сорочка з вишитою манишкою івідкритим рукавом; шаровари синіматові з вовняної тканини; широкийчервоний пояс зав'язаний збоку; свитаз брунатної вовняної тканини,обведена чорним шнуром; шапка зсивого смушку; темночервонісап'янці.

content: Дівчина у зразковому одязі.Сорочка вишита (узір з Київщини),ткана плахта і фартушок; керсетка,обведена чорним оксамитом; віноксередньої величини зі стрічками;намисто - добрі коралі, низка занизкою.

content: Наддніпрянщина.Узір для чоловічої сорочки. Манишка,ковнір і манжети вишиті настилом зобкидкою та хрестиками.

content: Наддніпрянщина.Узір на рукави жіночої сорочки.Занизування, настил та хрестиковістібки.

content: Жіноче вбрання

content: Зачіска й убір головиЗвичайно дівчата запліталиволосся в одну косу і спускали її на спину.У свята й неділі запліталидві коси, часом закладали їх довколаголови.До роботи дівчатапов'язували голову хустиноюдоморобною або фабричною.Доморобна була з тонкого білого полотна з гарно викінченими краями та вишивкою в одномукуті. Зав'язували хустку,,з дашком”щоб захистити обличчя відсонця.

content: НамистоНайчастіше носили червоні коралі, різані або точені.Кількість разків коралів визначала маєтне становище. Вони були родинний скарб і переходили з покоління в покоління.Дівчата кожен разок намиста зав'язували ззаду кольоровою стрічкою, кінці якої спускалисьуздовж спини.До кожного разканамиста дочіплювали дукачі йобразки. А коли їх не стало, вживали якунебудь монету, доробивши вушко. До роботи тогонамиста не носили, лишень два-три разки імітації.

content: СорочкаУкраїнська сорочка постала в давнину. На думку етнографа Федора Вовка, вона була зформована вже за княжих часів, а може й раніше.Виразна її прикмета— білість, хоча справдібілою може бути тільки льняна сорочка, а конопляна завжди маєлегкий сіруватий відтінок.В нашій усній словесності про сорочку є багато казок, приказок,пісень.У кожній частині України постали зразки, що різнилисячастинно кроєм, композицією, кольорами і стібками вишивки.Можна сказати, що сорочка віддзеркалила найкращі мистецькі здібності української жінки.Вишиття сорочок подано в описі кожної околиці.

content: Поясний одягДо роботи жінка вгорталася в дергу або вбирала спідницю. Дерга— це прямокутний кусень чорного чи брунатного тонкого сукна, підрублений довкола.

content: Фартушок (запаска)До спідниці і плахти вбирали запаску. У давнину запаска була ткана з тонкої вовни й малагеометричний взір.Пізніше запаскишили до спідниць із ситцю, а до плахти — з шовку. Ситцева запаскадо роботи, а шовкова длясвята. Звичайно шовкова була вишита у квітчасті смуги.Колір запаски вибирали контрасний до керсетки.

content: Верхній одягЮпка — це плечевий одяг напереходову пору року, пошита зтонкого сукна чи іншого фабричногоматеріалу.

content: Капота — пошита з простого сукна.Мала виложистий комір, відрізану спинку, зібрану в збирки або складки, над якими булипришиті два ґудзики.Такі ж ґудзики пришивали спереду йними застібали.

content: Чоловіче вбрання

content: Убір головиСеляни стриглися„під макітру”або „під ворота” .Для першого типу розчісували волосся рівно довкола, обстригали спереду дополовини чола й понад вуха аж до потилиці.Стрижка „під ворота”вимагала більшої уваги, бо спереду лишали тільки чубок, вистригаючи залисини.

content: СорочкаУ давнину крій чоловічої сорочки різнився від жіночої тільки довжиною. Так само шили її з льняного полотна на свято, а з конопляного до роботи.Також прикрашали її вишивкою, тількискромніше від жіночої.Чоловіча сорочка зчасомбільше змінилася, як жіноча.Причиною була різнородність праці чоловіків (чумацтво,лоцманство й ін.).

content: ШтаниШтани відомі в Україні ще зі скітських часів. Спершу вони були з вузькими ногавицями, що з'єднувалисьугорі вставкою. Такимизалишились у народному одязі на заході України.На Наддніпрянщинів ХУ ст. переважали широкіштани — шаровари, пошиті з фарбованого полотна (синього або червоного), чи з тонкої вовни.Шаровари були дуже зручні для їзди верхи й тому стали частиною запорізького одягу.

content: ВзуттяНа Наддніпрянщині носиличоботи у будень і свято. Халяви чобіт були доволі широкі, м'які, злегка морщились, сягали підколіно й охоплювали кінці шароварів, що спадали трохи поверх них.

content: Верхнє вбранняНайдавнішим верхнім одягом були свита й кожух. Свиту шили з домашнього сукна білої, сірої або чорної барви, а кожух — з овечого хутра. Звичайно не було різниці у крої чоловічого чи жіночого верхнього одягу, хібащо жіночий мав більше прикрас.Свити й кожухи шили кушніри.Свити у давнину шили з білого сукна,а пізніше — жіночі з білого, а чоловічі з чорного або сірого.

content: Кожух — зимове верхнєвбрання — шили однаково для чоловіків і жінок, з тією різницею, що жіночий мав більше прикрас.Та й комір у чоловічихкожухах стоячий, а в жіночих виложистий.

content: Підготувалаучениця групи К-013КЗ МНВК ЛМРСевонюк КатеринаЛуцьк 2014