Презентація на тему «Хромосомні хвороби» (варіант 2)

content: Хромосомні хворобиПлан1.Визначення та частота розповсюдження хромосомних хвороб2.Класифікація,етіологія та патогенез розвитку хромосомних хвороб3.Загальні клінічні особливості хромосомних хвороб4.Характеристика найбільш поширених хромосомних синдромів. Медико-генетичний прогноз.

content: ВИЗНАЧЕННЯ І ЧАСТОТА РОЗПОВСЮДЖЕННЯ ХРОМОСОМНИХ ХВОРОБХромосомні хвороби – велика група природжених спадкових хвороб, які клінічно характеризуються множинними вадами розвитку, в основі яких лежать числові або структурні зміни хромосом.Найбільш повні дані про частоту і розповсюдження хромосомних хвороб можна отримати на основі цитогенетичних досліджень спонтанних абортів, мертвонароджених і новонароджених з природженими вадами розвитку.Хромосомні аберації:Серед новонароджених зустрічаються приблизно в 1 % дітейСеред дітей, які народилися із затримкою психомоторного розвитку і які мають вади розвитку – від 10 до 30 %.Більш як 50 % спонтанних абортів в 1 триместрі вагітності пов'язані з хромосомними абераціями.У хворих з порушенням статевої диференціації від 20 до 50 %.У хворих з первинною і вторинною аменореєю від 10 до 50 %.Структурні хромосомні перебудови у 5 % подружніх пар є причиною звичного не виношування вагітності.

content: КЛАСИФІКАЦІЯ, ЕТІОЛОГІЯ ТА ПАТОГЕНЕЗ РОЗВИТКУ ХРОМОСОМНИХ ХВОРОБ.У людини знайдено всі форми хромосомних і геномних мутацій. Більшість хромосомних хвороб виникає спорадично в результаті геномної чи хромосомної мутації в гаметах здорових батьків або при перших поділах зиготи. Хромосомні зміни в гаметах призводять до розвитку так званих повних або регулярних форм порушення каріотипу, а відповідні зміни хромосом на ранніх стадіях розвитку зиготи є причиною виникнення СОМАТИЧНОЇ МОЗАЇЧНОСТІ, або мозаїчних організмів ( наявність в організмі двох або більше клітинних ліній з різним числом хромосом). Зигота, яка розвивається, може бути сформована двома або більше клітинними лініями, співвідношення яких в мозаїчному організмі залежить від стадії, на якій відбулося порушення, а також від життєздатності і темпів проліферації утворюваних клітинних ліній.В ОСНОВУ КЛАСИФІКАЦІЇ ХРОМОСОМНИХ ХВОРОБ ПОКАЛАДЕНО ТИП ХРОМОСОМНОЇ АНОМАЛІЇ І ХАРАКТЕР ДИСБАЛАНСУ ХРОМОСОМНОГО МАТЕРІАЛУ ВІДПОВІДНОГО КАРІОТИПУ.Виходячи з цих принципів хромосомні аномалії каріотипу поділяються на 3 групи:кількісні порушення за окремими хромосомами (анеуплодії)порушення кратності повного гаплоїдного набору хромосом ( поліплоїдії)структурні перебудови хромосом

content: Перші дві групи відносяться до геномних мутацій, а третя група – до хромосомних.ПОЛІПЛОЇДІЯ виникає в результаті порушення нормального мітотичного циклу, подвоєння хромосом не супроводжується поділом ядра і клітини. Прикладом є триплоїдія ( 69, ХХХ ) і тетраплоїдія ( 92, ХХХХ ), які частіше зустрічаються в матеріалі спонтанних абортів або в плоді і мертвонароджених, а інколи і в новонароджених, в яких тривалість життя з такими аномаліями складає, як правило всього декілька днів.АНЕУПЛОЇДІЯ (збільшення або зменшення однієї або декількох хромосом), виникає в результаті нерозходження хромосом в мейотичних поділах або в мітозі. Термін «нерозходження» означає відсутність розладнання хромосом (в мейозі) або хроматид (в мітозі) в анафазі. В результаті нерозходження виникають гамети з аномальним набором хромосом.СТРУКТУРНІ ЗМІНИ ХРОМОСОМ у людини зустрічаються рідше, ніж числові аберації. Структурні перебудови можуть бути хромосомними і хроматидними, супроводжуватись змінами кількості генетичного матеріалу (делеції і дуплікації), або лише зводяться до його переміщення (інверсії, транс локації). В перебудові може брати участь одна або більше хромосом з декількома розривами і з'єднаннями.Будь-яка хромосома каріотипу людини може брати участь в кількісних чи структурних змінах. Виходячи з цього, можна спостерігати велику різноманітність описаних хромосомних форм. Практична цитогенетика постійно стикається з виявленням нових хромосомних аномалій при дослідженні різноманітних клітин і тканин в різні періоди розвитку людини.

content: ЗАГАЛЬНІ КЛІНІЧНІ ОСОБЛИВОСТІ ХРОМОСОМНИХ ХВОРОБ.Характер і важкість клінічного прояву хромосомних хвороб залежить від виду аномалії і ступеня втягнення хромосом.Діагностика хромосомних синдромів на основі клінічних характеристик не завжди можлива з наступних причин:відсутня патогномонічна для даного синдрому ознака;перекривання ознак різних хромосомних синдромів;варіабельність фенотипічних проявів одного і того ж синдрому у різних індивідуумів;вади розвитку, які спостерігаються при хромосомних синдромах можуть зустрічатися і при нормальному каріотипі.Клініко-цитогенетичне вивчення хромосомних аномалій дозволяє визначити ряд ознак, які в різних поєднаннях і з різним ступенем вираженості зустрічаються при всіх хромосомних синдромах.При вивченні кореляції фенотипу з каріотипом було зроблено важливе заключення про те, що чим більша кількість хромосомного матеріалу втрачена або набута, тим значніші відхилення в розвитку, тим раніше вони проявляються в онтогенезі. Тому аномалії за крупними хромосомами зустрічаються дуже рідко. Крім цього, нестача генетичного матеріалу відображається на організмі важче, ніж його надлишок і тому повні моносомії (особливо у живонароджених) зустрічаються значно рідше, ніж повні трисомії. Клінічна картина залежить не тільки від розміру хромосоми, яка бере участь в патологічному процесі, але й велике значення має і її якісний склад.

content: Синдром Дауна(трисомія за 21хромосомою, монголізм)Одна з найпоширеніших патологій людиниЗустрічається у новонароджених із частотою 1: 700-800Частота народження дітей із хворобою Дауназалежить від віку матері і в меншій мірі від вікубатька. Ризик народження хворої дитини матір'ю увіці 40-46 років у 16 разів вищий, ніж у віці 20-24 рокиВисока частота дітей із синдромом Дауна (біля 2%)спостерігається у рано народжуючих жінок (до 18років)Помітних відмін за частотою поширення хворобиДауна у різних географічних і расових популяціях неспостерігається37

content: Цитогенетичні варіанти синдрома Дауна різноманітні основну питому вагу (94-95%) складають випадкипростої повної трисомії 21 як наслідокнерозходження хромосом у мейозі. При цьомуматеринський внесок нерозходження у цігаметичні форми хвороби становить 80%, абатьківській — лише 20%. Причини такої різниціневідомі невелика (біля 2%) частка дітей із синдромомДауна має мозаїчні форми (47+21/46) приблизно 3-4% хворих із синдромом Дауна маютьтранслокаційну форму трисомії по типуробертсоновських транслокацій міжакроцентриками (D/21 і G/21). Майже 50%транслокаційних форм успадковується від батьків-носіїв і 50% — транслокації, що виникли de novo38

content: Співвідношення хворих хлопчиків та дівчаток середновонароджених становить 1:1Ознаки синдрому помітні вже при народженні і пізнішепроявляються більш чіткоХворі зазвичай невисокого зросту , відрізняютьсяслабоумством . У них характерна зовнішність: монголоїдний розріз очей кругле сплощене обличчя короткий ніс пласке перенісся епікант (напівмісяцева вертикальна складка увнутрішнього кута ока) маленькі деформовані вуха напіввідкритий рот із ледь висунутим язиком і нижньоющелепою, що висувається39

content: Діти схожі як родичі

content: 41

content: Епікант

content: 43За рахунок сильної м'язової гіпотоніїобсяг рухів у суглобах збільшений Діти на першому році життя помітновідстають у психомоторномурозвитку:вони пізніше починають сидіти і ходитиНерідко у них відзначаються уродженівади серця

content: Характерні зміни дерматогліфіки (на долоні є глибока«мавп'яча борозна", дві шкірні складки замість трьох намізинці, високе положення трирадіусу та ін.)

content: Спостерігається розумова відсталість.Якщо не застосовуються спеціальніметоди навчання можливим є розвитоктяжкої ідіотії Хвороба супроводжується розладомендокринних залоз, порушенням обмінуречовин, зниженням імунітету. З цієїпричини вони часто хворіють напневмонію, інфекційні захворювання45

content: 46

content: 47Тривалість життя хворихобмежена 35 роками.Однак за допомогоюспеціальних методівнавчання, зміцненняфізичногоздоров'я, правильногохарчування ідогляду, застосуваннялікарських препаратів та ін.її можна значно подовжитиБагато людей із синдромомДауна здатні житисамостійно, оволодіватинескладнимипрофесіями, створюватисім'їУ жінок може зберігатисярепродуктивна

content: 48

content: 49Down Syndrome CreedMy face may be different,but my feelings the same,I laugh, I cry, I take pride in my gains.I was sent here among you to teach you tolove,As God in the heavens looks down from above.To Him I'm no different, His love knows nobounds.It's those here among you, in cities and towns,That judge me by standards that man hasimparted.But the family He's chosen will help me getstarted.For I am one of His children, so special andfew,That came here to learn the same lessons asyou.That love is acceptance,It must come from the heart.We all have the same purpose,Though not from the start.The Lord gave me my life to live and embrace,And I'll do it as you do,Just at my own pace.

content: 50Синдром Едвардса (трисоміяза 18-ою хромосомою)

content: Описаний у 1960 р. Едвардсом Частота хворих серед новонародженихстановить 1:5000 — 1:7000 Співвідношення хлопчиків та дівчаток ізсиндромом Едвардса складає 1:3 Причини переважання хворих дівчатокнаразі невідомі51

content: Найхарактернішими особливостями синдрома єзміни мозкового черепа і обличчя, дефектиопорно-рухового апарату, серцево-судинноїсистеми і статевих органівЗовнішня картина порушень різноманітна: маленькийрот, вузькі і короткі очніщілини, косоокість, низькорозташовані і деформованівуха, вивернута нижня губа, коротка і складчасташія, потилиця, що видається, подовжений череп52

content: 53

content: 54

content: Відзначається флексорне положеннякистей, аномально розвинуті стопи, клишоногість таін.Для синдрома характерні дефекти сечовоїсистеми, вади серця90% дітей із синдромом Едвардса гинуть до 1 року.Причиною смерті стають пневмонії, кишкованепрохідність, серцево-судинна недостатність

content: 56

content: Синдром Патау (трисомія за13-ою хромосомою)Синдром описаний у 1960 р. у дітей із множиннимиуродженими вадами розвиткуЗустрічається у новонароджених із частотою 1:5000 —1:7000Хвороба зумовлена трисомією за 13-ю хромосомоюу 80-85% хворих із синдромом Патау. Нерозходженняхромосом у мейозі відбувається частіше за все уматеріІнші випадки (мозаїцизм, ізохромосома, транслокаціята ін.) зустрічаються дуже рідкоХлопчики і дівчинки із синдромом Патау народжуютьсяз однаковою частотою57

content: 58

content: При народженні хворі діти відрізняютьсямалою вагою, хоча народжуються вчасноДля вагітних жінок типовим є багатоводдяПри синдромі Патау характерними є різніуроджені вади розвитку обличчя і головногомозкуВизначають типовий зовнішній виглядхворого: окружність черепа зменшена низький скошений лоб вузькі очні щілини запавше перенісся вушні раковини низькорозташовані і деформовані59

content: 60Часто зустрічається розщілинаверхньої губи і піднебіння Із аномалій кістково-м'язовоїсистеми характерними єполідактилія(шестипалість), підвищенарухомість суглобів, флексорнеположення кистей Серед патології внутрішніхорганів завжди відзначаютьсяуроджені вади серця (дефектиміжшлуночкової імежпередсердноїперетинок), органівтравлення, кисти нирок та ін.) У більшості випадків ураженігеніталії: у дівчаток —подвоєнняматки і піхви, у хлопчиків —крипторхізм (затримка яєчка приопусканні у мошонку)

content: 61

content: 61

content: 63

content: У 80-85% хворих виявляється глухотаУ зв'зку із тяжкими вадами розвитку 95% хворихдітей помирають у перші тижні або місяці (95% —до 1 року).Однак деякі хворі живуть декілька роківПрактично усі діти із синдромом Патау страждаютьна глубоку ідіотію64

content: 65

content: 66- Де аномалії інших хромосом (1-12)?- Вони зазвичай летальні!--Трисомії 13 і 18 пар хромосомсублетальніДостатня життєздатність - лишепри трисомії за 21 хромосомою

content: Синдроми, зумовленівнутрішньохромосомнимиперебудовамиНа даний час для більшості хромосомлюдини виявлено часткові дуплікаціїабо делеції Вони можуть стосуватися яккороткого, так і довгого плечейхромосоми, або одночасно обох плечей67

content: Синдром «кошачого крику»В основі делеція короткого плеча 5-ї хромосомиВперше описаний Леженом у 1963 р.Ознака синдрому - незвичайний плач дітей, щонагадує муркотіння або крик кішкиЦе пов'язано із патологією гортані абоголосових зв'язок. Однак із віком цей крикзникаєКлінічна картина синдрому значно варіює.Найбільш типовим, окрім «кошачого крику», єрозумова та фізична недорозвиненість,мікроцефалія (аномально зменшена голова)68

content: 69Характернийзовнішній виглядхворих: місяцеподібнеобличчя (лялькове) мікрогенія (малірозміри верхньоїщелепи) епікант високе піднебіння пласка спинка носу косоокість (страбізм) вушні раковинирозташовані низько ідеформовані.

content: 70

content: 71

content: Відзначають також уроджені вадисерця, патологію кістково-м'язовоїсистеми, синдактилію стоп (повне абочасткове зрощення сусідніх пальців),плоскостопість, клишоногість та ін.),м'язову гіпотонію

content: Більшість дітей помирає у ранньомувіці. Разом із тим відомі випадки життяхворих понад 50 років Популяційна частота синдрому"кошачого крику" 1:40 000 - 1:50 000новонароджених Розмір делеції у різних випадках різний73

content: 74Синдроми із числовимианомаліями статевиххромосом

content: СиндромШерешевського-Тернера (45, Х0)Уперше описаний М. Шерешевським у 1925 р. іТернером у 1938 р.Причина хвороби - порушення розходження статевиххромосомХворіють лише жінки, у них відсутня одна Х-хромосома (45, Х0) - єдина форма моносомії уживонародженихЧастота синдрому 1 : 3000 новонароджених дівчатокЛише у 20% жінок вагітність хворим плодомзберігається до кінця і народжується жива дитина.В інших випадках відбувається спонтанний аборт абомертвонародження75

content: Для синдрому характерні:низкорослість статевий інфантилізм соматичні порушенняВідставання у зрості вже напершому році життя і найпомітнішедо 9-10 роківСередній зріст хворих дорослихжінок складає у середньому135 смНаявні аномалії у розвиткускелету:коротка шія із боковими шкірнимискладками коротка і широка грудна клітка надмірна рухомість ліктьових іколінних суглобів вкорочення 4-5-го пальців на руках76

content: 77

content: Дівчинки із синдромомШерешевського-Тернера(шія сфінкса)

content: Для зовнішнього вигляду хвориххарактерно:мікрогнатія (недорозвиненість нижньої щелепи) епікант низькорозташовані деформовані вуха високе тверде піднебіння та ін.Нерідко відзначаєтьсякосоокість катаракта дефекти слуху аномалії сечової системи (подвоєння нирок,сечовивідних шляхів)79

content: 80Важлива особливість захворювання - статевийінфантилізмвнутрішні й зовнішні геніталії недорозвиненіу період статевого дозрівання вторинні статеві ознакивідсутні або розвинені слабконедорозвинені піхва і маткаменструацій немає, хворі безплідні. Однак у літературі єдані про народження дітей у жінок із синдромомШерешевського-ТернераУ 50 % випадків хворі страждають на розумовувідсталість, вони пасивні, схильні до психогеннихреакцій і психозівТривалість життя близька до нормиЛікування спрямоване на стимуляцію росту ізменшення статевого інфантилізму (тривалі курсистатевих гормонів та ін.)

content: Тільця Барра в діагностиціхромосомних аномалійДо цитогенетичних методів, щовикористовуються в клініці, належать: визначеннястатевого хроматину (Х- і У-хроматину) в інтерфазних ядрах різних тканин морфологічних особливостей хроматину внейтрофілах периферичної крові (барабанніпалички) дослідження хромосом на стадії метафази мітозудля визначення каріотипу81

content: У 1949 р. Barr і Bertram описали в інтерфазних ядрахкомпактне скопичення хроматину у виглядітемнозабарвленого тільця, що отримало назвустатевого хроматинуУ нормі тільце зустрічається у жінок, у чоловіківвідсутнєУ чоловіків, які мають одну Х-хромосому, вона завждиактивна, у жінок активною є лише одна з двох Х-хромосом, друга знаходиться в неактивномуспіралізованому стані. Вона утворює тільцестатевого хроматину, яке визначається вінтерфазному ядрі клітини жіночого організмуБуло розроблено простий і швидкий метод визначенняХ-хроматину в мазках слизової порожнини ротаНа даний час є можливості визначення і Y-хроматинуКількість тілець статевого Х-хроматину = nХ - 182

content: У 1949 р. Barr і Bertram описали в інтерфазних ядрахкомпактне скопичення хроматину у виглядітемнозабарвленого тільця, що отримало назвустатевого хроматинуУ нормі тільце зустрічається у жінок, у чоловіківвідсутнєУ чоловіків, які мають одну Х-хромосому, вона завждиактивна, у жінок активною є лише одна з двох Х-хромосом, друга знаходиться в неактивномуспіралізованому стані. Вона утворює тільцестатевого хроматину, яке визначається вінтерфазному ядрі клітини жіночого організмуБуло розроблено простий і швидкий метод визначенняХ-хроматину в мазках слизової порожнини ротаНа даний час є можливості визначення і Y-хроматинуКількість тілець статевого Х-хроматину = nХ - 182

content: Полісомії за статевимихромосомамиВелика група хромосомниххвороб, представлена різними комбінаціямидодаткових Х- або Y-хромосомЗагальна частота полісомій по Х- або Y-хромосомах серед новонародженихстановить 1,5:1000—2:1000В основному це полісомії XXX, XXY и XYYМозаїчні форми складають приблизно 25%84

content: Синдром полісомії за Х-хромосомою у жінок(синдром «суперсамки»)Синдром включаєтрисомію (каріотип 47, XXX)тетрасомію (48, ХХХХ)пентасомію (49, ХХХХХ)Найчастіше зустрічається трисомія — 1 на 1000дівчаток, що народилисяКлінічна картина досить різноманітнаВідзначається незначне зниження інтелекту,підвищена імовірність розвитку психозів ішизофренії із несприятливим перебігомМожлива девіантна статева поведінкаЗдатність народжувати дітей у таких жінок страждає вменшій мірі85

content: 86Із збільшенням числа додаткових Х-хромосомзростає ступень відхилення від нормиУ жінок із тетра- і пентасомією описані відхиленняу розумовій розвиненості черепно-лицьові дизморфії аномалії зубів, скелета і статевих органів.Жінки навіть із тетрасомією за Х-хромосомою мають дітейДіагностика синдрому полісомії X включаєвизначення статевого хроматину ідослідження каріотипу хвороїРаціонального лікування немає

content: Синдром Клайнфельтера(47, ХXY)Описаний Клайнфельтером у 1942 р.Хворіють лише хлопчикиЧастота — 2 із 1000 новонароджених хлопчиківХворі мають зайву Х-хромосому (каріотип 47, XXY)Поряд із цим, зустрічаються варіанти полісомії ізвеликою кількістю Х- і Y-хромосом, які такожвідносять до синдрому КлайнфельтераДо народження захворювання практично недіагностуєтьсяГенетичні аномалії проявляються в періодстатевого дозрівання у вигляді недорозвиненостісім'яників і вторинних статевих ознак87

content: (↑ эстрадиол)Тельце БарраВисокі, худіДля чоловіків із синдромом Клайнфельтерахарактерні• високий зріст• євнухоподібний тип будови (широкийтаз, вузькі плечі)• гінекомастія (розвиток молочних залоз більшеза норму)• слабкий ріст волосся на обличчі, у пахвах і налобку• яєчки зменшені у розмірах, відзначаєтьсястатевий інфантилізм, схильність до ожиріння• у хворих порушено сперматогенез і вонибезплідні• розумовий розвиток відстає; однак інодіінтелект нормальний• збільшення числа Х-хромосом у генотипісупроводжується посиленням розумовоївідсталості, порушеннямпсихики, антисоціальними вчинками йалкоголізмом

content: 89

content: Синдром дисомії заY-хромосомою (47, XYY)Описаний у 1961 р.Зустрічається з частотою 1 на 1000новонароджених хлопчиківЧоловіки із набором хромосом 47, XYYне відрізняються від норми за фізичним і розумовимрозвиткомВідзначається невелике збільшення зросту — біля185 смІноді спостерігається незначне зниженняінтелекту, схильність до агресивних іантисоціальних вчинків. За деякими даними, умісцях позбавлення волі чоловіків із генотипом XYY у10 разів більше, ніж чоловіків із нормальнимгенотипом90

content: Фактори, що підвищують ризикнародження дітей із хромосомнимихворобамиПричини виникнення хромосомниххвороби до цього часу вивченонедостатньо Є експериментальні дані про вплив намутаційний процес іонізуючихвипромінювань, хімічних речовин,вірусів91

content: 92Іншими причинами нерозходженняхромосом можуть бути:сезонністьвік батька і матеріпорядок народження дітейприйом ліків під час вагітностігормональні порушенняалкоголізм та ін.

content: Фактор ризика – вік матеріризик народження хворої дитини особливорізко зростає після 35 роківЦе характерно для будь-якиххромосомних захворювань, аленайчіткіше спостерігається для хворобиДауна93

content: Фактор ризика – вік матеріризик народження хворої дитини особливорізко зростає після 35 роківЦе характерно для будь-якиххромосомних захворювань, аленайчіткіше спостерігається для хворобиДауна93

content: Синдром Дауна.Перший клінічний опис цієї аномалії зробив англійський лікар Л.Даун в 1866р.Зустрічається з частотою 1:700. Серед розумово відсталих осіб зустрічається в 10-12% випадків.Найбільш характерні клінічні ознаки :типове плоске обличчя ( зустрічається в 90% випадків),монголо видний розріз очей і епікант (80%),брахіцефалія(81%),плоска потилиця(78%),маленькі, низько розміщені, деформовані вуха (45%),аномалії зубів (65%),відкритий рот із збільшеним « зі складками» язиком(50%),коротка широка шия (45%),короткі кінцівки з викривленими пальцями ( 70%) і клинодактилією 5 пальця (60%),м'язева гіпотонія (80%),гіперрухливість суглобів (80%),поперечна долонна складка (45%).Крім цього, зустрічаються вади серця, пупкові і пахові грижі, крипторхізм, аномалії ШКТ і сечостатевої систем. Ці хворі часто підхоплюють інфекції, для них в 20-50 раз вищий розвиток лейкозу.

content: Цитогенетично С-м Дауна представлений двома варіантами:1)проста трисомія по 21 хромосомі;2) транслокаційна форма (повний або мозаїчний варіант – за рахунок злиття довгого плеча 21 хромосоми з іншими акроцентричними хромосомами групи Д(13-15) або С(21-22).Регулярна трисомія складає 90-94% всіх випадків цієї патології, а повний або мозаїчний транслокаційний варіант відповідно по 2-4% кожний.Тривалість життя при с-мі Дауна мала. Тим не менше, якщо з 1929 року вона складає в середньому 9 років, то в 1960 р. зросла до 30 років, а в даний час 25% хворих доживає навіть до 50-ти років.Лікування малоефективне, в основному - симптоматичне. Широко використовують стимулюючу терапію (вітаміни, екстракт алое, гормональні препарати і ін.). Медико-педагогічні і лікувальні заходи дозволяють адаптувати деяких хворих до посильної трудової діяльності.

content: Синдром Патау.Синдром описаний К.Патау і співав. в 1960 р.Він зустрічається з частотою 1 на 7000 – 1 на 8000 новонароджених. Як і при с-мі Дауна обидві статі уражаються однаково.Діти з цим синдромом частіше народжуються у матерів старшого віку.Клінічна картина типова:мікроцефалія,низький скошений лоб (до 60% випадків),очні щілини вузькі,западається перенісся,низько посаджені, деформовані вуха (80%),патологія очей - мікрофтальм або анофтальм (80%), рідше колобоми.розщеплення губи і піднебіння (до 70% випадків); розщеплення можуть бути як одно- так і двосторонніми.В більшості дітей коротка шия, полідактилія, флексорне положення пальців рук. Дуже часто відмічаються аномалії кістково-м'язевої, серцево-судинної і сечостатевої систем. Змінена дерматогліфіка: поперечна долонна складка, підвищена частота радіальних петель і дуг на 1 пальці рук, дистально розміщений осьовий трирадіус.

content: Цитогенетично розрізняють два варіанти:1) простий трисомний (трисомії по 13 хромосомі) до 80% всіх випадків;2) транс локаційний (зайва 13 хромосома, зливається з однією з хромосом групи Д (13-15).Існують ще мозаїчні форми. Тривалість життя при с-мі Патау не більше як 3 місяці. Тільки деякі діти живуть не більше року.

content: Синдром Едвардса.Синдром вперше описаний Дж. Едвардом і співав. в 1960 р.Частота його серед н/н коливається від 1 на 7000 до 1 на 10000 дітей; дівчатка в 3 рази частіше уражаються ніж хлопчики. Так, як і при синдромі Патау, є чітка залежність частоти народжуваності дітей з цим синдромом від віку матері.Вагітність протікає довше (до 42 тижнів), відзначається слабка активність плоду, багато навколоплідних вод.Діти часто народжуютьсяз асфіксією,з малою масою тіла (2200-2400) і сильною гіпотрофією.Череп маленький, збоку придавлений, потилична частина витягнута,лоб маленький,вуха розміщені низько і їх форма майже завжди аномальна,очні щілини вузькі, спостерігається гіпертелоризм, епікант, птоз, в частини колобома, мікрофтальмія, катаракта,рот маленький, високе піднебіння, іноді розщеплене.шия коротка, деколи з криловидною складкою,коротка грудна клітка, серцевий горб.характерне розміщення пальців кисті - вони зігнуті. ІІ палець перекриває ІІІ, а V – ІV, V пальці викривлені.типова форма стопи у вигляді «качалки», часто спостерігається косолапість.постійно спостерігаються вади серця, нирок, ШКТ.У 100% хворих відзначається знижений інтелект, часто ідіотія, імбецильність, рідше дебільність.

content: Дерматогліфічна картина типова: на кінчиках пальців рук переважають дуги або петлі (рідше), в результаті чого загальний гребневий рахунок дуже низький. Часто спостерігається поперечна складка долоні.Цитогенетично: у 80% хворих знаходять трисомії по 18 хромосомі, у 10% - мозаїку, в останніх випадках є інші хромосомні порушення.Тривалість життя не більше 6 місяців, деякі діти доживають до 10 років. Причина смерті – серцева недостатність або інфекційні захворювання.

content: Синдром Вольфа-Хіршхорна.Синдром вперше був описаний в 1965 р. одночасно У.Вольфом і Дж. Хіршхорном.Зустрічається з частотою 1:1000000, однаково у обох статей.Середня маса тіла при народженні низька – не більше 2000 г. Постнатальний розвиток дуже повільний. Всі хворі мають глибоку розумову відсталість.У хворих дітей спостерігаєтьсямікроцефалія,ніс з квадратним кінчиком, довжина спинки носа рівна його ширині,обличчя нагадує шолом давніх грецьких воїнів,високе виступаюче чоло,асиметричний череп,гіпертелоризм, епікант,косо розміщені очні щілини, птоз, ністагм, міопія, колобома райдужки,невеликий рот з опущеними кутиками,розщеплення верхньої губи або піднебіння,гемангіоми шкіри невеликих розмірів в області обличчя.вушні раковини крупні, низько розміщені, іноді відтопирені,шия коротка, тонка,тулуб витягнутий,кінцівки тонкі, з ямками на ліктях і колінах, пальці довгі, тонкі з загостреними кінцями і вузькими випуклими нігтями.Із внутрішніх органів найчастіше вражається серце і нирки, у хлопчиків спостерігаються гіпоспадії і крипторхізм.Дерматогліфічна картина: часто наявність поперечної долонної складки, проксимальна локалізація осьового три радіуса і збільшення числа дуг на пальцях. Цитогенетично спостерігається часткова делеції короткого плеча 4 хромосоми. Тривалість життя, як правило, не перевищує року. Деякі хворі доживають до 15-20 років.

content: Синдром котячого крику.Цей синдром був вперше описаний Дж.Леженсом і співав. у 1963р. у 3-х дітей з множинними аномаліями, глибокою розумовою відсталістю і характерним плачем, що нагадував котячий крик. В даний час виявлено більш ніж 300 дітей з цим синдромом.Клінічна картина різноманітна. Кореляцію між величиною нестачі (делеції) хромосомного матеріалу і клінічними симптомами встановити важко. Без своєрідного крику хворого і цитологічного дослідження встановити діагноз важко, а інколи, неможливо, так як більшість симптомів цієї хвороби зустрічається і при інших хромосомних аномаліях.В типових випадках у дітей з цим синдромом клінічно відзначаєтьсякругле обличчя,гіпертелоризм,антимонголоїдні очні щілини,косоокість,епікант,зменшене підборіддя,плоска спинка носа,деформовані низько розміщені вуха,коротка шия,нижня синдактилія,вкорочені пальці,клинодактилія,вроджені вади серця і статевих органів, аномалії нирок.При патанатомічному дослідженні знаходять мікрогірію і гіпоплазію мозочка, зменшений мозок, розширені шлуночки мозку, гіпоплазію лобних долей, аненцефалію, внутрішню гідроцефалію, різні вади серця, аномалії нирок (аплазії, підковоподібні нирки, подвоєння лоханок), іноді грижі, крипторхізм, гемангіоми. У хворих зустрічаються характерні для хромосомної патології зміни дерматогліфічного малюнку як і при синдромі Патау.Цитологічно у всіх хворих знаходять вкорочені приблизно на 1/3 короткі плеча одного із гомологів 5 хромосоми.Частота синдрому точно не відома, але приблизно дорівнює 1:50000 при співвідношенні статі жін/чол. 1,5/1.Тривалість життя невелика, лікування нема ( паліативна терапія).

content: Аномалії статевих хромосом.Аномалії статевих хромосом у людини частіше всього мають вид трисомій і моносемій. Сумарна частота складає 4,0 на 1000 народжених.Особливістю гоносомних аномалій являється мозаїчність. Можливі сполучення різних кланів клітин (нормальні і аномальні), які обумовлюють різну клінічну симптоматику у хворих з одним і тим же синдромом.У жінок найбільш часто зустрічаються аномалії статевих хромосом, які проявляються синдромами Шерешевського-Тернера (ХО) і трипло-Х (ХХХ), а в чоловіків – синдромом Клайнфельтера ( ХХУ) і подвійною хромосомою У (ХУУ).

content: Синдром Шерешевського-Тернера.Перший клінічний опис даного синдрому зроблено в 1925 р. Н.А.Шерешевським, а класичний опис належить Х.Х.Тернеру (1938р). Цитогенетично природу захворювання відкрив С.Є.Форд в 1959 р., виявивши каріотип 45,ХО.Синдром ХО зустрічається з частотою 1 на 3000 н/н.Моносомія по Х хромосомі виявляється приблизно при 1% всіх випадків, а серед спонтанних абортів – в 18,5% випадків. Близько 95% зигот з хромосомним набором ХО гине внутрішньоутробно.Клінічні симптоми захворювання проявляються з перших днів життя. Характерно:низький зріст ( 98%),шкірні криловидні складки на короткій шиї (до 60%),широка грудна клітка (60%),Х-подібне викривлення гомілок (56%),статевий інфантилізм, первинна аменорея і безпліддя (більше 90%),уражається серцево-судинна, сечостатева, скелетна і шкірна системи.При дерматогліфічному дослідженні визначається дистально розміщений осьовий трирадіус, поперечна долонна складка, збільшення частоти взірців в ділянці гіпотенара і високий гребневий малюнок.Інтелектуальний розвиток нормальний або близький до норми. Синдром характеризується великою цитогенетичною і клінічною варіаційністю, що пояснюється мозаїчністю і втратою різних частин статевих хромосом.Приблизно у 60% хворих в каріотипі міститься тільки одна Х хромосома, а в інших випадках спостерігаються різноманітні типи структурних перебудов цієї хромосоми.Попередній діагноз синдрому Шерешевського-Тернера ґрунтується на характерній клінічній картині і дослідженні статевого хроматину, а кінцевий – на результатах цитогенетичного (кардіологічного) аналізу.Дифдіагностику проводять з синдромом Ботеви-Ульріха (автономно-домінантною хворобою, при якій у деяких хворих зберігається генеративна функція, спостерігається передача патологічного гену (або генів) з покоління в покоління, відсутня характерна цитогенетична картина (ХО).

content: Синдром Клайнфельтера.Клінічно описаний І.Ф.Клайнфельтером в 1942 р., а Цитогенетично С.Е.Фордом і співав. в 1959р.Генетичною особливістю цього синдрому є різноманітність хромосомних варіантів і їх сукупність (мозаїчність). Знайдено декілька типів полісомії по хромосомах Х і У. У чоловіків 47,ХХУ, 48,ХХХУ,49,ХХХУУ, 49,ХХХХУ та ін.Частіше зустрічається варіант 47,ХХУ, частота їх коливається від 2-2,5 на 100 н/н хлопчиків.Для мужчин з цим синдромом характерно:високий ріст,непропорційно довгі кінцівки,порушений сперматогенез і в результаті цього безпліддя,гінекомастія,зменшені яєчка,підвищена продукція жіночих статевих гормонів,схильність до ожиріння,незначне оволосіння в підпахових впадинах і на лобку.Клінічна картина проявляється у хлопчиків тільки в період статевого дозрівання. Діагностувати синдром Клайнфельтера, особливо у дорослих, неважко. Високий зріст, будова скелета по жіночому типу, гінекомастія, ожиріння, зниження інтелекту – дозволяє навіть без дослідження статевого хроматину визначити синдром Клайнфельтера. Визначення статевого хроматину в зішкрібі зі слизової оболонки щоки і при визначенні в каріотипі зайвої Х хромосоми – діагноз не викликає сумніву.Лікування тестостероном і метилтестостероном направлене на корекцію вторинних статевих ознак. Однак, пацієнт навіть після терапії залишається безплідним.

content: Основні показники для направлення хворих на цитогенетичне дослідження:1.Патологія статевого хроматину.2.Множинні вади розвитку.3.Олігофренія в сукупності з рисами внутрішньоутробного дисгенезу або вродженими вадами розвитку.4.Повторні спонтанні аборти у жінок, мертвонароджені діти в анамнезі або діти з вадами розвитку (обстеженню підлягають і їхні чоловіки).Необхідно проводити обстеження родичів померлих дітей з множинними вадами розвитку або встановленим хромосомних синдромом: сибсів пробанда і інших родичів дітородного віку і випадку виявлення структурної перебудови у пробанда і збалансованого носійства транс локації або інверсії у матері або батька. В жінок з високим ризиком народження дитини з хромосомною патологією визначають каріотип плоду.

content: Генетичне консультування.Синдром ДаунаПовторний ризик народження дитини з трисомією у жінок у віці 30 років, за умови нормального каріотипу батька складає приблизно 1%, а у жінок старшого віку, що мали дитину з трисомією21, не спостерігається збільшення повторного ризику в порівнянні з ризиком, обумовленим віком.Якщо у батьків мозаїцизм (46/47,+21), то ризик вищий. Повторний ризик народження дитини з синдромом Дауна, якщо у батьків є транслокації – різний в залежності від типу транс локації : якщо у одного з батьків 46t/14q,21q (теоретичний ризик 33,33%), якщо – 46t21q22q – ризик не перевищує 10%, якщо - 46t21q21q- взагалі не утворюються нормальні гамети, а тритомні або моносомні зиготи, причому останні елімінуються, тому ризик 100%.Генетичне консультування при синдромі Патау подібне до такого при синдромі Дауна. Якщо ні у кого з батьків немає хромосомної перебудови, повторний ризик для наступної вагітності близький 0. якщо один з батьків має транслокацію t13q14q, повторний ризик підвищується до 10%. Для мозаїчних форм 46/47+13 передбачається більш сприятливий прогноз.Синдром ЕдвардсаПовторний ризик складає близько 1 % з врахуванням похибки, зв'язаної з віком батьків. Якщо немає сімейної хромосомної транслокації, повторний ризик не збільшений.Синдром Вольфа-ХіршкорнаБільшість випадків (90%) захворювань виникає de novo, таким чином ризик хромосомної аберації у наступної дитини не вищий, ніж очікуваний ризик з урахуванням віку батьків.