Keskustelu ohjeesta:Tyyliopas/Heprealaisen kirjaimiston transkribointi

message: Hepreasta on käytössä lukuisia eri lausumisperinteitä. Ennen Israelin valtion perustamista aškenaseilla, sefardeilla ja arabimaissa asuvilla juutalaisilla oli kullakin omat perinteensä ja akateemisessa maailmassa vielä oma rekonstruktionsa siitä, miten hepreaa on historiallisesti äännetty. Nyky-Israelissa on näiden pohjalta syntynyt kaksi uutta varianttia, joita usein nimitetään itämaiseksi ja ei-itämaiseksi lausumiseksi. Itämainen lausuminen mielletään usein alkuperäisemmäksi tavaksi ääntää hepreaa ja sitä pidetäänkin jollakin tavalla "virallisena" lausumistapana. Itämaista tapaa jossakin muodossa käyttävät yleensä arabiankielisistä maista kotoisin olevat juutalaiset. Euroopasta ja Amerikan mantereilta tulleet juutalaiset taas käyttävät pääasiassa ei-itämaista tapaa, joka poikkeaa niin perinteisestä aškenasien ja sefardien lausumisesta kuin itämaisesta tavasta. Tässä tiivistettynä tärkeimmät erot varianttien välillä:
merkit     	itämainen                                                                                  	ei-itämainen                                                                                                                     	akateeminen rekonstruktio
א ע        	erotetaan toisistaan glottaaliklusiili  ja faryngaaliapproksimantti                        	kumpikin lausutaan tavun alussa painottomissa tavuissa putoaa usein pois                                                         	kuten itämaisessa
ב כ פ      	sana-asemasta riippuen kullakin konsonantilla kaksi lausumistapaa: ,  ja                   	kuten itämaisessa                                                                                                                	sana-asemasta riippuen kullakin konsonantilla kaksi lausumistapaa:  ( tai ),  ( tai ) ja  ( tai )
ג ד ת      	lausutaan aina ,  ja                                                                       	kuten itämaisessa                                                                                                                	sana-asemasta riippuen kullakin konsonantilla kaksi lausumistapaa:  ( tai )),  () ja  ()
ח כ        	erotetaan toisistaan  ja  (כ toisissa sana-asemissa myös )                                 	lausutaan  (כ toisissa sana-asemissa myös )                                                                                      	erotetaan toisistaan  () ja  ( tai )
כ ק        	kumpikin lausutaan  tai tietyissä tyyleissä erotetaan  ja  (כ toisissa sana-asemissa myös )	kumpikin lausutaan  (כ toisissa sana-asemissa myös )                                                                             	erotetaan toisistaan  ja  ( tai ; כ toisissa sana-asemissa myös  ~  tai )
ט ת        	kumpikin lausutaan  tai tietyissä tyyleissä erotetaan  ja                                  	kumpikin lausutaan                                                                                                               	erotetaan toisistaan  ( tai ) ja  (ת toisissa sana-asemissa myös  ~ )
ב ו        	kumpikin lausutaan  (ב toisissa sana-asemissa myös )                                       	kuten itämaisessa                                                                                                                	erotetaan toisistaan  ( tai ) ja  (ב toisissa sana-asemissa myös )
ר          	lausutaan                                                                                  	lausutaan                                                                                                                        	lausutaan  ( tai )
צ          	lausutaan  tai tietyissä tyyleissä                                                         	lausutaan                                                                                                                        	lausutaan  ( tai )
dageš hazak	erotetaan kahdennetut ja kahdentamattomat konsonantit                                      	kaikki konsonantit lausutaan lyhyinä                                                                                             	kuten itämaisessa
tsere      	lausutaan aina                                                                             	lausutaan  silloin, kun kirjoituksessa seuraa jod-kirjain, muuten                                                                	lausutaan  (pituus riippuu sana-asemasta)
šva        	lausutaan  kutakuinkin samoissa asemissa kuin akateemisessa rekonstruktiossa               	lausutaan  prepositioissa ja partisiippien ensitavussa sekä joidenkin konsonanttien välissä lausumista helpottavana välivokaalina	lausutaan yleensä , mutta jätetään lausumatta sanan lopussa ja silloin, kun edellisessä tavussa on toinen painoton ja sivupainoton vokaali
mappik     	sanan lopussa merkitsee sitä, että ה-kirjain todella äännetään :na                         	sananloppuista ה:ta ei äännetä koskaan                                                                                           	kuten itämaisessa
Taulukon "itämainen lausuminen" edustaa jonkinlaista prototyyppiä nyky-Israelissa käytettävästä itämaisesta lausumisesta. Alavariantteja on kuitenkin paljon. Esimerkiksi Jemenistä tulleet puhujat erottavat säännöllisesti :n ja :n (muilla pelkkä ), :n ja :n (muilla pelkkä ), :n ja :n (muilla pelkkä ), :n ja :n (muilla pelkkä ) jne. Ei-itämainen lausumistapa on jossakin määrin yhtenäisempi ja ylivoimaisesti yleisempi. Nykyään jopa jotkut itämaiset puhujat ovat alkaneet käyttää ei-itämaista lausumistapaa, vaikka virallinen asenne ei ole muuttunut. Malhonen 6. maaliskuuta 2008 kello 21.06 (UTC)
thread_title: Itämainen, ei-itämainen ja akateeminen lausuminen