Diskuse:Konotace

message: Za OTRS vložil --Jan KovářBK (diskuse) 9. 10. 2016, 15:01 (CEST)
Toto bylo na konci článku s poznámkou „původní text“:
 
Konotace je vedle základního pojmového významu ([[denotace]]) druhotná, [[asociace|asociativní]] významová složka nějakého [[výraz]]u. Může jít buď o takzvané [[pojem|nepojmové]] rysy významu (například [[expresivita|expresivní]], [[emoce|emocionální]], [[postoj]]ové, [[estetika|estetické]], intenzifikační, [[evokace|evokační]] nebo [[ideologie|ideologické]]) nebo o obsahové rozšíření základního (prototypického) významu (extenzivní význam). Jeden výraz mívá obvykle více konotací. 
Konotace odrážejí kontext jazykového projevu i vztah uživatelů [[Jazyk (lingvistika)|jazyka]] k okolní realitě a mohou být jak pozitivní, tak i negativní. 
Například slovo „[[vůl]]“ může znamenat [[Živočichové|zvíře]], ale v jiném významu může mít i negativní konotace (hlupák nebo prosťáček).
Slovo „[[smrt]]“ je pro lékaře termín udávající konec života pacienta, konkrétní událost. Ale pro pozůstalé toto slovo určuje více. Připomene to život zesnulého a vzpomínky na něj. V tom spočívají emoce a citové zaujetí, to udává konotační význam slova.

message: Heslo je příliš rozsáhlé a neukazuje k základnímu lingvistickému užití termínu „konotace“ jako k sekundárnímu významu slova.
--Thrivnak (diskuse) 18. 2. 2021, 06:20 (CET)
replies: text: Vážený kolego,

text: téma konotace obsahuje (podle mého názoru) základní potřebné souvislosti. Asi se rozcházíme v pohledech. Problém je v tom, že na konotaci se nemůžeme dívat pouze z hlediska jazyka. Podstatná je souvislost poznání - jazyk. V tomto vztahu je jazyk sekundární, poznání mu určuje jeho vlastnosti. U přirozeného jazyka to zařídila příroda, u umělých jazyků to musí zařídit člověk. Nejlépe je to vidět na fyzice částic, často je pokrok v poznání možný, jen když někdo vytvoří nový vhodný formální jazyk. Původ problému je v tom že informace je abstraktní entita žijící v lidské psýše, a pokud ji chceme uchopit, musíme na ni mít "nádobu", podobně jako na kapalinu či plyn. Tou nádobou je jazyk. Bez jazykového uchopení ji nejsme schopni získat. Poznání (zdroj informace) může proběhnout jen v případě, že je k dispozici adekvátní jazyk, do něhož je současně s poznáním "vtištěna." Odbočil jsem, ale považuji to za nutné. Vím, co Vás asi trápí. Chcete zachovat ten tradiční vnější pohled na konotaci, jako nejednoznačnou transformaci, přiřazující jazykové formě více možných významů. To, co v tématu uvádím, není s tímto v rozporu. Jen poukazuji na obecnější pohled na konotaci, kdy snižováním vnitřní vágnosti můžeme snižovat její subjektivitu a emocionalitu, a to až do nuly, aby to platilo i pro formální jazyky. Ukazuji pouze základní principy a souvislosti, a z nich také také trochu vysvítá iluzornost klasického pohledu na vlastnosti konotace. To proto, že (jak je v mém článku uvedeno), těkavost lidské psýchy není schopna časově, ani interpersonálně ukotvit význam jazykového konstruktu. Myslím, že to, co máte na mysli, byl se dalo řešit cestou, kterou ukazuje PhDr. Danica Slouková, že nad prostorem možných významů (což je to spojitá množina) je další vrstva, ve které má člověk rozhodovací nástroje pro pro výběr z té množiny významů. V té vyšší vrstvě (sekundární) příjemce zprávy  postupně rozpoznává kontext, záměr odesilatele zprávy, vytváří si emocionální názor atd. To všechno ovlivňuje konotaci. Já jsem psal pouze o bazálních souvislostech, a byl jsem si vědom, že ta vyšší vrstva tam chybí. Tam by se asi problém dal vyřešit. Škoda, že si o tom nemůžeme popovídat. Prospěšné ale je, že se na problém díváme z různých hledisek. Pěkný den, Jaromír Křemen. Kremen (diskuse) 18. 2. 2021, 11:02 (CET)
thread_title:  Heslo je zavádějící