15.

I dessa riktlinjer gäller följande definitioner: (1) stöd: varje åtgärd som uppfyller samtliga kriterier som anges i artikel 61.1 i EES-avtalet. (2) stödperiod: ett eller flera år inom perioden 2021–2030. Om en Eftastat i EES vill bevilja stöd som motsvarar en kortare period bör den använda ett verksamhetsår som referens och bevilja stödmottagaren stöd för ett år i taget. (3) koldioxidläckage: risken för att utsläppen av växthusgaser ökar på global nivå när företag flyttar produktion till länder utanför EES för att de inte kan föra vidare de kostnader som orsakats av EU:s utsläppshandelssystem till sina kunder utan betydande förlust av marknadsandelar. (4) högsta tillåtna stödnivå: det totala stödbeloppet uttryckt som en procentandel av de stödberättigande kostnaderna. (5) egen elproduktion: elproduktion vid en anläggning som inte motsvarar definitionen av elproducent i artikel 3 u i direktiv 2003/87/EG. (6) stödmottagare: ett företag som tar emot stöd. (7) utsläppsrätt: en överförbar rätt att släppa ut ett ton koldioxidekvivalent under en viss period. (8) bruttoförädlingsvärde: bruttoförädlingsvärdet till faktorkostnad, vilket är bruttoförädlingsvärdet till marknadspriser minus eventuella indirekta skatter plus eventuella subventioner. (9) forwardpris, uttryckt i euro: det aritmetiska medelvärdet för de dagliga ettåriga forwardpriserna (slutliga anbudspriser) för leverans i december det år för vilket stödet beviljas, noterat på en given koldioxidbörs i EU från den 1 januari till den 31 december det år som föregår det år för vilket stödet beviljats (13). (10) koldioxidutsläppsfaktor, uttryckt tCO2/MWh: det aritmetiska medelvärdet för koldioxidintensiteten för elektricitet som produceras med fossila bränslen i olika geografiska områden. Viktningen återspeglar produktionsmixen för de fossila bränslena inom ett givet geografiskt område. Koldioxidfaktorn är resultatet av en uppdelning av energibranschens uppgifter om utsläpp av koldioxidekvivalenter dividerat med bruttoelproduktionen baserat på fossila bränslen uttryckt i TWh. I dessa riktlinjer (14) definieras områdena som geografiska områden a) som består av delmarknader som är sammankopplade via elbörser, eller b) inom vilka ingen överbelastning har uppgetts och, i bägge fallen, elbörspriserna per timme för påföljande dag inom områdena som visar en prisdivergens i euro (med ECB:s dagliga växelkurs) på högst 1 % för ett signifikant antal av samtliga timmar per år. En sådan regional differentiering visar den betydelse som anläggningar som drivs med fossila bränslen har för det slutliga pris som fastställs på grossistmarknaden och deras roll som marginella anläggningar i rangordningen inom branschen. Blott det faktum att elen handlas mellan två stater i EES betyder inte automatiskt att de utgör en region som överlappar flera länder. Eftersom det saknas relevanta uppgifter på lägre nivå än nationell nivå omfattar de geografiska områdena hela territoriet i en eller flera stater i EES. På grundval av detta kan följande geografiska områden identifieras: den adriatiska regionen (Kroatien och Slovenien), den nordiska regionen (Sverige och Finland), Östersjöregionen (Litauen, Lettland och Estland), regionen Centrala Västeuropa (Österrike, Tyskland och Luxemburg), den iberiska regionen (Portugal och Spanien), Tjeckien och Slovakien (Tjeckien och Slovakien) och alla övriga EES-stater separat, inbegripet Island och Norge (15). Motsvarande maximala regionala koldioxidfaktorer, vilka gäller som maximivärden när den anmälande Eftastaten i EES inte har gjort en bedömning av den marknadsbaserade koldioxidfaktorn i enlighet med led 11 nedan, förtecknas i bilaga III. För att säkerställa att olika källor för elproduktion behandlas lika och undvika eventuellt missbruk, gäller samma koldioxidutsläppsfaktor för alla elleveranskällor (egenproduktion, elleveransavtal eller försörjning av elnät) och alla stödmottagare i den berörda EES-staten. (11) marknadsbaserad koldioxidutsläppsfaktor, uttryckt i tCO2/MWh: Eftastater i EES som avser att bevilja kompensation för indirekta kostnader får, som en del av anmälan av den berörda ordningen, begära att den tillämpliga koldioxidutsläppsfaktorn fastställs på grundval av en studie av koldioxidinnehållet i den aktuella teknik som ligger till grund för marginalpriset på elmarknaden. En sådan anmälan av en marknadsbaserad koldioxidutsläppsfaktor måste visa lämpligheten av den erhållna marknadsbaserade koldioxidutsläppsfaktorn baserat på en modell av elsystemet som simulerar prisbildningen och de uppgifter som observerats om den teknik som ligger till grund för marginalpriset under hela år t-1 (inklusive de timmar då import låg till grund för marginalpriset). Denna rapport måste ges in till den nationella tillsynsmyndigheten för godkännande och överlämnas till Eftas övervakningsmyndighet när stödåtgärden anmäls till Eftas övervakningsmyndighet i enlighet med artikel 61.3 i EES-avtalet. Eftas övervakningsmyndighet bedömer lämpligheten av studien och den resulterande marknadsbaserade koldioxidutsläppsfaktorn som en del av sin förenlighetsanalys enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet och dessa riktlinjer. (12) faktisk produktion, uttryckt i ton per år: anläggningens faktiska produktion år t, fastställd i efterhand år t+1. (13) faktisk elförbrukning, uttryckt i MWh: den faktiska elförbrukningen vid anläggningen (inklusive elförbrukningen för produktion av stödberättigade produkter som lagts ut på entreprenad) år t, fastställd i efterhand år t+1. (14) effektivitetsriktmärke för elförbrukning, uttryckt i MWh/per ton producerade enheter och definierat på Prodcom 8-nivå (16): den produktspecifika elförbrukningen per ton producerade enheter som uppnåtts med de mest eleffektiva metoderna för produktion av den berörda produkten. Uppdateringen av effektivitetsriktmärket för elförbrukning måste vara förenlig med artikel 10a.2 i direktiv 2003/87/EG. För produkter inom de stödberättigade sektorer där utbytbarhet mellan bränslen och elektricitet har fastställts i avsnitt 2 i bilaga I till kommissionens delegerade förordning (EU) 2019/331 (17) fastställs effektivitetsriktmärken för elförbrukning inom samma systemavgränsningar, där endast andelen elektricitet beaktas vid fastställandet av stödbeloppet. Motsvarande riktmärken för elförbrukning för produkter som omfattas av stödberättigade sektorer förtecknas i bilaga II till dessa riktlinjer. (15) reservriktmärke för elförbrukning: […] % av den faktiska elförbrukningen, fastställt genom ett beslut av Eftas övervakningsmyndighet tillsammans med effektivitetsriktmärkena för elförbrukning. Det motsvarar de genomsnittliga insatser för att minska utsläppen som framtvingas av tillämpningen av effektivitetsriktmärkena för elförbrukning (riktmärke för elförbrukning/förhandsriktmärke för elförbrukning). Det tillämpas på alla produkter som faller inom de stödberättigade sektorerna men för vilka inget effektivitetsriktmärke för elförbrukning har fastställts.