BESLUT AV EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET nr 163/94/COL av den 16 november 1994 enligt artikel 10.2 i den rättsakt som avses i punkt 1 i bilaga VII till EES-avtalet (rådets direktiv 89/48/EEG) om ett utkast till bestämmelse översänt av den österrikiska förbundsministern för ekonomiska frågor

EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, särskilt artikel 30 i detta,

med beaktande av avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, särskilt artikel 5 i detta,

med beaktande av den rättsakt som avses i punkt 1 i bilaga VII till EES-avtalet, dvs. direktivet om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier (rådets direktiv 89/48/EEG), härefter kallat direktiv 89/48/EEG, särskilt artiklarna 4.1 b och 10 i detta,

och med beaktande av följande:

I BAKGRUND

Övervakningsmyndigheten mottog den 19 augusti 1994, enligt artikel 10.1 i direktiv 89/48/EEG, ett utkast till en bestämmelse tillsammans med motiveringen från de österrikiska myndigheterna; utkastet innebär att invandrare skall fråntas rätten att välja mellan en anpassningstid och ett lämplighetsprov och att lämplighetsprovet blir obligatoriskt för invandrare vad beträffar yrket "Ingenieurkonsulent" (ingenjörskonsulent). Utkastet och motiveringen översändes endast på tyska.

Den 12 september 1994 fick de övriga EFTA-staterna och kommissionen anmälan om det österrikiska utkastet, och de försågs samtidigt med en översättning till engelska av handlingarna. Den 14 november 1994 fastställdes då som tidsgräns för kommentarer från EFTA-staterna på utkastet för att eventuella synpunkter skulle kunna beaktas i samband med att avvikelsen behandlas.

Samordningsgruppen för ömsesidigt erkännande av utbildningsbevis om högre utbildning, som nämns i punkt 9 i protokoll 37 till EES-avtalet, diskuterade utkastet den 11 oktober 1994. De österrikiska argumenten räckte inte till för att övertyga samordnarna från medlemsstaterna i EU och EFTA om att avvikelsen var befogad.

Kommissionens generaldirektorat DG XV/E/2 överlämnade den 28 oktober 1994 en kommentar till det österrikiska utkastet vilken angav att kommissionen inte ansåg en avvikelse vara befogad.

Den 31 oktober 1994 angav Finland i sina kommentarer att avvikelsen inte ansågs vara befogad.

II RELEVANT LAGSTIFTNING

I artikel 3 i direktiv 89/48/EEG om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier stadgas att den behöriga myndigheten under hänvisning till otillräckliga kvalifikationer inte får vägra att ge en medborgare i en medlemsstat tillstånd att utöva ett yrke på samma villkor som gäller för dess egna medborgare, om den sökande innehar det examensbevis som krävs i en annan medlemsstat för att påbörja eller utöva yrket i fråga, eller om den sökande har intyg om kvalifikationer på motsvarande nivå och har utövat yrket i fråga på heltid i sammanlagt två år under de närmast föregående tio åren i en medlemsstat som inte reglerar detta yrke.

I artikel 4.1 b i direktivet ges värdmedlemsstaten likväl tillstånd att kräva av den sökande att han skall slutföra en anpassningstid som inte överstiger tre år eller genomgå ett lämplighetsprov, när de ämnen som omfattas av den utbildning han fått väsentligt skiljer sig från dem som omfattas av de examensbevis som krävs i värdmedlemsstaten. Skulle värdmedlemsstaten använda sig av denna möjlighet, måste den ge den sökande rätt att välja mellan en anpassningstid och ett lämplighetsprov. För yrken som kräver en exakt kunskap om landets lagstiftning och i vilka ständigt och i stor omfattning rådgivning eller bistånd rörande landets lagar ingår, får värdmedlemsstaten avvika från denna princip och föreskriva antingen en anpassningstid eller ett lämplighetsprov. När värdmedlemsstaten avser att införa avvikelser för andra yrken i den sökandes rätt att välja, gäller det tillvägagångssätt som bestäms i artikel 10.

Enligt artikel 10 i direktiv 89/48/EEG skall en medlemsstat som avser att inte bevilja de sökande rätten att välja mellan en anpassningstid och ett lämplighetsprov i ett yrke enligt direktivets innebörd, skall den genast översända utkastet till den motsvarande bestämmelsen till kommissionen eller övervakningsmyndigheten. Medlemsstaten skall samtidigt underrätta kommissionen eller övervakningsmyndigheten om bakgrunden till att denna bestämmelse är nödvändig. Kommissionen och övervakningsmyndigheten skall genast underrätta de andra medlemsstaterna om de utkast de mottagit, och de får också rådfråga den samordningsgrupp som anges artikel 9.2 i direktivet. Utan att det påverkar tillämpningen av möjligheten för kommissionen och övervakningsmyndigheten samt de andra medlemsstaterna att lämna kommentarer till utkastet får medlemsstaten anta bestämmelsen endast om kommissionen eller övervakningsmyndigheten inte har fattat ett beslut om motsatsen inom tre månader.

III ÖSTERRIKES ARGUMENT

Österrike motiverade sin avsikt att inte låta invandrare välja med följande: även om kunskaper om relevant teknisk litteratur är en väsentlig förutsättning för utövande av yrket, medför arbetets omfattning att även exakt kunskap om relevanta österrikiska lagar och andra författningar är en väsentlig förutsättning för utövande av yrket. En ingenjörskonsulent har särskild behörighet att fungera som fackrepresentant inför myndigheter och offentliga företag. Dessutom är ingenjörskonsulenter s.k. tekniska notarier, vilket innebär att de enligt lag innehar en offentlig ansvarsställning och i den egenskapen kan upprätta officiella dokument. Med beaktande av detta och de uttryckliga eller allmänna hänvisningarna till ingenjörskonsulentyrket i mer än 50 österrikiska förbundslagar och förordningar, utgör exakt kunskap om nationell lagstiftning ett nödvändigt villkor för ett riktigt utövande av yrket. Därför ansågs det vara nödvändigt att göra lämplighetsprovet obligatoriskt.

IV RÄTTSLIG BEDÖMNING

Artiklarna 4.1 b och 10 i direktiv 89/48/EEG innehåller bestämmelser om undantag från den allmänna regeln som garanterar invandrare rätten att välja mellan ett lämplighetsprov och en anpassningstid. Sådana undantag skall i överensstämmelse med de allmänna principerna för tolkning av gemenskapslagstiftningen tolkas strängt. Samma bör med tanke på enhetlighet gälla inom ramen för avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Av nionde stycket i ingressen till direktivet framgår att avsikten med både lämplighetsprovet och anpassningstiden är att bedöma förmågan hos en invandrare att anpassa sig till den nya arbetsmiljön. Även om lämplighetsprovet ur invandrarens synpunkt har den fördelen att det erbjuder ett snabbare sätt att uppnå erkännande, ger anpassningstiden honom en möjlighet att genast utöva sitt yrke i värdmedlemsstaten, även om detta sker under en kvalificerad fackmans övervakning. Invandrare bör så vitt detta är möjligt ha rätt att välja det anpassningssätt som är bäst lämpat för deras personliga förhållanden, och därför måste samtliga fall där denna rätt fråntas invandrare motiveras med bevis på att det ena sättet inte är lämpligt.

Österrikes argument att exakt kunskap om relevanta österrikiska lagar och andra författningar är en väsentlig förutsättning för utövande av yrket kan tillämpas på ett stort antal yrken, inte bara ingenjörsyrket. Varje yrkesman måste oberoende av sin huvudsakliga yrkesverksamhet känna till den rättsliga ramen inom vilken yrket utövas. Detta gäller i synnerhet för yrken som utövas efter avslutad högre utbildning på universitetsnivå. Ingen annan EES-medlemsstat som reglerar ingenjörsyrket har ansett det vara nödvändigt med ett obligatoriskt lämplighetsprov. En genomgång av de bestämmelser i den österrikiska lagstiftningen som uttryckligen eller allmänt hänvisar till ingenjörskonsulentyrket har visat att yrket huvudsakligen är av teknisk natur.

Även många andra yrkeskategorier har befogenhet att upprätta officiella dokument, t.ex. arkitekter och läkare. Dessa kategorier omfattas av branschvisa direktiv med automatiskt erkännande, vilket innebär att varken anpassningstid eller lämplighetsprov kan krävas av invandrare.

Slutligen kan anpassningstiden enligt artikel 1 f i direktiv 89/48/EEG eventuellt åtföljas av ytterligare utbildning. Således är det möjligt att kräva att ingenjörskonsulenter som väljer en anpassningstid skall delta i en kurs i juridik.

Med beaktande av vad som anförts ovan drar övervakningsmyndigheten den slutsatsen att inga orsaker framförts som övertygar om att en anpassningstid är ett bristfälligt eller olämpligt sätt att kompensera för färdigheter som saknas.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

1. Österrike får inte anta det översända utkastet till en bestämmelse som fråntar de sökande rätten enligt artikel 4.1 b i den rättsakt som avses i punkt 1 i bilaga VII till EES-avtalet att välja mellan ett lämplighetsprov och en anpassningstid i fråga om yrket "Ingenieurkonsulent".

2. Detta beslut riktar sig till Österrike. Det skall översändas till EFTA-staterna och Europeiska gemenskapernas kommission samt offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den 16 november 1994.

På EFTA:s övervakningsmyndighets vägnar

Knut ALMESTAD

Ordförande