SV Europeiska unionens officiella tidning L 144/169

Offentlig version av (1)

BESLUT AV EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET

nr 291/12/KOL

av den 11 juli 2012

om omstruktureringsstöd till Arion Bank (Island)

Eftas övervakningsmyndighet (nedan kallad övervakningsmyndigheten) har antagit detta beslut,

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (nedan kallat EES-avtalet), särskilt artikel 61.3 b och protokoll 26,

med beaktande av avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (nedan kallat övervakningsavtalet), särskilt artikel 24,

med beaktande av protokoll 3 till övervakningsavtalet (nedan kallat protokoll 3), särskilt artikel 1.3 i del I, artikel 7.3 i del II och artikel 13 i del II, och

av följande skäl:

I. SAKFÖRHÅLLANDEN

1. FÖRFARANDE

(1) Efter informell brevväxling i oktober 2008 och efter att det isländska alltinget den 6 oktober antog lag nr 125/2008 om behörighet för statliga utbetalningar till följd av exceptionella förhållanden på finansmarknaden osv. (nedan kallad krislagen), som gav den isländska staten långtgående befogenheter att ingripa i banksektorn, begärde övervakningsmyndighetens ordförande genom en skrivelse till de isländska myndigheterna av den 10 oktober 2008 att statliga stödåtgärder enligt krislagen skulle anmälas till övervakningsmyndigheten. Detta följdes periodiskt av ytterligare kontakter och korrespondens. I en skrivelse av den 18 juni 2009 påminde exempelvis övervakningsmyndigheten de isländska myndigheterna om att de ska anmäla eventuella statliga stödåtgärder och om regeln att inte genomföra planerade åtgärder (”standstill-klausulen”) enligt artikel 3 i protokoll 3. Efter ytterligare korrespondens och möten anmälde de isländska myndigheterna den 20 september 2010 till slut retrospektivt statligt stöd i samband med återupprättandet av vissa av (gamla) Kaupthing Banks verksamheter och grundandet och kapitaliseringen av nya Kaupthing Bank (omdöpt till Arion Bank den 21 november 2009).

(2) Genom en skrivelse av den 15 december 2010 (2) underrättade Eftas övervakningsmyndighet (nedan kallad övervakningsmyndigheten) de isländska myndigheterna om att den hade inlett ett förfarande enligt artikel 1.2 i del I i protokoll 3 med avseende på den isländska statens åtgärder för att återupprätta vissa verksamheter i (gamla) Kaupthing Bank hf och för att grunda och kapitalisera nya Kaupthing Bank hf, som numera är omdöpt till Arion Bank (nedan kallat beslutet att inleda förfarandet) (3). Övervakningsmyndigheten krävde dessutom att en detaljerad omstruktureringsplan för Arion Bank skulle lämnas in inom sex månader.

(3) Genom en skrivelse av den 24 mars 2011 (4) mottog övervakningsmyndigheten en synpunkt från berörda parter, som vidarebefordrades till de isländska myndigheterna den 25 maj 2011. De isländska myndigheterna reagerade inte på denna synpunkt.

(4) Genom en skrivelse av den 31 mars 2011 lämnade de isländska myndigheterna in en omstruktureringsplan för Arion Bank. En uppdaterad omstruktureringsplan lämnades in via e-post den 30 april 2012.

(5) Den 11 juli 2011 och den 13 februari 2012 begärde övervakningsmyndigheten information om omstruktureringsplanen. De isländska myndigheternas svar togs emot den 26 oktober 2011, den 16 april 2012, den 30 april 2012, den 21 maj 2012 och den 6 juli 2012. De slutliga versionerna av de isländska myndigheternas och Arion Banks åtaganden lämnades in den 3 juli 2012 (5).

(6) Dessutom höll övervakningsmyndighetens företrädare möten med de isländska myndigheterna och företrädare för Arion Bank den 7 juni 2011 och den 27 och 28 februari 2012.

2. BAKGRUND

(7) I detta avsnitt beskrivs händelser, sakförhållanden samt ekonomisk, politisk och rättslig utveckling som rör kollapsen och återuppbyggnaden av Islands finansiella system från oktober 2008 och fram till i dag. Beskrivningen omfattar information som bedöms vara nödvändig för att sätta in bedömningen av stödåtgärderna i sitt sammanhang. Till att börja med ges en kronologisk översikt över kollapsen i Kaupthing Bank.

2.1 Kollapsen i Kaupthing Bank

(8) I september 2008 började ett antal stora globala finansinstitut uppleva allvarliga svårigheter. I samband med oron på de globala finansmarknaderna upplevde Islands tre största affärsbanker, som hade växt enormt under de föregående åren, svårigheter med att refinansiera sin kortfristiga skuld och ett massuttag av insättningar. Lehman Brothers ansökte om konkursskydd den 15 september. Samma dag tillkännagavs att Bank of America skulle ta över Merrill Lynch. En av Storbritanniens största banker, HBOS, fick övertas av Lloyds TSB.

(9) Problemen i den isländska finanssektorn blev tydligare den 29 september 2008. Då meddelade den isländska regeringen att den hade ingått ett avtal med Glitnir Bank, genom vilket den skulle skjuta till 600 miljoner euro i banken i utbyte mot 75 % av aktieinnehavet. Det planerade förstatligandet av Glitnir Bank lugnade dock inte marknaderna och planen övergavs. De tre affärsbankernas aktiekurser rasade och kreditbetygen nedgraderades.

(10) Uttagen av insättningar från de utländska filialerna till Landsbanki och Kaupthing ökade kraftigt. Även de inhemska filialerna upplevde massuttag av insättningar. Den första helgen i oktober stod det klart att ytterligare en av de tre stora bankerna, Landsbanki, hade allvarliga problem. Den 7 oktober 2008 tog isländska finansinspektionen (FME) över Glitnir Bank och Landsbanki. Ett tag hoppades man att Kaupthing Bank skulle kunna undgå samma öde. Den 6 oktober 2008 beviljade Islands centralbank ett lån på 500 miljoner euro till Kaupthing mot säkerhet i Kaupthings danska dotterbolag FIH Erhvervsbanken. Kaupthing Banks låneavtal och skuldförbindelser innehöll dock i allmänhet en klausul enligt vilken betalningsinställelse av en av bankens stora dotterbolag var liktydigt med betalningsinställelse av Kaupthing Bank, vilket kunde leda till att bankens lån förföll. Den 8 oktober 2008 satte Storbritanniens myndigheter Kaupthings dotterbolag i Storbritannien, Kaupthing Singer & Friedlander (KSF), i tvångsförvaltning. Dagen efter tog FME över kontrollen av banken med stöd av befogenheterna i krislagen.

2.2 Den finansiella krisen och huvudorsakerna till de isländska bankernas krasch

(11) I sin anmälan av stödet till Arion Bank förklarade de isländska myndigheterna att orsakerna till kollapsen i den isländska banksektorn och myndigheternas ingripande ingående hade beskrivits i en rapport från en särskild utredningskommission som tillsattes av det isländska parlamentet (6), vars uppdrag var att utreda och analysera orsakerna till de tre största bankernas kollaps. I det följande sammanfattas kommissionens slutsatser om de orsaker till kraschen som är mest relevanta för Kaupthing Bank. Informationen hämtas från kapitel 2 (sammanfattning) och 21 (om orsakerna till de isländska bankernas kollaps – ansvar, misstag och försumlighet) i rapporten.

(12) Den globala likviditetsminskningen på finansmarknaderna från 2007 och framåt ledde i slutänden till kollaps för de tre största isländska bankerna, vars verksamhet hade blivit alltmer beroende av finansiering på de internationella marknaderna. Orsakerna till de isländska bankernas krasch var dock flera och invecklade. Kommissionen utredde orsakerna till att de största bankerna hade kollapsat. De flesta slutsatserna avser samtliga tre banker och många av slutsatserna är sammankopplade. I det följande sammanfattas i korthet orsakerna till bankernas krasch.

Överdriven och ohållbar expansion

(13) Utredningskommissionen drog slutsatsen att bankernas balansräkningar och utlåningsportföljer under åren närmast före kollapsen hade blivit större än deras egen verksamhets- och ledningskapacitet. De tre bankernas kombinerade tillgångar ökade exponentiellt från 1,4 biljoner isländska kronor (7) 2003 till 14,4 biljoner isländska kronor i slutet av andra kvartalet 2008. De tre bankernas expansion byggde i hög grad på utlåning till utländska parter, något som ökade betydligt under 2007 (8) och mest markant efter att den internationella likviditetskrisen hade inletts. Därför drog kommissionen slutsatsen att lån till företag som hade nekats kredit på andra håll stod för en stor del av utlåningsökningen. I rapporten drogs även slutsatsen att den till sin natur riskablare investment banking hade blivit ett allt viktigare inslag i bankernas verksamhet och att expansionen hade bidragit till problemen.

Minskningen av likviditeten på de internationella marknaderna

(14) En stor del av bankernas expansion gynnades av att de hade tillträde till de internationella finansmarknaderna, att de kunde dra fördel av goda kreditbetyg och att de hade tillträde till EU:s marknader genom EES-avtalet. År 2005 lånade de isländska bankerna 14 miljarder euro på de utländska marknaderna för räntebärande värdepapper på relativt fördelaktiga villkor. När tillträdet till de europeiska marknaderna för räntebärande värdepapper begränsades finansierade bankerna sin verksamhet på de amerikanska marknaderna, med isländska skuldförbindelser samlade i instrument av typen CDO (Collateralised Debt Obligations). Före kollapsen blev bankerna alltmer beroende av kortfristiga lån, vilket ledde till stora och, enligt utredningskommissionen, förutsebara refinansieringsrisker.

Bankägarnas belåning

(15) I alla de största isländska bankerna hörde huvudägarna även till de största gäldenärerna (9). Enligt utredningskommissionen kunde vissa aktieägare onormalt lätt få lån från bankerna i egenskap av ägare. Den största aktieägaren i Kaupthing Bank var Exista hf., vars andel i banken var drygt 20 %. Exista var även en av bankens största gäldenärer. Under 2005–2008 ökade Kaupthing oavbrutet sin totala utlåning till Exista och närstående parter (10), från 400–500 miljoner euro till 1 400-1 700 miljoner euro. Under 2007 och 2008 var denna utlåning nästan lika stor som bankens kapitalbas. Utlåningen till de största aktieägarna ökade trots att Kaupthing började uppleva likviditets- och refinansieringsproblem. Lån till närstående beviljades ofta även utan någon särskild säkerhet (11). Kaupthings penningmarknadsfond var den största fonden i Kaupthing Banks kapitalförvaltningsbolag och 2007 investerade fonden mycket pengar i obligationer utfärdade av Exista. Vid årets slut ägde det värdepapper till ett värde av ungefär 14 miljarder isländska kronor, vilket var ungefär 20 % av fondens totala tillgångar vid denna tidpunkt. Robert Tchenguiz ägde aktier i Kaupthing Bank och Exista och satt även i Existas styrelse. Han fick även stora lån från Kaupthing Bank på Island, Kaupthing Bank Luxembourg och Kaupthing Singer & Friedlander (KSF). När banken kollapsade hade Robert Tchenguiz och närstående tagit emot lån från Kaupthing Banks dotterbolag till ett totalt värde av ungefär två miljarder euro (12).

Riskkoncentration

(16) Problemet med onormal exponering mot de största aktieägarna har samband med utredningskommissionens slutsats att bankernas tillgångsportföljer var otillräckligt diversifierade. Kommissionen ansåg att EU:s bestämmelser om exponering hade tolkats för snävt, särskilt i förhållande till aktieägarna, och att bankerna hade försökt kringgå reglerna.

Svagt eget kapital

(17) Kaupthings och de två andra stora isländska bankernas kapitaltäckningskvot rapporterades visserligen alltid vara något högre än det lagstadgade minimibeloppet, men utredningskommissionen drog slutsatsen att kapitaltäckningskvoterna inte avspeglade bankernas verkliga finansiella styrka. Orsaken var att primära säkerheter och terminsavtal knutna till bankernas egna aktier ökade aktiernas riskexponering. Aktiekapital som finansierades av företagen själva, vilket utredningskommissionen kallade ”svagt eget kapital” (13), stod för mer än 25 % av bankernas kapitalbaser (eller över 50 % vid bedömning i förhållande till kapitalets huvudkomponent, dvs. aktieägarnas andelar minus immateriella tillgångar). Dessutom tillkom problem på grund av den risk som bankerna var exponerade för genom att de ägde varandras aktier. Bankernas direktfinansiering av sina egna aktier samt korsfinansiering av de andra två bankernas aktier uppgick i mitten av 2008 till ungefär 400 miljarder isländska kronor, dvs. ungefär 70 % av kapitalets huvudkomponent. Enligt utredningskommissionen var finansieringen av aktieägarnas andelar genom lån från systemet självt av en sådan omfattning att systemets stabilitet hotades. Bankerna höll en stor del av sina egna aktier som säkerhet för utlåningen. När aktiekurserna sedan sjönk försämrades kvaliteten på deras låneportföljer. Detta påverkade bankernas resultat och tvingade ytterligare ned aktiekurserna. Som motåtgärd (antog utredningskommissionen med utgångspunkt i den information som stod till dess förfogade) försökte bankerna skapa en konstlad efterfrågan på sina egna aktier.

Bankernas storlek

(18) År 2001 motsvarade de sammanlagda balansräkningarna för de tre stora bankerna endast drygt ett år av Islands bruttonationalprodukt (BNP). I slutet av 2007 hade bankerna blivit internationella och deras tillgångar var nio gånger större än Islands BNP. Utredningskommissionen konstaterar i sin rapport att experterna 2006 menade att banksystemet hade blivit för stort för kapaciteten hos Islands centralbank och att de betvivlade om centralbanken skulle kunna fylla sin funktion som långivare i sista hand. I slutet av 2007 var Islands kortfristiga skulder (som huvudsakligen hade uppstått genom finansieringen av bankerna) 15 gånger större än valutareserverna. De utländska insättningarna i de tre bankerna var dessutom åtta gånger större än valutareserverna. Insättarnas och investerarnas garantifond hade minimala resurser i jämförelse med de bankinsättningar som den skulle garantera. Utredningskommissionen drar slutsatsen att dessa faktorer gjorde Island känsligt för en bankrusning.

Bankernas plötsliga expansion i förhållande till reglerings- och finanssystemen

(19) Utredningskommissionen drog slutsatsen att de behöriga tillsynsmyndigheterna på Island, i avsaknad av en långivare i sista hand med tillräckliga resurser, saknade den nödvändiga trovärdigheten. I rapporten dras slutsatsen att FME och Islands centralbank saknade den sakkunskap och erfarenhet som krävdes för att reglera bankerna i en svår ekonomisk situation, men att de kunde ha vidtagit åtgärder för att minska bankernas riskexponering. FME expanderade exempelvis inte i samma takt som bankerna och tillsynsmyndighetens praxis höll inte jämna steg med den snabba utvecklingen i bankernas verksamhet. I rapporten kritiseras även regeringen. Slutsatsen är att myndigheterna borde ha ingripit för att minska bankernas potentiella inverkan på ekonomin genom att minska deras storlek eller kräva att en eller flera banker flyttade huvudkontoret utomlands (14).

Den isländska ekonomins obalans och överexpansion som helhet

(20) I rapporten hänvisar utredningskommissionen till händelser knutna till ekonomin som helhet som också påverkade bankernas snabba expansion och bidrog till obalansen i storlek och inflytande mellan finanstjänstesektorn och resten av ekonomin. Rapportens slutsats är att regeringens politik (särskilt finanspolitik) sannolikt bidrog till överexpansionen och obalansen och att centralbankens monetära politik inte var tillräckligt restriktiv. Att lätta på den isländska bostadsfinansieringsfondens regler för utlåning (15) var enligt rapporten ett av de största misstagen inom penning- och finansförvaltningen under den period som föregick bankernas kollaps. I rapporten kritiseras även den lätthet med vilken bankerna kunde låna av Islands centralbank. Centralbankens kortfristiga lån mot säkerhet ökade från 30 miljarder isländska kronor på hösten 2005 till 500 miljarder isländska kronor i början av oktober 2008.

Den isländska kronan, externa obalanser och kreditsvappsspreadar

(21) I rapporten konstateras att värdet på den isländska kronan var ohållbart högt 2006, att det isländska underskottet i bytesbalansen var över 16 % av BNP och att skulderna i utländsk valuta minus tillgångar närmade sig totala årliga BNP. Förutsättningarna för en finanskris var förhanden. I slutet av 2007 skrevs kronan ned och kreditsvappsspreadarna för Island och bankerna steg exponentiellt.

2.3 Åtgärder för att återuppbygga banksektorn

(22) Efter de tre största affärsbankernas kollaps i oktober 2008 (inklusive Kaupthings kollaps) stod de isländska myndigheterna inför en ny utmaning: att trygga den fortsatta bankverksamheten på Island (16). Den isländska regeringens strategi återfinns i huvudsak i den krislag (17) som det isländska alltinget antog den 6 oktober 2008. Genom denna lag gavs FME extraordinära befogenheter att ta kontrollen över finansiella företag och fritt förfoga över deras tillgångar och skulder. Finansministern bemyndigades att för finansministeriets räkning betala ut medel för att etablera nya finansiella företag. Vid konkursförfaranden för finansiella företag skulle insättningar prioriteras framför andra fordringar. Regeringen förklarade att insättningarna i landets egna affärs- och sparbanker samt deras filialer på Island skulle vara fullständigt skyddade.

(23) De politiska prioriteringarna var till en början att trygga den grundläggande funktionen hos landets egna bank-, betalnings- och avräkningssystem. De första veckorna efter kraschen utarbetade den isländska regeringen även ett ekonomiskt program i samarbete med Internationella valutafonden (IMF). Den 20 november 2008 godkändes Islands begäran om ett tvåårigt stand-by-avtal från fonden, vilket omfattade ett lån på 2,1 miljarder amerikanska dollar från IMF för att stärka Islands valutareserver. Ytterligare lån på upp till tre miljarder dollar togs upp från andra nordiska länder och vissa andra handelspartner. Av lånet från IMF ställdes 827 miljoner dollar till omedelbart förfogande, medan det resterande beloppet betalades ut i åtta lika stora delbetalningar efter kvartalsöversyner av programmet.

(24) IMF-programmet var ett brett upplagt stabiliseringsprogram inriktat på tre huvudmål. För det första, att stabilisera och återupprätta förtroendet för den isländska kronan för att begränsa krisens negativa effekter på ekonomin. Åtgärderna omfattade kapitalkontroller för att stoppa kapitalflykten. För det andra omfattade programmet en övergripande strategi för omstrukturering av bankerna, som i sista hand var inriktad på att återuppbygga ett fungerande finansiellt system på Island och trygga landets internationella finansiella förbindelser. Underordnade mål var att säkerställa korrekt värdering av bankernas tillgångar, maximera återvinningen av tillgångar och stärka tillsynen. För det tredje var programmet inriktat på att skapa hållbara offentliga finanser genom att se till att de konkursdrabbade bankernas förluster belastade samhället så lite som möjligt och genom ett program för budgetkonsolidering på medellång sikt.

(25) De isländska myndigheterna har betonat att deras politiska alternativ var begränsade på grund av de exceptionella omständigheterna, nämligen banksystemets storlek i förhållande till statens finansiella kapacitet. Lösningarna skilde sig därför på många punkter från de åtgärder som vidtogs av andra stater vars finansiella stabilitet var hotad.

(26) Med utgångspunkt i krislagen delades de tre stora affärsbankerna Glitnir Bank, Landsbanki Íslands och Kaupthing Bank upp i ”gamla” och ”nya” banker. Finansministeriet grundade tre aktiebolag som skulle ta över de gamla bankernas inhemska verksamhet och tillsatte styrelser i bolagen. FME tog över kontrollen i de gamla bankerna och förde i huvudsak över deras inhemska tillgångar och skulder (insättningar) till de nya bankerna, som förde vidare bankverksamheten på Island, medan de gamla bankerna sattes under tillsyn av sina respektive likvidationskommittéer (18). Utländska tillgångar och skulder stannade i huvudsak kvar i de gamla bankerna, som senare genomgick likvidationsförfaranden. All deras utländska verksamhet avvecklades (19).

(27) I de preliminära ingående balansräkningarna för de tre nya bankerna från den 14 november 2008 beräknade man att bankernas kombinerade totala tillgångar skulle uppgå till 2 886 miljarder isländska kronor, med eget kapital från staten på 385 miljarder isländska kronor. Det totala beräknade värdet på obligationerna som de nya bankerna skulle ge de gamla bankerna som betalning för värdet av överförda tillgångar minus skulder var 1 153 miljarder isländska kronor. FME gav Deloitte LLP i uppdrag att bedöma värdet av de överförda tillgångarna och skulderna. Det visade sig då att den oberoende bedömningen inte skulle resultera i fasta värden för överförda nettotillgångar, utan värderingar inom vissa intervall. Det visade sig även att bankernas fordringsägare inte var nöjda med värderingen, eftersom de ansåg att den inte var opartisk. De klagade därför på att deras intressen inte kunde tillvaratas. Dessa komplikationer ledde till att strategin ändrades för regleringen av kontona mellan de gamla och nya bankerna. I stället för att använda värderingar från en oberoende expert skulle parterna genom förhandlingar försöka enas om värdet på de överförda nettotillgångarna.

(28) Det stod klart att det skulle bli svårt för parterna att enas om värderingarna, eftersom dessa uppenbarligen byggde på flera antaganden som parterna sannolikt skulle ha svårt att komma överens om. Staten ville uppnå enighet om basvärderingar som skulle ge en stabil grund för den inledande kapitaliseringen av de nya bankerna. Prisutveckling på tillgångar utöver basvärderingen skulle kunna tillräknas fordringsägarna i form av ansvarsförbindelser eller värdeökningar på bankernas aktiekapital, eftersom det under förhandlingarna hade framkommit att likvidationskommittéerna för Glitnir och Kaupthing och en majoritet av fordringsägarna skulle kunna vara intresserade av innehav i de nya bankerna, vilket skulle göra det möjligt för dem att dra fördel av möjliga värdeökningar på de överförda tillgångarna.

(29) Den fullständiga kapitaliseringen av de tre nya bankerna och grunden för överenskommelser med de gamla bankernas fordringsägare tillkännagavs den 20 juli 2009. Staten ingick i egenskap av ensam ägare till de tre nya bankerna informella avtal med likvidationskommittéerna för de gamla bankerna om hur överföringen av nettotillgångar till de nya bankerna skulle kompenseras och betalas. I fråga om två av de nya bankerna, Íslandsbanki och Arion Bank, omfattade avtalen villkorliga överenskommelser om att de gamla bankerna skulle teckna en aktiemajoritet i de nya bankerna.

(30) Med utgångspunkt i dessa preliminära avtal beslutade likvidationskommittéerna för de gamla bankerna i oktober 2009 (Glitnir) och i december 2009 (Kaupthing Bank och Landsbanki Islands) att utnyttja de framförhandlade möjligheterna och teckna aktier i de nya bankerna. Den 18 december 2009 tillkännagav staten att bankrekonstruktionen hade avslutats. De isländska myndigheterna och de nya bankerna, å ena sidan, och likvidationskommittéerna för Glitnir Bank, Landsbanki Íslands och Kaupthing Bank för fordringsägarnas räkning, å den andra, hade nått en uppgörelse om de tillgångar som hade överförts från de gamla bankerna till de nya. De nya bankerna var därmed fullständigt finansierade.

(31) Det visade sig att statens bidrag till de nya bankernas kapital avsevärt hade minskat, från 385 miljarder isländska kronor enligt den ursprungliga planen till 135 miljarder isländska kronor i form av aktiekapital och, för två av de tre bankerna, Íslandsbanki och Arion Bank, ungefär 55 miljarder isländska kronor i supplementärkapital i form av efterställda lån, vilket totalt blev 190 miljarder isländska kronor. Dessutom försåg staten Íslandsbanki och Arion Bank med vissa likviditetsfaciliteter. De gamla bankerna bidrog totalt med ungefär 156 miljarder isländska kronor i aktiekapital till de nya bankerna. Den totala kapitaliseringen av de nya bankerna uppgick därmed till ungefär 346 miljarder isländska kronor. I stället för att behålla helägarskapet för de tre bankerna innebar avtalen att statens innehav minskades till ungefär 5 % i Íslandsbanki, 13 % i Arion Bank och 81 % i Landsbankinn.

(32) Genom att de gamla bankernas fordringsägare tog över två av de tre nya bankerna löste man viktiga problem med återuppbyggnaden av den finansiella sektorn och gav de nya bankerna en stabilare kapitalbas, men flera svagheter behövde fortfarande åtgärdas. Sedan hösten 2009 har bankerna mestadels fokuserat på interna problem, på att bestämma en övergripande strategi för verksamheten och särskilt på att omstrukturera sina låneportföljer, som utgör den största riskfaktorn för deras verksamhet och långsiktiga lönsamhet. Av flera skäl har omstruktureringen varit komplicerad. Bland annat avgjorde högsta domstolen att lån som hade beviljats i isländska kronor men indexerats till utländska valutor är olagliga. I den mån dessa frågor rör omstruktureringen av Arion Bank tas de upp mer i detalj nedan.

2.4 Makroekonomiska förhållanden

(33) Banksystemets kollaps i oktober 2008 följdes av stor ekonomisk turbulens. Svårigheterna i Islands finansiella system gick hand i hand med ett sammanbrott av förtroendet för landets valuta. Den isländska kronan deprecierades kraftigt under första kvartalet 2008 och på nytt under hösten, före och efter de tre affärsbankernas krasch. Trots de kapitalkontroller som infördes på hösten 2008 rådde stark valutavolatilitet under hela 2009 (20). Denna oro ledde till en allvarlig konjunkturnedgång i Islands ekonomi. BNP minskade med 6,8 % 2009 och med 4 % 2010.

(34) Andra effekter av den ekonomiska krisen var en plötslig ökning av arbetslösheten från 1,6 % 2008 till 8 % 2009, inflationsökning och reallönesänkning. Dessutom skedde en kraftig ökning av företagens och hushållens skuldsättning och av andelen nödlidande lån i bankernas låneportföljer. Samtidigt tog de nya bankerna över många företag i finansiellt nödläge. De höga finanspolitiska kostnaderna för omstruktureringen av banksystemet ledde till en skarp ökning av budgetunderskottet och en plötslig ökning av skuldsättningen i den offentliga sektorn.

(35) Efter den djupa lågkonjunkturen pekar preliminära uppgifter från den isländska statistikmyndigheten på att en vändning har skett under andra halvan av 2011 och för hela året en tillväxt i BNP på 3,1 % jämfört med föregående år.

(36) Den ekonomiska tillväxten 2011 berodde främst på ökad inhemsk efterfrågan, särskilt 4 % ökning av de privata hushållens konsumtion. Denna utveckling gynnades av löneökningar och förbättringar av de sociala förmånerna samt av vissa politiska initiativ som skulle lindra hushållens skuldbörda, bland annat en tillfällig räntesubvention, frysta återbetalningar av lån och tidig utbetalning av privat pensionssparande. Preliminära uppgifter för 2011 tyder även på en långsam ökning av investeringarna, dock från en ytterst låg nivå (21). Den offentliga konsumtionen har varit fortsatt låg under de tre senaste åren.

(37) De allmänna makroekonomiska uppgifterna döljer större sektorsvisa skillnader. Utöver kollapsen i den finansiella sektorn har det skett en stor nedgång inom byggindustrin och många andra inhemska tillverknings- och tjänsteverksamheter. Däremot har det skett en tillväxt i vissa exportsektorer. På grund av den isländska kronans låga växelkurs och de relativt stabila priserna i utländsk valuta på både marin- och aluminiumprodukter steg exportintäkterna efter att den ekonomiska krisen inleddes, även med avseende på turism och annan tjänsteexport. Samtidigt minskade importen drastiskt, vilket tillfälligt vände handelsbalansen (22) till ett överskott på ungefär 10 % av BNP 2010. Genom den ökande inhemska efterfrågan 2011 har dock importen ökat igen, vilket sammantaget har lett till ett minskat handelsöverskott på 8,2 % av BNP.

(38) I sin prognos för 2012–2017 räknar den isländska statistikmyndigheten med att den gradvisa ekonomiska återhämtningen kommer att fortsätta med en tillväxt på 2,6 % under 2012. En liknande tillväxttakt förväntas under hela prognosperioden. Prognosen påverkas dock av flera osäkerhetsfaktorer. De planerade storskaliga industriinvesteringarna kan ytterligare försenas. Islands betalningsbalans skulle påverkas negativt av en fortsatt lågkonjunktur i de viktigaste handelsländerna, vilket medför lägre tillväxttakt på Island. Om hushållens och företagens skuldbörda inte minskas som beräknat hämmas dessutom den inhemska efterfrågan och ekonomins tillväxtutsikter. Tillväxten kan även hotas av fortsatt instabila priser på grund av valutavolatilitet i samband med att kapitalkontrollerna slopas.

2.5 Finansiell tillsyn och förbättrat regelverk

(39) Efter FME:s inledande arbete med att grunda de nya bankerna och bedöma värdet på nettotillgångarna som fördes över från de gamla bankerna genomförde FME på våren 2009 en granskning av de nya bankerna och deras verksamhetsplaner, finansiella styrka och kapitalkrav inom ramen för ett så kallat sign-off-projekt. Projektet genomfördes med stöd av den internationella managementkonsultfirman Oliver Wyman.

(40) Efter att detta arbete hade avslutats beviljade FME bankerna verksamhetstillstånd på olika villkor. Med tanke på tillgångsportföljernas kvalitet och den förväntade ekonomiska osäkerheten ansågs det vara nödvändigt att ställa högre kapitalkrav på de tre bankerna än de lagstadgade minimikraven. FME fastställde därför 16 % som minsta kapitaltäckningskvot för de tre bankerna, därav minst 12 % primärkapitalkvot. Kraven skulle gälla i minst tre år, såvida de inte omprövades av FME. Även likviditetsvillkoren specificerades: kravet var att tillgängliga likvida medel alltid skulle uppgå till minst 20 % av insättningarna och att kontanter eller motsvarigheter till kontanter skulle uppgå till minst 5 % av insättningarna. Dessutom ställdes krav på andra områden, exempelvis avseende omstrukturering av låneportföljer, riskbedömning, företagsstyrning och ägande. FME införde liknande kapitalkrav för andra finansiella företag.

(41 Inom ramen för det ekonomiska stabiliseringsprogram som utarbetades i samarbete med IMF granskades regleringen av finansiella tjänster och tillsynen för att stärka skyddet mot framtida finanskriser. Regeringen bjöd in Kaarlo Jännäri, finska finansinspektionens före detta generaldirektör, för att bedöma den befintliga regleringen och tillsynen. Jännäri föreslog bland annat att ett nationellt kreditregister skulle inrättas vid FME för att minska kreditriskerna i systemet. I sin rapport föreslog han även att man skulle införa strängare regler och rutiner för stora exponeringar och utlåning samt att man skulle utföra fler inspektioner på plats för att konstatera riktigheten i den externa tillsynen och rapporterna, särskilt när det gäller kreditrisk, likviditetsrisk och valutarisk. Även en översyn och förbättring av systemet för garanti av insättningar rekommenderades, som nära skulle följa utvecklingen i EU.

(42) Regeringen lade därefter fram ett lagförslag för alltinget, som bland annat byggde på Jännäris förslag samt ändringar av EES-lagstiftningen om finansiell verksamhet från 2009 och framåt. Förslaget antogs och trädde i kraft den 1 juli 2010 i form av lag nr 75/2010. Genom den nya lagen infördes omfattande ändringar i lagen om finansiella företag. Flera andra ändringar infördes senare i lagen om finansiella företag samt i regleringen och tillsynen av finansiella tjänster. Dessa ändringar beskrivs närmare i bilagan.

2.6 De största kommande utmaningarna (23)

(43) Trots stora framsteg i återuppbyggnaden av den finansiella sektorn kämpar Island fortfarande med följderna av finans- och valutakrisen från hösten 2008. Finanskrisen har blottat svaga punkter och brister i det finansiella systemet, vilka måste åtgärdas om allmänhetens förtroende ska kunna återupprättas. Det verkar stå klart att Island – liksom många andra länder som har drabbats hårt av finanskrisen – står inför flera utmaningar när det gäller att anpassa de finansiella tjänsternas rättsliga ramar och förutsättningar så att grunden läggs för ett lönsamt och effektivt finansiellt system i framtiden och risken för nya systemchocker minskas så mycket som möjligt.

(44) De närmaste utmaningarna för Islands finansiella företag beror på att bankerna fungerar i en skyddad miljö med kapitalkontroller och en allmän insättningsgaranti. Bankerna måste förbereda sig på de mer exponerade villkor som inträder när kapitalkontrollerna slopas och insättningsgarantierna återgår till ordningen i relevanta EU- eller EES-direktiv (24). De isländska myndigheterna har betonat att nya regler i detta hänseende måste införas med yttersta försiktighet.

(45) En annan stor utmaning är behovet av att ytterligare anpassa regelverket för att främja ett stabilt och effektivt finansiellt system som även överensstämmer med utvecklingen inom EES och internationell rätt (25).

2.7 Konkurrenssituationen inom Islands finanssektor

(46) Enligt den senaste informationen från de isländska myndigheterna (26) har konkurrensen på finansmarknaden förändrats radikalt sedan bankkollapsen. Antalet finansiella företag har minskat. Flera sparbanker, affärsbanker och specialiserade långivare håller antingen på att avvecklas eller har slagits samman med andra företag (27). Antalet finansiella företag minskar fortfarande, senast genom sammanslagningarna av Landsbankinn och SpKef i mars 2011, av Íslandsbanki och Byr i december 2011 och sammanslagningen av Landsbankinn och Svarfdaelir Savings Bank, som godkändes av övervakningsmyndigheten den 20 juni 2012. Genom det minskade antalet finansiella företag och genom att större banker tar över insättningar från banker som lägger ned verksamheten har koncentrationen på den inhemska marknaden ökat. De nya bankernas sammantagna närvaro på EES finansmarknader är å andra sidan mycket mindre än föregångarnas, eftersom den internationella bankverksamheten har upphört.

(47) Den inhemska marknaden har dessutom krympt betydligt, eftersom vissa undermarknader har försvunnit eller minskat i omfattning. Att aktiemarknaden nästan har försvunnit och kapitalkontroller har införts har minskat verksamheten på aktie- och valutamarknaderna och lett till begränsade investeringsmöjligheter. Efterfrågan på kredit är låg, eftersom investeringarna i ekonomin är rekordlåga och hushållen och företagen i allmänhet är högbelånade. Sedan kollapsen har företagen fokuserat på interna problem samt på att omstrukturera sina låneportföljer och vissa av sina stora företagskunder.

(48) Före finanskrisen stod sparbankerna tillsammans för en marknadsandel på ungefär 20–25 % av insättningarna. Denna andel har nu krympt till ungefär 2–4 %. De marknadsandelar som de sparbanker och affärsbanker som lämnar marknaden har förlorat har tagits över av de tre stora affärsbankerna Arion Bank, Íslandsbanki och Landsbanki. Tillsammans står de tre stora bankerna nu för ungefär 90–95 % av marknaden i stället för tidigare 60–75 %. Landsbankinns marknadsandel är marginellt störst. Utöver de tio regionala sparbankerna, som för närvarande står för ungefär 2-4 % av marknaden, är den enda ytterligare marknadsaktören den omstrukturerade MP Bank (28), vars marknadsandel är ungefär 1–5 %.

(49) Den isländska finansmarknaden är därmed klart oligopolistisk. De tre största bolagen skulle tillsammans kunna uppnå en dominerande ställning på marknaden. Enligt den isländska konkurrensmyndigheten, som övervakningsmyndigheten hade rådfrågat om konkurrenssituationen på Island och om möjliga åtgärder, finns betydande hinder för inträde på den isländska bankmarknaden, vilket påverkar konkurrensen negativt. Det kan även vara svårt för kunderna att byta bank. De isländska myndigheterna har dessutom medgett att valutariskerna knutna till Islands lilla och icke handlade valuta, den isländska kronan, ytterligare har begränsat konkurrensen och avskräckt utländska banker och företag från att gå in på den isländska marknaden.

(50) Den isländska konkurrensmyndigheten har på senare tid inriktat sig på en specifik fråga som rör it-infrastrukturen för bankernas verksamhet och deras samarbete i detta avseende, vilket står i samband med finansinstitutens gemensamt ägda it-tjänstleverantör Reiknistofa bankanna (de isländska bankernas datacentral, nedan kallad RB). Denna fråga är relevant för bedömningen av omstruktureringsstödet och var en av de frågor som övervakningsmyndigheten diskuterade med de isländska myndigheterna och bankerna.

(510 RB ägs gemensamt av de tre stora isländska bankerna, två sparbanker, den isländska sparbanksföreningen och de tre viktigaste betalkortsföretagen på Island. Landsbankinn äger 36,84 % av aktierna i RB, Íslandsbanki äger 29,48 % och Arion Bank 18,7 %. Tillsammans äger därmed de tre affärsbankerna 85,02 % av aktierna i RB. RB:s kunder är ägarna, Islands centralbank och andra finansinstitut samt andra företag av allmänt intresse. Bankerna har ett omfattande samarbete på området, eftersom RB har byggt upp systemet för clearing och avräkning på Island. Det erbjuder även ett antal centrala banklösningar som gemensamt används av en majoritet av de isländska bankerna. RB driver dessutom ett system för e-fakturering och e-betalning för företag och privatkunder.

(52) Enligt den isländska konkurrensmyndigheten har kollapsen 2008 gjort de mindre bankerna och sparbankerna särskilt sårbara. För mindre finansiella företag var de nödvändiga it-tjänsterna av central betydelse, eftersom de kan betraktas som ett av hindren för inträde för nya marknadsaktörer. RB har i stor utsträckning levererat plattformen för it-tjänster till de större finansiella företagen, medan Teris har levererat den till sparbankerna och de mindre marknadsaktörerna. Genom att många mindre finansiella företag under senare år har upphört med verksamheten har Teris förlorat en stor del av sina inkomster, vilket ledde till att vissa av dess it-lösningar i januari 2012 såldes till RB. Enligt RB och Teris var ett syfte med transaktionen att även fortsättningsvis garantera tillgången på it-tjänster för mindre finansiella företag.

(53) Den isländska konkurrensmyndigheten har utrett två ärenden som rör RB. För det första om bankernas och andra finansiella företags samägande och samarbete i RB ska betraktas som en överträdelse av förbudet mot begränsande åtgärder enligt artikel 10 i Islands konkurrenslag. För det andra bedömde konkurrensmyndigheten om RB:s köp av Teris huvudtillgångar var förenligt med fusionsbestämmelserna i samma lag. I maj 2012 avslutades dock båda ärendena genom en uppgörelse mellan RB och ägarna, å ena sidan, och konkurrensmyndigheten, å den andra (29).

(54) Utöver dessa frågor, som direkt rör den isländska finansmarknaden, har den isländska konkurrensmyndigheten särskilt pekat på behovet av att rörelsedrivande företag säljs och omstruktureras utan onödiga dröjsmål (30). Många rörelsedrivande företag har tagits över av bankerna (som är fordringsägare i dessa företag) på grund av att de har kommit på obestånd efter den ekonomiska kraschen 2008. Enligt konkurrensmyndigheten kan det leda till en intressekonflikt när bankerna erbjuder finansiella tjänster till företag och samtidigt äger företagen. Enligt konkurrensmyndigheten är bankernas direkta och indirekta ägande (31) det vanligaste och farligaste konkurrensproblemet i finanskrisens efterdyningar, eftersom detta berör nästan alla företag och branscher på Island. Konkurrensmyndigheten anser att en snabbare omstrukturering av företagen skulle öka konkurrensen på finansmarknaden. När bankernas medverkan i omstruktureringen av deras egna företagskunder har varit underkastad anmälningsskyldighet inom ramen för den nationella koncentrationskontrollen har konkurrensmyndigheten i detta hänseende ofta uppställt villkor för bankernas ägande. En övergripande lösning på problemet tycks dock vara svår att nå, eftersom det i huvudsak är knutet till den isländska affärssektorns höga skuldsättningsgrad.

(55) De tre affärsbankerna Arion Bank, Íslandsbanki och Landsbankinn har alla framhållit för övervakningsmyndigheten att inga större förändringar, som skulle kunna ge anledning till oro, har ägt rum i konkurrensförhållandena på den isländska finansmarknaden sedan hösten 2008. Effektiv konkurrens anses råda på marknaden, utan tecken på hemlig samverkan mellan de tre största aktörerna. När den isländska konkurrensmyndigheten granskade konkurrensförhållandena på marknaden hade den förbisett vissa nyckelfaktorer. Utländska banker har, även om de inte är närvarande på Island, under lång tid aktivt konkurrerat och konkurrerar fortfarande med de isländska bankerna inom företagslån och andra finansiella tjänster till de största kunderna, exempelvis företag med exportverksamhet (fiskerier, energiintensiva branscher osv.) samt statlig och kommunal verksamhet.

(56) Denna uppfattning strider dock mot de isländska myndigheternas åsikt, som anges i den rapport från ministern för ekonomiska frågor till alltinget som nämndes tidigare, och mot den isländska konkurrensmyndighetens åsikter. Dessutom har Arion Bank, vilket beskrivs närmare i det följande, trots vissa förbehåll när det gäller analysen av konkurrensförhållandena beslutat att göra vissa åtaganden för att begränsa snedvridningen av konkurrensen i samband med de berörda stödåtgärderna. Dessa åtaganden beskrivs i bilagan.

3. BESKRIVNING AV ÅTGÄRDERNA

3.1 Stödmottagaren

(57) I likhet med de två andra stora isländska affärsbankerna kollapsade Kaupthing Bank som sagt 2008. För att trygga den inhemska banksektorns fortsatta existens vidtog de isländska myndigheterna vissa åtgärder för att återupprätta vissa verksamheter i (gamla) Kaupthing Bank hf, bland annat grundandet och kapitaliseringen av nya Kaupthing Bank hf (numera omdöpt till Arion Bank).

3.1.1 Kaupthing Bank

(58) Före finanskrisen 2008 var Kaupthing Bank den största banken på Island. I slutet av 2007 uppgick dess balansräkning till 5 347 miljarder isländska kronor (58,3 miljarder euro). Kaupthing var huvudsakligen en nordeuropeisk bank med verksamhet i 13 länder. Kaupthing erbjöd integrerade finansiella tjänster till företag, institutionella investerare och enskilda personer, uppdelade i fem affärsområden: företags- och privatkunder, kapitalmarknader, finansavdelning, investment banking samt kapitalförvaltning och private banking. Dessutom hade banken ett nät av bankkontor på Island, där den hade sitt huvudkontor, och i mindre omfattning i Norge och Sverige. Kaupthing hade banklicenser genom dotterbolag i Danmark, Sverige, Luxemburg och Storbritannien samt filialer i Finland, Norge och på Isle of Man. Kaupthings största dotterbolag var Kaupthing Singer & Friedlander (Förenade kungariket) och FIH Erhvervsbank (Danmark), men banken hade 16 andra dotterbolag och filialer i olika länder i Europa, Nordamerika, Asien och Mellanöstern. I slutet av 2007 hade banken 3 334 anställda. Bankens aktier var noterade på OMX Nordic Exchange i Reykjavík och i Stockholm.

3.1.2 Arion Bank

(59) Kaupthings efterföljare, Arion Bank, är en isländsk bank som erbjuder allmänna finansiella tjänster åt företag, institutionella investerare och privatpersoner. Banken vill vara en relationsbank inriktad på storföretag och personer som efterfrågar ett brett utbud av finansiella lösningar.

(60) Arion Bank Group består av moderbolaget och åtta huvudsakliga dotterbolag som är en viktig del av bankens verksamhet (32).

(61) I samband med den nyligen genomförda och pågående omstruktureringen av bankens låneportfölj har den tagit över tillgångar som kategoriseras som öronmärkta för försäljning eller, om återvinningen inte är avslutad, som tillfällig verksamhet. Banken hävdar att den försöker sälja sådana tillgångar utan onödiga dröjsmål (33).

(62) Banken har andra viktiga aktieinnehav i Auðkenni (ett holdingbolag som förvaltar säkerhetsnycklar till internetbanker; 20 %) och Reiknistofa bankanna (de isländska bankernas datacentral, RB; 18,05 %). Arion Bank har lagt ned, eller är på väg att lägga ned, totalt 15 företag där banken har haft aktiekapital. Dessa företag kommer antingen att avvecklas eller saknar tillgångar eller verksamhet.

(63) De viktigaste bankprodukterna delas upp i fyra kategorier: kapitalförvaltning, investment banking, företagskunder och privatkunder, enligt följande översikt.

Kapitalförvaltning

(64) Denna division består av försäljning och tjänster, private banking och institutionell kapitalförvaltning. Bankens dotterbolag, Stefnir Asset Management Company, har hand om fondförvaltningsverksamheten och Arion Bank Asset Management är huvudfonddistributör. Divisionen är en ledande aktör på den isländska marknaden. Dess kapital, som förvaltas i Arion Bank och dess dotterbolag, uppgick i slutet av 2011 till mer än 659 miljarder isländska kronor.

(65) Divisionen är ansvarig för kapitalförvaltning för sina kunders räkning, bland annat institutionella investerare, bolag, kunder med stor nettoförmögenhet och icke-professionella investerare. Dess kunder har olika investeringsmål och den har ett brett utbud av tjänster. Utöver olika värdepappersfonder, alternativa investeringsfonder och pensionssystem erbjuder divisionen skräddarsydda strategier för tillgångsallokering och diskretionär förvaltning (managed accounts). Divisionen erbjuder även fonder från andra ledande globala fondförvaltningsbolag.

Investment banking

(66) Divisionen för investment banking erbjuder olika typer av tjänster till företagskunder genom sina fyra huvudproduktområden: — Rådgivning om fusioner och företagsförvärv — Kapitalmarknadstransaktioner — Förvärvs- och lånefinansiering — Kapitalinvesteringar

(67) Divisionen ska kombinera rådgivning med bankens finansieringsmöjligheter och erbjuda en integrerad lösning för kunderna i nära samarbete med bankens övriga divisioner, särskilt för kapitalmarknader och företagskunder.

Företagskunder

(68) Divisionen för företagskunder är organiserad i sju avdelningar: företagslån, specialiserade lån, rättsliga frågor och dokumentation, portföljförvaltning, företagstjänster, indrivning och factoring. Divisionen erbjuder en rad finansieringstjänster och produkter för sina företagskunder, vilka är medelstora till stora företag. Divisionens huvudmål är långsiktiga relationer med kunderna samt skräddarsydda lösningar och kundanpassade tjänster.

(69) Arion Bank anser att den går i bräschen för att lösa företagens skuldproblem och att den har gjort stora framsteg med omstruktureringen av företagen. Divisionens indrivningsenhet är ansvarig för bankens skuldindrivning, dvs. omstruktureringen av företag med betalningssvårigheter. Arbetet har gjort stora framsteg och är nästan avslutat.

Privatkunder

(70) Divisionen för privatkunder har 30 % av marknaden på Island. Den har 24 filialer på Island och över 100 000 kunder. Filialerna har ett brett utbud av tjänster, bland annat rådgivning om insättningar och lån, betalkort, pensionssparande, försäkring, fonder och värdepapper.

(71) Nätverket av filialer är uppdelat i sju grupper, var och en med sin egen chef. Mindre filialer dra fördel av styrkan hos de större enheterna i varje grupp. Större verkställande befogenheter och ansvar förs över till filialerna och kommer därmed närmare kunderna. Enligt banken bidrar denna ordning till att samordna rutinerna och till fullo utnyttja sakkunskapen i filialerna. Fyra av dessa chefer är baserade i Reykjavíkområdet och tre i större stadsområden. Denna struktur ska stärka banden mellan filialerna i samma del av landet.

Indikationer på marknadsandelar

(72) Enligt Arion Banks är dess marknadsandel av insättningarna, baserat på de isländska bankernas och sparbankernas årsrapporter, [> 30] % eller något mindre än andelarna för Landsbankinn ([> 30 %]) och Íslandsbanki ([> 30 %]). Andra marknadsaktörer av endast mindre betydelse är MP Bank ([< 5 %]) och sparbankerna (tillsammans [< 5 %]).

(73) Arion Banks andel av kundlånen är ungefär [15–25] % eller nästan samma som för Íslandsbanki och något lägre än för Landsbankinn. Bostadsfinansieringsfonden har den största andelen på denna marknad, [> 25] %. När pensionsfonderna räknas samman har även de en stor andel av denna marknad eller [5–10] %, medan andelarna för andra marknadsaktörer är obetydliga.

(74) Arion Banks marknadsandel av handeln på den isländska börsen mätt i omsättning under de första 14 veckorna 2012 var [10–20] %. Andelarna för var och en av de övriga affärsbankerna, Íslandsbanki, Landsbankinn och MP Bank, var [20–25] %.

3.2 Jämförelse mellan den gamla och den nya banken

(75) Den vägledande jämförelsen av nyckelindikatorer i den gamla och den nya bankens balansräkningar i tabell 1 visar den stora skillnaden mellan de båda verksamheternas storlek och omfattning. (34) Summan av Arion Banks tillgångar i slutet av 2009 var endast 11,5 % av Kaupthing Banks tillgångar i mitten av 2008. Låneportföljen är den enskilt största tillgångskategorin. Balansräkningen för Kaupthing Banks låneportfölj var i slutet av juni 2008 4 169 miljarder isländska kronor jämfört med Arion Banks låneportfölj på 358 miljarder isländska kronor i slutet av 2009, 8,6 % av Kaupthings balansräkning. Det har även skett en betydande förändring i värdepappersinnehavet mellan Arion Bank och Kaupthing Bank. Andelen aktier och derivat har minskat med 96–100 %. Minskningen är mindre för obligationer, eftersom Arion Banks obligationsinnehav uppgick till 25,7 % av Kaupthing Banks innehav. Tabell 1 Jämförelse av Arion Banks och Kaupthing Banks balansräkningar, belopp i miljarder isländska kronor Kaupthing 30.6.2008 Arion 31.12.2009 Arion i % av Kaupthing Summa tillgångar 6 603 757 11,5 — Lån och fordringar mot kunder 4 169 358 8,6 — Obligationer och skuldebrev 676 173 25,7 — Aktier och egetkapitalinstrument 172 7 4,1 Summa skulder 6 166 667 10,8 — Insättningar 1 848 495 26,8 Totalt eget kapital 438 90 20,6

(76) De båda bankernas resultaträkningar uppvisar en liknande skillnad i storlek och omfattning. Vid en jämförelse mellan Arion Bank 2009 och Kaupthing Bank 2007 uppgick Arion Banks räntenetto till 15,2 % av Kaupthings räntenetto. Arions nettointäkter på avgifter och provisioner var 10,7 % av Kaupthings. Arion Bank hade 1 057 anställda i slutet av 2009 (inklusive anställda i dotterbolag) jämfört med Kaupthing Banks 3 334 anställda i slutet av 2007. Det totala antalet anställda i Arion var därmed 32 % av motsvarande antal i Kaupthing (35). Vid en jämförelse mellan de båda bankernas isländska verksamheter hade Kaupthing 1 133 anställda för den isländska verksamheten (exklusive anställda i dotterbolag) i slutet av juni 2008, medan Arion Bank hade 952 anställda (exklusive dotterbolag) i slutet av 2009. Tabell 2 Jämförelse av Arion Banks och Kaupthing Banks resultaträkningar, belopp i miljarder isländska kronor Kaupthing 2007 Arion 2009 Arion i % av Kaupthing Räntenetto 80 12 15,2 Nettointäkter på avgifter och provisioner 55 6 10,7 Rörelseresultat 166 50 29,9 Resultat före inkomstskatt 81 15 19,0

3.3 Nationell rättslig grund

(77) Den nationella rättsliga grunden för stödåtgärderna är följande: — Lag nr 125/2008 om behörighet för statliga utbetalningar till följd av exceptionella förhållanden på finansmarknaden osv., normalt kallad krislagen Krislagen gav FME befogenhet att ”i extrema fall” ingripa och överta bolagsstämmornas och styrelsernas befogenheter i finansinstituten samt förfoga över deras tillgångar och skulder. FME gavs även befogenhet att tillsätta likvidationskommittéer för övertagna finansiella företag. Kommittéerna hade bolagsstämmans befogenheter. Vid likvidation prioriteras i lagen insättarnas och insättningsgarantisystemens fordringar. Genom lagen bemyndigades även det isländska finansministeriet att grunda nya banker. Krislagen omfattar ändringar av lagen om finansiella företag, nr 161/2002, lagen om officiell tillsyn av finansiell verksamhet, nr 87/1998, lagen om garanti av insättningar och system för ersättning till investerare, nr 98/1999, och bostadslagen, nr 44/1998. — Lagen om statens tilläggsbudget för 2008 (artikel 4) — Lagen om statsbudget för 2009 (artikel 6)

3.4 Stödåtgärder

(78) De isländska myndigheternas ingripande efter kraschen i Kaupthing Bank har redan beskrivits och analyserades närmare i beslutet att inleda förfarandet. De huvudsakliga ingripandena kan sammanfattas på följande sätt: FME tog kontrollen över Kaupthing den 9 oktober 2008. De inhemska skulderna och (de flesta) inhemska tillgångarna fördes över till nya Kaupthing. Den gamla banken skulle kompenseras för överföringen genom summan av skillnaden mellan tillgångarna och skulderna. Eftersom det visade sig svårt och tidskrävande att fastställa denna skillnad sköt staten till en del av startkapitalet och åtog sig att vid behov bidra med ytterligare kapital. Den kapitaliserade sedan banken, innan ett avtal slutligen ingicks mellan staten och den gamla banken den 1 december 2009, vilket ledde till att statens andel i banken minskades från 100 % till 13 % (36). Enligt övervakningsmyndigheten betecknar detta datum – den 1 december 2009 – starten på den femåriga omstruktureringsperioden, som följaktligen varar fram till den 1 december 2014.

(79) I följande avsnitt beskrivs endast de av statens åtgärder som är av betydelse för bedömningen enligt artikel 61 i EES-avtalet.

3.4.1 Primärkapital

(80) Staten sköt till primärkapital vid två tillfällen – en gång när nya Kaupthing grundades och ytterligare en gång när den fullständigt (och retroaktivt) kapitaliserade banken. Detta följdes av ett avtal med den gamla banken för dess fordringsägares räkning, genom vilket staten behöll 13 % andel i banken.

3.4.1.1 Startkapital

(81) Efter att nya Kaupthing Bank hade grundats i oktober 2008 sköt staten till 775 miljoner isländska kronor (37) (fem miljoner euro) i kontanter som startkapital och åtog sig dessutom att bidra med totalt upp till 75 miljarder isländska kronor som primärriskkapital i utbyte mot samtliga aktier. Den första siffran motsvarar det minsta kapital som enligt isländsk lag krävs för att grunda en bank. Den andra siffran beräknades som 10 % av en första bedömning av storleken på bankens totala riskvägda tillgångar. Anslag till detta belopp ingick formellt i statsbudgeten för 2009 som en avsättning av statliga medel för att hantera de extraordinära förhållandena på finansmarknaderna. Denna avsättning av kapital skulle ge en tillräcklig garanti för bankens funktion fram till dess att problemen knutna till dess definitiva rekapitalisering kunde lösas, bland annat storleken på dess ingående balanser och värderingen av den kompensation som skulle utgå till den gamla banken för de överförda tillgångarna.

3.4.1.2 Kapitaltillskott och kvarstående andel på 13 % som ett led i överenskommelsen med den gamla bankens fordringsägare

(82) Den 20 juli 2009 meddelade den isländska regeringen att den hade ingått ett informellt avtal med likvidationskommittén för Kaupthing om den inledande kapitaliseringen av nya Kaupthing Bank (omdöpt till Arion Bank den 21 november 2009) och grunden för kompensationen mellan de båda parterna. Staten kom villkorligt överens med likvidationskommittén för Kaupthing om att fordringsägarna genom kommittén skulle få möjlighet att teckna en aktiemajoritet i Arion Bank för att underlätta bankens självständiga utveckling. Detta innebar att den gamla banken som ett led i kompensationsavtalet skulle skjuta till större delen av kapitalet till Arion Bank. Om Kaupthing Bank inte fullföljde teckningen av aktier i Arion Bank skulle staten behålla den fulla äganderätten.

(83) Den 14 augusti 2009 meddelade regeringen att den skulle kapitalisera Arion Bank med 72 miljarder isländska kronor i primärkapital i form av statsobligationer, vilket gav banken en kärnkapitalrelation på ungefär 12 %. Statens kapitalisering av Arion Bank verkställdes den 9 oktober 2009, i form av ett tillskott på 71 225 miljoner isländska kronor till banken, med retroaktiv verkan av den 22 oktober 2008, utöver de första 775 miljonerna i kontanter. Statens totala aktiekapital var därmed 72 miljarder isländska kronor. Dessutom uppgick den upplupna räntan på statsobligationerna till 9,2 miljarder isländska kronor.

(84) Den 4 september 2009 meddelade regeringen att slutliga avtal hade ingåtts om kapitaliseringen av Arion Bank och grunden för kompensationen. I linje med det informella avtalet av den 20 juli 2009 innehöll avtalet i huvudsak bestämmelser för två alternativa avtal: kapitalisering med den gamla banken (fordringsägarna) som ägare (avtal om gemensam kapitalisering) eller kapitalisering med staten som ägare (alternativt kapitaliseringsavtal) (38). Enligt det förstnämnda avtalet kunde Kaupthings fordringsägare (genom likvidationskommittén) ta över kontrollen av Arion Bank genom att teckna nytt aktiekapital. Eftersom värdet på de skulder som överfördes till Arion Bank översteg värdet på de överförda tillgångarna skulle Kaupthing betala för det nya aktiekapitalet med den gamla bankens egna tillgångar. Det beräknade kompensationsbeloppet var 38 miljarder isländska kronor, vilket dock regelbundet skulle omvärderas enligt de framtida resultaten för en viss låneportfölj. Staten skulle äga en stamaktieminoritet på 13 % i Arion Bank. För att uppfylla FME:s sign-off-krav på ytterligare 4 % i supplementärkapital skulle staten även bidra till Arion Banks kapital genom ett efterställt lån på 24 miljarder isländska kronor.

(85) Den 1 december 2009 nåddes en uppgörelse mellan staten och Arion Bank, å ena sidan, och Kaupthings likvidationskommitté, å den andra, om de tillgångar och skulder som hade överförts från Kaupthing till den nya banken. Samma dag beslutade Kaupthings likvidationskommitté att utnyttja möjligheten i avtalet om gemensam kapitalisering att ta över 87 % av aktiekapitalet i Arion Bank. Staten skulle behålla resterande 13 % av primärkapitalet.

(86) Kaupthing betalade för förvärvet genom att föra över tillgångar värderade till 66 miljarder isländska kronor till Arion Bank. I detta syfte använde Kaupthing en kombination av kontanter, isländska företagslån och en portfölj av inteckningar och lån till isländska statsrelaterade enheter. Därefter upphävdes statens kapitalisering från den 9 oktober 2009. Arion Bank återlämnade 32,6 miljarder isländska kronor i statsobligationer till staten samt utfärdade ett efterställt skuldebrev på 29,5 miljarder isländska kronor till staten.

(87) Det uppstod komplikationer i samband med kapitaltäckningskravet på 12 % i primärkapital och 4 % i supplementärkapital, eftersom överföringen av icke riskfria tillgångar till Arion Bank medförde en ökning av bankens riskvägda tillgångsbas. Eftersom Arion Bank rekapitaliserades genom en transaktion som medförde en betydande ökning av de riskvägda tillgångarna krävdes mer kapital enligt avtalet om gemensam kapitalisering än enligt den statliga kapitaliseringen, som uteslutande finansierades genom statsobligationer. En större andel av de medel som återlämnades till staten fick därför ta formen av en supplementärförbindelse. Av samma skäl betalade Kaupthing 66 miljarder isländska kronor för 87 % av aktierna i stället för de 62,6 miljarder isländska kronor som ursprungligen planerades (dvs. 87 % av 72 miljarder isländska kronor). Staten betalade 12,2 miljarder isländska kronor för sin andel på 13 % i Arion Bank.

3.4.2 Tillskott av supplementärkapital

(88) Staten gav även den nya banken två efterställda lån för att förbättra dess kapital- och likviditetsställning. Instrument A, bestämt i utländsk valuta, motsvarade vid denna tid 29,5 miljarder isländska kronor. Lånet tog formen av ett kapitalinstrument som lät Arion Bank utfärda efterställda skuldförbindelser utan säkerhet. Instrument B uppgick till 6,5 miljarder isländska kronor och användes av Arion Bank för att betala balanserade vinstmedel (utdelningar) till staten under perioden fram till dess att avtalet om gemensam kapitalisering trädde i kraft. Supplementärinstrumenten från staten byggde på behovet av en stark kapitalstruktur och var i linje med FME:s krav.

(89) Löptiden för instrument A är tio år från och med den 30 december 2009. Det har inbyggda incitament för utträde i form av en höjning av räntan efter fem år. Årsräntan för de första fem åren är 400 punkter över Euribor, men för perioden från fem till tio år är räntan 500 punkter över Euribor. Löptiden för instrument B är densamma, med den skillnaden att räntan under de första tre åren är 300 punkter över Euribor.

3.4.3 Insättningsgaranti

(90) För att uppfylla kraven i Europaparlamentets och rådets direktiv 97/9/EG av den 3 mars 1997 om system för ersättning till investerare (39) och Europaparlamentets och rådets direktiv 94/19/EG av den 30 maj 1994 om system för garanti av insättningar (40) antog Island lag nr 98/1999 om garanti av insättningar och system för ersättning till investerare. Därigenom inrättades en garantifond för insättare och investerare (TIF), som har finansierats genom årsavgifter från bankerna i förhållande till bankens totala insättningar.

(91) För att vid krisens utbrott ytterligare lugna allmänheten och försäkra den om att insättningarna var säkra gav den isländska regeringen som ett led i räddningsåtgärderna på hösten 2008, enligt de isländska myndigheterna, en extra statlig garanti av insättningarna i inhemska affärs- och sparbanker. Denna garanti ingick inte i lag nr 98/1999 om genomförande av direktiv 94/19/EG om garanti av insättningar och direktiv 97/9/EG om ersättning till investerare.

(92) Den isländska regeringen betonade i ett uttalande av den 6 oktober 2008 att den till fullo garanterade de inhemska insättningarna i alla isländska affärs- och sparbanker samt deras filialer. Den nuvarande regeringen upprepade detta uttalande i februari och december 2009. Dessutom hänvisade den isländska regeringen till detta uttalande i en avsiktsförklaring till Internationella valutafonden (vilken offentliggjordes på webbplatserna för ministeriet för ekonomiska frågor och IMF) den 7 april 2010 (något som upprepades i en andra avsiktsförklaring av den 13 september 2010). Enligt skrivelsen (som undertecknades av Islands statsminister, finansminister, minister för ekonomiska frågor och chefen för Islands centralbank) ska insättarna till fullo skyddas. Denna allmänna garanti ska dock gradvis upphävas när den finansiella stabiliteten är säkrad. I avsnittet om statliga garantier i förslaget till budgetlag för 2011 hänvisas i en fotnot dessutom till den isländska regeringens förklaring att insättningarna i isländska banker garanteras av staten (41).

(93) Detta illustreras ytterligare genom ett uttalande av den nuvarande ministern för ekonomiska frågor och före detta finansministern (2009–2011), Steingrímur Sigfússon, vid en debatt i alltinget nyligen om statens kostnader i samband med att Landsbankinn tog över sparbanken SpKef. Enligt ministern måste man i denna fråga komma ihåg statens förklaring från hösten 2008 om att alla insättningar i sparbankerna och affärsbankerna kommer att vara säkra och skyddade. ”Arbetet sedan dess har i samtliga fall utgått från detta (dvs. förklaringen). Det stämmer tyvärr att det här (dvs. betalningarna på grund av SpKef) kommer att bli en av de största räkningarna som direkt betalas av staten som kostnad för att garantera insättningarna för alla invånare i Suðurnes … och alla kunder till SpKef i Västfjordarna samt de västra och nordvästra regionerna … Ingen förväntar sig väl att insättarna i dessa områden ska behandlas annorlunda, så staten hade inte så stort val i denna fråga” (42).

(94) Enligt den isländska regeringen ska den extra garantin av insättningarna slopas före det fullständiga avskaffandet av kapitalkontrollerna, något som enligt de isländska myndigheterna för närvarande beräknas ske i slutet av 2013.

3.4.4 Särskild likviditetsfacilitet

(95) Staten finansierade Arion Bank genom ett tillskott på 72 miljarder isländska kronor i återköpbara statsobligationer i utbyte mot bankens samtliga aktier. Kaupthing Banks beslut att utnyttja möjligheten att köpa 87 % av aktierna i banken innebar dock att majoriteten av dessa obligationer återlämnades till staten. Kaupthing Bank överförde tillgångar till Arion Bank i utbyte mot aktieinnehavet, vilket betydligt minskade bankens innehav av återköpbara tillgångar och hotade dess förmåga att uppfylla tillsynsmyndighetens krav på likviditetsreserver. Med tanke på detta och mot bakgrund av att Kaupthing utnyttjade ovan beskrivna möjlighet gick staten med på att ge Arion Bank ytterligare en likviditetsfacilitet. Likviditetsfaciliteten utformades som ett tillägg till Spronavtalet, som beskrivs nedan.

3.4.5 Spronavtalet

(96) Med stöd av sina befogenheter enligt krislagen tog FME den 21 mars 2009 kontrollen över Reykjavík Savings Bank (Spron) och förde över de flesta av bankens insättningar till Arion Bank. Ett aktiebolag som skulle ägas av Spron grundades för att ta över Sprons tillgångar och samtliga säkerhetsrätter, inklusive alla inteckningar, garantier och liknande rätter knutna till Sprons fordringar. Dotterbolaget, Drómi hf, tog över Sprons förbindelser till Arion Bank för de överförda insättningarna och utfärdade den 22 juni 2009 ett skuldebrev till Arion Bank på 96,7 miljarder isländska kronor. Samtliga Sprons tillgångar användes som säkerhet för skuldebrevet, även dess aktier i Drómi. Parterna har dock ännu inte kunnat enas om den ränta som ska betalas på skuldebrevet (43).

(97) I ett informellt avtal som undertecknades den 17 juli 2009 gick staten med på att hålla Arion Bank skadeslös för värdet på Sprons skuldebrev. Parterna enades vidare om att verka för att skuldebrevet skulle erkännas som säkerhet för finansiering från Islands centralbank.

(98) I en skrivelse till Arion Bank av den 3 september 2009 utvidgade regeringen villkoren för Spronavtalet till att inte endast omfatta möjliga uttag av insättningarna från Spron, för att hålla banken skadeslös för att ha tagit över insättningarna, utan även den likviditet som krävs för att uppfylla FME:s villkor. I skrivelsen lovade regeringen att skjuta till upp till 75 miljarder isländska kronor i statsobligationer om Kaupthing utnyttjade möjligheten att bli majoritetsägare i Arion bank. I den ändrade faciliteten kan andra tillgångar än skuldebrevet från Spron användas som säkerhet på mindre fördelaktiga villkor. Statens åtagande formaliserades senare i ett avtal av den 21 september 2010 om lån av statsobligationer till Arion Bank för användning som säkerhet (44). Faciliteten upphör den 31 december 2014, vilket sammanfaller med förfallodagen för skuldebrevet från Spron. Varje utnyttjande av faciliteten ska uppgå till minst en miljard isländska kronor. Statsobligationerna får endast användas som säkerhet för lån från Islands centralbank för att skaffa likvida medel till Arion Bank (45).

3.5 Omstruktureringsplanen

(99) De isländska myndigheterna lämnade in en omstruktureringsplan för Arion Bank den 31 mars 2011 och en ändring av denna plan den 26 oktober 2011. En uppdaterad omstruktureringsplan lämnades in den 30 april 2012 tillsammans med en femårig verksamhetsplan och en intern kapitalutvärderingsrapport från april 2012. Rapporten lämnades in till FME i april 2012.

(100) I omstruktureringsplanen behandlas de väsentliga frågorna lönsamhet, ansvarsfördelning och begränsning av snedvridningar av konkurrensen. Enligt omstruktureringsplanen har Arion Bank endast verksamhet på Island och ska inrikta sig på traditionella allmänna banktjänster.

3.5.1 Beskrivning av omstruktureringsplanen

(101) De isländska myndigheterna och banken anser att omstruktureringen av Arion Bank kommer att leda till att den åter blir en solid, välfinansierad bank med sunda kapitaltäckningskvoter, så att den kan fortsätta erbjuda kredit till den reala ekonomin. Med utgångspunkt i informationen i omstruktureringsplanen och svaren på övervakningsmyndighetens frågor ska detta uppnås genom följande åtgärder: i) Fastställa den långsiktiga strategin, minska verksamhetens omfattning och begränsa riskexponeringen. ii) Uppnå och upprätthålla en stark kapitalställning och tillfredsställande lönsamhet. iii) Upprätthålla en god likviditetsställning och förbättra finansieringsstrukturen. iv) Omstrukturera låneportföljerna för hushåll och företag. v) Begränsa valutaobalanserna. vi) Rationalisera nätet av filialer och uppnå kostnadseffektivitet.

(102) Innan omstruktureringsplanen för Arion Bank beskrivs i detalj bör det kortfattat anges hur banken ser på åtgärderna i planen mot de svagheter som bidrog till Kaupthings fall. I detta avseende har det betonats att Arion Banks verksamhet visserligen bygger på Kaupthing Banks inhemska verksamhet och tillgångar, men att det ändå är en ny bank, med andra affärsmål och annorlunda ägare, styrelse och ledning än i Kaupthing. Den nuvarande ledningen för Arion Bank har i själva verket meddelat att den inte kan spekulera om några specifika svagheter eller om kollapsen i Kaupthing. När det gäller orsakerna till kollapsen i Kaupthing Bank hänvisar Arion Bank i första hand till rapporten från den särskilda utredningskommission som nämndes tidigare. För det andra påpekas att åtgärder har vidtagits efter kollapsen i Kaupthing för att förstärka infrastrukturen med utgångspunkt i FME:s bedömning av riskhantering och styrning.

(103) Enligt Arion Bank är två av bankens projekt särskilt relevanta som svar på ovannämnda bedömning. För det första, när det gäller stora och förbundna exponeringar har det gjorts gällande att Kaupthing hade en ”formalistisk” inställning till förbundna exponeringar, vilket gjorde att den kunde låna ut mer till förbundna eller närstående parter än den lagliga gränsen på 25 % av riskkapitalet. Genom detta projekt har Arion Bank utvidgat sin definition av förbundna parter och tillämpar i detta hänseende strängare metoder. Arion Banks division för riskhantering har sista ordet vid tvister. Stora exponeringar övervakas och rapporteras ytterst noggrant. Som ett led i kreditgivningen utarbetas en särskild rapport om kreditgivningen leder till stor exponering. Förändringar av den isländska lagstiftningen om finansinstitut efter krisen har på ett genomgripande sätt beskurit bankernas möjligheter att låna ut till närstående parter. Utlåningen till ägare eller nyckelanställda kan inte längre överskrida 1 % av riskkapitalet och kan endast ges mot säkerhet av hög kvalitet.

(104) För det andra sker en hårdare granskning av korsvist ägande och indirekta exponeringar. Kaupthing Bank ska ha ägnat sig åt utlåning mot säkerhet i egna aktier, vilket utan tvivel var riskabelt och möjligen bröt mot den isländska bolagsrätten. Förändringarna av den isländska lagstiftningen gör det numera omöjligt att ägna sig åt utlåning mot säkerhet i egna aktier eller ingå avtal med egna aktier som underliggande risk.

Antaganden i omstruktureringsplanen

(105) Omstruktureringsplanen utarbetas för moderbolaget som ett led i den interna processen för bedömning av kapitalbehov och tar även hänsyn till effekterna av dotterbolag. Planen bygger på en rad allmänna och ekonomiska antaganden, som utgör den ekonomiska grunden för det basscenario och stresscenario som beskrivs nedan.

(106) Planen bygger bland annat på följande antaganden: — Den ekonomiska, rättsliga, politiska och tillsynsrelaterade osäkerheten i bankens verksamhetsmiljö är fortfarande stor och påverkar dess långsiktiga prognoser. Av dessa skäl kommer det inte att ske några större förändringar i bankens verksamhet. — Makroekonomiska antaganden bygger på en prognos som utarbetas av Arion Banks forskningsdivision. Den omfattar följande nyckelvariabler: Tabell 3 Ur den ekonomiska prognosen från Arion Banks forskningsdivision Procentuell förändring från föregående år 2012 2013 2014 BNP-tillväxt 3,0 3,9 3,5 Arbetslöshet 6,2 5,3 4,9 Inflation 5,5 6,1 5,9 Reibor (46) 4,9 5,8 5,6 Libor 0,5 0,5 0,5 Euribor 1,0 1,0 1,0 Löner 9,2 9,7 8,4 ISK valutakursindex (TCW) (47) 4,9 5,0 5,0 — Bankens antaganden rör dessutom bland annat dess marknadsställning, möjligheter och hot, interna data och marknadsutveckling, inklusive så kallade nyckelantaganden (48). — Banken räknar med kontinuerlig tillväxt, främst driven av konsumtion (49). — Konsumtionen kommer även fortsättningsvis att drivas av särskilda åtgärder (pensionsuttag och omräkning av lån i utländsk valuta osv.). Dessutom kommer stigande bostadspriser att bidra till hushållens förmögenhet. Även minskad arbetslöshet kommer att sätta fart på konsumtionen. — Under finanskrisen sedan 2008 har investeringarna som andel av BNP legat under de senaste 50 årens minimivärden, men förväntas gradvis stiga under återstoden av omstruktureringsperioden. — I linje med den prognostiserade investeringsökningen förväntar sig banken att efterfrågan på nya lån kommer att öka och låneportföljen växa under omstruktureringsperioden. — Importen kommer att öka mer än exporten men når en balanserad nivå i slutet av prognosperioden. — Inflationen och räntorna spelar en avgörande roll i bankens verksamhets- och omstruktureringsplan (50). Det antas att inflationen kommer att ligga på en fortsatt hög nivå under prognosperioden. — Banken räknar i genomsnitt med 5 % försvagning av den isländska kronan under prognosperioden. — Arion Bank är skeptisk till strategin med slopade kapitalkontroller och antar att de kommer att finnas kvar under hela prognosperioden (51).

i) Fastställa den långsiktiga strategin, minska verksamhetens omfattning och begränsa riskexponeringen

(107) I och med den snabba omställningen från en nordeuropeisk bank med verksamhet i 13 länder till en bank som endast har verksamhet på Island stod Arion Bank inför många utmaningar, både interna och externa, som banken var tvungen att ta itu med och övervinna. En utmaning var omvärderingen av de överförda tillgångarna från Kaupthing till Arion Bank. Dessutom var banken tvungen att skära ned sin infrastruktur och anpassa sig till den nya ekonomiska situationen, där många företag, privatpersoner och hushåll hade starkt minskade möjligheter att betala av sina skulder.

(108) Många av de talrika utmaningarna för banken stod därmed i direkt samband med omständigheterna vid grundandet. Överföringen av inhemska tillgångar och skulder från Kaupthing till Arion Bank ledde till vissa ogynnsamma riskexponeringar för banken. Genom de brett upplagda insatserna för att anpassa bankens verksamhet till den nya ekonomiska situationen har banken dock mycket framgångrikt lyckats minska sin riskexponering till en kontrollerbar nivå. Inriktningen har legat på följande: — Driva in nödlidande lån (52). — Minska valutaobalansen (53). — Minska kreditkoncentrationen mot stora och förbundna kunder (54). — Höja kapitalnivån (55). — Öka de bundna placeringarna och hitta alternativa finansieringskällor (56). — Minska inflationsrisken på grund av obalans i konsumentprisindex (KPI) (57).

(109) Under 2010 fastställdes bankens långsiktiga strategi. Enligt Arion Bank är dess kundportfölj redan anpassad till bankens mål att bli en relationsbank och man räknar med att denna bankmodell helt kan förverkligas.

(110) Bankens organisationsstruktur har förenklats sedan grundandet (58) och standarder för företagsstyrning har införts, vilket garanterar offentliggörande och insyn samt ökad ansvarighet. Stöddivisionernas roller och funktioner, särskilt när det gäller divisionen för riskhantering, har stärkts. Divisionen är oberoende och centraliserad och är direkt underställd den verkställande direktören. Verkställande direktören och styrelsen är ansvariga för att bestämma och formulera en riskaptit för bankens verksamhet. Riskaptiten omvandlas till gränsvärden och mål för exponering som övervakas av divisionen för riskhantering, som regelbundet rapporterar sina slutsatser till verkställande direktören och styrelsen.

(111) FME beslutade att Arion Bank skulle ta över ansvaret för insättningarna i Reykjavík Savings Bank (Spron). I april 2009 förvärvade banken den regionala Mýrasýsla Savings Bank (SPM), inklusive alla dess tillgångar och vissa skulder, exempelvis insättningar (59). Dessa åtgärder ökade bankens kundantal med 22 000 personer utan att dess befintliga nät av filialer utvidgades.

(112) Den 22 december 2011 förvärvade Arion Bank före detta Kaupthing Mortgages Institutional Investor Fund, KMIIF (numera omdöpt till Arion Bank Mortgages Institutional Investor Fund, AMIIF) (60).

(113) Under 2012 ska fondföretaget Verdis, som är ett helägt dotterbolag till banken, slås samman med banken. […].

ii) Uppnå och upprätthålla en stark kapitalställning och tillfredsställande lönsamhet

(114) Som framgår av tabell 4 har Arion Bank varit vinstgivande sedan starten. Avkastningen på eget kapital ligger på 10,5–16,7 %. Tabell 4 Finansiell översikt för 2009–2011 och prognos för 2012–2014 (Uppgifterna avser moderbolaget. Effekterna av dotterbolag tas upp i övriga inkomster. Belopp i miljoner isländska kronor) 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Räntenetto 14 258 24 440 25 480 […] […] […] Värderingsförändring i lån 9 642 29 722 20 037 […] […] […] Provisionsinkomster 3 914 3 379 4 454 […] […] […] Finansnetto 13 460 – 5 681 1 223 […] […] […] Övriga inkomster 1 713 1 047 4 364 […] […] […] Totala inkomster 42 988 52 908 55 559 […] […] […] Driftkostnader – 13 133 – 14 226 – 15 791 […] […] […] Nedskrivningar – 14 470 – 23 067 – 26 582 […] […] […] Nettointäkter före skatt 15 384 15 614 13 186 […] […] […] Skatter och bankavgift – 2 414 – 2 897 – 2 692 […] […] […] Nettointäkter 12 971 12 717 10 494 […] […] […] Avkastning på eget kapital 16,7 % 13,4 % 10,5 % [10-20] % [5-15] % [5-15] % Räntemarginal … … 3,6 % […] % […] % […] % K/I-tal … … 44,8 % […] % […] % […] %

(115) Under 2009–2011 har irreguljära poster haft en stor inverkan på resultaträkningen, särskilt när det gäller värderingsförändringen i lån. De isländska myndigheterna har lämnat uppgifter om de totala lånen och rabatterna från den gamla banken (61). Det totala nominella värdet på de överförda lånen var 1 230 miljarder isländska kronor och det bokförda värdet 459 miljarder isländska kronor. Den totala rabatten var därmed ungefär 771 miljarder isländska kronor. När omständigheterna har medgett har lånen omvärderats, vilket har lett till en värderingsförändring i lånen (se tabell 4) (62). Under återstoden av omstruktureringsperioden räknar man dock med en obetydlig värderingsförändring. Bankens lönsamhet kommer därmed inte längre att vara beroende av denna irreguljära post.

(116) Som villkor för att bevilja verksamhetstillstånd till Arion Bank fastställde FME kapitalkravet 12 % för primärkapitalet och 16 % för det totala kapitalet (kapitaltäckningsgraden). Bankens kapitalpolicy är att upprätthålla en stark kapitalbas för att stödja verksamhetens utveckling och uppfylla lagstadgade kapitalkrav, även vid stress. Bankens långsiktiga kapitalplanering bygger för närvarande på det lägsta riktmärket […] % för primärkapital och en total kapitaltäckningsgrad på […] %. Bankens kapitalställning har gradvis stärkts 2009–2011 och har överskridit både FME:s kapitalkrav och bankens interna mål. I slutet av 2011 var bankens kapitaltäckningsgrad 20,5 %, med en kapitaltäckningskvot för primärkapital på 15,7 %. Tabell 5 Kapitaltäckningskvoter vid årsslut för 2009–2011 och prognos för 2012–2014 (Uppgifterna avser moderbolaget. Effekterna av dotterbolag tas upp i övriga inkomster. Belopp i miljoner isländska kronor) 2009 2010 2011 2012 2013 2014 Primärkapital 88 302 98 715 106 459 […] […] […] Supplementärkapital 29 543 26 257 32 105 […] […] […] Totalt kapital 117 845 124 972 138 564 […] […] […] Riskvägda tillgångar 685 702 678 563 675 998 […] […] […] Primärkapitaltäckningskvot 12,9 % 14,5 % 15,7 % [15-20] % [15-20] % [15-20] % Kapitaltäckningskvot 17,2 % 18,4 % 20,5 % [20-25] % [20-25] % [20-25] %

(117) Enligt den interna kapitalutvärderingsrapporten från april 2012 bedömer banken att ett kapital på […] miljarder isländska kronor krävs för att täcka dess riskexponering. Banken har en kapitalbas på […] miljarder isländska kronor och har därför en kapitalbuffert på […] miljarder isländska kronor. Med utgångspunkt i nuvarande riskvägda belopp innebär detta en kapitaltäckningskvot på […] %.

(118) Arion Bank har haft som policy att avstå från att betala utdelning fram till 2013. Denna policy kommer endast att ändras i samråd med FME och endast om Arion Bank och FME tillsammans avgör att det har skett en varaktig vändning i den isländska ekonomin.

iii) Upprätthålla en solid likviditetsställning och förbättra finansieringsstrukturen

(119) När det gäller likviditet kräver FME att banken har en likviditetsreserv med säkerhet på minst 20 % av insättningarna samt en kassareserv på 5 % av de insättningar som kan tas ut direkt. Dessutom fastställer Islands centralbank regler för kreditinstitutens likviditet (63), enligt vilka kreditinstitutens likvida tillgångar och skulder klassificeras enligt typ och löptid och viktas enligt risk. Kreditinstituten ska ha likvida tillgångar som överstiger skulderna inom en månad och efter en månad och upp till tre månader. I reglerna förskrivs även ett stresstest då en rabatt tillämpas på olika kapitalposter, men där det å ena sidan antas att alla förbindelser ska betalas vid löptidens slut, och å andra sidan att en del av övriga förbindelser, exempelvis insättningar, ska betalas med kort eller inget varsel.

(120) Bankens likviditetskvot för 2011–2012 anges i nedanstående diagram. Det framgår tydligt att banken har upprätthållit en solid likviditetsställning, som överträffar FME:s krav både när det gäller kassakvot och det allmännare kravet på säkerhet. Enligt bankens planer för 2012–2014 kommer den att behålla en kassakvot på […] – […] % och en likviditetskvot på […] – […] %. Banken har även iakttagit den isländska centralbankens likviditetsregler, eftersom dess likviditetskvot (mer än en och upp till tre månader) vid årsslut 2009–2011 har legat i intervallet 1,5–2,1. Diagram 1 Arion Banks likviditetskvoter 2011–2012 [ Diagram med Arion Banks likviditetskvoter enligt FME:s regler Värdena offentliggörs inte på grund av sekretessregler]

(121) Även om likviditetskraven i Basel III ännu inte är obligatoriska har Arion Bank frivilligt börjat övervaka likviditetstäckningskvoten (64) enligt dessa regler. I slutet av 2011 var dess likviditetstäckningskvot […] %.

(122) Arion Bank är i hög grad insättningsfinansierad, men åtgärder har vidtagits för att diversifiera finansieringen genom emittering av säkerställda obligationer. I november 2011 gavs Arion Bank tillstånd av FME att emittera lagstadgade säkerställda obligationer. I februari 2012 slutfördes ett program för säkerställda obligationer på en miljard euro. Medlen ska användas för att finansiera Arion Banks hypoteksutlåning. I slutet av 2011 köpte som nämnts Arion Bank fonden KMIIF, tog över det utelöpande beloppet 127 miljarder isländska kronor i säkerställda obligationer och fortsatte verksamheten som emittent av säkerställda obligationer. Enligt banken kommer utgivningen av säkerställda obligationer på de inhemska marknaderna att tillgodose bankens refinansieringsbehov och finansieringen av nya lån under perioden 2012-2016.

iv) Omstrukturera låneportföljerna för hushåll och företag

(123) En av de viktigaste uppgifterna för den isländska finanssektorn var att omstrukturera hushållens och företagens skulder. Detta är en komplicerad och känslig fråga med flera finansiella, ekonomiska och etiska aspekter.

(124) Enligt Arion Bank har omstruktureringen av låneportföljen haft hög prioritet. Banken anser att den har gått i bräschen för att lösa företagens och hushållens skuldproblem och att den har gjort stora framsteg i detta avseende. En indrivningsenhet för företag inrättades i banken 2009 och kapitalförvaltningsbolag grundades för att förvalta utmätta tillgångar. Banken har infört en rad kundanpassade lösningar för att hjälpa hushåll och enskilda personer att hantera sina skulder.

(125) Bankens skuldindrivningsförfarande har inletts för företagskunder som inte har kunnat uppfylla sina skyldigheter. Målet är att göra konkursmässiga företag till solventa företag med sund balansräkning, vilket gör att de kan fortsätta verksamheten och bidra till ekonomins utveckling. I slutet av 2011 hade bankens indrivningsprogram för företag inletts för 986 företag. I 871 fall hade förfarandet slutförts. Enligt banken ska omstruktureringen av företagens skulder vara i stort sett avslutad i slutet av 2012.

(126) När det gäller omstruktureringen av hushållens skulder har mer än 14 000 privatkunder utnyttjat bankens skuldlösningspaket, bland annat ett särskilt skuldsaneringsprogram. I slutet av 2010 hade banken även inrättat en särskild skuldrådgivningstjänst för privatkunder. Med tanke på det stora antalet svåra skuldindrivningsärenden anser banken att denna åtgärd var viktig. Banken planerar att avsluta sin omstrukturering av hushållens skulder 2012.

(127) Målet med skuldindrivningsprogrammen är att förbättra tillgångarnas kvalitet. Andelen nödlidande lån har minskat från 37 % i slutet av 2010 till 13 % i slutet av 2011. I slutet av 2011 kategoriserades 56 % av lånen i låneportföljen som icke nödlidande (performing), 18 % stod ”under bevakning”, 13 % var problematiska (sub-performing) och 13 % nödlidande.

v) Begränsa valutaobalanserna

(128) Valutalån i låneportföljen delas upp i ”FX/FX-lån” och ”FX/ISK-lån”. FX/FX-lån är lån där kunderna genererar inkomster i utländsk valuta, men FX/ISK-lån är lån i utländsk valuta där kunderna genererar inkomster i isländska kronor. Bankens valutaobalans beror huvudsakligen på FX/ISK-lånen. Under 2010 och 2011 har banken lyckats minska sin valutaobalans. Obalansen kommer att fortsätta minska under 2012 genom redenominering av privatpersoners valutalån till isländska kronor samt åtgärder för att få företag med begränsade inkomster i utländsk valuta att redenominera sina lån till isländska kronor. Det finns fortfarande en rättslig osäkerhet kring valutalånen, men banken vill minska valutaobalansen så att den i slutet av 2012 uppfyller den isländska centralbankens krav.

vi) Rationalisera nätet av filialer och uppnå kostnadseffektivitet

(129) Enligt Arion Bank är den isländska marknaden ”övermättad” på banker i jämförelse med liknande ekonomier. Bankerna blir tvungna att skära ned kostnaderna för att förbli konkurrenskraftiga. Arion Bank har inriktat sig på att kontrollera sina kostnader och anser att den har gått i bräschen för den absolut nödvändiga rationaliseringen inom finanssektorn.

(130) Arion Bank har stramat upp verksamheten genom att minska antalet anställda och rationalisera nätet av filialer. I mars 2011 avslutades rationaliseringen av filialerna genom sammanslagningen av tre filialer i Reykjavíkområdet. Totalt 15 filialer har stängts. Det kvarvarande nätet av 24 filialer är enligt banken kostnadseffektivt men samtidigt starkt inriktat på kundernas behov. I samband med dessa förändringar har banken under 2011 minskat sin personalstyrka med ungefär 10 %. Kostnadskontrollen har varit omfattande. Redan 2011 har K/I-talet minskats till 45 % på moderbolagets nivå och kommer att förbättras ytterligare något 2012–2014, ned till […] %.

3.5.2 Möjligheterna att uppnå lönsamhet i ett basscenario respektive i ett stresscenario

(131) I omstruktureringsplanen har ett stresscenario lämnats in för Arion Bank med hänvisning till den interna kapitalutvärderingsrapporten. Där undersöks bankens möjligheter att uppnå långsiktig lönsamhet inom ramen för olika scenarier och riskexponeringar.

3.5.2.1 Basscenariot

(132) Omstruktureringsplanen som den har beskrivits ovan, inklusive de underliggande antagandena, utgör basscenariot.

3.5.2.2 Stresscenariot

(133) I omstruktureringsplanen ingår ett stresscenario där basfallet prövas under förutsättningar som råder under en långvarig djup recession, baserat på riktlinjer från FME. Målet med stresstestet är att undersöka hur bankens intäkter, kreditförluster, kapitalkrav, tillgängligt kapital/tillgängliga kapitalbuffertar och likviditetsställning skulle utvecklas under stressade ekonomiska förhållanden. Skillnaden är att antagandena i scenariot med långvarig djup recession för 2009 nu är antaganden för 2012 och så vidare. Antagandena sammanfattas i tabell 6. Tabell 6 Huvudantaganden i scenario med långvarig djup recession (65) (%) 2012 2013 2014 BNP-tillväxt – 16,0 – 3,9 – 2,8 Arbetslöshet 10,6 16,6 16,9 Inflation 9,7 0,1 0,3 Reibor 10,0 7,0 8,0

(134) Stresscenariot är utformat mot bakgrund av osannolika men potentiellt rimliga förändringar i bankens ekonomiska miljö. Bankens lönsamhet påverkas med säkerhet negativt av de hårda förhållanden som råder i scenariot med långvarig djup recession, eftersom dess avkastning på eget kapital kraftigt kommer att minska (66). Den kommer ändå att göra en liten vinst, och eftersom bankens låneportfölj och riskvägda tillgångar samtidigt kommer att minska blir inte dess kapitalställning negativt påverkad (67). Även bankens likviditetsställning skulle hålla sig långt över minimikraven.

(135) Den interna kapitalutvärderingsrapporten bygger på finansiella uppgifter från den 31 december 2011. Dess främsta slutsats är att banken behöver ett kapital på […] miljarder isländska kronor för att täcka sin riskexponering, baserat på första och andra pelaren. Sexton procent av de riskvägda tillgångarna motsvarar […] miljarder isländska kronor. Bankens kapitalbas är […] miljarder isländska kronor. Därför har den en kapitalbuffert på […] miljarder isländska kronor. I kapitalbedömningen beaktas stressrelaterade faktorer, bland annat inverkan på bankens låneportfölj. Enligt rapporten inriktar sig bankens division för riskhantering på att identifiera, bedöma och mäta alla större risker som banken står inför. Riskerna grupperas i fyra klasser: kreditrisk (inklusive koncentrationsrisk), marknadsrisk, operativ risk och övriga risker (inklusive likviditetsrisk, företagsrisk samt politisk och rättslig risk). I tabell 7 anges de riskfaktorer som tas upp i kapitalbedömningen. Tabell 7 Kapitalbedömningens resultat, belopp i miljarder isländska kronor Bedömning 31.12.2011 Kapitalkrav (första pelaren) […] Koncentration till ett enda namn […] Koncentration till sektor […] Ränterisk i övrig verksamhet […] Valutarisk klass C, D, E […] Skattemyndigheter […] Värderingsrisk – onoterade stamaktier […] Värderingsrisk – låneportfölj […] Andra pelaren – Kapitalbedömning […] Total bedömning av kapitalbehov (pelare I + II) […] 16 % av de riskvägda tillgångarna […] Total kapitalbas […] Kapitalbuffert […]

(136) Enligt rapporten har visserligen stora framsteg gjorts för att minska den stora obalansen mellan utlåning till kunder bestämd i utländsk valuta och inlåning bestämd i isländska kronor, men mycket återstår att göra för att eliminera den kvarvarande obalansen 2012. I slutet av 2011 översteg obalanserna fortfarande den lagliga gränsen, vilket krävde dispens från Islands centralbank. Bankens strategi för att minska valutaobalansen är å ena sidan en systemisk redenominering av valutalån till isländska kronor för kunder med inkomster i isländska kronor, och å andra sidan säkring av valutaobalanser genom avtal med Islands centralbank och genom valutasvappar med isländska kunder.

(137) Likviditetsrisken är en av bankens största riskfaktorer. Detta beror på att löptiden för utlåningen överskrider löptiden för inlåningen. Bankens strategi är att noggrant övervaka sin likviditetsställning och förlänga löptiden på skuldsidan, genom noggrann analys av inlåningens stabilitet (68) och diversifiering av finansieringen. Enligt bankens interna krav ska likviditetskvoten med säkerhet inte understiga […] % av inlåningen och den minsta kassakvoten ska vara […] % eller något över FME:s krav, dvs. 20 % för likviditetskvoten med säkerhet och 5 % för kassakvoten. Som framgår av diagram 1 har banken legat långt över FME:s och sina egna riktmärken. Genom en analys av inlåningsbasen, där inlåningen klassificeras i sju grupper enligt stabilitet, har banken stresstestat sin likviditet. Under förutsättning att kapitalkontrollerna omedelbart slopas skulle bankens likviditetskvot med säkerhet […]. Kassakvoten skulle […]. Banken har dock utarbetat beredskapsplaner för att hantera en möjlig finansieringskris, och skulle bland annat […].

3.5.3 Exitstrategi/återbetalning till staten

(138) Som sagt har tillskottet av supplementärkapital tio års löptid från den 30 december 2009. När det gäller ersättningen finns en inbyggd klausul om höjning av räntan efter fem år (det vill säga 2014), från 400 punkter till 500 punkter över Euribor. Enligt de isländska myndigheterna bör denna höjning fungera som ett incitament för banken att betala tillbaka kapitalet från denna tidpunkt.

(139) Den andel på 13 % av aktieinnehavet som staten har behållit i Arion Bank förvaltas av Icelandic State Financial Investments (Isfi) (69). Enligt statsbudgeten för 2012 har staten fått tillstånd att sälja sina nuvarande andelar i sparbankerna, men inget beslut har ännu fattats om försäljning av statliga innehav i de tre stora affärsbankerna. Ansvariga ministrar har dock tillsatt en arbetsgrupp som ska utreda möjliga sätt att göra sig av med aktieinnehaven i affärsbankerna. Regeringen har låtit förstå att den visserligen inte har för avsikt att minska statens innehav i Landsbankinn under två tredjedelar av bankens aktiekapital, men att andelarna i Arion Bank och Íslandsbanki snart skulle kunna erbjudas till försäljning eller säljas tillsammans med bankerna i sin helhet om deras majoritetsägare beslutar att sälja, under förutsättning att vissa frågor blir lösta.

(140) Den särskilda likviditetsfaciliteten är endast tillgänglig fram till den 31 december 2014, vilket sammanfaller med förfallodagen för skuldebrevet från Spron.

4. SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET

(141) I beslutet att inleda förfarandet drog övervakningsmyndigheten preliminärt slutsatsen att den isländska statens åtgärder för att kapitalisera Arion Bank samt likviditetsfaciliteten utgör statligt stöd enligt artikel 61 i EES-avtalet. Dessutom kunde den inte utesluta att insättningsgarantin innebar statligt stöd. I föreliggande beslut ska övervakningsmyndigheten inta en slutlig ståndpunkt om dessa åtgärder, som fortsatt påverkar bedömningen.

(142) När det gäller de bedömda åtgärdernas förenlighet med EES-avtalet ansåg övervakningsmyndigheten att den endast kunde bilda sig en slutlig uppfattning på grundval av en omstruktureringsplan, som ännu inte hade lämnats in när övervakningsmyndigheten inledde det formella granskningsförfarandet den 15 december 2010. Särskilt på grund av avsaknaden av en omstruktureringsplan mer än ett år efter att Arion Bank hade grundats hyste övervakningsmyndigheten tvivel angående åtgärdernas förenlighet med EES-avtalet.

4.1 Synpunkter från berörda parter

(143) Den gamla bankens fordringsägare har meddelat övervakningsmyndigheten att de anser att de bör betraktas som berörda parter och att de eventuellt kommer att lämna in fler synpunkter i ett senare skede.

4.2 Synpunkter från de isländska myndigheterna

(144) De isländska myndigheterna medger att åtgärderna vid grundandet av nya Kaupthing Bank, numera Arion Bank, utgör statligt stöd. Enligt de isländska myndigheterna är dock åtgärderna förenliga med EES-avtalets funktion på grundval av artikel 61.3 b i EES-avtalet, eftersom de är nödvändiga, proportionella och lämpliga för att avhjälpa en allvarlig störning i den isländska ekonomin. Enligt de isländska myndigheterna överensstämmer åtgärderna i alla avseenden med principerna i övervakningsmyndighetens riktlinjer för statligt stöd. De framhåller även att stödet är nödvändigt och begränsat till det minsta nödvändiga beloppet.

(145) Dessutom betonar de isländska myndigheterna att de före detta aktieägarna i Kaupthing Bank har gått miste om samtliga sina aktier utan att få någon ersättning från staten, att stödet är väl utformat för att minimera negativa spridningseffekter på konkurrenterna och att lånevillkoren (supplementärkapitalet) är jämförbara med marknadsräntan.

(146) De isländska myndigheterna anser inte att insättningsgarantin innebär statligt stöd.

4.3 De isländska myndigheternas åtaganden

(147) De isländska myndigheterna har gjort en rad åtaganden, av vilka de flesta ska motverka snedvridningar av konkurrensen på grund av det bedömda stödet. Åtagandena beskrivs i bilagan.

II. BEDÖMNING

1. FÖREKOMST AV STATLIGT STÖD

(148) Artikel 61.1 i EES-avtalet har följande lydelse: ”Om inte annat föreskrivs i detta avtal, är stöd som ges av EG-medlemsstater, Efta-stater eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med detta avtal i den utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna.”

(149) Övervakningsmyndigheten ska bedöma följande åtgärder (70): — Det inledande rörelsekapital som den isländska staten gav den nya banken. — Den (tillfälliga) fullständiga statliga kapitaliseringen av den nya banken. — Statens kvarstående andel på 13 % efter att 87 % av aktiekapitalet i den nya banken hade överförts till Kaupthings fordringsägare. — Statens beviljande av supplementärkapital till den nya banken i form av en efterställd skuld. Dessa åtgärder kallas nedan kapitaliseringsåtgärderna. Dessutom ska övervakningsmyndigheten bedöma följande: — Det särskilda avtalet om en likviditetsfacilitet. — Spronavtalet. — Den isländska regeringens uttalande att den till fullo garanterar de inhemska insättningarna i samtliga isländska banker.

1.1 Förekomst av statliga medel

(150) Som övervakningsmyndigheten redan preliminärt har konstaterat i beslutet att inleda förfarandet står det klart att kapitaliseringsåtgärderna finansieras genom statliga medel från Islands statskassa. Statliga medel förekommer uppenbarligen även i likviditetsfaciliteten för Arion Bank. När det gäller Spronavtalet övertog staten risken för att tillgångarna i Spron/Drómi inte skulle räcka för att täcka de överförda skulderna (insättningarna) från Spron. Staten garanterade i grund och botten att den skulle ersätta underskottet, vilket innebär en (möjlig) överföring av statliga medel.

(151) När det gäller insättningsgarantin betonar övervakningsmyndigheten redan från början att dess bedömning är begränsad till den extra garanti av insättningarna som beskrevs tidigare, vilken i huvudsak består av den isländska regeringens uttalanden att insättningarna i inhemska affärs- och sparbanker samt deras filialer kommer att vara helt garanterade.

(152) Denna bedömning påverkar inte övervakningsmyndighetens åsikt om huruvida lag nr 98/1999 och åtgärderna av den isländska staten och garantifonden för insättare och investerare under finanskrisen är förenliga med EES-lagstiftningen, särskilt direktiv 94/19/EG. När det gäller genomförandet av direktiven 97/9/EG och 94/19/EG anser övervakningsmyndigheten att användningen av statliga medel för att uppfylla skyldigheterna enligt EES-lagstiftningen i allmänhet inte skapar problem i förhållande till artikel 61 i EES-avtalet, i den mån sådana åtgärder utgör statligt stöd. Det föreliggande beslutet avser därför inte dessa åtgärder.

(153) I beslutet att inleda förfarandet meddelade övervakningsmyndigheten att den ytterligare skulle granska om den isländska statens tidigare nämnda uttalanden är tillräckligt tydliga, definitiva, ovillkorliga och rättsligt bindande för att uttrycka ett åtagande om statliga medel (71). Vid bedömningen av om dessa kriterier är uppfyllda konstaterar övervakningsmyndigheten att förklaringarna innebar ett oåterkalleligt åtagande att skjuta till offentliga medel, vilket framgår av att den isländska staten har gjort sitt yttersta för att skydda insättarna. Den har inte endast ändrat prioriteringen av insättarna i konkursbon (vilket inte innebar användning av statliga medel), men gjorde även klart att den inte tänkte låta insättarna lida några förluster. Statens allmänna garanti av alla insättningar i inhemska affärs- och sparbanker skiljer sig dessutom från system för garanti av insättningar baserade på EES-lagstiftni