ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
DOMSTOLENS RÅDGIVANDE YTTRANDE

av den 17 november 1999

i mål E-1/99 (begäran om ett rådgivande yttrande från Norges Høyesterett i målet Storebrand Skadeforsikring AS mot Veronika Finanger)

Direktiv om ansvarsförsäkring för motorfordon - Framförande av motorfordon under alkoholpåverkan - Ersättning till passagerare

(Enligt artikel 27.5 i rättegångsreglerna är beslutet giltigt på engelska och norska)

(2000/C 3/03)

I mål E-1/99 - begäran om ett rådgivande yttrande från EFTA-domstolen i enlighet med artikel 34 i Avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol, enligt beslut av Norges Høyesterett, i målet Storebrand Skadeforsikring AS mot Veronika Finanger angående tolkning av Avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, i synnerhet följande rättsakter som det hänvisas till i bilaga IX till EES-avtalet: den rättsakt som det hänvisas till i punkt 8 (rådets direktiv 72/166/EEG av den 24 april 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet), den rättsakt som det hänvisas till i punkt 9 (rådets andra direktiv 84/5/EEG av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om ansvarsförsäkring för motorfordon) och den rättsakt som det hänvisas till i punkt 10 (rådets tredje direktiv 90/232/EEG av den 14 maj 1990 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon) - avgav domstolen, sammansatt av Bjørn Haug, president, Thór Vilhjálmsson och Carl Baudenbacher (referent), domare, samt Gunnar Selvik, justitiesekreterare, följande rådgivande yttrande, vars domslut lyder:

Det strider mot lagstiftningen inom EES (rådets direktiv 72/166/EEG av den 24 april 1972 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon och kontroll av att försäkringsplikten fullgörs beträffande sådan ansvarighet, rådets andra direktiv 84/5/EEG av den 30 december 1983 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om ansvarsförsäkring för motorfordon) att en passagerare, som skadas då han eller hon frivilligt färdas i ett motorfordon, endast har rätt till ersättning om särskilda skäl föreligger, om passageraren kände till eller måste ha känt till att föraren av motorfordonet var påverkad av alkohol vid olyckan och det fanns ett orsakssamband mellan denna alkoholpåverkan och olyckan.
ÄNDRINGAR TILL INSTRUKTIONER FÖR JUSTITIESEKRETERAREN antagna av domstolen den 22 augusti 1996

EFTA-DOMSTOLEN HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av domstolens beslut av den 22 augusti 1996 om att ändra EFTA-domstolens rättegångsregler.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Artikel 1.1 skall ersättas med följande:

"1. Kansliets officiella öppettider skall vara måndag till fredag från kl. 9.00 till 12.00 och från kl. 14.00 till 16.00 utom på officiella helgdagar som EFTA-domstolen beslutat om."

Artikel 2

Artikel 2 skall ersättas med följande:

"Justitiesekreteraren skall vara ansvarig för handhavandet av akterna för pågående mål och för att hålla dem helt aktuella. Han skall ombesörja översättning av handlingar som föreskrivs i rättegångsreglerna."

Artikel 3

1. Artikel 3.1 skall ersättas med följande:

"1. Justitiesekreteraren skall föra protokoll över beslut i enlighet med rättegångsreglerna. Han skall lämna dem till de ansvariga domarna för undertecknande."

2. Artikel 3.2 skall ersättas med följande:

"2. Justitiesekreteraren skall säkerställa att när en handling skall delges, ett tillkännagivande göras eller ett meddelande lämnas enligt avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av övervakningsmyndighet och en domstol, enligt rättegångsreglerna eller enligt en annan rättsakt, så sker i enlighet med rättegångsreglerna; om inte annat föreskrivs i artikel 75.1 eller genom beslut av domstolen skall alla handlingar, tillkännagivanden och meddelanden sändas som rekommenderad försändelse åtföljt av ett brev undertecknat av justitiesekreteraren som innehåller målets nummer, handlingens diarienummer och en kort beskrivning av dess innehåll. En kopia av detta brev skall fästas vid originalhandlingen."

Artikel 4

Artikel 5 tredje stycket skall ersättas med följande:

"Om vederbörande inte följer justitiesekreterarens anvisningar skall denne förelägga saken för presidenten."

Artikel 5

I artikel 7.2 skall följande fjärde stycke införas:

"Denna bestämmelse skall med vederbörliga ändringar tillämpas i fall där en domare i enlighet med rättegångsreglerna av presidenten utses att föra protokoll."

Artikel 6

Artikel 23 skall ersättas med följande:

"Rättsfallsreferat från EFTA-domstolen skall om inte annat beslutas, innehålla de domar, rådgivande yttranden och interimistiska beslut som domstolen avkunnar, avger och fattar under ett kalenderår."

Artikel 7

Artikel 25 skall ersättas med följande:

"Domstolen skall utarbeta officiella översättningar av dessa instruktioner, som äger giltighet på engelska, till tyska, isländska och norska. De skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning."

Artikel 8

1. Detta beslut träder i kraft den 1 september 1996.

2. Detta beslut, som är giltigt på engelska, skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

3. Domstolen skall utarbeta officiella översättningar av detta beslut till tyska, isländska och norska.
DOMSTOLENS DOM av den 30 april 1998 i mål E-7/97: EFTA:s övervakningsmyndighet mot Konungariket Norge (Avtalsparts underlåtenhet att uppfylla sina förpliktelser - säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord - rådets direktiv 92/104/EEG) (98/C 263/11)

I mål E-7/97 - EFTA:s övervakningsmyndighet mot Konungariket Norge - yrkades fastställelse av att Konungariket Norge, genom att inte inom föreskriven tid anta de nationella bestämmelser som krävs för att genomföra den rättsakt som avses i punkt 16f i bilaga XVIII till EES-avtalet (rådets direktiv 92/104/EEG av den 3 december 1992 om minimikrav för förbättring av arbetstagarna säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord, i dess anpassade lydelse enligt protokoll nr 1 till EES-avtalet), har underlåtit att uppfylla sina förpliktelser enligt artikel 13 i nämnda rättsakt och artikel 7 i EES-avtalet. Domstolen, sammansatt av domarna Bjørn Haug (president), Thór Vilhjálmsson och Carl Baudenbacher (referent), avkunnade dom den 30 april 1997. Domslutet lyder:

1. Domstolen fastställer att Konungariket Norge, genom att inte inom föreskriven tid anta de nationella bestämmelser som krävs för att genomföra den rättsakt som avses i punkt 16f i bilaga XVIII till EES-avtalet (rådets direktiv 92/104/EEG av den 3 december 1992 om minimikrav för förbättring av arbetstagarnas säkerhet och hälsa inom utvinningsindustri ovan och under jord, i dess anpassade lydelse enligt protokoll nr 1 till EES-avtalet), har underlåtit att uppfylla sina förpliktelser enligt artikel 13 i nämnda rättsakt och artikel 7 i EES-avtalet.

2. Konungariket Norge skall betala
DOMSTOLENS RÅDGIVANDE YTTRANDE av den 14 maj 1997 i mål E-5/96 (begäran om ett rådgivande yttrande från Borgarting lagmansrett i mål Ullensaker kommune m.fl. mot Nille A/S (1) (Upptagande till prövning - Varors fria rörlighet - Tillståndssystem) (97/C 282/08)

(Enligt artikel 27.5 i rättegångsreglerna är beslutet giltigt på engelska och norska)

I mål E-5/96 (begäran om ett rådgivande yttrande i enlighet med artikel 34 i avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en domstol och en övervakningsmyndighet från Borgarting lagmansrett, Norge, i målet Ullensaker kommune m.fl. mot Nille A/S om tolkning av artiklarna 11 och 13 i EES-avtalet) avgav domstolen, sammansatt av domarna Bjørn Haug, ordförande, Thór Vilhjálmsson och Carl Baudenbacher, föredragande, samt Per Christiansen, protokollförare, följande rådgivande yttrande den 14 maj 1997, vars domslut lyder:

Artikel 11 i EES-avtalet förstås så, att den inte förbjuder en kommun att neka tillstånd till försäljning av inspelade videokassetter (videogram) med motiveringen att sådana tillstånd endast skall beviljas till de affärer som kan betecknas som specialhandlare för videogram och/eller att dessa expertkunskaper skall byggas upp av etablerade handlare, om den nationella regeln i fråga, rättsligt eller i praktiken, inte gör åtskillnad mellan inhemska produkter och produkter som importerats från andra EES-stater och alltså inte diskriminerar utländska produkter. Om den nationella domstolen skulle finna att tillståndssystemet, rättsligt eller i praktiken, är diskriminerande, kan undantaget i artikel 13 inte anses tillämpligt.

(1) EGT C 350, 21.11.1996, s. 7 och EES-supplement till EGT 55, 21.11.1996, s. 5.
DOMSTOLENS RÅDGIVANDE YTTRANDE av den 25 september 1996 i mål E-2/95 (begäran från Gulating lagmannsrett om ett rådgivande yttrande): Eilert Eidesund mot Stavanger Catering A/S (1) (Rådets direktiv 77/187/EEG - överlåtelse av del av rätt till pensionsförmåner) (97/C 37/07)

(Enligt artikel 27.5 i rättegångsreglerna skall endast den engelska och den norska versionen vara giltiga)

I mål E-2/95 - Begäran enligt artikel 34 i avtalet mellan EFTA-staterna om inrättandet av en övervakningsmyndighet och en domstol från Gulating lagmannsrett (överrätten i Gulating) i Norge om ett rådgivande yttrande i mål Eilert Eidesund mot Stavanger Catering A/S, beträffande tolkningen av rådets direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamhet - gav domstolen, sammansatt av Bjørn Haug (ordförande), domarna Thór Vihlhjálmsson (föredragande) och Carl Baudenbacher samt Per Christiansen (protokollförare), den 25 september ett rådgivande yttrande vars slutssatser lyder som följer:

1. Artikel 1.1 i den rättsakt som hänvisas till i punkt 23 i bilaga XVIII till EES-avtalet (rådets direktiv 77/187/EEG av den 14 februari 1977 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagares rättigheter vid överlåtelse av företag, verksamheter eller delar av verksamheter) skall tolkas så att när en catering-firma enligt kontrakt utför tjänster är ett företag innebär upphörandet av detta kontraktsförhållande och slutandet av ett nytt kontrakt avseende samma tjänster med en annan catering-firma inte att direktivet upphör att vara tillämpligt. En överlåtelse av företag, verksamhet eller del av verksamhet innebär i direktivets mening överlåtelse av en ekonomisk enhet med egen identitet, och denna identitet skall bestå efter överlåtelsen. För att få fastställt om dessa villkor har uppfyllts i ett fall som det föreliggande, är det nödvändigt att beakta alla de omständigheter som karaktäriserar överlåtelsen, inklusive vilken typ av företag eller verksamhet det är fråga om, om det är materiella eller immateriella tillgångar som överlåts samt dessa tillgångars värde och natur, om en majoritet av de anställda, eller anställda med särskilda fackkunskaper eller erfarenheter, tas över, om överlåtelsen omfattar kunder, graden av likhet mellan de verksamheter som bedrivs före respektive efter överlåtelsen samt hur lång tid, om alls, verksamheten legat nere till följd av överlåtelsen.

2. I den totala bedömningen enligt punkt 1 måste hänsyn tas till om den nya catering-firma skall överta anställda och lager.

3. Att en överlåtelse faller under direktiven om offentlig upphandling förhindrar inte i sig att direktiv 77/187/EEG är tillämpligt i ett fall som detta.

4. Enligt artikel 3.3 i direktiv 77/187/EEG skall arbetsgivarens skyldighet att betala premier till kompletterande pensionssystem inte överlåtas.

(1) EGT nr C 149, 23.5.1996, s. 11.
Nationellt referenslaboratorium för analys och test av mjölk och mjölkbaserade produkter som utsetts av Norge i enlighet med artikel 27 i rådets direktiv 92/46/EEG (1) (98/C 263/04)

Statens Næringsmiddelstilsyn har utsett följande laboratorium till nationellt referenslaboratorium för analys och test av mjölk och mjölkbaserade produkter:

Stiftelsen Norsk Mat- og Miljøanalyse

Box 174, Økern

N-0609 Oslo

Tfn (47-23) 17 26 50

Fax: (47-23) 17 26 51

(1) EGT L 268, 14.9.1992, s. 1, svensk specialutgåva område 3, volym 45, s. 3.
22.

I beslutet konstateras att Telenor ASA är solidariskt ansvarig för överträdelserna som moderbolag och som ett resultat av sitt avgörande inflytande, under den aktuella perioden, över sina helägda dotterbolag, Telenor Mobile Holding AS och Telenor Networks Holding AS, som under den tiden i sin tur ägde Telenor Mobil AS och Telenor Norge AS.
De totala tjänstgöringsperioder som en besättningsmedlem ska tilldelas får inte överskrida i) en gräns på 70 tjänstgöringstimmar som kan fördelas på 7 på varandra följande dagar inom en sammanhängande 14-dagarsperiod, ii) en gräns på 90 tjänstgöringstimmar under en sammanhängande 14-dagarsperiod, och iii) högst 180 tjänstgöringstimmar under en sammanhängande 28-dagarsperiod, fördelade så jämnt som möjligt under hela perioden,
3.

Trots sina tillväxtutsikter kan små och medelstora företag ha svårt att få tillgång till finansiering, särskilt under de tidiga faserna av deras utveckling. Grunden för dessa svårigheter är ett problem som handlar om asymmetrisk information: Små och medelstora företag kan ofta inte, särskilt inte när de är nystartade, bevisa för investerare att de är kreditvärdiga eller att deras affärsplaner är sunda. Under sådana omständigheter kan det vara så att den typ av aktiv granskning som investerare utför inför finansiering av större företag inte är värd att utföra på små och medelstora företag, eftersom granskningskostnaderna är för höga i förhållande till värdet av investeringen. Därför kan de små och medelstora företagen, oberoende av kvaliteten på deras projekt och tillväxtpotential, ofta inte få tillgång till den finansiering som de behöver så länge som de saknar dokumenterad erfarenhet och inte kan ställa tillräckliga säkerheter. Till följd av denna asymmetriska information kan marknader för finansiering av företag misslyckas med att tillhandahålla det kapital eller den skuldfinansiering som nybildade små och medelstora företag med hög tillväxtpotential behöver, vilket leder till ett bestående misslyckande på kapitalmarknaden som innebär att utbudet inte motsvarar efterfrågan till ett för båda parter godtagbart pris, vilket i sin tur påverkar företagens tillväxt negativt. Små midcapföretag och innovativa midcapföretag kan under vissa omständigheter råka ut för samma marknadsmisslyckande.
(82)

Skyldigheten gällde endast en av byggnaderna och i priset hade det redan beaktats att det skulle vara svårt att omedelbart hyra ut alla egendomar, eftersom det redan fanns ett överskott av tillgängliga hyresobjekt i området. Detta betonas i båda värdeutlåtandena. Kommunen skulle dessutom stå för byggnadens fasta kostnader och uppvärmning under samma period. Slutligen hänvisar myndigheten till sin bedömning ovan, där den godtar att kommunen gav Haslemoen AS samma mängdrabatt som den själv fick för att förvärva hela kasernområdet. Myndigheten har dessutom inte lagt till något specifikt värde för de fyra garagen som såldes till Haslemoen AS och som värderades tillsammans med andra byggnader i kasernområdet, dvs. byggnader som Haslemoen inte köpte. Myndigheten förutsätter följaktligen att man bör anse att alla eventuella förluster som beror på att man inte kunde hyra ut skolbyggnaden under ett år efter förvärven vägs upp av dessa för Haslemoen AS gynnsamma beaktanden.
43.

Många företag kan ha svårt att uppbringa finansiering under rådande marknadsförhållanden. Övervakningsmyndigheten kommer därför att godta att offentliga eller privata lån beviljas till en ränta som minst motsvarar centralbankens dagslåneränta plus ett tillägg som motsvarar skillnaden mellan den genomsnittliga ettåriga interbankräntan och centralbankens genomsnittliga dagslåneränta under perioden 1 januari 2007–30 juni 2008, plus den kreditriskpremie som motsvarar mottagarens riskprofil, enligt vad som föreskrivs i övervakningsmyndighetens riktlinjer för referens- och diskonteringsräntor.
Principerna ovan kan åskådliggöras med följande hypotetiska exempel, som inte är avsedda att fastställa tröskelvärden:

Företag A är ett bryggeri som har 70 % av den relevanta marknaden, som omfattar försäljning av öl till caféer och andra utskänkningsställen. Under de fem senaste åren har A ökat sin marknadsandel från 60 %. Det finns fyra andra konkurrenter på marknaden, B, C, D och E, med marknadsandelar på 10 %, 10 %, 5 % respektive 5 %. Inga nya aktörer har kommit in på marknaden nyligen och konkurrenterna har i regel följt A:s prisändringar. A ingår avtal med 20 % av alla utskänkningsställen, vars andel av försäljningsvolymen är 40 %. Avtalsparterna förbinder sig att köpa öl bara av A under en femårsperiod. Avtalen höjer kostnaderna och minskar inkomsterna för konkurrenterna, som utestängs från de attraktivaste utskänkningsställena. Med tanke på A:s marknadsställning, som har stärkts de senaste åren, avsaknaden av nya aktörer och konkurrenternas redan svaga ställning är det troligt att konkurrensen på marknaden sätts ur spel i den mening som avses i artikel 53.3.

Rederierna A, B, C och D, som tillsammans har mer än 70 % av den relevanta marknaden, sluter ett avtal där de kommer överens om att samordna sina tidtabeller och avgifter. Efter genomförandet av avtalet stiger priserna med 30-100 %. Det finna fyra andra leverantörer, av vilka den största har cirka 14 % av den relevanta marknaden. Inga nya aktörer har kommit in på marknaden de senaste åren och avtalsparterna förlorade inte betydande marknadsandelar på grund av prishöjningarna. De befintliga konkurrenterna tillförde inte marknaden någon ny kapacitet och inga nya aktörer kom heller in på marknaden. Mot bakgrund av parternas marknadsställning och med tanke på att ingen konkurrent reagerat på deras gemensamma beteende kan det rimligen antas att avtalsparterna inte utsätts för något verkligt konkurrenstryck och att avtalet ger dem möjlighet att sätta konkurrensen ur spel i den mening som avses i artikel 53.3.

A tillverkar el-anordningar för professionella användare och har en marknadsandel på 65 % av en relevant nationell marknad. B är en konkurrerande tillverkare med en marknadsandel på 5 % som har utvecklat en ny typ av motor som är starkare samtidigt som den förbrukar mindre elektricitet. A och B ingår ett avtal om att bilda ett gemensamt företag för tillverkning av den nya motorn. B åtar sig att bevilja det gemensamma företaget en exklusiv licens. Det gemensamma företaget förenar B:s nya teknik och A:s effektiva tillverkningsprocess och kvalitetskontroll. Det finns en annan viktig konkurrent som har 15 % av marknaden. En annan konkurrent, med en marknadsandel på 5 %, har nyligen förvärvats av C, en stor internationell tillverkare av konkurrerande el-anordningar som själv äger effektiv teknik. C har hittills inte varit verksam på marknaden, främst på grund av att kunderna vill att ett lokalt företag skall tillhandahålla leveranser och service. Genom förvärvet får C tillgång till den serviceorganisation som krävs för att penetrera marknaden. Om C kommer in på marknaden garanterar det troligen att konkurrensen inte sätts ur spel.
35.

Lärlingar och studerande under yrkesutbildning som omfattas av lärlings- eller yrkesutbildningsavtal ska inte räknas in vid beräkningen av personalstyrkan. Den tid som utgörs av mödraledighet eller föräldraledighet ska inte räknas in.
Rättslig grund

The Parliament's annual decision on electricity tax, the Regulation on excise duties, ref. § 3-12-11 (1) and the standard ”Agreement Concerning the Promotion of Energy Efficient Energy Use in Energy Intensive Industries” to be entered into between the Norwegian State and each of the relevant companies qualifying for participation
Rättslig grund:

Article 5 of the Act on Liechtensteinische Landesbank (Gesetz über die Liechtensteinische Landesbank, LLBG)
8.

Såsom framhålls i stycket ovan bör det påminnas om att det för skattelättnadsordningar i regel krävs att fartygen för någon av EES-ländernas flagg. Innan stöd i undantagsfall ges till (eller bekräftas för) flottor som också består av fartyg som för annan flagg, bör EES-länderna se till att de stödmottagande företagen åtar sig att öka eller upprätthålla den andel av tonnaget som förs under ett EES-lands flagg när detta meddelande blir tillämpligt. När ett företag kontrollerar fartygsoperatörer på det sätt som avses i rådets sjunde direktiv 83/349 (18) (artikel 1), som införlivats som punkt 4 i bilaga XXII till EES-avtalet, skall ovannämnda krav på tonnageandel gälla moder- och dotterbolag hopräknade på ett konsoliderat vis. Om ett företag (eller en företagsgrupp) inte uppfyller nämnda krav, bör EES-länderna i fråga inte bevilja ytterligare skattelättnader för fler av det ifrågavarande företagets fartyg under tredjelands flagg, utom om den EES-flaggade andelen av det globala tonnaget som är stödberättigat i det ifrågavarande EES-landet i genomsnitt inte sjönk under den rapporteringsperiod som nämns i nästa stycke. Eftastaten skall underrätta övervakningsmyndigheten om tillämpningen av detta undantag. Kravet på andel under EES-flagg enligt detta stycke gäller inte företag som för minst 60 % av sitt tonnage under flagg från EES-området.
E2004C0325(02)

Offentliggörande av medlemsstaternas beslut att bevilja eller återkalla operativa licenser enligt artikel 13.4 i rådets förordning (EEG) nr 2407/92 om utfärdande av tillstånd för lufttrafikföretag



Europeiska unionens officiella tidning nr C 076 , 25/03/2004 s. 0028 - 0028
4)

Från och med den 1 april 2000 kommer referensräntan att fastställas på följande sätt: — Den indikativa räntesatsen definieras som avkastningen på femåriga statsobligationer i den aktuella valutan med ett tillägg på 25 räntepunkter. — Referensräntan skall anses vara lika med genomsnittet av de indikativa räntor som noterats under september, oktober och november föregående år. — Referensräntan kommer (från och med 2001) att fastställas med verkan från den 1 januari. — Referensräntan skall justeras under året om den avviker med mer än 15 % från genomsnittet av de indikativa räntor som noterats under de senaste tre månaderna. DESSUTOM SKALL FÖLJANDE KLARLÄGGANDEN GÖRAS: — Den referensränta som fastställs på detta sätt är en miniminivå, som kan ökas i situationer som medför särskilda risker (exempelvis företag i svårigheter, avsaknad av sådana säkerheter som normalt begärs av bankerna). — Eftas övervakningsmyndighet förbehåller sig möjligheten att, om så krävs för utredningen av vissa fall, använda en basränta med kortare löptid (exempelvis den ettåriga LIBOR-räntan) eller längre löptid (exempelvis den tioåriga obligationsräntan) än avkastningen på femåriga statsobligationer.
Statligt stöd - Norge

(2003/C 105/08)

Genom beslut 149/02/KOL av den 26 juli 2002 om miljörelaterade skatteåtgärder (Norge), som offentliggjorts i EUT L 31, 6.2.2003, s. 36 och i EES-supplementet till EUT nr 8, 6.2.2003, s. 2, inledde Eftas övervakningsmyndighet ett förfarande enligt artikel 1.2 i protokoll nr 3 till övervakningsavtalet. Den norska regeringen har underrättats genom en kopia av beslutet.

Eftas övervakningsmyndighet uppmanar härmed övriga Eftastater, EU:s medlemsstater samt andra berörda parter att inom två veckor från dagen för offentliggörandet av detta tillkännagivande inkomma med synpunkter på åtgärden i fråga till följande adress: Eftas övervakningsmyndighet Rue de Trèves 74 B - 1040 Bryssel.

Synpunkterna kommer att meddelas den norska regeringen.