SV Europeiska unionens officiella tidning L 70/49

BESLUT AV EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET

nr 329/09/KOL

av den 15 juli 2009

om den norska stödordningen för alternativa förnybara uppvärmningskällor och elbesparande åtgärder i privata hushåll

(Norge)

EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR ANTAGIT DETTA BESLUT (1)

MED BEAKTANDE AV avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (2), särskilt artiklarna 61–63 och protokoll 26,

MED BEAKTANDE AV avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (3), särskilt artikel 24,

MED BEAKTANDE AV artikel 1.2 i del I och artiklarna 4.4, 6 och 7.3 i del II i protokoll 3 till övervakningsavtalet (4),

MED BEAKTANDE AV myndighetens riktlinjer för tillämpning och tolkning av artiklarna 61 och 62 i EES-avtalet (5),

MED BEAKTANDE AV övervakningsmyndighetens beslut nr 195/04/KOL av den 14 juli 2004 om de tillämpningsföreskrifter som avses i artikel 27 i del II i protokoll 3 (6),

EFTER ATT I ENLIGHET med nämnda artiklar ha gett berörda parter tillfälle att yttra sig (7) och med beaktande av dessa synpunkter, och

av följande skäl:

I. SAKFÖRHÅLLANDEN

1. FÖRFARANDE

Genom en skrivelse av den 13 oktober 2006 (diarienummer 393383) ingav norska Varmeprodusentenes Forening (8) ett klagomål där det påstods att statligt stöd beviljades i samband med den norska stödordningen för alternativa förnybara uppvärmningskällor och elbesparande åtgärder i privata hushåll (9). Klaganden är en oberoende organisation vars mål är att värna vedpannetillverkares intressen. Klaganden lämnade kompletterande uppgifter i en skrivelse av den 19 oktober 2006 (diarienummer 395451).

Den 19 december 2007 beslutade övervakningsmyndigheten, efter diverse skriftväxlingar (10), att inleda förfarandet enligt artikel 1.2 i del I i protokoll 3. Övervakningsmyndighetens beslut nr 716/07/KOL om att inleda förfarandet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning och i EES-supplementet. (11) Övervakningsmyndigheten uppmanade berörda parter att inkomma med synpunkter.

De norska myndigheterna lämnade synpunkter den 4 februari 2008 (diarienummer 463573).

Övervakningsmyndigheten mottog även synpunkter från berörda parter, som vidarebefordrades till de norska myndigheterna den 21 maj 2008, den 26 maj 2008 och den 14 januari 2009 (diarienummer 477954, 477902 respektive 503830). De norska myndigheterna lämnade sina kommentarer till dessa synpunkter genom skrivelser av den 25 juni 2008, den 4 juli 2008 och den 6 mars 2009 (diarienummer 483303, 484722 respektive 511580).

Genom en skrivelse av den 2 april 2009 lämnade klaganden ytterligare uppgifter (diarienummer 514264), som vidarebefordrades till de norska myndigheterna den 8 april 2009 (diarienummer 514886). Genom en skrivelse av den 7 maj 2009 lämnade de norska myndigheterna ytterligare synpunkter (diarienummer 517749).

Den 21 april 2009 träffade företrädare för övervakningsmyndigheten företrädare för Norsk Bioenergiforening (12), en oberoende förening vars mål är att främja ett rationellt utnyttjande av bioenergi i Norge. NoBio hade den 21 maj 2008 lämnat synpunkter på övervakningsmyndighetens beslut (diarienummer 477954).

2. BESKRIVNING AV DEN FÖRESLAGNA ÅTGÄRDEN

2.1 STÖDORDNINGEN FÖR ALTERNATIV UPPVÄRMNING

Stödordningen för alternativ uppvärmning infördes 2006. (13) De norska myndigheterna har förklarat att syftet är att motivera konsumenterna att investera i viss miljövänlig uppvärmningsteknik som har begränsad spridning på den norska marknaden och kan bidra till minskad elanvändning i privata hushåll (14). De norska myndigheterna har förklarat att endast teknik som på lämpligt sätt kan ersätta el som primär uppvärmningskälla omfattas av stödordningen för alternativ uppvärmning. Ordningen omfattar pelletskaminer, pelletspannor, värmepumpar anslutna till vattenburna uppvärmningssystem och styrsystem för minskad elförbrukning. Från och med augusti 2008 (15) omfattar ordningen även investeringar i solvärmefångare anslutna till vattenburna uppvärmningssystem.

Endast hushåll som investerar i den relevanta uppvärmningstekniken efter att ha lämnat in en ansökan är berättigade till stöd. Bidragen betalas ut i efterhand sedan mottagaren lämnat bevis för inköpet. Privata hushåll kan ansöka om ett bidrag på högst 20 % av sina dokumenterade och stödberättigande kostnader. Bidragen är begränsade till 4 000 norska kronor för pelletskaminer och elektroniska styrsystem. För värmepumpar, pelletspannor och solvärmefångare är taket 10 000 norska kronor.

Stödordningen förvaltas av Enova SF, ett statligt företag (”statsforetak”) som ägs helt och hållet av Olje- og energidepartementet.

2.2 NATIONELL RÄTTSLIG GRUND FÖR STÖDÅTGÄRDEN

Den rättsliga grunden för ordningen är statsbudgeten. Ordningen föreslogs av den norska regeringen i stortingsproposition nr 82 (2005–2006), och antogs av Stortinget i september 2006. Budgeten för ordningen har ändrats genom de antagna förslagen i stortingspropositionerna nr 22 (2006–2007), nr 59 (2007–2008) och nr 1 (2008–2009).

2.3 BUDGET OCH VARAKTIGHET

Ordningen infördes 2006 genom stortingsproposition nr 82 (2005–2006). Förslaget antogs av Stortinget den 15 september 2006 med en budget på 46 miljoner norska kronor. I enlighet med stortingsproposition nr 22 (2006–2007) höjdes budgeten för stödordningen senare med 25 miljoner norska kronor till totalt 71 miljoner norska kronor vid den sista ändringen av statsbudgeten för 2006.

Enova beviljades inget ytterligare anslag för stödordningen för 2007, men eftersom bara 2 miljoner norska kronor betalats ut under 2006 beslutade Stortinget att överföra det återstående beloppet på 69 miljoner norska kronor till ordningens budget för 2007.

Under 2007 utbetalades 40 miljoner norska kronor. Det återstående belopp på 29 miljoner norska kronor som inte betalats ut från 2007 års budget överfördes till budgeten för 2008. Därutöver anslogs 31 miljoner norska kronor i statsbudgeten. (16) Den sammanlagda budgeten för stödordningen 2008 uppgick alltså till 60 miljoner norska kronor.

Under 2008 utbetalades 30 miljoner norska kronor. Det återstående beloppet på 30 miljoner norska kronor överfördes till budgeten för 2009. Tillsammans med ett nytt budgetanslag på 40 miljoner norska kronor (17) uppgår den sammanlagda budgeten för 2009 till 70 miljoner norska kronor.

Sedan ordningen infördes har sammanlagt 142 miljoner norska kronor anslagits i statsbudgeten, varav 72 miljoner norska kronor hade betalats ut vid utgången av 2008. Ingen bestämd tidsram har angetts för ordningen. (18)

2.4 SKÄL TILL ATT INLEDA DET FORMELLA GRANSKNINGSFÖRFARANDET

Övervakningsmyndigheten inledde det formella granskningsförfarandet med utgångspunkten att stödordningen för alternativ uppvärmning kunde innefatta statligt stöd. Även om de direkta stödmottagarna är slutkonsumenter syftar ordningen till att främja användning av specifik uppvärmningsteknik. Övervakningsmyndigheten undrade därför om indirekt statligt stöd beviljas tillverkare, importörer och/eller återförsäljare av den uppvärmningsteknik som omfattas av ordningen.

Övervakningsmyndigheten tvivlade på att ordningen kunde anses förenlig med EES-avtalets funktion. Den var framför allt tveksam till om riktlinjerna för statligt stöd till skydd för miljön var tillämpliga, eftersom det indirekta stödet inte skulle bidra till någon minskning av mängden energi som förbrukades i tillverkarnas och/eller importörernas produktionscykel. Dessutom ifrågasatte övervakningsmyndigheten att ordningen kunde anses förenlig enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet.

3. SYNPUNKTER FRÅN DE NORSKA MYNDIGHETERNA

De norska myndigheterna hävdar att de enda mottagarna av stöd från stödordningen för alternativ uppvärmning är privata hushåll som inte är företag i den mening som avses i EES-avtalets konkurrensbestämmelser, och att åtgärden därför inte kan anses utgöra statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

De norska myndigheterna menar dessutom att ordningen inte är selektiv eftersom fördelen för mottagaren motiveras av karaktären och den allmänna systematiken hos det system där den ingår och därför inte kan betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Vidare hävdar de norska myndigheterna att stödordningen varken snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen eftersom vedpannor och den teknik som berättigar till stöd inte kan anses som utbytbara produkter och alltså inte tillhör samma relevanta produktmarknad. De norska myndigheterna anser att den relevanta marknaden utgörs av ”teknik som kan ersätta eluppvärmning och ge samma värmekomfort som eluppvärmning dygnet runt, eller, i mer tekniska termer, baslastvärmesystem”. (19) Vedpannor, däremot, bör enligt myndigheterna klassificeras som en kompletterande värmekälla som används vid sidan av baslastkällan. Vedpannor bör därför betecknas som ”topplastsystem”.

Om övervakningsmyndigheten skulle komma fram till att ordningen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet menar de norska myndigheterna slutligen att ordningen kan rättfärdigas enligt både artikel 61.2 a och artikel 61.3 c i EES-avtalet, på grundval av dess sociala respektive miljömässiga målsättningar.

4. SYNPUNKTER FRÅN TREDJE PART

Övervakningsmyndigheten har mottagit synpunkter från två tredje parter: Varmeprodusentenes Forening, dvs. klaganden, och NoBio.

4.1 SYNPUNKTER FRÅN KLAGANDEN

Klaganden anser att stödordningen för alternativ uppvärmning utgör olagligt statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet. Man hävdar att stödet till privata hushåll måste anses utgöra en indirekt fördel för tillverkarna och/eller importörerna av den uppvärmningsteknik som omfattas av ordningen. Enligt de uppgifter som klaganden lämnat har närmare bestämt försäljningen av pelletskaminer ökat sedan ordningen infördes. Klaganden menar att införandet av stödordningen har gjort det möjligt för tillverkare, importörer och återförsäljare av pelletskaminer att öka försäljningen och vinsterna.

Vidare hävdar klaganden att åtgärden snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen eftersom vedpannor, som liknar pelletskaminer, inte omfattas av ordningen.

Slutligen anser klaganden att varken artikel 61.2 a eller 61.3 c i EES-avtalet kan motivera stödordningen i dess nuvarande form.

4.2 SYNPUNKTER FRÅN NOBIO

NoBio stöder de norska myndigheternas uppfattning och anser att stödordningen inte innebär något direkt ekonomiskt stöd till privata hushåll, och inte heller till företag, och att den följaktligen inte innefattar statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.

Om övervakningsmyndigheten skulle komma fram till att ordningen utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet hävdar NoBio dessutom att ordningen kan rättfärdigas enligt både artikel 61.2 a och artikel 61.3 c i EES-avtalet, på grundval av dess sociala respektive miljömässiga målsättningar.

II. BEDÖMNING

1. FÖREKOMST AV STATLIGT STÖD

I artikel 61.1 i EES-avtalet föreskrivs följande:

”Om inte annat föreskrivs i detta avtal, är stöd som ges av EG-medlemsstater, Efta-stater eller med hjälp av statliga medel, av vilket slag det än är, som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller viss produktion, oförenligt med detta avtal i den utsträckning det påverkar handeln mellan de avtalsslutande parterna.”

För att en åtgärd ska betraktas som statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet måste följande fyra kumulativa villkor vara uppfyllda: åtgärden måste i) beviljas av staten eller med hjälp av statliga medel, ii) ge mottagarna en selektiv ekonomisk fördel, iii) snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen, och iv) kunna påverka handeln mellan de avtalsslutande parterna i EES-avtalet.

1.1 FÖREKOMST AV STATLIGA MEDEL

Stödordningen för alternativ uppvärmning finansieras av norska staten med hjälp av anslag från statsbudgeten. Åtgärderna i fråga beviljas därför av staten med hjälp av statliga medel.

1.2 GYNNA VISSA FÖRETAG ELLER VISS PRODUKTION

För att stöd från staten ska utgöra statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet måste det också ge företag en ekonomisk fördel och vara selektivt så till vida att det gynnar ”vissa företag eller viss produktion”.

1.2.1 Ekonomisk fördel för företag

Den första fråga som måste analyseras är därför om stödordningen i fråga ger företag en ekonomisk fördel. (20)

De direkta mottagarna av bidragen inom stödordningen för alternativ uppvärmning är privata hushåll som i allmänhet inte kan klassificeras som företag i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Att en subvention beviljas en privatperson eller konsumenter innebär dock inte att det automatiskt kan uteslutas att stöd förekommer. (21) Även om de första eller direkta mottagarna inte är företag kan företag ändå beviljas en indirekt fördel. Formuleringen i artikel 61.1 i EES-avtalet, där det talas om ”stöd som ges … av vilket slag det än är”, omfattar både direkt och indirekt stöd, vilket bekräftas av Europeiska kommissionens (22) praxis och Europeiska gemenskapernas domstols (23) rättspraxis (24). Bedömningen av om företag beviljas indirekt stöd måste därför göras från fall till fall.

Stödordningen för alternativ uppvärmning syftar till att främja försäljning av specifik uppvärmningsteknik. (25) Därför krävs i det här fallet en bedömning av huruvida företag som är verksamma inom sektorn för den teknik som ingår i ordningen ges en indirekt ekonomisk fördel som kan omfattas av artikel 61.1 i EES-avtalet.

I artikel 61.1 i EES-avtalet görs ingen åtskillnad mellan statliga åtgärder med avseende på deras orsaker eller syften, utan de definieras i stället med utgångspunkt i vilka verkningar de har. (26) Frågan är alltså om stödordningen för alternativ uppvärmning får till effekt att de företag som är verksamma inom sektorn för den uppvärmningsteknik som omfattas av ordningen beviljas en indirekt ekonomisk fördel.

Övervakningsmyndigheten delar inte de norska myndigheternas uppfattning att förekomsten av indirekt stöd är beroende av om det yttersta och främsta syftet är att ge stöd till företag, så att bara ordningar som är utformade för att kringgå förbudet mot statligt stöd kan utgöra indirekt stöd.

I det fall som är under granskning innebär subventionen till privata hushåll för investeringar i specifik alternativ förnybar uppvärmningsteknik att de ges ett ekonomiskt incitament att köpa dessa produkter. Åtgärderna ger konsumenterna motivation att övergå från traditionell eluppvärmning till alternativa uppvärmningssystem. (27) Ökad efterfrågan från konsumenterna kan leda till högre vinster för teknik av detta slag, vilket innebär att de företag som är verksamma inom sektorn för den teknik som omfattas av ordningen ges en fördel i jämförelse med andra företag. (28)

Det faktum att konsumenterna kan välja bland den teknik som omfattas av stödordningen innebär inte att sambandet mellan det direkta bidraget från staten till konsumenten och den fördel som företagen i fråga ges har undanröjts. (29)

Även om det rör sig om en indirekt fördel har stödordningen för alternativ uppvärmning utformats så att det finns ett direkt samband mellan beviljandet av stöd till konsumenten och inköpet av den aktuella tekniken. För att få bidraget måste man lämna ett bevis för inköp av teknisk utrustning av det slag som omfattas av stödordningen för alternativ uppvärmning till Enova SF.

Mot denna bakgrund anser övervakningsmyndigheten att stödordningen för alternativ uppvärmning ger företag som är verksamma inom sektorn för alternativa förnybara uppvärmningssystem en indirekt fördel.

1.2.2 Selektivitetskriteriet

Nästa fråga som måste analyseras är om åtgärden är selektiv, dvs. om den gynnar ”vissa företag eller viss produktion”.

Övervakningsmyndigheten anser att stödordningen för alternativ uppvärmning är selektiv så till vida att den endast (indirekt) gynnar företag som är verksamma inom sektorn för den alternativa förnybara uppvärmningsteknik som omfattas (dvs. pelletskaminer, pelletspannor, värmepumpar och solvärmefångare anslutna till vattenburna uppvärmningssystem och styrsystem för minskad elförbrukning). Inga andra företag, inte heller sådana som är verksamma inom sektorer för annan förnybar uppvärmningsteknik, kan beviljas det stöd som betalas ut inom ramen för ordningen. (30)

De norska myndigheterna menar att den fördel som beviljas inom ramen för stödordningen för alternativ uppvärmning motiveras av karaktären och den allmänna systematiken hos det system där den ingår. Övervakningsmyndigheten håller inte med om detta.

EG-domstolen och Eftadomstolen har alltid ansett att åtgärder som innebär att vissa mottagare beviljas fördelar inte är selektiva om de kan motiveras av karaktären och den allmänna systematiken hos det system där de ingår. (31) För att selektiva åtgärder ska motiveras av logiken i ett system måste det finnas ett allmänt system som det hänför sig till. I rättspraxis har bedömningen dessutom inriktats på om en åtgärd motiveras av det allmänna systemets karaktär och systematik när det gäller ordningar som på något sätt utgör ett undantag från skatter, avgifter eller andra liknande system med mer generell tillämpning. De norska myndigheterna har inte lagt fram några argument gällande det allmänna system som stödåtgärden hänför sig till. Stödordningen för alternativ uppvärmning innebär att vissa företag som är verksamma inom sektorn för den teknik som omfattas av ordningen ges indirekta fördelar. Mot denna bakgrund måste övervakningsmyndigheten därför dra slutsatsen att åtgärden är selektiv i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.

1.3 SNEDVRIDNING AV KONKURRENSEN OCH PÅVERKAN PÅ HANDELN MELLAN DE AVTALSSLUTANDE PARTERNA

För att en åtgärd ska utgöra statligt stöd måste den snedvrida eller hota att snedvrida konkurrensen och kunna påverka handeln mellan de avtalsslutande parterna i EES-avtalet.

Övervakningsmyndigheten måste inte slå fast att ett stöd faktiskt påverkar handeln mellan EES-staterna och att konkurrensen faktiskt snedvrids, utan bara undersöka om stödet kan påverka handeln och hota att snedvrida konkurrensen. (32) Allt stöd till ett företag som är verksamt på EES-marknaden kan snedvrida konkurrensen och påverka handeln. (33)

Stödordningen för alternativ uppvärmning ger företag som är verksamma inom sektorn för alternativ förnybar uppvärmningsteknik en (indirekt) fördel. Ett grundläggande inslag i stödordningen för alternativ uppvärmning är att stimulera konsumenternas efterfrågan på den teknik som omfattas.

Enligt de uppgifter som övervakningsmyndigheten har tillgång till har också försäljningen av exempelvis pelletskaminer, som omfattas av stödordningen, ökat och stabiliserats sedan ordningen infördes i Norge. Som en jämförelse kan konstateras att försäljningen av vedpannor, som inte omfattas av ordningen, inte har haft samma positiva utveckling under perioden i fråga.

Slutsatsen kan därför dras att stödet hotar att snedvrida konkurrensen.

När statligt stöd stärker ett företags ställning jämfört med andra företag som konkurrerar inom EES ska stödet anses påverka handeln. (34)

Företag inom sektorn för uppvärmningsteknik är verksamma på en europeisk marknad, och stödordningen för alternativ uppvärmning påverkar därför handeln mellan de avtalsslutande parterna i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet.

Slutsatsen måste därför dras att stödet hotar att snedvrida konkurrensen och kan påverka handeln mellan de avtalsslutande parterna i EES-avtalet.

1.4 SLUTSATS

Övervakningsmyndigheten anser att den norska stödordningen för alternativ uppvärmning utgör statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

2. FÖRFARANDEKRAV

I artikel 1.3 i del I i protokoll 3 anges att ”Eftas övervakningsmyndighet skall underrättas i så god tid att den kan yttra sig om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder […]. Staten i fråga får inte genomföra åtgärden förrän detta förfarande lett till ett slutgiltigt beslut.”

De norska myndigheterna anmälde inte stödordningen för alternativ uppvärmning till övervakningsmyndigheten innan den genomfördes. Övervakningsmyndigheten drar därför slutsatsen att de norska myndigheterna inte har iakttagit sina skyldigheter enligt artikel 1.3 i del I i protokoll 3.

3. STÖDETS FÖRENLIGHET

De norska myndigheterna hävdar att stödet kan motiveras enligt artikel 61.2 a eller artikel 61.3 c i EES-avtalet, jämförd med övervakningsmyndighetens riktlinjer för statligt stöd till skydd för miljön.

3.1 FÖRENLIGHET ENLIGT ARTIKEL 61.2 A I EES-AVTALET

Enligt artikel 61.2 a i EES-avtalet är stöd av ”social karaktär” förenligt med avtalets funktion om det ”ges till enskilda konsumenter, under förutsättning att stödet ges utan diskriminering med avseende på varornas ursprung”.

Övervakningsmyndigheten noterar att undantag från förbudet mot statligt stöd ska tolkas strikt. Den norska stödordningen för alternativ uppvärmning riktar sig till alla norska privata hushåll. För att ordningen ska kunna anses förenlig enligt artikel 61.2 a i EES-avtalet anser myndigheten att den måste ha social karaktär så till vida att den stöder en mindre gynnad befolkningsgrupp. (35) Eftersom åtgärden är öppen för alla privata hushåll enligt en ”först till kvarn”-princip kan den inte anses ha social karaktär i den mening som avses i artikel 61.2 a i EES-avtalet.

3.2 FÖRENLIGHET ENLIGT ARTIKEL 61.3 C I EES-AVTALET

Enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet kan stöd betraktas som förenligt med EES-avtalets funktion om det underlättar ”utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner, när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset”.

3.2.1 Riktlinjerna om skydd för miljön

Övervakningsmyndigheten har utfärdat riktlinjer med de kriterier som ska tillämpas vid bedömningen av om statliga stödåtgärder som syftar till att skydda miljön kan anses förenliga med EES-avtalets funktion enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet. Stödordningen för alternativ uppvärmning infördes 2006. Vid den tiden gällde övervakningsmyndighetens riktlinjer om skydd för miljön som senast ändrats den 23 maj 2001 (36). Övervakningsmyndigheten antog den 16 juli 2008 nya riktlinjer om skydd för miljön (37), som gäller från det datumet. En ordning som omfattar dessa olika tidsperioder måste alltså bedömas mot bakgrund av båda uppsättningarna riktlinjer, i enlighet med principerna i punkt 74 i 2001 års riktlinjer och punkt 205 i 2008 års riktlinjer.

En situation där indirekt stöd gynnar vissa tillverkare, importörer och/eller återförsäljare av viss uppvärmningsteknik för privata hushåll omfattas emellertid inte av vare sig 2001 års eller 2008 års riktlinjer.

3.2.2 Förenlighet enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet

Eftersom varken 2001 års eller 2008 års riktlinjer är direkt tillämpliga på den norska stödordningen för alternativ uppvärmning kommer övervakningsmyndigheten att göra en direkt bedömning av ordningens förenlighet enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet. (38) Undantag i den mening som avses i artikel 61.3 c i EES-avtalet måste tolkas snävt (39) och får bara medges när det kan fastställas att stödet kommer att bidra till uppnåendet av ett mål av gemensamt intresse, som inte kan säkras under normala marknadsförhållanden. Principen om ”berättigande kompensation” godkändes av EG-domstolen i Philip Morris-målet (40).

Att bedöma förenligheten hos statligt stöd handlar i grund och botten om att väga stödets negativa effekter på konkurrensen mot dess positiva effekter för det gemensamma intresset. (41) För att förklaras förenlig enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet måste den statliga stödordningen uppfylla följande krav:

— Den måste syfta till ett tydligt fastställt mål av gemensamt intresse.

— Den måste vara lämpligt utformad för att nå målet av gemensamt intresse och i det avseendet vara ett lämpligt medel som skapar incitament och är proportionerligt.

— Den får inte snedvrida konkurrensen och handeln i EES i sådan omfattning att det står i strid med det gemensamma intresset. (42)

Övervakningsmyndigheten måste bedöma om det mål som eftersträvas med åtgärden är nödvändigt, förenligt med mål av gemensamt intresse och, i så fall, om detta är den minst snedvridande metoden att nå det målet.

Syftet med stödordningen för alternativ uppvärmning är att nå ett miljömål genom att motivera konsumenterna att investera i miljövänlig teknik med begränsad spridning på den norska marknaden. De norska myndigheterna menar att en större spridning för den alternativa uppvärmningsteknik som omfattas av ordningen kommer att minska de norska hushållens elförbrukning. Att begränsa mängden el som används för uppvärmning av privata hushåll och stimulera användning av alternativa uppvärmningssystem baserade på förnybar energi kan betraktas som en miljömässigt förnuftig målsättning.

I nionde skälet i ingressen till EES-avtalet anges som ett gemensamt mål att bevara, skydda och förbättra miljön och att säkerställa ett varsamt och förnuftigt utnyttjande av naturresurserna, på grundval av principen om en varaktig utveckling. Enligt övervakningsmyndighetens uppfattning är en stödordning som syftar till att skifta energiförbrukningen till förnybara källor förenlig med mål av gemensamt intresse.

Kriterierna för att en teknik ska kunna omfattas av ordningen har formulerats med utgångspunkt i teknikens lämplighet som ersättning för eluppvärmning. De norska myndigheterna har förklarat att bara teknik som kan kategoriseras som så kallade ”baslastvärmesystem” omfattas av ordningen. Enligt de norska myndigheterna är baslastvärmesystem ”teknik som kan ersätta eluppvärmning och ge samma värmekomfort som eluppvärmning dygnet runt” (43).

De norska myndigheterna har förklarat att alternativ förnybar uppvärmningsteknik som omfattas av stödordningen har tre gemensamma drag: den måste ha begränsad spridning på den norska marknaden, kunna ersätta eluppvärmning och kräva ett visst minimum av insatser från användarnas sida. Övervakningsmyndigheten noterar att all teknik som omfattas av stödordningen för alternativ uppvärmning inte lämpar sig för att helt och hållet ersätta eluppvärmning. (44) De norska myndigheterna har dock ansett att teknik som omfattas av ordningen är bättre lämpad att systematiskt begränsa mängden el som används för att värma upp ett normalt hushåll.

Bidrag till konsumenter för att främja ett skifte i efterfrågan från eluppvärmning till alternativa förnybara uppvärmningssystem i hushållen tycks vara ett lämpligt medel att direkt påverka konsumenternas beteende. Utan stödet från staten inom ramen för stödordningen för alternativ uppvärmning skulle konsumenternas efterfrågan knappast ha skiftat till förnybar uppvärmningsteknik inom samma tidsrymd.

När vissa miljövänliga åtgärder inte genomförs kan statligt stöd i princip betraktas som förenligt. (45) Syftet med stödordningen för alternativ uppvärmning är att motivera konsumenterna att investera i miljövänlig teknik för minskad elförbrukning som har begränsad spridning på den norska marknaden för hushållsuppvärmning.

Övervakningsmyndigheten anser dessutom att stödbeloppet är begränsat till det minimum som krävs för att motivera konsumenterna att övergå från eluppvärmningssystem till de alternativa förnybara uppvärmningskällor som omfattas av ordningen. Stödordningen för alternativ uppvärmning innefattar ett bidrag på högst 20 % av dokumenterade och stödberättigande kostnader, dock högst 4 000 eller 10 000 norska kronor beroende på typen av teknik. Det högsta belopp som beviljas för inköp av alternativ uppvärmningsteknik står i proportion till kostnaden för tekniken i fråga.

Övervakningsmyndigheten anser därför att ordningen är lämpligt utformad för att nå miljömålet av gemensamt intresse.

Slutligen måste det bedömas om konkurrensen och handeln i EES-området kan snedvridas i sådan omfattning att det står i strid med det gemensamma intresset.

Stödet betalas ut direkt till konsumenterna, som fritt kan välja mellan de produkter som uppfyller de objektiva kriterierna för stödordningen, oberoende av vilket företag som erbjuder den alternativa uppvärmningstekniken. Därmed undviks onödig snedvridning av konkurrensen och handeln i EES inom sektorn för den teknik som omfattas av ordningen.

Klaganden hävdar att ordningen snedvrider konkurrensen eftersom den omfattar pelletskaminer men inte vedpannor. I vedpannor används enligt klaganden en teknik som är mycket lik den som används i pelletskaminer, och de bör därför omfattas av ordningen. De norska myndigheterna menar dock att vedpannor inte uppfyller de objektiva kriterier som fastställts inom ramen för stödordningen för alternativ uppvärmning. Övervakningsmyndigheten anser att klaganden visserligen kan ha rätt i att det råder ett konkurrensförhållande mellan vedpannor och all eller åtminstone en del av den teknik som omfattas av stödordningen, men att vedpannor inte tycks uppfylla kriterierna för att beviljas stöd inom ramen för ordningen. I det avseendet har övervakningsmyndigheten inga invändningar mot de objektiva kriterierna inom stödordningen och de norska myndigheternas bedömning av vilken uppvärmningsteknik som är bäst lämpad för att uppnå de miljömål som ordningen syftar till. Stödordningen för alternativ uppvärmning grundas på tre objektiva kriterier för stödberättigande (begränsad spridning på marknaden, förmåga att ersätta el som primär uppvärmningskälla och ett minimum av insatser från användarens sida). Vedpannor tycks inte uppfylla alla eller vissa av dessa kriterier. Övervakningsmyndigheten medger dessutom att vedpannor representerar en teknik som redan har stor spridning i Norge. Övervakningsmyndigheten anser därför att stödordningens kriterier för stödberättigande är objektivt motiverade och att ordningen inte strider mot andra bestämmelser i EES-avtalet, t.ex. reglerna om icke-diskriminering på grund av nationalitet samt likabehandling. Övervakningsmyndigheten anser dessutom att de norska myndigheterna ytterligare har begränsat de negativa effekterna på konkurrensen genom att fastställa en relativt låg stödnivå. Övervakningsmyndigheten är därför av åsikten att den eventuella konkurrenssnedvridning som skapas med avseende på vedpannor och annan potentiellt konkurrerande teknik inte strider mot det gemensamma intresset och tycks vara motiverad med hänsyn till avvägningen enligt ovan.

Övervakningsmyndigheten anser av dessa skäl att stödordningen syftar till ett tydligt fastställt mål av gemensamt intresse, är lämpligt utformad för att nå målet av gemensamt intresse och i det avseendet är ett lämpligt medel som skapar incitament och är proportionerligt och, slutligen, att den inte snedvrider konkurrensen och handeln i EES i sådan omfattning att det står i strid med det gemensamma intresset. Övervakningsmyndigheten finner därför att ordningen är motiverad enligt artikel 61.3 c i EES-avtalet.

4. SLUTSATS

Mot bakgrund av ovanstående överväganden drar övervakningsmyndigheten slutsatsen att den norska stödordningen för alternativa förnybara uppvärmningskällor och elbesparande åtgärder i privata hushåll utgör statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet som är förenligt med artikel 61.3 c i EES-avtalet.

De norska myndigheterna erinras om skyldigheten enligt artikel 21 i del II i protokoll 3, jämförd med artikel 6 i beslut nr 195/04/KOL, att lägga fram årliga rapporter om stödordningens genomförande.

De norska myndigheterna erinras dessutom om att alla planer på att ändra stödordningen ska anmälas till övervakningsmyndigheten.

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Den norska stödordningen för alternativa förnybara uppvärmningskällor och elbesparande åtgärder i privata hushåll utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 61.1 i EES-avtalet. Stödordningen är förenlig med EES-avtalets funktion på grundval av artikel 61.3 c i EES-avtalet.

Artikel 2

Detta beslut riktar sig till Konungariket Norge.

Artikel 3

Endast den engelska texten är giltig.

Utfärdat i Bryssel den 15 juli 2009. För Eftas övervakningsmyndighet Per SANDERUD Ordförande Kristján A. STEFÁNSSON Ledamot av kollegiet

(1) Nedan kallad övervakningsmyndigheten.

(2) Nedan kallat EES-avtalet.

(3) Nedan kallat övervakningsavtalet.

(4) Nedan kallat protokoll 3.

(5) Riktlinjer för tillämpning och tolkning av artiklarna 61 och 62 i EES-avtalet och artikel 1 i protokoll 3 till övervakningsavtalet, antagna och utfärdade av övervakningsmyndigheten den 19 januari 1994, offentliggjorda i Europeiska gemenskapernas officiella tidning (nedan kallad EGT) L 231, 3.9.1994, s. 1 och EES-supplement nr 32, 3.9.1994, s. 1. Nedan kallade riktlinjerna för statligt stöd. En uppdaterad version av riktlinjerna för statligt stöd finns på övervakningsmyndighetens webbplats: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/guidelines/

(6) Beslut nr 195/04/KOL av den 14 juli 2004, offentliggjort i EUT L 139, 25.5.2006, s. 37, och EES-supplement nr 26, 25.5.2006, s. 1, i ändrad lydelse. En konsoliderad version av beslutet finns på övervakningsmyndighetens webbplats: http://www.eftasurv.int/fieldsofwork/fieldstateaid/legaltext/.

(7) Offentliggjort i EUT C 96, 17.4.2008, s. 14, och EES-supplement nr 20, 17.4.2008, s. 58.

(8) Nedan kallad klaganden.

(9) Nedan kallad stödordningen för alternativ uppvärmning.

(10) För närmare information om skriftväxlingarna mellan övervakningsmyndigheten och de norska myndigheterna hänvisas till övervakningsmyndighetens beslut att inleda det formella granskningsförfarandet, beslut nr 716/07/KOL.

(11) Offentliggjort i EUT C 96, 17.4.2008, s. 14, och EES-supplement nr 20, 17.4.2008, s. 58.

(12) Nedan kallad NoBio.

(13) Närmare information om ordningen finns på Enova SF:s webbplats: http://www.minenergi.no/ och http://www.minenergi.no/sitepageview.aspx?sitePageID=1062

(14) Stortingsproposition nr 82 (2005–2006), pressmeddelanden från Olje- og energidepartementet nr 98/06 av den 25 augusti 2006 och nr 107/06 av den 14 september 2006.

(15) Se stortingsproposition nr 1 (2008–2009), s. 56.

(16) Stortingsproposition nr 59 (2007–2008), s. 123.

(17) Stortingsproposition nr 1 (2008–2009), s. 56.

(18) I stortingsproposition nr 59 (2007–2008) noterar de norska myndigheterna att stödordningen kommer att ses över mot bakgrund av övervakningsmyndighetens slutliga beslut.

(19) Skrivelse från norska Olje- og energidepartementet av den 15 januari 2007 (diarienummer 406849), s. 5.

(20) Företag definieras i gemenskapsrätten som enheter som utövar ekonomisk verksamhet, oavsett rättslig form, se t.ex. domen i mål C-41/90, Höfner och Elser mot Macrotron GmbH, REG 1991, s. I-1979, punkt 21.

(21) Mål C-156/98, Tyskland mot kommissionen, REG 2000, s. I-6857.

(22) Nedan kallad kommissionen.

(23) Nedan kallad EG-domstolen.

(24) Målen C-156/98, Tyskland mot kommissionen, REG 2000, s. I-6857; C-382/99, Nederländerna mot kommissionen, REG 2002, s. I-5163; C-457/00, Belgien mot kommissionen, REG 2003, s. I-6931, punkt 57. Se även generaladvokat Jacobs förslag till avgörande i mål C-457/00, punkt 59.

(25) Stortingsproposition nr 82 (2005–2006), s. 1.

(26) Mål C-382/99, Nederländerna mot kommissionen, punkt 61; dom av den 22 december 2008 i mål C-487/06 P, British Aggregates Association mot kommissionen, punkt 87.

(27) Ett liknande resonemang förs i kommissionens beslut av den 24 januari 2007, C (2006) 6630, i ärende N 270/2006, punkt 40.

(28) Se kommissionens beslut av den 26 april 2006, C (2006) 1519, i ärende N 142/2005, punkt 3.1.

(29) Se kommissionens beslut av den 24 januari 2007, C (2006) 6630, i ärende N 270/2006, punkt 43.

(30) Ibid., punkt 46–47.

(31) Mål C-143/99, Adria-Wien Pipeline GmbH och Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH mot Finanzlandesdirektion für Kärnten, REG 2001, s. I-8365, punkt 42, och Eftadomstolens dom i de förenade målen E-5/04, E-6/04 och E-7/04, Fesil och Finnfjord m.fl. mot Eftas övervakningsmyndighet, Eftas domstolsrapport 2005, s. 117, punkt 77.

(32) Se Eftadomstolens dom i de förenade målen E-5/04, E-6/04 och E-7/04, Fesil och Finnfjord m.fl. mot Eftas övervakningsmyndighet, Eftas domstolsrapport 2005, s. 117, punkt 93, mål C-372/97, Italien mot kommissionen, REG 2004, s. I-3679, punkt 44, och mål C-66/02, Italien mot kommissionen, REG 2005, s. I-10901, punkt 112.

(33) Förenade målen T-92/00 och T-103/00, Diputación Foral de Álava m.fl. mot kommissionen, REG 2002, s. II-1385, punkt 72.

(34) Mål E-6/98, Norge mot Eftas övervakningsmyndighet, REG 1999, s. 74, punkt 58, och mål 730/79, Philip Morris mot kommissionen, REG 1980, s. I-2671, punkt 11. Se även målen C-75/97, Belgien mot kommissionen, REG 1999, s. I-3671, punkt 47, och T-217/02, Ter Lembeek mot kommissionen, REG 2006, s. II-4483, punkt 181.

(35) Se t.ex. avsnitt III.3 i riktlinjerna för tillämpningen av artiklarna 92 och 93 i EG-fördraget och artikel 61 i EES-avtalet på statligt stöd inom luftfartssektorn (EGT C 350, 10.12.1994, s. 7).

(36) Nedan kallade 2001 års riktlinjer.

(37) Nedan kallade 2008 års riktlinjer.

(38) Se mål T-288/97, Regione Autonoma Friuli Venezia Giulia mot kommissionen, REG 2001, s. II-1169, punkt 72.

(39) Mål C-301/96, Tyskland mot kommissionen, REG 2003, s. I-9919, punkterna 66 och 105.

(40) Mål 730/79, Philip Morris mot kommissionen, REG 1980, s. I-2671.

(41) Se kommissionens handlingsplan för statligt stöd av den 7 juni 2005, KOM(2005) 107, punkt 11.

(42) Se kommissionens beslut av den 24 januari 2007, C (2006) 6630, i ärende N 270/2006, punkt 67.

(43) Skrivelse från norska Olje- og energidepartementet av den 15 januari 2007 (diarienummer 406849), s. 5.

(44) Enligt t.ex. Enova SF:s köparguide för solvärmefångare anslutna till vattenburna uppvärmningssystem (en teknik som omfattas av ordningen) kan dessa system bara tillgodose upp till 50 % av ett hushålls totala uppvärmningsbehov. När solvärmefångare får tillräckligt mycket solenergi kan de vara i ständig drift utan regelbunden tillsyn, och när de är i drift utgör de en bekväm, om än partiell, källa till alternativ uppvärmning för konsumenten. Köpguiden finns på Enova SF:s webbplats:

http://www.minenergi.no/sitepageview.aspx?sitePageID=1083.

(45) I både 2001 års och 2008 års riktlinjer behandlas stöd för förnybara energikällor där stödet utgör ett slags kompensation för den ekonomiska nackdel som förnybara energikällor har i konkurrensen med mindre miljövänliga energikällor; se punkterna 49–59 i 2001 års riktlinjer och punkterna 48–50 i 2008 års riktlinjer.