BILAGA

STÖD INOM RAMEN FÖR SYSTEMET FÖR HANDEL MED UTSLÄPPSRÄTTER FÖR VÄXTHUSGASER EFTER 2012 (1)

POLITIKEN FÖR STATLIGT STÖD OCH DIREKTIVET OM HANDEL MED UTSLÄPPSRÄTTER

1. SÄRSKILDA ÅTGÄRDER SOM OMFATTAS AV DESSA RIKTLINJER

1.1. Stöd till företag inom sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage därför att kostnader för utsläppsrätter föranledda av EU:s utsläppshandelssystem förs över på elpriserna (stöd till indirekta utsläppskostnader)

1.2. Investeringsstöd till högeffektiva kraftverk, inbegripet kraftverk som är utrustade med teknik för avskiljning och lagring av koldioxid (CCS-förberedda kraftverk)

1.3. Stöd i samband med valfri gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen

Enligt artikel 10 c i direktivet om handel med utsläppsrätter får stater i EES som uppfyller vissa villkor rörande sammankoppling av deras nationella elnät eller andelen fossila bränslen i deras elproduktion och BNP-nivån per capita jämfört med unionsgenomsnittet tillfälligt avvika från principen om fullständig utauktionering och bevilja gratis utsläppsrätter till anläggningar för elproduktion som var i drift den 31 december 2008, eller till anläggningar för elproduktion för vilka investeringarna i en modernisering rent fysiskt inletts senast detta datum. I utbyte mot att de beviljar gratis utsläppsrätter måste staterna i EES lägga fram en nationell plan som redovisar vilka investeringar operatörer som beviljats gratis utsläppsrätter eller andra operatörer gör i ren teknik, teknisk anpassning och modernisering av infrastrukturen och diversifiering av sin energimix och sina leveranskällor.

1.4. Stöd i samband med att undantag från EU:s utsläppshandelssystem beviljas för sjukhus och små anläggningar

2. TILLÄMPNINGSOMRÅDE OCH DEFINITIONER

2.1. Tillämpningsområde för dessa riktlinjer

2.2. Definitioner

3. FÖRENLIGA STÖDÅTGÄRDER I ENLIGHET MED ARTIKEL 61.3 I EES-AVTALET

3.1. Stöd till företag inom sektorer och delsektorer som anses löpa avsevärd risk för koldioxidläckage därför att kostnader för utsläppsrätter föranledda av EU:s utsläppshandelssystem förs över på elpriserna (stöd till indirekta utsläppskostnader)

Stödets syfte och nödvändighet

Högsta tillåtna stödnivå

Beräkning av högsta tillåtna stödnivå

Stimulanseffekt

3.2. Investeringsstöd till nya högeffektiva kraftverk, inbegripet nya kraftverk som är CCS-förberedda

Investeringsstöd som beviljas under perioden 1 januari 2013–31 december 2016 för nya högeffektiva kraftverk kommer att anses vara förenliga med den inre marknaden i den mening som avses i artikel 61.3 c i EES-avtalet förutsatt att de villkor som anges i detta avsnitt är uppfyllda.

Stödets syfte och nödvändighet

Stödberättigande kostnader

Högsta tillåtna stödnivåer

3.3. Stöd i samband med valfri gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen

Gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod tillåts enligt artikel 10 c i direktivet om handel med utsläppsrätter och i enlighet med kommissionens beslut om vägledning rörande metoden för gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod för anläggningar för elproduktion i enlighet med artikel 10 c 3 i direktivet om handel med utsläppsrätter (14) och meddelandet från kommissionen om riktlinjer för den frivilliga tillämpningen av artikel 10 c i direktivet om handel med utsläppsrätter (15) .

Från den 1 januari 2013 till den 31 december 2019 ska statligt stöd i samband med gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen och de investeringar som ingår i de nationella planerna, i enlighet med artikel 10 c i direktivet om handel med utsläppsrätter, anses vara förenligt med den inre marknaden i den mening som avses i artikel 61.3 c i EES-avtalet förutsatt att följande villkor är uppfyllda:

Stimulanseffekt

Stimulanseffekten anses vara uppfylld för investeringar som gjorts från och med den 25 juni 2009.

Stödberättigande kostnader

Högsta tillåtna stödnivå

3.4. Stöd i samband med att undantag från EU:s utsläppshandelssystem beviljas för sjukhus och små anläggningar

Stimulanseffekt

3.5. Proportionalitet

4. KUMULERING

5. SLUTBESTÄMMELSER

5.1. Årlig rapportering

5.2. Öppenhet och insyn

5.3. Övervakning

5.4. Giltighetstid och översyn

(1) Dessa riktlinjer motsvarar Europeiska kommissionens riktlinjer för vissa statliga stödåtgärder inom ramen för systemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser efter 2012 som antogs den 22 maj 2012 (EUT C 158, 5.6.2012, s. 4). Övervakningsmyndighetens riktlinjer för statligt stöd offentliggörs på övervakningsmyndighetens webbplats (www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/).

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG av den 13 oktober 2003 om ett system för handel med utsläppsrätter för växthusgaser inom gemenskapen och om ändring av rådets direktiv 96/61/EG, EUT L 275, 25.10.2003, s. 32. Detta direktiv har införlivats i EES-avtalet i punkt 21a.1 i bilaga XX.

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/29/EG av den 23 april 2009 om ändring av direktiv 2003/87/EG i avsikt att förbättra och utvidga gemenskapssystemet för handel med utsläppsrätter för växthusgaser, EUT L 140, 5.6.2009, s. 63. Detta direktiv har införlivats i EES-avtalet i punkt 21a.1 i bilaga XX.

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/101/EG av den 27 oktober 2004, EUT L 338, 13.11.2004, s. 18. Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/101/EG av den 19 november 2008 (EUT L 8, 13.1.2009, s. 3). Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 219/2009 av den 11 mars 2009, EUT L 87, 31.3.2009, s. 109.

(5) I dessa riktlinjer avser begreppet ”Eftastaterna” Island, Liechtenstein och Norge, men inte Schweiz som, även om det är en Eftastat, inte anslutit sig till EES.

(6) Handlingsplan för statligt stöd – Mindre men bättre riktat statligt stöd: en plan för reform av det statliga stödet 2005–2009, KOM(2005) 107 slutlig, 7.6.2005.

(7) Bilaga II till bilaga 15713/1/08REV1 av den 18 november 2008 (25.11) http://www.europarl.-europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P6-TA-2008-0610&format=XML&language=EN

(8) Tillägg till ”I/A”-noten från rådets generalsekretariat till Coreper/rådet 8033/09 ADD 1 REV 1 av den 31 mars 2009.

(9) Rådets direktiv 2009/31/EG av den 23 april 2009 om geologisk lagring av koldioxid och ändring av rådets direktiv 85/337/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/60/EG, 2001/80/EG, 2004/35/EG, 2006/12/EG, 2008/1/EG samt förordning (EG) nr 1013/2006 (EUT L 140, 5.6.2009, s. 114). Detta direktiv har införlivats i EES-avtalet i punkterna 1a, 1f, 1i, 13ca, 19a, 21at och 32c i bilaga XX.

(10) Se fotnot 9.

(11) EUT L 144, 10.6.2010, s. 1, EES-supplementet nr 29, 10.6.2010, s. 1. Detta kapitel motsvarar gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd (EUT C 82, 1.4.2008, s. 1).

(12) EUT L 144, 10.6.2010, s. 1 och EES-supplementet nr 29, 10.6.2010, s. 1. Detta kapitel motsvarar gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd (EUT C 82, 1.4.2008, s. 1).

(13) EGT L 343, 22.7.1992, s. 91. Detta direktiv har införlivats i EES-avtalet i punkt 24 i bilaga IV.

(14) Kommissionens meddelande av den 29 mars 2011 om vägledning rörande metoden för gratis tilldelning under en övergångsperiod av utsläppsrätter för anläggningar för elproduktion enligt artikel 10c.3 i direktiv 2003/87/EG, C(2011) 1983 slutlig, 29.3.2011 (ej på svenska).

(15) Meddelande från kommissionen – Riktlinjer för den frivilliga tillämpningen av artikel 10c i direktiv 2003/87/EG, 31.3.2011, EUT C 99, 31.3.2011, s. 9.

(16) Se fotnot 15.

(17) Se fotnot 15.

(18) Del II i protokoll 3 till övervaknings- och domstolsavtalet speglar rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (EGT L 83, 27.3.1999, s. 1). Förordning (EG) nr 659/1999 införlivades så småningom med protokoll 26 till EES-avtalet.

(19) Beslut nr 195/04/KOL (EUT L 139, 25.5.2006, s. 37, och EES-supplementet nr 26, 25.5.2006, s. 1) motsvarar kommissionens förordning (EG) nr 794/2004 av den 21 april 2004 (EUT L 140, 30.4.2004, s. 1) om genomförande av rådets förordning (EG) nr 659/1999.

(20) EUT L 73, 19.3.2009, s. 23, och EES-supplementet nr 15, 19.3.2009, s. 6. Detta kapitel motsvarar kommissionens tillkännagivande om vilka regler som är tillämpliga för att avgöra om ett statligt stöd är olagligt (EGT C 119, 22.5.2002, s. 22).

Tillägg I

Definitioner

I dessa riktlinjer avses med

— stöd: varje åtgärd som uppfyller samtliga kriterier som anges i artikel 61 i EES-avtalet.

— stödperiod: ett eller flera år inom perioden 2013–2020. Om en Eftastat vill bevilja stöd som motsvarar en kortare period bör den använda ett verksamhetsår som referens och bevilja stödmottagaren stöd för ett år i taget.

— högsta tillåtna stödnivå: det totala stödbeloppet uttryckt som procentandel av de stödberättigande kostnaderna. Alla belopp ska avse situationen före avdrag för skatt eller andra avgifter. Om stödet beviljas i form av något annat än bidrag måste stödbeloppet värdemässigt motsvara ett stöd. Stöd som ges i form av delbetalningar ska beräknas som det totala diskonterade nuvärdet vid tidpunkten för beviljandet av den första delbetalningen, med användning av myndighetens relevanta referensränta för diskontering av värdet över tiden. Stödnivån beräknas per stödmottagare.

— egen elproduktion: elproduktion vid en anläggning som inte motsvarar definitionen av ”elproducent” i artikel 3 u i direktiv 2003/87/EG.

— stödmottagare: ett företag som tar emot stöd.

— CCS-förberedd: en anläggning som har visat att lämpliga lagringsplatser finns tillgängliga, att transporten är tekniskt och ekonomiskt genomförbar och att det är tekniskt och ekonomiskt genomförbart att eftermontera utrustning för koldioxidavskiljning så snart som tillräckliga marknadsincitament föreligger då en koldioxidpriströskel har nåtts. För att en anläggning ska anses vara CCS-förberedd ska den särskilt uppfylla följande krav:

Visa att det är tekniskt genomförbart att eftermontera utrustning för koldioxidavskiljning. En anläggningsspecifik teknisk studie bör läggas fram som genom en tillräckligt detaljerad teknisk beskrivning visar att anläggningen har teknisk kapacitet att eftermontera en komplett utrustning för koldioxidavskiljning med en avskiljningsgrad på minst 85 % med hjälp av en eller flera typer av teknik som testats i förkommersiell skala eller som har prestanda som med rimlig tillförlitlighet kan anses vara lämpliga.

Kontrollera att det finns tillräckligt med ytterligare utrymme på den plats där avskiljningsutrustningen ska installeras.

Identifiera en eller flera tekniskt och ekonomiskt genomförbara rörledningar eller andra transportvägar för miljömässigt säker geologisk lagring av koldioxid.

Kartlägga en eller flera möjliga lagringsplatser som har bedömts lämpa sig för säker geologisk lagring av beräknade volymer och beräknat inflöde vid avskiljning av koldioxid under hela livscykeln.

Visa att det är ekonomiskt genomförbart att eftermontera ett integrerat CCS-system som räcker för anläggningens hela kapacitet eller en del av denna, på grundval av en ekonomisk bedömning. Bedömningen bör ge bevis för rimliga scenarier, med beaktande av kostnaderna för den teknik och de lagringsalternativ som identifierats i de tekniska studierna, felmarginalerna och de beräknade driftsintäkterna. Bedömningen kommer att indikera under vilka omständigheter CCS skulle vara ekonomiskt genomförbart under den föreslagna anläggningens livstid. Den bör också omfatta en plan för eventuellt genomförande av CCS, inklusive en eventuell tidsplan för tagande i drift.

Visa att alla relevanta tillstånd för att genomföra CCS kan fås och ange förfaranden och tidsplaner för denna process.

— miljöskydd: varje åtgärd som syftar till att avhjälpa eller förebygga skador på den fysiska miljön eller naturresurserna genom stödmottagarens egen verksamhet, att minska risken för sådana skador eller till att främja en effektivare användning av naturresurserna, bland annat energisparande åtgärder och användning av förnybara energikällor.

— utsläppsrätt: en överförbar rätt att släppa ut ett ton koldioxidekvivalent under en viss period.

— bruttoförädlingsvärde: bruttoförädlingsvärdet till faktorkostnad, vilket är värdet av produktionen minus värdet av insatsförbrukningen. Det är ett mått på hur mycket en enskild producent, bransch eller sektor bidrar till BNP. Bruttoförädlingsvärdet till faktorkostnad är bruttoförädlingsvärdet till marknadspriser minus eventuella indirekta skatter plus eventuella subventioner. Bruttoförädlingsvärdet till faktorkostnad kan beräknas med hjälp av omsättningen, plus produktion som redovisas som tillgång, plus övriga rörelseintäkter, plus eller minus lagerändringar, minus inköp av varor och tjänster, minus övriga skatter på varor som är kopplade till omsättningen men inte avdragsgilla, minus avgifter och skatter som är kopplade till produktionen. Alternativt kan det beräknas på grundval av driftsöverskottet brutto genom att personalkostnaderna läggs till. Inkomster och utgifter som klassificeras som finansiella eller extraordinära i företagets bokföring ingår inte i förädlingsvärdet. Förädlingsvärde till faktorkostnad beräknas på bruttonivå, eftersom värderegleringar (t.ex. avskrivningar) inte dras av (1).

— genomförande av en fullständig CCS-kedja: byggande av anläggningen och faktiskt inledande av avskiljning, transport och lagring av koldioxid.

— små anläggningar: anläggningar som till den ansvariga myndigheten rapporterat årliga utsläpp på mindre än 25 000 ton koldioxidekvivalenter och, om de bedriver förbränningsverksamhet, har haft en tillförd effekt på mindre än 35 MW, med undantag av utsläpp från biomassa, under vart och ett av de tre åren före underrättandet av kommissionen om likvärdiga bidrag enligt artikel 27.1 a i direktiv 2009/29.

— arbetets början: avser antingen inledningen av bygg- och anläggningsarbetena eller det första bindande åtagandet att beställa utrustning, men inte preliminära genomförbarhetsstudier.

— materiella tillgångar: för beräkning av stödberättigande kostnader, investeringar i mark, byggnader, anläggningar och utrustning.

— immateriella tillgångar: för beräkning av stödberättigande kostnader, utgifter för tekniköverföring genom förvärv av tillverkningslicenser eller patenterad eller icke patenterad know-how, förutsatt att följande villkor är uppfyllda:

Den berörda immateriella tillgången är en avskrivningsbar tillgång.

Den förvärvas på marknadsvillkor från ett företag i vilket köparen inte har några direkta eller indirekta kontrollbefogenheter.

Den tas upp bland tillgångarna i företagets balansräkning och finns kvar och utnyttjas av stödmottagaren under minst fem år från och med det att stödet beviljats. Detta villkor gäller inte om den immateriella tillgången är tekniskt föråldrad. Om den immateriella tillgången säljs vidare under denna femårsperiod ska inkomsterna från försäljningen dras av från de stödberättigande kostnaderna och i förekommande fall leda till att stödbeloppet återbetalas helt eller delvis.

— handelsintensitet: förhållandet mellan det totala värdet av exporten till tredjeländer plus värdet av importen från tredjeländer och EES totala marknadsstorlek (årlig inhemsk omsättning för företag i EES plus total import från tredjeländer) enligt Eurostats uppgifter.

— forwardpris: i euro: det aritmetiska medelvärdet för de dagliga ettåriga forwardpriserna (slutliga anbudspriser) för leverans i december det år för vilket stödet beviljas, noterat på en given koldioxidbörs i EU från den 1 januari till den 31 december det år som föregår det år då stödet beviljats. Till exempel för stöd som beviljas 2016 gäller det aritmetiska medelvärde för de slutliga anbudspriserna i december 2016 som noterats från den 1 januari 2015 till den 31 december 2015 på en given koldioxidbörs i EU.

— koldioxidutsläppsfaktor: uttryckt i tCO2/MWh, det aritmetiska medelvärdet för koldioxidintensiteten för elektricitet som produceras med fossila bränslen i olika geografiska områden. Viktningen ska återspegla produktionsmixen för de fossila bränslena inom ett givet geografiskt område. Koldioxidfaktorn är resultatet av en uppdelning av energibranschens uppgifter om utsläpp av koldioxidekvivalenter dividerat med bruttoelproduktionen baserat på fossila bränslen uttryckt i TWh. I dessa riktlinjer definieras områdena som geografiska områden a) som består av delmarknader som är sammankopplade via elbörser, eller b) inom vilka ingen överbelastning har uppgetts och, i bägge fallen, elbörspriserna per timme för påföljande dag inom områdena som visar en prisdivergens i euro (med ECB:s dagliga växelkurs) på högst 1 % för ett signifikant antal av samtliga timmar per år. En sådan regional differentiering visar den betydelse som anläggningar som drivs med fossila bränslen har för det slutliga pris som fastställs på grossistmarknaden och deras roll som marginella anläggningar i rangordningen inom branschen. Blotta det faktum att elen handlas mellan två stater i EES betyder inte automatiskt att de utgör en region som överlappar flera länder. Eftersom det saknas relevanta uppgifter på lägre nivå än nationell nivå omfattar de geografiska områdena hela territoriet i en eller flera stater i EES. På grundval av detta kan följande geografiska områden identifieras: den nordiska regionen (Danmark, Sverige, Finland och Norge), Central-Västeuropa (Österrike, Belgien, Luxemburg, Frankrike, Tyskland och Nederländerna) den iberiska regionen (Portugal och Spanien), Tjeckien och Slovakien (Tjeckien och Slovakien) och övriga stater i EES separat. Motsvarande maximala regionala koldioxidfaktorer förtecknas i tillägg IV.

— referensproduktion: uttryckt i ton per år, den genomsnittliga produktionen vid anläggningen under referensperioden 2005–2011 (referensproduktion) för anläggningar som är i drift varje år under perioden 2005–2011. Ett givet kalenderår (t.ex. 2009) kan uteslutas från denna sju år långa referensperiod. Om anläggningen inte varit i drift åtminstone ett år under perioden 2005–2011 definieras referensproduktionen som årlig produktion till dess att fyra driftsår kan dokumenteras, och efteråt kommer referensproduktionen att vara genomsnittet för de tre föregående åren av denna period. Om produktionskapaciteten, i den mening som avses i dessa riktlinjer, ökas betydligt vid en anläggning under den period då stöd beviljas kan referensproduktionen ökas i proportion till denna utvidgning av produktionskapaciteten. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 50 % till 75 % jämfört med referensproduktionen får den endast hälften av det stödbelopp som motsvarar referensproduktionen. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 75 % till 90 % jämfört med referensproduktionen får den endast 25 % av det stödbelopp som motsvarar referensproduktionen. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 90 % eller mer jämfört med referensproduktionen får den inget stöd.

— referensförbrukning av el: i MWh: den genomsnittliga elförbrukning vid anläggningen (inklusive elförbrukningen i anläggningar där produktionen lagts ut på entreprenad) under referensperioden 2005–2011 (referensförbrukning av el) för anläggningar som varit i drift varje år under perioden 2005–2011. Ett givet kalenderår (t.ex. 2009) kan uteslutas från denna sju år långa referensperiod. Om anläggningen inte varit i drift minst ett år under perioden 2005–2011 kommer referensförbrukningen av el att definieras som faktisk elförbrukning till dess att fyra driftsår kan dokumenteras, och efteråt kommer referensförbrukningen att definieras som genomsnittet för de tre föregående dokumenterade driftsåren. Om produktionskapaciteten ökas betydligt vid en anläggning under den period då stöd beviljas kan referensproduktionen ökas i proportion till denna utvidgning av produktionskapaciteten. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 50 % till 75 % jämfört med referensproduktionen får den endast hälften av det stödbelopp som motsvarar referensförbrukningen av el. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 75 % till 90 % jämfört med referensproduktionen får den endast 25 % av det stödbelopp som motsvarar referensförbrukningen av el. Om en anläggning under ett visst kalenderår sänker sin produktionsnivå med 90 % eller mer jämfört med referensproduktionen får den inget stöd.

— betydande kapacitetsökning: en betydande ökning av en anläggnings ursprungliga installerade kapacitet varvid gäller att

det genomförs en eller flera identifierbara fysiska ändringar relaterade till den tekniska konfigurationen och funktionen som inte är ren ersättning av en befintlig produktionslinje, och

att anläggningen kan drivas med en kapacitet som är minst 10 % större än anläggningens installerade kapacitet före ändringen och detta följer av en investering i fysiskt kapital (eller en serie investeringar i fysiskt kapital).

Anläggningen ska för den nationella stödbeviljande myndigheten lägga fram bevis på att kriterierna för en betydande kapacitetsökning är uppfyllda och att den betydande kapacitetsökningen har bedömts som tillfredsställande av en oberoende kontrollör. Kontrollen bör omfatta tillförlitlighet, trovärdighet och exakthet hos de data som anläggningen lämnar in och bör leda till ett kontrollutlåtande där det anges med rimlig tillförlitlighet huruvida inlämnade data är fria från väsentliga felaktigheter.

— effektivitetsriktmärke för elförbrukning: i MWh/per ton producerade enheter och definierat på Prodcom 8-nivå: den produktspecifika elförbrukningen per ton producerade enheter som uppnåtts med de mest eleffektiva metoderna för produktion av den berörda produkten. För produkter inom de stödberättigade sektorer där utbytbarhet mellan bränslen och elektricitet har fastställts i kommissionens beslut 2011/278/EU (2) definieras effektivitetsriktmärken för elförbrukning inom samma systemavgränsningar, där endast andelen elektricitet beaktas. Motsvarande riktmärken för elförbrukning för produkter som omfattas av stödberättigade sektorer och delsektorer förtecknas i tillägg III.

— reservriktmärke för elförbrukning: 80 % av referensförbrukningen av el. Detta motsvarar de genomsnittliga insatser för att minska utsläppen som framtvingas av tillämpningen av effektivitetsriktmärkena för elförbrukning (riktmärke för elförbrukning/förhandsriktmärke för elförbrukning). Det tillämpas på alla produkter och processer som faller inom stödberättigande sektorer eller delsektorer men som inte omfattas av de effektivitetsriktmärken för elförbrukning som anges i tillägg III.

(1) Kod 12 15 0 inom den rättsliga ram som tillhandahålls genom rådets förordning (EG) nr 58/97 av den 20 december 1996 om statistik rörande företagsstrukturer. Denna förordning har införlivats i EES-avtalet i punkt 21.l h i bilaga XXI.

(2) Kommissionens beslut 2011/278/EU av den 27 april 2011 om fastställande av unionstäckande övergångsbestämmelser för harmoniserad gratis tilldelning av utsläppsrätter enligt artikel 10a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87/EG, EUT L 130, 17.5.2011, s. 1. I bilaga I.2 till detta beslut 2011/278/EU förtecknas ett antal produkter där en sådan utbytbarhet mellan bränslen konstaterats föreligga, åtminstone i viss utsträckning. Detta direktiv har införlivats i EES-avtalet i punkt 21a.1i bilaga XX.