STATLIGT STÖD (95-021 Norge) (97/C 45/04)

EFTA:s övervakningsmyndighet underrättar i enlighet med artikel 1.2 protokoll nr 3 till avtalet om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (övervakningsavtalet) EFTA:s medlemsstater, medlemsstaterna i Europeiska gemenskapen samt berörda parter om stöd avseende den norska regeringens finansiering av Arcus-koncernen.

Genom beslut 194/96/KOL av den 30 oktober 1996, vars huvuddrag redovisas nedan, inledde EFTA:s övervakningsmyndighet förfaranden enligt artikel 1.2 i protokoll nr 3 till övervakningsavtalet. Den norska regeringen har meddelats genom en kopia av beslutet.

"I. FAKTA

Anmälan

Genom en skrivelse av den 22 december 1995 (ref. 95-7344 A) mottog EFTA:s övervakningsmyndighet en anmälan om värderingen av de tillgångar som överförts från A/S Vinmonopolet till Arcus-koncernen (¹).

Anmälaren anser att värderingen av tillgångarna till 1,5 miljarder norska kronor i Arcus-koncernens ingående balans antagligen är för låg. Detta belopp anses jämförbart med en ekonomisk fördel på 150 miljoner norska kronor per år. Anmälaren befarar att denna föregivna fördel kan utnyttjas för att bjuda under de priser till vilka utländska producenter säljer på den norska marknaden, på exportmarknader och i konkurrens med grossister på den norska marknaden. Detta kan leda till en situation där Arcus-koncernens konkurrenter i framtiden inte längre kan konkurrera på rättvisa villkor och därmed utesluts från den norska marknaden för distribution av alkoholhaltiga drycker.

Arcus-koncernen kommer att ägna sig åt andra ekonomiska verksamheter, bland annat distribution av läkemedel. De ekonomiska effekterna begränsas därför inte, enligt klaganden, till produktion och distribution av alkoholhaltiga drycker.

Anmälaren gör gällande att Arcus-koncernens konkurrenter (både utländska producenter och grossister som är etablerade i Norge) för alla sina investeringar måste betala ett pris som motsvarar marknadsvärdet - däribland fastigheter och produktionsutrustning, medan detta inte gäller för Arcus-koncernen, eftersom företaget inte skulle behöva få en normal avkastning på det faktiska värdet av de använda tillgångarna. Anmälaren anser därför att den norska regeringens finansiering av Arcus-koncernen utgör statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

Bakgrund

Det norska stortinget beslutade den 13 juni 1995 som ett svar på övervakningsmyndighetens motiverade yttrande av den 30 december 1994 att bland annat avskilja A/S Vinmonopolets produktion och distribution från detaljhandelsmonopolet och avskaffa ensamrätten vad gäller import, export och partihandel avseende alkoholhaltiga drycker. De korrigerande åtgärderna gentemot de begränsningar som togs upp i det motiverade yttrandet avsågs att fullföljas i slutet av 1995.

Under 1995 kontaktades övervakningsmyndigheten emellertid av marknadsaktörer som uttryckte oro över den nya lagstiftningen och marknadsorganisationen. Övervakningsmyndigheten ombad i en skrivelse av den 23 november 1995 (ref. 95-6773 D) den norska regeringen att skicka fullständiga uppgifter om lagstiftning och administrativa förändringar. I skrivelsen uttryckte man från övervakningsmyndighetens sida också oro över de korrigerande åtgärder som förbereddes och fäste särskilt de norska myndigheternas uppmärksamhet vid de konkurrensregler som fastställs i artikel 53-64 i EES-avtalet.

Genom en skrivelse av den 6 december 1995 (ref. 95-6989 D) underrättade övervakningsmyndigheten den norska regeringen om att den mottagit upplysningar som visade att Arcus-koncernen eventuellt mottog statligt stöd. I skrivelsen påminde man den norska regeringen om EFTA-staternas förpliktelse att underrätta övervakningsmyndigheten i tillräckligt god tid för att ge övervakningsmyndigheten möjlighet att lämna åsikter om alla planer på att bevilja eller förändra stöd, och om detta inte görs, skall stödet förklaras olagligt, vilket kan innebära att övervakningsmyndigheten kräver återbetalning. I skrivelsen meddelades också vilka typer av upplysningar som övervakningsmyndigheten skulle anse vara relevanta för att göra det möjligt att undersöka om det rör sig om statligt stöd.

De norska myndigheterna svarade genom en skrivelse av den 4 januari 1996 (ref. 96-11 A) att de inte ansåg att de tillgångar som förts över till Arcus-koncernen blivit för lågt värderade, och att de därför inte var förpliktade att underrätta övervakningsmyndigheten. De norska myndigheterna åtog sig dock att förse övervakningsmyndigheten med närmare uppgifter.

Åtagandet ovan följdes upp med en skrivelse av den 11 mars 1996 (ref. 96-1362 A) i vilken övervakningsmyndigheten försågs med bland annat en kopia av en rapport som endast var avsedd för tjänstebruk och som utarbetats av Deloitte & Touche (i det följande kallat D& T-rapporten) om värdering och upprättande av ingående balansräkningar för avskiljande av A/S Vinmonopolet (²).

Övervakningsmyndigheten underrättade de norska myndigheterna genom en skrivelse av den 1 april 1996 (ref. 96-1374 D) om den anmälan som avses i detta beslut med hjälp av en kopia av anmälan, och uppmanade dem att yttra sig om anmälarens uppgifter. Övervakningsmyndigheten uppmanade i samma skrivelse Norge att tillhandahålla vissa ytterligare uppgifter. Svar från de norska myndigheterna mottogs den 22 maj 1995 (ref. 96-2662 A).

Arcus-koncernen

Företagskoncernen Arcus upprättades i september 1995 av A/S Vinmonopolet.

En värdering av A/S Vinmonopolet ufördes i vilken man tog hänsyn till det planerade avskiljandet och överföringen till Arcus-koncernen av vad som huvudsakligen bestod av A/S Vinmonopolets verksamhetsavdelning. A/S Vinmonopolets aktiekapital och egna kapital delades upp i proportion till värdet av de tillgångar som skulle förbli i detaljhandelsmonopolet och till värdet av de som skulle avskiljas. Värderingen av de tillgångar som skulle överföras till Arcus-koncernen ledde till ett beslut att skriva ner A/S Vinmonopolets aktiekapital med 700 miljoner norska kronor. Ovannämnda tillgångar fördes över till Arcus-företagen i utbyte mot aktier. Arcus-koncernens bokförda värde uppgick till 357 miljoner norska kronor. Det formella avskiljandet från A/S Vinmonopolet skedde den 2 januari 1996 när Arcus AS aktiekapital överfördes från A/S Vinmonopolet till industri- och energiministeriet. Arcus-koncernens ingårdende balansräkning (i norska kronor) redovisas nedan (³).

>Plats för tabell>

Den norska regeringen medgav (4) att de nya företagen behövde omstruktureras efter 70 år i en monopolsituation. I deras verksamhetsplaner återfinns därför bland annat en personalminskning med 250 manår. Vissa omstruktureringskostnader redovisades i A/S Vinmonopolets räkenskaper för 1995 och Arcus-företagen fick ekonomiska bidrag från A/S Vinmonopolet till ett belopp på 226 miljoner norska kronor för täckning av omstruktureringskostnader.

Företagen i Arcus-koncernen är oberoende aktiebolag och varje företag har en egen styrelse. Den koncerninterna kostnadsfördelningen omfattar, enligt de norska myndigheterna, hyreskonstnader för kontor, kostnader för produktionsanläggningar och övriga kostnader.

Den 1 januari 1996 hade ännu inte några licenser utfärdats för distribution, export eller import av alkoholhaltiga drycker. Arcus Distribusjon AS inledde därför 1996 sin verksamhet i en faktisk monopolsituation under en tillfällig period (5). Övriga aktörer har fått rätt att importera, exportera och distribuera alkoholhaltiga drycker under 1996. Arcus Distribusjon är dock med bred marginal den störste aktören på den norska marknaden vad gäller distribution av vin och sprit. Arcus Produkter AS har ensamrätt på spritproduktion i Norge.

Synpunkter och övriga upplysningar från Norge

De norska myndigheterna har i sin skriftväxling med övervakningsmyndigheten tillhandahållit ytterligare förklaringar och upplysningar om den värdering och de transaktioner som avses ovan.

Avskiljandet av Arcus-koncernen från A/S Vinmonopolet förvaltades av hälso- och socialministeriet med hjälp av en ledningsgrupp med företrädare för tre andra ministerier.

Deloitte och Touche fick sitt uppdrag i samband med den värdering av A/S Vinmonopolet som gjordes av hälso- och socialministeriet, som då var ansvarig myndighet. De norska myndigheterna fastslår att företaget fick uppdraget genom ett anbudsförfarande i konkurrens med ett antal andra oberoende revisions- och konsultföretag.

Den värderingsmetod som valdes för A/S Vinmonopolet är metoden för diskonterat betalningsflöde. De norska myndigheterna säger att alla som deltog i anbudet hade för avsikt att använda sig av denna metod. De tillägger att hälso- och socialministeriet inte på förhand skulle kunnat bedöma resultatet av en beräkning av det diskonterade betalningsflödet och att metoden således inte valdes för att upprätta bestämda värden i den ingående balansen.

Förutsättningarna för metoden för diskonterat betalningsflöde diskuterades också i ledningsgruppen.

De norska myndigheterna gör gällande att användandet av försäljningsvärdet övervägdes i värderingsmetoden. De norska myndigheterna påpekar att användandet av försäljningsvärdet inte är samma sak som att värdera genom att använda återanskaffningsvärden. Den senare metoden anses inte vara tillämplig som grund för att upprätta ett företags ingående balans, jfr. avsnitt 2-4 i Aktiebolagslagen där det föreskrivs att tilldelning av aktier i utbyte mot annat än kontanter skall värderas till `realvärde`.

Även om villkoret för avskiljning från början var fortsatt verksamhet, skulle de norska myndigheterna överväga en värdering av företaget i vilket viss verksamhet avvecklats. Inventarier och utrustning som inte längre behövdes skulle till exempel kunna värderas till försäljningsvärde. Inget beslut hade dock fattats om att stänga delar av företaget, och de norska myndigheterna anser därför att det inte var möjligt att ta hänsyn till en eventuell omstrukturering i den ingående balansen.

De anser vidare att en värdering av företaget som grundar sig helt på försäljningsvärde i vilket fall som helst skulle vara missvisande i fråga om den ekonomiska verkligheten. Varje försäljning av delar av A/S Vinmonopolet skulle ha inbegripit stora kostnader och ekonomiska åtaganden. Man hänvisar till kostnader i samband med övertalighet, uppsägningar av kontrakt osv. vilka måste ingå i en bedömning av försäljningsvärdet för en pågående verksamhet.

De norska myndigheterna gör gällande att det i en värdering råder stor osäkerhet avseende Arcus AS korrekta värde, vare sig den grundar sig på försäljningsvärdet eller metoden för diskonterat betalningsflöde.

Metoden för diskonterat betalningsflöde valdes på grund av att de ingående balansräkningarna godkändes på grundval av att verksamheten skulle fortsätta och, följaktligen, generera framtida intäkter. De norska myndigheterna anser att metoder som grundar sig på redovisningsresultat endast kan användas om företagen i fråga har sålts och kan anses jämförbara vad gäller både risk och förväntad tillväxt. Av uppenbara orsaker fanns det inte någon jämförbar information och metoden för diskonterat betalningsflöde var därför ett självklart val.

De norska myndigheterna förklarar att de beräkningar som värderingen grundar sig på visar att marknadsvärdet (357 miljoner norskar kronor) är avsevärt lägre än det bokförda värdet i A/S Vinmonopolets balansräkning. Med andra ord kan det framtida betalningsflödet inte förväntas ge en tillfredsställande avkastning på hela det bokförda värdet vid affärsverksamhet i den nya marknadssituation som Arcus-koncernen står inför. Arcus-företagens ingående balansräkningar återspeglar därför värdeminskningen (700 miljoner norska kronor) som ett resultat av förlorade marknadsandelar jämfört med en monopolsituation och anpassning till nya verksamhetsvillkor.

Man hänvisar också till den norska regeringens uttryckliga avsikt att hålla kvar alkoholkonsumtionen i Norge på en låg nivå för att minska de skadliga effekterna av en hög alkoholkonsumtion. På grund av dessa osäkerhetsfaktorer anser de norska myndigheterna att företagets värde måste beräknas lågt.

De norska myndigheterna anser i allmänhet att beräkningen av värdet kräver en objektiv värdering - det vill säga det som en tredje part skulle betala för ett företag. I det här fallet anser de dock att detta alternativ inte är tillämpligt. Därmed var man i samband med beräkningen av realvärdet försiktig vid beräkningen och vid användandet av tillgångarna i den ingående balansen. Transaktionerna, i det här fallet tilldelning av aktier i utbyte mot annat än kontanter, har skett mellan närstående parter. De anser därför att det inte går att göra någon tillförlitlig uppskattning av vad en tredje part skulle kunna tänka sig att betala för företagen. Man hänvisar till avsnitt 2-4 i lagen om inregistrerade aktiebolag, den grundläggande försiktighetsprincipen i redovisningssammanhang, till vilken hänvisas i artikel 31 i EU:s fjärde rådsdirektiv, och den oberoende revisionsberättelsen i enlighet med avsnitt 2-9, andra paragrafen i aktiebolagslagen.

De norska myndigheterna sammanfattar att på grundval av uppskattningar från oberoende rådgivare, utfördes värderingen av företagskoncernen Arcus i god tro, och på samma sätt som en marknadsinvesterare skulle ha utfört en motsvarande investering.

De norska myndigheterna har dock på begäran av övervakningsmyndigheten tillhandahållit en uppskattning av åtagandenas och tillgångarnas likvidationsvärde till 387 miljoner norska kronor. Nedan återges de referenssiffror på vilka likvidationsvärdet grundar sig:

>Plats för tabell>

De norska myndigheterna konstaterar att likvidationsvärdet på 387 miljoner norska kronor inte stort skiljer sig från Arcus ingående balans på 357 miljoner norska kronor. Med hänsyn till den osäkerhet som ingår i beräkningar av detta slag och till den enligt de norska myndigheterna ringa skillnaden mellan dessa två beräkningar, anser desamma att deras överföring av tillgångar till Arcus-koncernen motsvarar det som en affärsmässig säljare skulle göra i en liknande situation.

Värderingen av egendomar ovan, på 355 miljoner norska kronor, avser en uppskattning av deras nettoförsäljningsvärde utförd av en oberoende värderingsman. Värderingsmannen uppskattade också att den eventuella årliga hyresinkomsten från fastigheterna skulle uppgå till 75 miljoner norska kronor. I D& T-rapporten nämns det att företagens uppskattade intäkter visar att de inte skulle kunna betala sådana hyror.

De modernaste produktionsanläggningarna i Oslo har kapacitet att ersätta produktionsverksamhet i Bergen och Trondheim (6). Genom att centralisera produktionen till Oslo skulle man kunna spara avsevärda kostnader. Arcus skulle i så fall också få intäkter från försäljning eller alternativt hyresintäkter från egendomarna i Bergen och Trondheim. Deras sammanlagda försäljningsvärde uppskattas till 155 miljoner norska kronor.

De norska myndigheterna konstaterar att Arcus-företagens anläggningstillgångar behövs för att man skall kunna fortsätta med produktions- och distributionsverksamhet, och att det inte finns några planer på att sälja av viktiga anläggningstillgångar för närvarande. De har å andra sidan underrättat övervakningsmyndigheten om att försäljningen av Arcus-koncernens anläggningstillgångar, såsom mark eller byggnader, skulle kräva ett beslut av styrelsen och bolagsstämman, jfr avsnitt 8-7 och 8-20 i lagen om inregistrerade aktiebolag, men att Arcus AS inte behöver ett godkännande från regeringen i denna fråga och att intäkter från sådan försäljning står till Arcus AS förfogande.

II. RÄTTSLIG VÄRDERING

Tillämpligheten av artikel 61.1 i EES-avtalet

I artikel 61.1 i EES-avtalet föreskrivs att varje stöd som beviljas av EG-medlemsstaterna, EFTA-staterna eller genom varje form av statliga resurser och som snedvrider eller hotar att snedvrida konkurrensen genom att gynna vissa företag eller produktionen av vissa varor skall, om det påverkar handeln mellan avtalsparterna, vara oförenligt med EES-avtalet.

Med Arcus Produkter AS konkurrerar andra EES-företag som producerar och tappar alkoholhaltiga drycker som vin och sprit på flaska, det vill säga produkter som man i vid utsträckning handlar med inom det område som omfattas av EES-avtalet.

Arcus Distribusjon AS distribuerar alkoholhaltiga drycker, och i viss utsträckning läkemedel. Handeln med produkterna i fråga är omfattande och det finns konkurrenter som tillhandahåller liknande tjänster både i Norge och i andra delar av det område som omfattas av EES-avtalet.

Varje stöd som ingår i finansieringen av Arcus-koncernen kommer därför att hota att snedvrida konkurrensen och påverka handeln inom det område som omfattas av EES-avtalet och utgör därmed stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

Både offentliga och privata företag i liknande branscher och i ekonomiskt och finansiellt jämförbara situationer måste i enlighet med punkt 20.3.1 i Procedurregler och materiella regler inom området för statligt stöd som antogs av övervakningsmyndigheten den 19 januari 1994 (7) (riktlinjer för statligt stöd) behandlas lika vad gäller finansiering. Om offentliga medel tillhandahålls på fördelaktigare villkor (det vill säga till en lägre kostnad) än en privat ägare skulle vilja tillhandahålla ett privat företag som befinner sig i en finansiellt och konkurrensmässigt jämförbar situation, då åtnjuter det offentliga företaget en förmån från sina ägare som det privata företaget inte kan få. Om inte denna fördelaktigare offentliga finansiering betraktas som stöd och bedöms med hänsyn till undantagen i avtalet, innebär detta ett brott mot principen om neutralitet vid behandling av offentliga och privata företag.

Enligt punkt 20.3.3 i riktlinjerna om statligt stöd spelar det ingen roll om det kapital som satsas i ett statligt företag kommer direkt från staten eller indirekt från offentliga holdingbolag eller andra offentliga företag när det gäller om fallet skall omfattas av artikel 61.1. Transaktionerna i finansieringen av Arcus-koncernen kan därför omfattas av begreppet statliga resurser.

Det test som övervakningsmyndigheten skall tillämpa grundar sig, i enlighet med punkt 20.3.4 i riktlinjerna för statligt stöd, på `marknadsekonomiska investerarprincipen`. Övervakningsmyndigheten skall därför undersöka `huruvida under liknande omständigheter en privat aktieägare enbart med beaktande av utsikterna till att få avkastning och utan hänsyn till sociala, regionalpolitiska och branschmässiga överväganden skulle ha tecknat aktierna i fråga` (8).

Övervakningsmyndigheten är, i enlighet med punkt 20.3.2 i riktlinjerna om statligt stöd, förpliktigad att tillämpa `marknadsekonomiska investerarprincipen` som `utgångspunkt för att bestämma huruvida stöd lämnas` och i så fall bestämma storleken av det.

Värdering av de tillgångar som överförts från A/S Vinmonopolet

Varje undervärdering av de tillgångar som överförts från A/S Vinmonopolet kommer att utgöra stöd till Arcuskoncernen för det fall man finner att dessa företag drar fördelar av att inte behöva bära den fulla kostnaden för en tillgång man förvärvat från staten.

I anmälarens uppskattning av den föregivet alltför låga värderingen, 1,5 miljarder norska kronor under det verkliga värdet hänvisas bland annat till de investeringar som gjorts av A/S Vinmonopolet under de senaste åren, och Arcus-koncernens egendomars och byggnaders storlek och fördelaktiga placering i Oslo, Bergen och Trondheim.

Övervakningsmyndigheten bestrider inte betydelsen av vissa iakttagelser som anmälaren hänvisar till. Anmälarens uppskattning grundar sig dock på alltför knappa upplysningar för att kunna accepteras som det faktiska värdet på de tillgångar som överförts till Arcus-koncernen.

Övervakningsmyndigheten har undersökt de förklaringar och upplysningar som tillhandahållits av de norska myndigheterna.

Övervakningsmyndigheten bestrider inte betydelsen av bland annat tillämpningen av metoden för diskonterat betalningsflöde för att uppskatta värdet av Arcus-koncernens betalningsflöde som ett inarbetat företag.

Övervakningsmyndigheten har beaktat att trots att erkända revisions- och konsultföretag arbetade med värderingen av A/S Vinmonopolet utfördes ändå beräkningarna under överinseende av en ledningsgrupp med företrädare för fyra ministerier. Ledningsgruppen var ytterst ansvaring för rapporten. De resultat av beräkningarna som grundar sig på metoden för diskonterat betalningsflöde som lades fram i D& T-rapporten kan därför inte anses som oberoende uppskattningar.

D& T-rapporten visar att centralisering av produktionsverksamheten till Oslo eventuellt kommer att leda till att Arcus-koncernen kan göra avsevärda besparingar och få försäljningsintäkter eller hyresintäkter från fastigheterna i Bergen och Trondheim. Detta visar tydligt att det uppskattade värdet på 357 miljoner norska kronor avser en beräkning som grundar sig på vad som måste anses vara en suboptimal struktur för Arcus-koncernen. Övervakningsmyndigheten kan inte på detta stadium accpetera att en rationell investerare som arbetar under marknadsekonomiska villkor skulle ha samtyckt till en värdering som inte grundar sig på det ekonomiskt sett förmånligaste alternativet.

Vidare kan övervakningsmyndigheten på detta stadium inte acceptera att en värdering som enbart grundar sig på metoden för diskonterat betalningsflöde skulle vara tillräcklig för att bestämma marknadsvärdet på de tillgångar som överförts till Arcus-koncernen. Även om metoden, under vissa omständigheter, kan frambringa ett rimligt korrekt värde för ett företag, måste det framhållas att metoden bara uppskattar ett företags nuvarande värde med hänvisning till ett uppskattat betalningsflöde från verksamheten. Metoden frambringar därför ett nominellt belopp som inte nödvändigtvis kan anses representera marknadsvärdet på vissa särskilda tillgångar, såsom de egendomar och byggnader som fördes över till Arcus-koncernen.

Övervakningsmyndigheten har gjort vissa ytterligare iakttagelser som styrker dess tvivel om huruvida Arcus-koncernens ingående balans fastställdes till rätt nivå:

- En oberoende värderingsman har uppskattat värdet på egendom och byggnader till 355 miljoner norska kronor. Värdet på utrustningen uppskattades dessutom till 70 miljoner norska kronor. Å andra sidan fastställdes det kombinerade värdet på anläggningstillgångarna endast till 175 miljoner norska kronor i Arcus AS ingående balans.

- I D& T-rapporten konstateras att Arcus-företagens vinst antagligen inte räcker för att täcka marknadshyrorna för fastigheterna i Oslo, Bergen och Trondheim (9).

- Likvidationsvärdet anses vanligen vara ett företags minimivärde. Det likvidationsvärde som tillhandahållits av Norge är dock 30 miljoner högre än Arcus-koncernens bokförda värde. Trots att övervakningsmyndigheten har kunnat konstatera att de norska myndigheterna hävdar att skillnaden är ringa, har den också konstaterat att de norska myndigheterna bland annat inte har lämnat övertygande bakgrundsinformation om deras uppskattning av eventuella kostnader i samband med upplösningar osv. (406 miljoner norska kronor). Det kan därför inte uteslutas att en närmare undersökning skulle visa att skillnaden är större än 30 miljoner norska kronor.

I upprättandet av ett marknadsvärde för ett företag kommer det alltid att förekomma subjektiva och svåra delar. Övervakningsmyndigheten måste derför acceptera att det i varje metod för värdering av tillgångar med vilka nära parter bedriver handel kommer att ingå en viss osäkerhet.

Övervakningsmyndigheten är för närvarande emellertid inte övertygad om att de uppskattningar som framlagts av den norska regeringen motsvarar vad en kunnig och intresserad köpare skulle anse som det faktiska värdet och vara villig att betala för de tillgångar som förts över till Arcus-koncernen. Övervakningsmyndigheten anser därför att det krävs en vidare undersökning av Arcus-koncernens försäljningsvärde och företagens värde som inarbetade företag för att övervakningsmyndigheten skall kunna fastställa deras korrekta värde.

Finansiering för att täcka omstruktureringskostnader

Övervakningsmyndigheten accepterar att en övergång från en monopolsituation till en konkurrensutsatt marknad i fallet distribution av alkoholhaltiga drycker kan ha berättigat en omvärdering av A/S Vinmonopolets tillgångar. Övervakningsmyndigheten accepterar också att avskiljandet kan ha orsakat vissa omstruktureringskostnader för A/S Vinmonopolet som Arcus AS kan vara tvungna att täcka, bland annat kostnader avseende vissa juridiska åtaganden gentemot tidigare anställda i A/S Vinmonopolet.

Avgångsvederlag och förtidspensioner som betalas direkt till avskedade anställda anses inte utgöra statligt stöd inom rammen för artikel 61.1 under förtutsättning att företaget inte är inblandat. Å andra sidan, om statliga resurser används för att stödja omstrukturering i särskilda branscher eller företag, kan detta mycket väl utgöra statligt stöd på grund av det selektiva sätt på vilket det används.

De förpliktelser ett företag i sig självt har enligt arbetsrättslagstiftning eller kollektivavtal med fackföreningar att tillhandahålla avgångsvederlag och/eller förtidspensioner är en del av de normala kostnader som ett företag måste täcka med sina egna resurser. Av detta följer att varje bidrag från staten till dessa kostnader måste räknas som stöd. Detta gäller oavsett hur betalningen görs till företaget. I den mån den del av finansieringen från A/S Vinmonopolet till Arcus AS som är avsedd för täckande av omstruktureringskostnader endast används för att täcka kostnader avseende A/S Vinmonopolets avtalsmässiga åtaganden gentemot sina tidigare anställda, skall denna del inte anses utgöra statligt stöd.

Om det dock skulle vara nödvändigt att överväga huruvida statligt stöd ingår till förmån för enskilda tidigare anställda i A/S Vinmonopolet skulle övervakningsmyndigheten inta en positiv ställning under omständigheter där det kan visas att stödet medför ekonomiska fördelar bortom det ifrågavarande företagets intressen, genom att underlätta strukturell förändring och minska svårigheterna.

Förutom för täckning av kostnader för avgångsvederlag och förtidspensioner, tillhandahålls stöd ofta i samband med omstrukturering för utbildning, rådgivning och praktisk hjälp med att hitta anställning, stöd vid förflyttning samt yrkesutbildning och stöd till anställda som startar nya företag. Övervakningsmyndigheten är alltid positiv till sådant stöd.

Åandra sidan reserverar sig övervakningsmyndigheten i princip mot stöd i samband med verksamheten. Så skulle vara fallet om en del av finansieringen skulle användas för att stärka Arcus-koncernens finansiella ställning eller till nackdel för dess konkurrenter. Samma sak gäller om den finansiering som avsetts för omstrukturering skulle användas för att uppfylla nya åtaganden på Arcus-koncernens vägnar gentemot dess anställda, eftersom kostnader i samband med detta skulle vara normala kostnader som en verksamhet skall täcka med hjälp av sina egna resurser.

Övervakningsmyndigheten har dock inte, som det nu ligger till, mottagit några upplysningar som visar att de norska myndigheterna har ställt några krav på Arcus-koncernens bruk av de 226 miljoner norska kronorna från A/S Vinmonopolet. Utan upplysningar om bindande krav på Arcus-koncernens bruk av dessa pengar, verkar det som om de får användas för att täcka driftkostnader.

Övervakningsmyndigheten måste därför på grundval av de uppgifter som är tillgängliga, dra slutsatsen att beloppet på 226 miljoner norska kronor från A/S Vinmonopolet för täckande av omstruktureringskostnader måste ses som statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

Undantag

Vad gäller tillämpligheten av enskilda undantag från det allmänna förbudet mot statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet gör övervakningsmyndigheten gällande att den inte har mottagit några upplysningar från de norska myndigheterna som visar att de anser att något av undantagen i artiklarna 61.2 eller 61.3 är tillämpligt.

I artikel 61.2 a föreskrivs att stöd av socialt slag till enskilda konsumenter är förenligt med EES-avtalet, förutsatt att sådant stöd beviljas utan åtskillnad vad gäller de ifrågavarande produkternas eller tjänsternas ursprung. Eftersom Arcus-koncernen inte har någon social målsättning och eftersom eventuellt stöd inte skulle komma enskilda konsumenter utan snarare ett särskilt företag till godo, är denna bestämmelse inte tillämplig. Artikel 61.2.b som avser åtgärder för skador som orsakats av naturkatastrofer eller exceptionella händelser år utan tvekan ovidkommande i föreliggande fall, och detsamma gäller atikel 61.2.c som avser stöd till vissa områden i Tyskland.

I artikel 61.3 föreskrivs fyra olika undantag (a-d) enligt vilka stöd kan anses förenligt med avtalet. Artikel 61.3.b avser `stöd för att främja genomförandet av viktiga projekt av gemensamt europeiskt intresse eller för att avhjälpa en allvarlig störning i en EG-medlemsstats eller en EFTA-stats ekonomi` och artikel 61.3.d avser `stöd av annat slag i enlighet med vad Gemensamma EES-kommittén kan närmare ange i enlighet med del VII` av EES-avtalet. Ingen av dessa bestämmelser är vidkommande i föreliggande fall. Därmed återstår artiklarna 61.3.a och 61.3.c som enda möjliga undantag.

Efter den undersökning som övervakningsmyndigheten genomförde i samband med sitt beslut av den 16 november 1994 (10) om viktiga stödområden i Norge att Oslo, Bergen och Trondheim, som är säten för företag i Arcus-koncernen, varken är berättigade till regionalt stöd enligt artikel 61.3.a som `regioner där levnadsstandarden är onormalt låg eller allvarlig brist på sysselsättning råder` eller enligt artikel 61.3.c. Därför är det inte relevant att tillämpa undantaget enligt artikel 61.3.c som stöd för att `underlätta utveckling av . . . vissa regioner, i den mån det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset`.

Arcus-koncernen står inte inför finansiella svårigheter på grund av sina egna tillgångar eller i att skaffa fram finansiering. Övervakningsmyndigheten finner därför inte att undantaget är tillämpligt gentemot Arcus-koncernen som företag enligt artikel 61.3.c om stöd för att `underlätta utveckling av viss näringsverksamhet . . . i den mån det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma interesset` med hänvisning till de regler om stöd för undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter som fastställs i kapitel 16 i riktlinjerna för statligt stöd. Mot bakgrund av ytterligare upplysningar kan det dock inte uteslutas att en viss del av den finansiering som tillhandahållits för att täcka omstruktureringskostnader kan anses som stöd för att täcka de sociala kostnaderna för omstruktureringen i enlighet med punkt 16.3.2.5 i riktlinjerna om statligt stöd.

De regler om sysselsättningsstöd som fastställs i kapitel 18 i riktlinjerna för statligt stöd verkar inte vara tillämpliga eftersom övervakningsmyndigheten inte har några upplysningar om bland annat planer för skapande av sysselsättning till förmån för vissa grupper som står inför särskilda svårigheter på arbetsmarknaden eller liknande målsättningar.

Det antal anställda som Arcus-koncernen har och dess finansiella indikatorer visar att den inte kan anses som ett litet eller medelstort företag enligt definitionen av små och medelstora företag i avsnitt 10.2 i riktlinjerna för statligt stöd. De regler om stöd till små och medelstora företag som fastställs i kapitel 10 i riktlinjerna för statligt stöd är därför inte tillämpliga.

I den utsträckning stöd ingår i de transaktioner som är under övervägande tycks det därför som om det i första hand skulle förbättra Arcus-koncernens finansiella situation och/eller ge företaget en större marknadsandel än som annars vore möjligt. Eventuellt stöd skulle inte vara kopplat till inledande investeringar, skapande av sysselsättning eller något annat tidsbegränsat projekt, och det skulle därför utgöra verksamhetsstöd.

Anmälan

De norska myndigheterna bestrider att det ingick stöd i överföringen av tillgångar till Arcus-koncernen och har på grundval av detta förklarat sig inte vara förpliktigade att anmäla de finansiell transaktionerna till övervakningsmyndigheten. Transaktionerna har genomförts utan föregående godkännande av övervakningsmyndigheten. Varje stöd som ingår i de transaktioner som avses i detta beslut måste därför slutligen anses som oanmält stöd, det vill säga stöd som är olagligt av förfarandeskäl. Vid negativa beslut i ärenden om olagligt stöd beordrar övervakningsmyndigheten som regel EFTA-staten att återkräva stödet från den mottagande parten.

Sammanfattning

På grundval av befintliga uppgifter måste övervakningsmyndigheten sammanfatta att den för närvarande inte är övertygad om att de uppskattningar som lagts fram av den norska regeringen utgör vad som skulle kunna anses som det faktiska värdet på de tillgångar som förts över till Arcus-koncernen. En vidare undersökning kommer därför att krävas. Dessutom måste de 226 miljoner norska kronor från A/S Vinmonopolet för täckning av omstruktureringskostnader på detta stadium anses som statligt stöd enligt artikel 61.1 i EES-avtalet.

Övervakningsmyndigheten måste därför komma till den slutsatsen att det förfarande som föreskrivs i artikel 1.2 i protokoll nr 3 till övervakningsavtalet bör inledas.

Beslutet att inleda förfarandet påverkar inte det slutgiltiga beslutet, i vilket man kan komma fram till att stöd inte utgått, eller att eventuella delar av stödet kan vara förenliga med EES-avtalet. Syftet med förfaranden enligt artikel 1.2 i protokoll nr 3 till övervakningsavtalet är att garantera en uttömmande undersökning av ärendet och att ge alla berörda parter möjlighet att yttra sig.

(¹) Arcus-koncernen består av holdingbolaget Arcus AS och dess två helägda dotterbolag, Arcus Produkter AS och Arcus Distribusjon AS.

(²) Verdsettelser og fastsettelse av åpningsbalanser for A/S Vinmonopolet (Sosialdepartementet) Utført av Deloitte & Touche Oslo, 25 september 1995.

(³) St. prp. nr 11 1995-96, sidan 7.

(4) St. prp. nr 11 1995-96, sidan 6, punkt 3.1.2 Omstillingsbehov.

(5) Ot. prp. nr 51 1994.95, Forslag til lov om endringer i alkoholloven (ny bevillingsordning for engrossalg av alkoholholdig drikk mv) del II.

(6) D& T-rapporten, sidan 59.

(7) EGT nr L 240, 15.9.1994 och EES-supplementet till EGT nr 34, 15.9.1995.

(8) Mål 40/85 Belgien mot kommissionen [1986] ECR, s. 2321.

(9) D& T-rapporten, punkt 5 (sidan 36).

(10) EGT C 4/4, 19.1.1995, och EES-supplementet till EGT nr 1, 19.1.1995."

EFTA:s övervakningsmyndighet underrättar härmed EFTA-staterna, EU:s medlemsstater och andra berörda parter om att de kan lämna synpunkter på åtgärderna i fråga inom en månad från den dag då detta tillkännagivande offentliggörs till:

EFTA:s övervakningsmyndighet

74, rue de Trèves

B-1040 BRYSSEL

Dessa synpunkter kommer att framföras till den norska