BESLUT AV EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET

nr 472/09/KOL

av den 25 november 2009

om ändring, för sjuttiofemte gången, av procedurreglerna och de materiella reglerna inom området för statligt stöd, genom införande av ett kapitel om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd

EFTAS ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET (1) HAR ANTAGIT DETTA BESLUT

MED BEAKTANDE AV avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (2), särskilt artiklarna 61–63 och protokoll 26,

MED BEAKTANDE AV avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (3), särskilt artikel 24 och artikel 5.2 b, och

av följande skäl:

Enligt artikel 24 i övervakningsavtalet ska övervakningsmyndigheten ge verkan åt bestämmelserna om statligt stöd i EES-avtalet.

Enligt artikel 5.2 b i övervakningsavtalet ska övervakningsmyndigheten utfärda meddelanden eller riktlinjer i frågor som behandlas i EES-avtalet, om EES-avtalet eller övervakningsavtalet uttryckligen föreskriver det eller om övervakningsmyndigheten anser det nödvändigt.

Övervakningsmyndigheten antog den 19 januari 1994 procedurregler och materiella regler inom området för statligt stöd (4).

Europeiska gemenskapernas kommission (nedan kallad kommissionen) antog den 14 augusti 2009 ett meddelande om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd (5).

Meddelandet är av betydelse även för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Det är nödvändigt att trygga en enhetlig tillämpning av reglerna om statligt stöd i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

Enligt punkt II under rubriken ”Allmänt” i slutet av bilaga XV till EES-avtalet ska övervakningsmyndigheten efter samråd med kommissionen anta rättsakter som motsvarar de som antagits av kommissionen.

Övervakningsmyndigheten har samrått med kommissionen. Den har även rådfrågat Eftastaterna i den aktuella frågan, genom en skrivelse av den 20 oktober 2009 (ref.nr 534132, 534133 och 534134).

HÄRIGENOM FÖRESKRIVS FÖLJANDE.

Artikel 1

Riktlinjerna för statligt stöd ska ändras genom införande av ett kapitel om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd. Texten till det nya kapitlet finns i bilagan till detta beslut.

Artikel 2

Endast den engelska texten är giltig.

(1) Nedan kallad övervakningsmyndigheten.

(2) Nedan kallat EES-avtalet.

(3) Nedan kallat övervakningsavtalet.

(4) Riktlinjer för tillämpning och tolkning av artiklarna 61 och 62 i EES-avtalet och artikel 1 i del I i protokoll 3 till övervakningsavtalet, antagna och utfärdade av övervakningsmyndigheten den 19 januari 1994 och offentliggjorda i EGT L 231, 3.9.1994, s. 1 och i EES-supplement nr 32, 3.9.1994, s. 1. Nedan kallade riktlinjerna för statligt stöd. En uppdaterad version av riktlinjerna för statligt stöd finns på övervakningsmyndighetens webbplats:http://www.eftasurv.int/state-aid/legal-framework/state-aid-guidelines/

(5) EUT C 195, 19.8.2009, s. 9.

BILAGA

KAPITEL OM ÅTERSTÄLLANDET AV LÖNSAMHETEN OCH BEDÖMNINGEN AV OMSTRUKTURERINGSÅTGÄRDER INOM FINANSSEKTORN UNDER DEN RÅDANDE KRISEN ENLIGT REGLERNA OM STATLIGT STÖD (1)

1. Inledning

1. Att återupprätta förtroendet för finansmarknaderna och få dessa att fungera väl är en nödvändig förutsättning för en återhämtning från den rådande finansiella och ekonomiska krisen (2). Eftas övervakningsmyndighet (nedan kallad övervakningsmyndigheten) noterar att det med hänsyn till att det rör sig om en systemkris och till att finanssektorn är en sammanlänkad sektor har vidtagits ett antal åtgärder på gemenskapsnivå för att återupprätta förtroendet för det finansiella systemet, värna den inre marknaden och garantera långivningen i ekonomin (3).

2. Övervakningsmyndigheten instämmer med kommissionen om att dessa initiativ behöver kompletteras med åtgärder som riktar sig till enskilda finansinstitut för att göra det möjligt för dessa att hantera den rådande krisen och återställa en långsiktig icke-statsstödd lönsamhet, så att deras utlåningsverksamhet kan vila på en sundare grund. På gemenskapsnivå handlägger kommissionen redan ett antal ärenden om statligt stöd som är resultatet av ingripanden från EG-staternas sida för att undvika likviditets-, solvens- och utlåningsproblem. Övervakningsmyndigheten har i tre kapitel i sina riktlinjer givit vägledning om utformningen och genomförandet av statligt stöd till banker (4). I dessa kapitel fastslås det att krisen är tillräckligt allvarlig för att det ska vara berättigat att bevilja stöd, som kan anses som förenligt med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 61.3 b i EES-avtalet. Kapitlen utgör även en enhetlig ram för Eftastaterna när det gäller statliga garantier, rekapitalisering och övertagande av värdeminskade tillgångar. Det viktigaste syftet med dessa regler är att säkerställa att undsättningsåtgärder verkligen leder till finansiell stabilitet och bibehållna kreditflöden, samtidigt som man upprätthåller lika konkurrensvillkor mellan banker (5), både mellan banker i olika EES-stater och mellan banker som får statligt stöd och sådana som inte får stöd, undviker skadlig subventionskapplöpning, förhindrar ett överdrivet risktagande och säkrar konkurrenskraften och effektiviteten för bankerna i EES, både på EES-marknaden och på internationella marknader.

3. Bestämmelserna om statligt stöd utgör ett verktyg för att skapa konsekvens i de åtgärder som vidtas av de Eftastater som beslutar sig för att agera. Ansvaret för beslut om att använda offentliga medel för att till exempel skydda banker i fall av värdeminskade tillgångar vilar dock fortfarande på Eftastaterna. I vissa fall klarar finansinstituten av att hantera den rådande krisen utan några större anpassningar eller något ytterligare stöd. I andra fall kan det bli nödvändigt med statligt stöd i form av garantier, rekapitalisering eller övertagande av värdeminskade tillgångar.

4. När ett finansinstitut har fått statligt stöd bör den berörda Eftastaten ge in en lönsamhetsplan eller en mer genomgripande omstruktureringsplan, i syfte att bekräfta eller återställa en långsiktig icke-statsstödd lönsamhet för enskilda banker. Det har redan fastställts kriterier för att klargöra under vilka omständigheter det kan bli nödvändigt med en mer omfattande omstrukturering av en bank och krävas åtgärder för att motverka snedvridningar av konkurrensen till följd av stödet (6). Detta kapitel har ingen inverkan på dessa kriterier. Det utgör ett komplement till dem som har till syfte att öka förutsägbarheten och skapa en enhetlig strategi genom att förklara hur övervakningsmyndigheten kommer att bedöma förenligheten av omstruktureringsstöd (7) som Eftastaterna beviljar finansinstitut under den aktuella systemkrisen, i enlighet med artikel 61.3 b i EES-avtalet.

5. I bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar erinras om de grundläggande principer som anges i riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (8). Dessa principer innebär först och främst att omstruktureringsstöd bör leda till att återställa det berörda företagets långsiktiga, icke-statstödda, lönsamhet. De innebär även att omstruktureringsstöd, så långt som möjligt, ska kombineras med en lämplig ansvarsfördelning och åtgärder för att minimera snedvridningar av konkurrensen, vilka på lång sikt skulle leda till att försvaga den relevanta marknadens struktur och funktion.

6. Den inre marknadens integritet och utvecklingen av banker i EES måste vara av avgörande betydelse vid tillämpningen av dessa principer. Fragmentering och uppdelning av marknaden bör undvikas. Bankerna i EES bör ha en stark position globalt sett när den aktuella krisen väl är över tack vare den inre finansmarknaden i EES. Övervakningsmyndigheten bekräftar även att det är nödvändigt att man förutser och hanterar förändringar på ett socialt ansvarsfullt sätt samt understryker att nationell lagstiftning för införlivande av gemenskapsdirektiv om information till och samråd med arbetstagarna måste efterlevas.

7. I detta kapitel redogörs för hur övervakningsmyndigheten kommer att undersöka omstruktureringsstöd till banker under den rådande krisen, med beaktande av behovet av att anpassa bästa praxis till krisens särskilda natur och globala omfattning, till banksektorns betydelse för ekonomin i dess helhet och till de systemeffekter som kan uppstå till följd av att ett antal banker måste omstruktureras på samma gång. — Omstruktureringsplanen måste innehålla en djupgående diagnos av bankens problem. För att man ska kunna utarbeta hållbara strategier för att återställa lönsamheten kommer det därför att krävas att bankerna stresstestar sin verksamhet. Detta första steg i arbetet med att återställa lönsamheten bör grunda sig på gemensamma parametrar som så långt som möjligt bygger på metoder som överenskommits på EES-nivå. I tillämpliga fall kommer det även att krävas att bankerna lämnar uppgifter om värdeminskade tillgångar (9). — Med tanke på att det övergripande målet är att uppnå finansiell stabilitet och att de ekonomiska utsikterna i EES är dystra, kommer särskild vikt att fästats vid utarbetandet av en omstruktureringsplan, och särskilt vid att säkerställa en tillräckligt flexibel och realistisk tidsplan för dess genomförande. Om marknadsförhållandena är sådana att det inte är möjligt att genomföra strukturåtgärderna direkt bör man överväga tillfälliga säkerhetsåtgärder av beteendemässig karaktär. — Övervakningsmyndigheten kommer att tillämpa den grundläggande principen om en lämplig ansvarsfördelning mellan Eftastaterna och de stödmottagande bankerna med hänsyn tagen till läget i finanssektorn. Om det inte är möjligt med en mer betydande ansvarsfördelning omedelbart på grund av de rådande marknadsförhållandena vid tiden för undsättningsåtgärderna, bör en sådan fördelning göras i ett senare skede av genomförandet av omstruktureringsplanen. — Åtgärder för att begränsa konkurrenssnedvridningen från en undsatt bank i samma eller någon annan EES-stat bör utformas så att de begränsar eventuella nackdelar för andra banker, samtidigt som hänsyn tas till att den rådande krisens karaktär av systemkris har medfört betydande statliga ingripanden inom sektorn. — Det bör vara möjligt att bevilja ytterligare stöd under omstruktureringsperioden om detta är berättigat för att säkra den finansiella stabiliteten. Allt ytterligare stöd bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att säkra lönsamheten.

8. Avsnitt 2 i detta kapitel är tillämpligt i de fall Eftastaten är skyldig att anmäla en omstruktureringsplan (10). De principer som ligger till grund för avsnitt 2 gäller analogt för fall där Eftastaten inte har någon formell skyldighet att anmäla en omstruktureringsplan men ändå måste kunna påvisa att den stödmottagande banken är lönsam (11). I det sistnämnda fallet, med undantag för fall där det råder tvivel, kommer övervakningsmyndigheten normalt sett att begära mindre detaljerad information (12). I fall där det råder tvivel kommer övervakningsmyndigheten främst att söka bevis för att en lämplig stresstestning ägt rum i enlighet med punkt 13 och för att behörig nationell myndighet validerat resultaten av stresstestningen. Avsnitten 3, 4 och 5 är endast tillämpliga på fall där Eftastaten är skyldig att anmäla en omstruktureringsplan. Avsnitt 6 behandlar detta kapitels tidsmässiga tillämpningsområde och gäller både Eftastater som är skyldiga att anmäla en omstruktureringsplan och Eftastater som endast behöver påvisa att stödmottagarna är lönsamma.

2. Återställande av långsiktig lönsamhet

9. De omstruktureringsplaner som Eftastaterna är skyldiga att lägga fram enligt tidigare vägledning eller beslut från övervakningsmyndigheten (13) bör vara omfattande, detaljerade och bygga på enhetliga principer. De bör visa hur bankerna kommer att gå till väga för att så snabbt som möjligt återställa en långsiktig, icke-statsstödd, lönsamhet (14). Anmälan av en omstruktureringsplan bör innehålla en jämförelse med andra alternativ, inbegripet uppstyckning eller uppgående i en annan bank, för att göra det möjligt för övervakningsmyndigheten att bedöma (15) om det finns andra mer marknadsorienterade, billigare eller mindre snedvridande lösningar som skulle uppfylla målet att bibehålla den finansiella stabiliteten. Om det inte går att återställa lönsamheten för en bank bör omstruktureringsplanen ange hur banken kan avvecklas under ordnade former.

10. Omstruktureringsplanen bör identifiera orsakerna till bankens svårigheter och bankens egna brister samt förklara hur de föreslagna omstruktureringsåtgärderna kommer att lösa bankens underliggande problem.

11. Omstruktureringsplanen bör innehålla uppgifter om stödmottagarens affärsmodell, inbegripet dess organisationsstruktur, finansiering (det bör påvisas att finansieringsstrukturen på kort och lång sikt är bärkraftig (16)), ägarkontroll (det bör påvisas att intressekonflikter förebyggs och att nödvändiga ledningsändringar företas (17)), riskhantering (inbegripet information om värdeminskade tillgångar och avsättningar enligt försiktighetsprincipen till förväntade nödlidande tillgångar), aktiv styrning av balansräkningen, generering av kassaflöde (som bör nå en tillräcklig nivå utan statligt stöd), ställda säkerheter och ansvarsförbindelser (de bör uppvisa hållbarhet och soliditet när banken har hög riskexponering (18)), skuldsättningsgrad, aktuell och framtida kapitaltäckning i enlighet med tillämpliga tillsynsregler (baserat på försiktig värdering och tillräckliga avsättningar) och bonussystem (19) (redogörelse för hur detta främjar den långsiktiga lönsamheten).

12. Lönsamheten för varje affärsverksamhet och resultatenhet bör analyseras och en fördelning göras. Återställandet av en banks lönsamhet bör huvudsakligen härröra från interna åtgärder. Det kan också bygga på externa faktorer, såsom pris- och efterfrågeförändringar, som företaget inte har något större inflytande över, under förutsättning att marknadsantagandena är allmänt erkända. Omstrukturering innebär att man måste överge verksamheter som skulle fortsätta att vara förlustbringande på medellång sikt av strukturella skäl.

13. Långsiktig lönsamhet har uppnåtts när en bank kan täcka alla sina kostnader, inbegripet avskrivningar och finansiella kostnader, och uppvisa en rimlig avkastning på eget kapital, med beaktande av bankens riskprofil. En omstrukturerad bank bör vara i stånd att konkurrera på kapitalmarknaden av egen kraft, med iakttagande av relevanta rättsregler. Det förväntade resultatet av den planerade omstruktureringen måste redovisas både i form av ett basscenario och olika stresscenarier. Omstruktureringsplanen måste således ta hänsyn till bland annat nuläget och den framtida utvecklingen på finansmarknaden, både på grundval av ett basscenario och ett scenario med värsta tänkbara utfall. Stresstestning bör omfatta en rad scenarier, inbegripet en kombination av olika stresshändelser och en utdragen global konjunkturnedgång. De antaganden som ligger till grund för scenarierna bör jämföras med lämpliga sektorsövergripande riktmärken som anpassats för att ta hänsyn till de nya inslagen i den rådande krisen på finansmarknaderna. Planen bör omfatta åtgärder för att avhjälpa problem som framkommer vid stresstestningen. Stresstestningen bör så långt som möjligt grunda sig på gemensamma parametrar såsom de som överenskommits på gemenskapsnivå (t.ex. metoder som utarbetats av kommittén för europeiska banktillsynsmyndigheter) och vid behov anpassats till lands- eller bankspecifika omständigheter.

14. Under den rådande krisen har stater rekapitaliserat banker i första hand för att säkra den finansiella stabiliteten, vilket innebär att andra villkor gällt än de som skulle ha ställts av en privat investerare. Långsiktig lönsamhet förutsätter således att allt statligt stöd antingen återbetalas på sikt, såsom planerat vid tidpunkten för beviljandet, eller att ersättning erläggs på normala marknadsvillkor så att det garanteras att allt ytterligare statligt stöd upphör. Eftersom EES-avtalet är neutralt med avseende på egendomsordningen är bestämmelserna om statligt stöd tillämpliga såväl på privatägda som på statsägda banker.

15. Även om omstruktureringsperioden bör vara så kort som möjligt så att lönsamheten snabbt kan återställas, kommer övervakningsmyndigheten att ta hänsyn till omständigheterna i denna kris och kan därför komma att tillåta en längre genomförandetid för vissa strukturåtgärder än vad som vanligtvis är fallet, främst i syfte att undvika att marknaden sätts under tryck till följd av akuta utförsäljningar (20). Omstruktureringen bör dock genomföras så snabbt som möjligt och den bör inte pågå längre än fem år (21) för att den ska vara effektiv och möjliggöra ett trovärdigt återställande av lönsamheten för den omstrukturerade banken.

16. Om det under omstruktureringsperioden skulle bli nödvändigt med ytterligare statligt stöd utöver det som angivits i den anmälda omstruktureringsplanen för att återställa lönsamheten, ska det göras en individuell förhandsanmälan och stödet i fråga kommer att beaktas i övervakningsmyndighetens slutliga beslut.

Lönsamhet genom försäljning av en bank

17. Försäljning av en nödlidande bank till ett annat finansinstitut kan bidra till att återställa den långsiktiga lönsamheten, om köparen är lönsam och klarar av att överta den nödlidande banken, och till att återupprätta förtroendet på marknaden. En sådan försäljning kan även bidra till att konsolidera finanssektorn. För detta ändamål bör köparen visa att den integrerade enheten kommer att vara lönsam. Vid en försäljning måste man även iaktta kraven avseende lönsamhet, eget bidrag och begränsning av snedvridningar av konkurrensen.

18. Det bör generellt säkerställas att försäljningsprocessen är öppen, objektiv, ovillkorad, icke-diskriminerande och konkurrensutsatt, i syfte att ge alla potentiella köpare lika möjligheter (22).

19. Utan att det påverkar det system för kontroll av företagskoncentrationer som kan vara tillämpligt, och med hänsyn till att försäljningen av en nödlidande bank till en konkurrent både kan bidra till att återställa den långsiktiga lönsamheten och till en ytterligare konsolidering inom finanssektorn, bör sådan försäljning inte vara tillåten om den vid första påseendet leder till att en effektiv konkurrens påtagligt hämmas, såvida inte stödet åtföljs av lämpliga åtgärder för att avhjälpa snedvridningar av konkurrensen.

20. Försäljningen av en bank kan även omfatta statligt stöd till köparen och/eller den enhet som säljs (23). Om försäljningen sker i form av ett öppet, ovillkorat och konkurrensutsatt anbudsförfarande och tillgångarna säljs till den som lämnar det högsta budet anses försäljningspriset utgöra marknadspriset och förekomsten av statligt stöd till köparen kan uteslutas (24). Ett negativt försäljningspris (eller ett ekonomiskt bidrag för att kompensera för ett negativt pris) kan undantagsvis godtas som ett fall där det inte förekommer statligt stöd, om en likvidation skulle ha inneburit högre kostnader för säljaren (25). Vid beräkning av likvidationskostnaderna i ett sådant fall kommer övervakningsmyndigheten endast att beakta förpliktelser som skulle ha ingåtts av en investerare som agerar enligt marknadsekonomiska principer (26). Detta utesluter förpliktelser som härrör från statligt stöd (27).

21. En avveckling under ordnade former eller en utauktionering av en konkursdrabbad bank bör alltid övervägas när det inte är troligt att en bank kan återställa sin långsiktiga lönsamhet. Regeringarna bör uppmuntra att icke-lönsamma aktörer avvecklas, och samtidigt tillåta att avvecklingsprocessen sker inom en lämplig tidsram som bevarar den finansiella stabiliteten. I bankriktlinjerna fastställs förfarandet för sådan avveckling under ordnade former (28). Förvärv av "goda" tillgångar och skulder från en bank i svårigheter kan också vara ett alternativ för en sund bank, eftersom detta kan vara ett kostnadseffektivt sätt att utöka inlåningen och knyta goda kontakter med tillförlitliga låntagare. Inrättandet av en självständig "god" bank utifrån en kombination av en befintlig banks "goda" tillgångar och skulder kan också vara ett godtagbart sätt att återställa lönsamheten, under förutsättning att den nyskapade enheten inte är i position att otillbörligen snedvrida konkurrensen.

3. Eget bidrag från stödmottagaren (ansvarsfördelning)

22. För att begränsa snedvridningar av konkurrensen och hindra ett överdrivet risktagande bör stöd begränsas till vad som är absolut nödvändigt och stödmottagaren bör lämna ett eget bidrag till omstruktureringskostnaderna. Banken och dess kapitalägare bör i största möjliga utsträckning bidra med egna medel till omstruktureringen. Detta är nödvändigt för att säkra att undsatta banker tar ett rimligt ansvar för konsekvenserna av sitt tidigare beteende och för att skapa lämpliga incitament för deras framtida beteende.

Begränsning av omstruktureringskostnaderna

23. Omstruktureringsstöd bör begränsas till att täcka de kostnader som är nödvändiga för att återställa lönsamheten. Detta innebär att ett företag inte bör få offentliga medel som skulle kunna användas till att finansiera marknadssnedvridande verksamheter som inte har anknytning till omstruktureringen. Till exempel bör förvärv av aktier i andra företag eller nya investeringar inte finansieras genom statligt stöd, såvida detta inte är av avgörande betydelse för att återställa företagets lönsamhet (29).

Begränsning av stödbeloppet, betydande eget bidrag

24. För att begränsa stödbeloppet till vad som är absolut nödvändigt bör bankerna i första hand använda sina egna medel för att finansiera omstruktureringen. Detta kan till exempel innebära försäljning av tillgångar. Statligt stöd bör beviljas på villkor som innebär en lämplig ansvarsfördelning av kostnaderna (30). Detta betyder att kostnaderna i samband med omstruktureringen inte bara bärs av staten utan även av dem som investerat i banken genom att de täcker förluster med tillgängligt kapital och betalar en rimlig ersättning för det statliga ingripandet (31). Övervakningsmyndigheten anser emellertid att det inte är lämpligt att fastställa trösklar för ansvarsfördelningen på förhand i samband med den rådande systemkrisen, med hänsyn till målet att underlätta tillgången till privat kapital och en återgång till normala marknadsförhållanden.

25. Varje avvikelse från en lämplig på förhand fastställd ansvarsfördelning som undantagsvis kan ha beviljats under undsättningsfasen för att skapa finansiell stabilitet, måste kompenseras genom ytterligare bidrag i ett senare skede av omstruktureringen, till exempel i form av klausuler om återbetalning (claw-back clause) eller genom en mer omfattande omstrukturering som åtföljs av ytterligare åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen (32).

26. Banker bör kunna ge ersättning för kapital, även i form av utdelning och kuponger på utestående efterställda skulder, med vinstmedel från sin verksamhet. Bankerna bör dock inte använda statligt stöd till ersättning för egna medel (eget kapital och efterställda skulder) om denna verksamhet inte ger tillräcklig avkastning. I samband med en omstrukturering är därför skönmässig uppvägning av förluster (till exempel genom upplösning av reserver eller minskning av det egna kapitalet) från den stödmottagande bankens sida för att kunna klara av att betala utdelning och kuponger för utestående efterställda skulder i princip inte förenlig med målet om ansvarsfördelning (33). Som motvikt till detta kan man behöva garantera bankens refinansieringsförmåga och utträdesincitamenten (34). I syfte att främja den stödmottagande bankens refinansiering kan övervakningsmyndigheten ställa sig positiv till kupongbetalningar för nyemitterade hybridinstrument med förmånsrättsordning före befintliga efterställda skulder. Under alla omständigheter bör banker normalt sett inte tillåtas köpa sina egna aktier under omstruktureringsfasen.

27. Det bör vara möjligt att bevilja ytterligare stöd under omstruktureringsperioden om detta är berättigat för att säkra den finansiella stabiliteten. Allt ytterligare stöd bör begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att säkra lönsamheten.

4. Begränsa snedvridningar av konkurrensen och säkra en konkurrenskraftig banksektor

Typer av snedvridningar

28. Även om statligt stöd kan skapa finansiell stabilitet vid en systemkris, och ge positiva spridningseffekter, kan det samtidigt på olika sätt ge upphov till snedvridningar av konkurrensen. I de fall banker konkurrerar med varandra på grundval av kvaliteten på sina produkter och tjänster kommer de som tar alltför stora risker eller har en affärsmodell som inte är hållbar till slut att förlora marknadsandelar och, eventuellt, försvinna från marknaden, medan effektivare konkurrenter kommer att kunna expandera eller gå in på de berörda marknaderna. Statligt stöd förlänger befintliga snedvridningar av konkurrensen som är följden av ett alltför högt risktagande och ohållbara affärsmodeller, eftersom det innebär ett konstlat stöd till stödmottagarnas marknadsstyrka. På så sätt kan stödet uppmuntra stödmottagarna till ett överdrivet risktagande samtidigt som de som inte får stöd får mindre incitament att konkurrera, investera och ägna sig åt innovation. Statligt stöd kan slutligen undergräva den inre marknaden genom att flytta en otillbörligt stor del av bördan av strukturanpassningen och de därmed sammanhängande sociala och ekonomiska problemen till andra EES-stater och samtidigt skapa hinder för inträde på marknaden och undergräva incitamenten till gränsöverskridande verksamhet.

29. Även om stöd som ges till finanssektorn i samband med en systemkris alltid har som övergripande mål att skapa finansiell stabilitet, får detta skydd på kort sikt av finanssystemet inte på lång sikt leda till en negativ inverkan på de lika konkurrensvillkoren eller till mindre konkurrensutsatta marknader. I detta sammanhang spelar åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen till följd av statligt stöd en viktig roll, bland annat av följande skäl. För det första har banker inom hela EES drabbats av krisen i mycket olika grad och det statliga undsättnings- och omstruktureringsstöd som givits till de nödlidande bankerna kan skada i grunden sunda banker, vilket i sin tur kan inverka negativa på den finansiella stabiliteten. I ett läge med både finanskris, ekonomisk kris och budgetkris blir skillnaderna mellan EES-staterna när det gäller förmågan att ge statligt stöd ännu mer uttalade, vilket inverkar negativt på konkurrensvillkoren på den inre marknaden. För det andra är de nationella ingripanden som görs i samband med den rådande krisen till sin natur sådana att de nationella marknaderna hamnar i fokus och detta kan leda till att man förskansar sig bakom sina nationella gränser och till en fragmentering av den inre marknaden. Stödmottagarnas marknadsnärvaro måste bedömas med hänsyn tagen till att det behövs en effektiv konkurrens och att stödet inte får ge marknadsstyrka eller leda till hinder för inträde på marknaden eller avskräcka från gränsöverskridande verksamhet till skada för företag och konsumenter i EES. För det tredje gör omfattningen av de statliga ingripandena för att säkra den finansiella stabiliteten i samband med den aktuella krisen, och de begränsade möjligheterna till en normal ansvarsfördelning, att man oundvikligen kommer att få fler fall av överdrivet risktagande. Detta är ett beteende som måste korrigeras så att man undviker att på nytt få en situation med skeva incitament och en extrem riskbenägenhet och i stället banar väg för en snabb återgång till en situation med normala marknadsvillkor där det inte förekommer något statligt stöd.

Effektiva och proportionerliga åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen

30. Åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen bör vara särskilt anpassade för att ta itu med de snedvridningar som identifierats på de marknader där den stödmottagande banken är verksam efter återgången till lönsamhet efter omstruktureringen, samtidigt som de bör följa en gemensam strategi och gemensamma principer. Övervakningsmyndigheten grundar sin bedömning av behovet av sådana åtgärder på storleken, omfattningen och räckvidden på den verksamhet som den berörda banken skulle ha efter genomförandet av en trovärdig omstruktureringsplan i enlighet med vad som anges i avsnitt 2 i detta kapitel. Beroende på vilken typ av konkurrenssnedvridning det rör sig om kan åtgärder inriktade på skulder och/eller på tillgångar användas för att avhjälpa den (35). Valet av typ och form av sådana åtgärder kommer att vara beroende av två kriterier: för det första stödbeloppets storlek och de villkor och omständigheter på grundval av vilka stödet beviljats och för det andra särdragen på den eller de marknader där den stödmottaganden banken kommer att bedriva sin verksamhet.

31. Vad gäller det första kriteriet kommer åtgärder för att begränsa snedvridningar av konkurrensen att variera betydligt beroende på stödbeloppets storlek, graden av ansvarsfördelning och prissättningsnivån. I detta sammanhang kommer storleken på det statliga stödet att mätas både i absoluta tal (mottaget kapital, stödinslaget i garantier och vid övertagandet av värdeminskade tillgångar) och i förhållande till bankens riskvägda tillgångar. Övervakningsmyndigheten kommer att beakta det totala stödbelopp som beviljats mottagaren, inbegripet allt slags undsättningsstöd. På motsvarande sätt kommer övervakningsmyndigheten att beakta storleken på stödmottagarens eget bidrag och ansvarsfördelningen under omstruktureringsperioden. Allmänt sett gäller att när ansvarsfördelningen är mer omfattande och det egna bidraget högre förekommer färre negativa konsekvenser till följd av ett överdrivet risktagande. Följaktligen finns det inte ett lika stort behov av ytterligare åtgärder (36).

32. Vad gäller det andra kriteriet kommer övervakningsmyndigheten att undersöka de sannolika verkningarna av stödet på de marknader där den stödmottagande banken kommer att driva verksamhet efter omstruktureringen. Först kommer den att undersöka den berörda bankens storlek och relativa betydelse på sin eller sina marknader efter det att den återställt sin lönsamhet. Om banken endast har en begränsad marknadsnärvaro efter omstruktureringen är det mindre sannolikt att det kommer att behövas ytterligare begränsningar i form av avyttringar eller beteendemässiga åtaganden. Åtgärdernas utformning kommer att anpassas till marknadernas kännetecken (37) i syfte att bevara en effektiv konkurrens. På andra områden kan avyttringar få negativa verkningar och är kanske inte heller nödvändiga för att man ska uppnå önskat resultat och i dessa fall kan begränsningar av organisk tillväxt vara att föredra framför avyttringar. I vissa andra fall, särskilt om det rör sig om nationella marknader med höga inträdeshinder, kan det vara nödvändigt med avyttringar för att göra det möjligt för konkurrenter att gå in eller expandera på berörda marknader. Åtgärder som begränsar snedvridningar av konkurrensen bör inte inkräkta på bankens utsikter att återställa sin lönsamhet.

33. Slutligen kommer övervakningsmyndigheten att beakta risken för att omstruktureringsåtgärder undergräver den inre marknaden och den kommer att ställa sig positiv till åtgärder som bidrar till att hålla nationella marknader öppna och konkurrensutsatta. När stöd som beviljas för att upprätthålla den finansiella stabiliteten och utlåningen till den reala ekonomin i den stödgivande EES-staten även är förenat med villkoret att den stödmottagande banken ska iaktta vissa utlåningsmål i andra EES-stater än den stödgivande staten, kan detta anses utgöra en viktig ytterligare positiv effekt av stödet. Detta gäller särskilt om utlåningsmålen är betydande i förhållande till en trovärdig kontrafaktisk situation, när det finns en tillfredsställande övervakning av att dessa mål uppnås (till exempel genom ett samarbete mellan hemlandets och värdlandets tillsynsmyndigheter), om värdlandets banksystem domineras av banker som har sitt huvudkontor utomlands och om dessa utlåningsåtaganden samordnas på gemenskapsnivå (till exempel inom ramen för förhandlingar om likviditetsstöd).

Fastställande av en lämplig ersättning för statligt stöd

34. En lämplig ersättning för ett statligt ingripande är generellt ett av de bästa sätten att begränsa snedvridningar av konkurrensen, eftersom det begränsar storleken på stödbeloppet. Om man i syfte att bevara den finansiella stabiliteten fastställer ingångsersättningen till en nivå som betydligt understiger marknadspriset bör det säkerställas att villkoren för det ekonomiska stödet ses över i omstruktureringsplanen (38) så att de snedvridande effekterna av bidraget minskar.

Strukturåtgärder – avyttring och neddragning av affärsverksamhet

35. På grundval av en bedömning i enlighet med de kriterier som anges i detta avsnitt kan banker som fått statligt stöd bli tvungna att avyttra dotterbolag eller filialer, kundbaser eller affärsenheter eller att vidta någon annan liknande åtgärd (39), även på stödmottagarens inhemska marknad för privat- och företagskunder. För att sådana åtgärder ska leda till ökad konkurrens och bidra till den inre marknaden bör de främja marknadsinträde för konkurrenter och gränsöverskridande verksamhet (40). I linje med kravet om återgång till lönsamhet kommer övervakningsmyndigheten att ställa sig positiv till sådana strukturåtgärder om de vidtas utan diskriminering mellan verksamheter i olika EES-stater och därmed bidrar till bevarandet av en inre marknad för finansiella tjänster.

36. Det kan dessutom fordras restriktioner avseende bankens expansion inom vissa affärsområden eller geografiska områden, till exempel i form av marknadsorienterade korrigerande åtgärder såsom särskilda kapitalkrav, i de fall direkta restriktioner avseende expansion och ett överdrivet risktagande skulle leda till minskad konkurrens på marknaden. Övervakningsmyndigheten kommer samtidigt att ta särskild hänsyn till behovet av att undvika en förskansning bakom de nationella gränserna och en fragmentering av den inre marknaden.

37. När det på objektiva grunder förefaller vara svårt att hitta en köpare av dotterbolag eller annan verksamhet kommer övervakningsmyndigheten att förlänga genomförandetiden för de berörda åtgärderna, under förutsättning att det lämnas en bindande tidsplan för en nedskärning av verksamheten (inbegripet avskiljning av verksamhetsgrenar). Genomförandetiden för åtgärderna bör dock inte överstiga fem år.

38. Vid bedömningen av vilken räckvidd strukturåtgärder för att avhjälpa snedvridningar av konkurrensen i ett visst fall bör ha, och med beaktande av principen om likabehandling, kommer övervakningsmyndigheten att ta hänsyn till åtgärder som vidtagits vid samma tidpunkt i ärenden som avser samma marknad eller marknadssegment.

Undvika användning av statligt stöd till att finansiera konkurrenshämmande beteende

39. Statligt stöd får inte användas till skada för konkurrenter som inte åtnjuter liknande offentligt stöd (41).

40. Om inte annat följer av punkt 41 bör banker inte använda statligt stöd för förvärv av konkurrerande verksamheter (42). Detta villkor bör gälla i minst tre år och får fortsätta att gälla fram till slutet av omstruktureringsperioden, beroende på stödets räckvidd, storlek och varaktighet.

41. I undantagsfall, och efter anmälan, kan förvärv godkännas av övervakningsmyndigheten i de fall de ingår som ett led i en konsolideringsprocess som är nödvändig för att återställa den finansiella stabiliteten eller för att säkerställa en effektiv konkurrens. Förvärvet bör ske med iakttagande av principerna om lika möjlighet för alla potentiella förvärvare och bör leda till ett slutresultat som garanterar en effektiv konkurrens på de relevanta marknaderna.

42. När det inte är lämpligt med ålägganden om avyttringar och/eller förbud mot förvärv kan övervakningsmyndigheten godkänna att den berörda Eftastaten inför en återbetalningsmekanism (claw-back), till exempel i form av en avgift för stödmottagarna. Detta skulle göra det möjligt att återvinna en del av stödet från banken efter det att den har återställt sin lönsamhet.

43. I de fall en bank som får statligt stöd måste uppfylla vissa villkor när det gäller utlåningen till den reala ekonomin måste bankens utlåning ske på marknadsmässiga villkor (43).

44. Statligt stöd får inte användas för att erbjuda villkor (till exempel avseende räntesatser eller säkerhet) som konkurrenter som inte får statligt stöd inte har möjlighet att erbjuda. När det inte är lämpligt med begränsningar rörande stödmottagarens prissättning, till exempel då sådana begränsningar kan leda till en minskad effektiv konkurrens, bör Eftastaterna föreslå andra, lämpligare korrigerande åtgärder för att säkerställa en effektiv konkurrens, såsom åtgärder som främjar marknadsinträde. På samma sätt får banker inte använda sig av statligt stöd som en konkurrensfördel när den marknadsför sina finansiella tjänster (44). Dessa begränsningar bör gälla under en period av mellan tre år och omstruktureringsperiodens hela varaktighet, beroende på stödets räckvidd, storlek och varaktighet. De skulle då även utgöra ett tydligt incitament att återbetala staten så snart som möjligt.

45. Övervakningsmyndigheten kommer även att undersöka graden av marknadsöppning och sektorns förmåga att hantera bankkonkurser. I sin samlade bedömning kan övervakningsmyndigheten komma att överväga eventuella åtaganden från stödmottagarens eller den berörda Eftastatens sida beträffande antagande av åtgärder (45) som skulle främja sundare och mer konkurrensutsatta marknader, till exempel åtgärder för att främja inträde och utträde. Sådana initiativ skulle under vissa omständigheter kunna åtföljas av andra struktur- eller beteendeåtgärder som normalt sett skulle krävas av stödmottagaren. Övervakningsmyndigheten kan komma att ställa sig positiv till Eftastatens åtagande att införa mekanismer för att på ett tidigt stadium hantera bankers svårigheter, eftersom dessa åtgärder främjar en sund och konkurrensutsatt marknad.

5. Övervakning och förfarandefrågor

46. För att kunna kontrollera att omstruktureringsplanen genomförs på ett korrekt sätt kommer övervakningsmyndigheten att begära in detaljerade regelbundna rapporter. Den första rapporten måste normalt ges in till övervakningsmyndigheten senast sex månader efter det att omstruktureringsplanen har godkänts.

47. Efter det att omstruktureringsplanen anmälts måste övervakningsmyndigheten bedöma om den sannolikt kommer att leda till att den långsiktiga lönsamheten återställs och till att snedvridningar av konkurrensen begränsas i tillräcklig utsträckning. Om övervakningsmyndigheten hyser allvarliga tvivel i fråga om huruvida omstruktureringsplanen är förenlig med relevanta krav måste den inleda ett formellt granskningsförfarande så att tredje parter ges tillfälle att lämna synpunkter på åtgärden, vilket garanterar ett öppet och sammanhängande tillvägagångssätt samtidigt som de sekretessbestämmelser som gäller vid förfaranden för statligt stöd iakttas.

48. Övervakningsmyndigheten behöver emellertid inte inleda något formellt granskningsförfarande om omstruktureringsplanen är fullständig och de föreslagna åtgärderna är sådana att övervakningsmyndigheten inte hyser några ytterligare tvivel om deras förenlighet i den mening som avses i artikel 4.4 i del II i protokoll 3 till avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol. Detta kan framför allt vara fallet när en Eftastat har anmält ett stöd till övervakningsmyndigheten som åtföljs av en omstruktureringsplan som uppfyller samtliga villkor som anges i detta kapitel, i syfte att erhålla rättslig förutsebarhet när det gäller vilken uppföljning som är nödvändig. I sådana fall kan övervakningsmyndigheten anta ett slutligt beslut i vilket den anger att både undsättningsstödet och omstruktureringsstödet är förenliga med EES-avtalets funktion enligt artikel 61.3 b i EES-avtalet.

6. Kapitlets tillfälliga giltighet

49. Detta kapitel motiveras av den rådande, exceptionella finanskrisen och bör därför endast tillämpas under en begränsad tid. Övervakningsmyndigheten kommer att tillämpa detta kapitel för sin bedömning av omstruktureringsstöd som anmälts till övervakningsmyndigheten senast den 31 december 2010. När det gäller icke anmält stöd kommer riktlinjerna om tillämpliga regler för bedömning av olagligt statligt stöd att tillämpas. Övervakningsmyndigheten kommer därför att tillämpa detta kapitel vid sin bedömning av förenligheten av icke anmält stöd som beviljats senast den 31 december 2010.

50. Med hänsyn till att detta kapitel grundas på artikel 61.3 b i EES-avtalet kan övervakningsmyndigheten se över dess innehåll och varaktighet beroende på utvecklingen av marknadsförhållandena, erfarenheterna från ärendehandläggningen och det övergripande intresset av att bevara den finansiella stabiliteten.

(1) Detta kapitel motsvarar meddelandet från Europeiska kommissionen (nedan kallad kommissionen) om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd (EUT C 195, 19.8.2009, s. 9).

(2) Kommissionen hänvisar i punkt 1 i det meddelande som nämns i fotnot 1 till att Europeiska rådet vid sina möten den 20 mars 2009 och den 18 och 19 juni 2009 bekräftade sitt engagemang för att återupprätta förtroendet för finansmarknaderna och få dessa att fungera väl.

(3) I sitt meddelande av den 4 mars 2009 till Europeiska rådet Främja återhämtningen i Europa (KOM(2009) 114 slutlig) tillkännagav kommissionen ett reformprogram för att åtgärda mer allmänna brister i det rättsliga regelverk som är tillämpligt på de finansinstitut som är verksamma i gemenskapen.

(4) Se kapitlet om tillämpningen av reglerna om statligt stöd på åtgärder till förmån för finansinstitut (nedan kallat bankriktlinjerna), kapitlet om rekapitalisering av finansinstitut under den rådande finanskrisen (nedan kallat rekapitaliseringsriktlinjerna) och kapitlet om behandlingen av värdeminskade tillgångar inom EES banksektor (nedan kallat riktlinjerna om värdeminskade tillgångar).

(5) Detta kapitel är endast tillämpligt på sådana finansinstitut som avses i bankriktlinjerna. Den vägledning som lämnas i detta kapitel använder för enkelhets skull endast begreppet banker. Den gäller dock i tillämpliga delar även för andra finansinstitut.

(6) De kriterier och särskilda omständigheter som ger skyldighet att lägga fram en omstruktureringsplan redovisas i detalj i bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar. Det handlar bland annat, men inte uteslutande, om situationer där en bank i svårigheter har rekapitaliserats av staten eller där en bank som omfattas av åtgärder för övertagande av värdeminskade tillgångar redan fått statligt stöd i någon form som bidrar till att täcka eller undvika förluster (med undantag för deltagande i garantiordningar) vilka sammanlagt överstiger 2 % av bankens totala riskvägda tillgångar. Hur omfattande omstrukturering som behövs beror på hur allvarliga problem den berörda banken har. Enligt dessa meddelanden (se särskilt punkt 40 i rekapitaliseringsriktlinjerna och bilaga V till riktlinjerna om värdeminskade tillgångar) gäller däremot att om det givits ett begränsat stöd till banker som är sunda i grunden ska Eftastaterna lämna en rapport till övervakningsmyndigheten om användningen av de statliga medlen som innehåller all den information som är nödvändig för att bedöma bankens lönsamhet, användningen av det tillskjutna kapitalet och vägen bort från beroendet av statligt kapital. Lönsamhetsöversynen bör innehålla information om riskprofil och kapitaltäckning för dessa banker samt en bedömning av deras affärsmodeller.

(7) Med detta menas tillfälligt stöd som beviljats av övervakningsmyndigheten som undsättningsstöd i enlighet med riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter eller tillfälligt stöd som beviljats enligt artikel 61.3 b i EES-avtalet samt alla nya stöd som anmäls som omstruktureringsstöd. Vid bedömningen av omstruktureringsstöd till banksektorn under den aktuella systemkrisen kommer således detta kapitel att tillämpas i stället för riktlinjerna för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter.

(8) På gemenskapsnivå har kommissionen tidigare antagit ett antal beslut avseende omstruktureringsstöd (som ansetts förenligt enligt artikel 87.3 c i fördraget) till nödlidande banker på grundval av en omfattande omstruktureringsprocess som syftar till att få mottagarna att återfå en långsiktig lönsamhet, utan att stödet medför otillbörlig skada för konkurrenter. Bland de typiska omstruktureringsstrategierna ingår omorientering av affärsmodellerna, nedläggning eller avyttring av avdelningar, dotterbolag eller filialer, ändringar i styrningen av balansräkningen, avyttring av företag med kontinuerlig verksamhet eller styckning och avyttring av företagets olika delar till lönsamma konkurrenter. Se till exempel kommissionens beslut 98/490/EG av den 20 maj 1998 om det stöd som Frankrike beviljat koncernen Crédit Lyonnais (EGT L 221, 8.8.1998, s. 28), kommissionens beslut 2005/345/EG av den 18 februari 2004 om Tysklands omstruktureringsstöd till förmån för Bankgesellschaft Berlin AG (EUT L 116, 4.5.2005, s. 1), kommissionens beslut 2009/341/EG av den 4 juni 2008 om det statliga stöd C 9/08 (f.d. NN 8/08, CP 244/07) som Tyskland beviljat Sachsen LB (EUT L 104, 24.4.2009, s. 34) och Resultattavlan för statligt stöd hösten 2006 (KOM(2006) 761 slutlig, s. 28) (http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/studies_reports/2006_autumn_en.pdf), med en särskild översikt över undsättnings- och omstruktureringsstöd.

(9) I enlighet med riktlinjerna om värdeminskade tillgångar.

(10) I enlighet med bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar. Se punkt 4 i detta kapitel.

(11) Enligt bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar är Eftastaterna skyldiga att lämna en lönsamhetsplan till övervakningsmyndigheten i de fall som de lämnar ett begränsat stöd till banker som är sunda i grunden.

(12) I enlighet med punkt 40 i rekapitaliseringsriktlinjerna och bilaga V till riktlinjerna om värdeminskade tillgångar.

(13) När avsnitt 2 hänvisar till en omstruktureringsplan gäller, såsom förklaras i punkt 8 i detta kapitel, de principer som ligger till grund för avsnitt 2 analogt även lönsamhetsplaner.

(14) Bilagan innehåller en vägledande förlaga till en omstruktureringsplan.

(15) När så är lämpligt kommer övervakningsmyndigheten att ta råd av en extern konsult för undersökningen av den anmälda omstruktureringsplanen för att bedöma lönsamhet, bördefördelning och minimering av konkurrenssnedvridningen. Den kan även begära att tillsynsmyndigheter certifierar vissa inslag.

(16) Se t.ex. kommissionens beslut av den 2 april 2008 i ärende NN 1/2008 Northern Rock (EUT C 135, 3.6.2008, s. 21) och beslut 2009/341/EG i ärende C 9/08 Sachsen LB.

(17) Se beslut 2009/341/EG i ärende C 9/08 Sachsen LB.

(18) Utom i välgrundade undantagsfall. Se kommissionens beslut av den 21 oktober 2008 i ärende C 10/08 IKB (ännu ej offentliggjort).

(19) I enlighet med principerna i kommissionens rekommendation 2009/384/EG av den 30 april 2009 om ersättningspolicy inom finanstjänstesektorn (EUT L 120, 15.5.2009, s. 22).

(20) Med detta förstås försäljning av betydande mängder tillgångar till rådande låga marknadspriser, vilket kan sänka priserna ytterligare.

(21) Enligt kommissionen har dess praxis varit att godta en genomförandeperiod för omstruktureringsplaner på två till tre år.

(22) Se även punkt 20.

(23) Se fotnot 17.

(24) Det faktum att försäljningen inte sker genom ett anbudsförfarande betyder dock inte i sig automatiskt att det förekommer statligt stöd till köparen.

(25) Detta skulle normalt sett leda till ett stöd till den ekonomiska verksamhet som är föremål för försäljning.

(26) Se de förenade målen C-278/92, C-279/92 och C-280/92, Hytasa, REG [1994], s. I-4103, punkt 22.

(27) Se mål C-334/99, Gröditzer Stahlwerke, REG 2003, s. I-1139, punkt 134 och följande punkter och kommissionens beslut 2008/719/EG av den 30 april 2008 i ärende C 56/06 (f.d. NN 77/06), som Österrike planerar att genomföra till förmån för privatiseringen av Bank Burgenland (EUT L 239, 6.9.2008, s. 32).

(28) Se punkterna 43–50 i bankriktlinjerna. För att möjliggöra en avveckling under ordnade former kan likvidationsstöd anses vara förenligt med den gemensamma marknaden om det t.ex. behövs för tillfällig rekapitalisering av en avvecklingsbank eller struktur eller för att ersätta vissa kategorier av fordringsägare i syfte att säkra den finansiella stabiliteten. För exempel på sådant stöd och under vilka villkor det ansetts förenligt, se kommissionens beslut av den 1 oktober 2008 i ärende NN 41/08 Förenade kungariket, undsättningsstöd till Bradford & Bingley (EUT C 290, 13.11.2008, s. 2) och kommissionens beslut av den 5 november 2008 i ärende NN 39/08 Danmark, stöd till likvidering av Roskilde Bank (EUT C 12, 17.1.2009, s. 3).

(29) Se mål T-17/03, Schmitz–Gotha, REG 2006, s. II-1139.

(30) Detta har redan behandlats i tidigare riktlinjer, särskilt riktlinjerna om värdeminskade tillgångar (se punkterna 21 och följande).

(31) Övervakningsmyndigheten har gett detaljerad vägledning om prissättning på statliga garantier, rekapitalisering och åtgärder för övertagande av värdeminskade tillgångar i bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar. Bankens aktieägare får sin situation försvagad ur finansiell synvinkel i den utsträckning som det betalas en sådan ersättning.

(32) Punkterna 24 och 25 i riktlinjerna om värdeminskade tillgångar. Se även avsnitt 4 i detta kapitel.

(33) Se kommissionens beslut av den 18 december 2008 i ärende N 615/08 Bayern LB (EUT C 80, 3.4.2009, s. 4). Detta hindrar dock inte banken från att göra kupongbetalningar om den har en lagstadgad skyldighet till detta.

(34) Se punkt 31 i riktlinjerna om värdeminskade tillgångar och den nyanserade syn på utdelningsrestriktioner som beskrivs i punkterna 33, 34 och 45 i rekapitaliseringsriktlinjerna. Denna syn grundar sig på det faktum att även om ett tillfälligt förbud mot utbetalning av utdelning och kupongutbetalningar bidrar till att kvarhålla kapital i banken och ökar dess kapitalbuffert, vilket i sin tur förbättrar bankens solvens, så riskerar det å andra sidan att leda till en försämrad tillgång till privata finansieringskällor för banken, eller åtminstone till ökade kostnader för den framtida finansieringen.

(35) Se punkt 21.

(36) I enlighet med bankriktlinjerna, rekapitaliseringsriktlinjerna och riktlinjerna om värdeminskade tillgångar gäller att om övervakningsmyndigheten undantagsvis har godkänt stöd som inte följer principerna i dessa riktlinjer krävs det ytterligare strukturella skyddsåtgärder eller beteeenderegler för den ytterligare snedvridning av konkurrensen som detta stöd ger upphov till. Se punkt 58 i riktlinjerna om värdeminskade tillgångar.

(37) Bland annat kommer man att beakta koncentrationsnivåer, kapacitetsbegränsningar, lönsamhetsnivåer, hinder för inträde på marknaden och för expansion.

(38) Till exempel genom att uppmuntra till en förtida återbetalning av statligt stöd.

(39) Se till exempel kommissionens beslut av den 21 oktober 2008 i ärende C 10/08 IKB (ännu ej offentliggjort) och kommissionens beslut av den 7 maj 2009 i ärende N 244/09 Kapitaltillskott till Commerzbank (EUT C 147, 27.6.2009, s. 4).

(40) Det är att märka att minskningar av balansomslutningen till följd av nedskrivning av tillgångar, som delvis kompenseras med statligt stöd, inte minskar bankens faktiska marknadsnärvaro. De kan därför inte beaktas vid bedömningen av om det behövs strukturåtgärder.

(41) Se till exempel kommissionens beslut av den 19 november 2008 i ärendena NN 49/08, NN 50/08 och NN 45/08 Garantier till Dexia (ännu ej offentliggjort), punkt 73, kommissionens beslut av den 19 november 2008 i ärende N 574/08 Garantier till Fortis Bank (EUT C 38, 17.2.2009, s. 2), punkt 58 och kommissionens beslut av den 3 december 2008 i ärendena NN 42/08, NN 46/08 och NN 53/A/08 Omstruktureringsstöd till Fortis Bank och Fortis Bank Luxemburg (EUT C 80, 3.4.2009, s. 7), punkt 94. Till exempel kan en bank under vissa omständigheter förbjudas att erbjuda den högsta marknadsräntan till insättare på marknaden för privat- och företagskunder.

(42) Det erinras om att omstruktureringskostnader måste begränsas till vad som är absolut nödvändigt för att återställa lönsamheten. Se punkt 23.

(43) Utlåning på icke marknadsmässiga villkor kan utgöra statligt stöd, vilket kan godkännas av övervakningsmyndigheten, efter anmälan, under förutsättning att det är förenligt med EES-avtalets funktion, till exempel enligt riktlinjerna om en tillfällig ram för statliga stödåtgärder för att främja tillgången till finansiering i den aktuella finansiella och ekonomiska krisen.

(44) Kommissionens beslut av den 12 november 2008 i ärende N 528/08 ING (EUT C 328, 23.12.2008, s. 10), punkt 35.

(45) Se till exempel kommissionens beslut 2005/418/EG av den 7 juli 2004 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för Alstom (EUT L 150, 10.6.2005, s. 24), punkt 204.