SV Europeiska unionens officiella tidning C 68/5

DOMSTOLENS DOM

av den 9 juli 2014

i de förenade målen E-3/13 och E-20/13

Fred. Olsen m.fl. och Petter Olsen m.fl.

mot

Konungariket Norge företrätt av Sentralskattekontoret for storbedrifter och Skattedirektoratet

(Beskattning av kontrollerade utländska företag – Etableringsrätt – Fri rörlighet för kapital – Kringgående av nationell rätt – Motivering – Proportionalitet)

(2015/C 68/05)

Domstolen meddelade den 9 juli 2014 dom i de förenade målen E-3/13 och E-20/13, Fred. Olsen m.fl. och Petter Olsen m.fl. mot Konungariket Norge, företrätt av Sentralskattekontoret for storbedrifter och Skattedirektoratet. Skatteklagenemnda ved Sentralskattekontoret for storbedrifter och Oslo tingrett hade begärt ett yttrande enligt artikel 34 i avtalet mellan Eftastaterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol om tolkningen av reglerna om etableringsfrihet och fri rörlighet för kapital, särskilt tolkningen av artiklarna 31 och 40 i EES-avtalet i förhållande till den norska lagstiftningen om beskattning av kontrollerade utländska företag som tillåter nationell beskattning av kapital placerat i länder med låg skatt. Domstolen, sammansatt av Carl Baudenbacher, president, Per Christiansen och Páll Hreinsson (referent), domare, avgjorde enligt följande:

1. – 2. En sådan stiftelse som Ptarmigan Trust omfattas av artikel 31 i EES-avtalet, förutsatt att den faktiskt utövar reell ekonomisk verksamhet inom EES på obestämd tid och genom ett fast driftställe. Det åligger den nationella domstolen att avgöra om det faktiskt är så. Alla berörda parter, dvs. stiftelsens instiftare, förvaltare och förmånstagare, är rättshavare enligt artiklarna 31 och 34 i EES-avtalet.

3. Förmånstagare av kapitaltillgångar i en stiftelse vilka är skyldiga att betala sådan nationell skatt som det nu är fråga om kan möjligen, på villkor att de inte har befunnits utöva ett bestämmande inflytande över ett oberoende företag i en annan EES-stat eller bedrivit ekonomisk verksamhet som omfattas av etableringsrätten, åberopa artikel 40 i EES-avtalet. Det är de nationella domstolarnas sak att slutligt avgöra detta på grundval av de omständigheterna i sak.

4. Den särbehandling som skattelagens § 10–60 innebär skapar en skattemässig nackdel för inhemska skattebetalare som omfattas av lagstiftningen om kontrollerade utländska företag, vilken hindrar dem att utöva etableringsfriheten eftersom de avskräcks från att etablera, förvärva eller upprätthålla ett dotterbolag i en EES-stat där skatteuttaget är lågt. Den utgör därför en begränsning av etableringsfriheten såsom uttryckt i artiklarna 31 och 34 i EES-avtalet. Om den skattemässiga nackdel för inhemska skattebetalare som är ett resultat av § 10–60 hindrar förmånstagarna från att investera medel i en annan EES-stat, utan någon avsikt att påverka ett företags ledning eller styrning, eller från att flytta personligt kapital, utgör den en inskränkning av den fria rörligheten för kapital enligt artikel 40 i EES-avtalet och dess bilaga XII. Vidare utgör en regel i nationell rätt som innebär att personliga deltagare i ett kontrollerat utländskt företag i en annan EES-stat, i motsättning till deltagare i inhemska enheter av jämförbart slag, inte tillåts befrielse från den dubbelbeskattning som norsk beskattning av kontrollerade utländska företag innebär, en begränsning av etableringsfriheten enligt artiklarna 31 och 34 i EES-avtalet eller, beroende på den nationella domstolens bedömning, den fria rörligheten för kapital, vilket i princip är förbjudet enligt artikel 40 i EES-avtalet.

5. En begränsning av etableringsfriheten eller, om tillämpligt, den fria rörligheten för kapital till följd av den nationella lagstiftningen om kontrollerade utländska företag såsom det är fråga om i huvudförhandlingarna kan vara berättigad på grund av tvingande hänsyn till allmänintresset, särskilt för att hindra skatteflykt eller för att bibehålla en balanserad beskattningsrätt mellan EES-staterna. Begränsningen är proportionerlig om den endast gäller konstgjorda arrangemang med ändamålet att undgå nationell skatt som utgår i liknande situationer. Således får sådana skattebestämmelser inte användas när det kan påvisas på objektiva grunder som går att verifiera av utomstående att ett kontrollerat utländskt företag trots skatteskäl faktiskt är etablerat i värdstaten och bedriver reell ekonomisk verksamhet som har inverkan på EES-området.

6. Det åligger den nationella domstolen att avgöra om de klagande förmånstagarna i Ptarmigan Trust befinner sig i en situation som är jämförbar med förmånstagare i familjestiftelser eller kapitalfonder underkastade norsk förmögenhetsbeskattning. Om så är fallet utgör skillnaden i skattesats en begränsning enligt artikel 31 eller, alternativt, artikel 40 i EES-avtalet.