BESLUT AV EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET nr 21/94/COL av den 6 april 1994 om tre tillkännagivanden inom konkurrensområdet

EFTA:S ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET HAR FATTAT DETTA BESLUT

med beaktande av avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet(1),

med beaktande av artiklarna 5.2 b och 25.1 i avtalet mellan EFTA-staterna om

upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol(2), och

med beaktande av följande:

EG-kommissionen har antagit tre tillkännagivanden som också är av betydelse för Europeiska ekonomiska samarbetsområdet.

För att säkerställa en enhetlig tillämpning av konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet är det nödvändigt att ge företag vägledning genom att ange de principer och bestämmelser som kommer att vara vägledande för EFTA:s övervakningsmyndighet vid tillämpningen av artikel 53-60 i EES-avtalet på enskilda fall.

1. EFTA:s övervakningsmyndighet utfärdar följande tillkännagivanden, vilka finns i bilagorna 1-3 till detta beslut.

- Tillkännagivande från EFTA:s övervakningsmyndighet om bedömningen av gemensamma företag som innebär samarbete i enlighet med artikel 53 i EES-avtalet.

- Tillkännagivande från EFTA:s övervakningsmyndighet om ändring av tillkännagivandet om de rättsakter som det hänvisas till i punkterna 2 och 3 i bilaga XIV till EES-avtalet om tillämpningen av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal.

- Tillkännagivande från EFTA:s övervakningsmyndighet om klargörande av mellanhänders verksamhet vid försäljning av motorfordon.

2. Dessa tillkännagivanden skall vara autentiska på engelska och skall offentliggöras i EES-delen av och EES-supplementet till Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

Utfärdat i Bryssel den 6 april 1994.

På EFTA:s övervakningsmyndighets vägnar

Nic GRÖNVALL

Tillförordnad ordförande

(1) Nedan kallat EES-avtalet.

(2) Nedan kallat övervakningsavtalet.

BILAGA 1

TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN EFTA:s ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET OM BEDÖMNING AV GEMENSAMMA FÖRETAG SOM INNEBÄR SAMARBETE I ENLIGHET MED ARTIKEL 53 I EES-AVTALET

A. Detta tillkännagivande utfärdas enligt bestämmelserna i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet) och avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (övervakningsavtalet).

B. Kommissionen utfärdade ett tillkännagivande om bedömning av gemensamma företag som innebär samarbete enligt artikel 85 i Romfördraget (EGT C 43, 16.2.1993, s. 2). Denna icke bindande rättsakt innehåller principer och bestämmelser som kommissionen följer inom konkurrensområdet.

C. EFTA:s övervakningsmyndighet anser att den ovannämnda rättsakten är av betydelse för EES. För att upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden och för att säkerställa en enhetlig tillämpning av konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet utövar EFTA:s övervakningsmyndighet de befogenheter som tillskrivs den i artikel 5.2 b i övervakningsavtalet och utfärdar detta tillkännagivande. Den avser att följa de principer och bestämmelser som fastställs i detta tillkännagivande vid tillämpningen av de relevanta konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet på enskilda fall.

I. INLEDNING

1. De gemensamma företag som behandlas i detta tillkännagivande utgör en särskild, institutionaliserad form för samarbete mellan företag. För moderföretagen är de ett mångsidigt medel för att fullfölja och uppnå olika mål.

2. Gemensamma företag kan bilda en grundval och ram för samarbete inom all slags affärsverksamhet. Användningsområdet för sådana företag kan omfatta bl.a. insamling och behandling av data, organisation av arbetssystem och arbetsmetoder, skatte- och affärsrådgivning, planering och finansiering av investeringar, genomförande av forsknings- och utvecklingsplaner, förvärv och upplåtelse av licenser för utnyttjande av immateriella rättigheter, inköp av råvaror eller halvfabrikat, tillverkning av varor, tillhandahållande av tjänster, reklam, distribution och kundservice.

3. Gemensamma företag kan utföra en eller flera av ovannämnda funktioner. Deras verksamhet kan vara med eller utan tidsbegränsning. Ju bredare samarbetets konkreta och tidsmässiga ramar, desto starkare blir det inflytande som de utövar på moderföretagens affärspolitik i förhållande till varandra och till tredje man. Om det gemensamma företaget utför marknadsrelaterade uppgifter som t.ex. inköp, tillverkning, försäljning eller tillhandahållande av tjänster, leder detta i regel till en samordning av moderföretagens konkurrensbeteende i det berörda ledet eller t.o.m. till att deras beteende blir enhetligt. Detta gäller i synnerhet om ett gemensamt företag utför alla uppgifter som normalt hör till ett företags verksamhet och följaktligen uppträder på marknaden som en självständig leverantör eller köpare. Bildandet av ett gemensamt företag som helt eller delvis förenar moderföretagens befintliga verksamheter inom ett visst ekonomiskt område eller övertar nya verksamheter för moderföretagens räkning medför dessutom en ändring av de deltagande företagens struktur.

4. Bedömningen i enlighet med artikel 53.1 och 53.3 i EES-avtalet av gemensamma företag som innebär samarbete är inte beroende av den rättsliga form moderföretagen väljer för samarbetet. Avgörande för tillämpningen av förbudet mot konkurrensbegränsningar är tvärtom huruvida bildandet av det gemensamma företaget eller dess verksamhet kan komma att påverka handeln mellan avtalsparterna och om det har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen inom det område som omfattas av EES-avtalet. Möjligheten att medge undantag för ett gemensamt företag är beroende å ena sidan av de samlade ekonomiska fördelar och å andra sidan av arten och omfattningen av de konkurrensbegränsningar som det medför.

5. Med hänsyn till de många olika situationer som kan komma i fråga är det omöjligt att lämna några allmänna synpunkter på de gemensamma företagens förenlighet med konkurrensreglerna. Frågan om ett gemensamt företag faller inom tillämpningsområdet för artikel 53 i EES-avtalet beror i de flesta fall på dess faktiska verksamhet(1). I andra fall gäller förbudet mot konkurrensbegränsningar endast om vissa rättsliga och faktiska omständigheter sammanfaller, vilket måste avgöras i varje enskilt fall(2). Prövning av möjligheten till undantag från förbudet sker på grundval av en analys av den samlade ekonomiska bilden, som kan leda till olika slutsatser(3). Gemensamma företag som innebär samarbete kan dock indelas i olika kategorier, som var för sig kan underkastas en enhetlig konkurrensrättslig bedömning.

6. I sitt tillkännagivande om avtal, beslut och samordnade förfaranden som avser samarbete mellan företag(4) räknade EFTA:s övervakningsmyndighet upp en rad samarbetsformer som inte i sig är förbjudna eftersom de inte har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen i den mening som avses i artikel 53.1 i EES-avtalet. I tillkännagivandet från EFTA:s övervakningsmyndighet om avtal av mindre betydelse(5) anges kvantitativa kriterier för avtal som inte är förbjudna eftersom de inte märkbart påverkar konkurrensen eller den mellanstatliga handeln. Båda tillkännagivandena berör gemensamma

företag. I de rättsakter som det hänvisas till i bilaga XIV till EES-avtalet om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på specialiseringsavtal(6), avtal om forskning och utveckling(7), patentlicensavtal(8) och know-howlicensavtal(9) räknas gemensamma företag till de företag som kan omfattas av gruppundantag(10). Andra allmänna kriterier för en konkurrensrättslig bedömning av gemensamma företag som innebär samarbete återfinns i de beslut som kommissionen har utfärdat i enskilda fall. EFTA:s övervakningsmyndighet kommer att ta vederbörlig hänsyn till de principer som tillämpades av EG-kommissionen i de beslut som nämns i detta tillkännagivande.

7. EFTA:s övervakningsmyndighet informerar i detta tillkännagivande företag om både de juridiska och ekonomiska faktorer som skall vara vägledande för myndigheten vid den framtida tillämpningen av artikel 53.1 och 53.3 i EES-avtalet på gemensamma företag som innebär samarbete. Detta tillkännagivande gäller alla gemensamma företag som inte omfattas av artikel 3 i rättsakten om kontroll av företagskoncentrationer, som det hänvisas till i bilaga XIV till EES-avtalet(11). Tillkännagivandet är en motsvarighet till tillkännagivandet om åtgärder som innebär koncentration och samarbete(12) och tillkännagivandet om accessoriska begränsningar i samband med koncentrationer(13), som är avsedda som klargöranden till rättsakten. Andra relationer mellan företag som inte är gemensamma företag kommer inte att behandlas i detta tillkännagivande, även om de ofta får liknande följder för konkurrensen inom det område som omfattas av EES-avtalet och på handeln mellan avtalsparterna.

8. Detta tillkännagivande föregriper inte befogenheten hos nationella domstolar i EFTA-staterna att i kraft av sin behörighet tillämpa artikel 53.1 och medge gruppundantag enligt artikel 53.3 i EES-avtalet. Det utgör dock en av de faktorer som dessa domstolar kan beakta vid avgörande av ett mål som de handlägger. Tillkännagivandet föregriper inte heller tolkningar av EFTA-domstolen.

II. BEGREPPET GEMENSAMMA FÖRETAG SOM INNEBÄR SAMARBETE

9. Begreppet gemensamma företag som innebär samarbete kan härledas från rättsakten om kontroll av företagskoncentrationer, som det hänvisas till i bilaga XIV till EES-avtalet(14). Enligt artikel 3.1 är ett gemensamt företag ett företag som gemensamt kontrolleras av flera andra företag, dvs. moderföretagen. Med kontroll förstås enligt artikel 3.3 möjligheten att utöva ett avgörande inflytande på ett företags verksamhet. Frågan om gemensam kontroll - som är en förutsättning för varje gemensamt företag - föreligger bestäms av de juridiska och faktiska omständigheterna i det enskilda fallet. För en närmare redogörelse hänvisas till tillkännagivandet från EFTA:s övervakningsmyndighet om åtgärder som innebär koncentration och samarbete(15).

10. Enligt artikel 3.2 i ovannämnda rättsakt är varje gemensamt företag som inte uppfyller kriterierna för en koncentration att anse som ett gemensamt företag av samarbetskaraktär. Enligt andra stycket gäller detta

- alla gemensamma företag vilkas verksamhet inte skall bedrivas på varaktig basis, särskilt om moderföretagen i förväg har bestämt att verksamheten skall vara kortvarig,

- gemensamma företag som inte fyller en självständig ekonomisk enhets samtliga funktioner, särskilt sådana till vilka moderföretagen endast har överlåtit vissa funktioner som normalt utförs av ett företag (gemensamma företag med begränsade funktioner), och

- gemensamma företag som fyller en självständig ekonomisk enhets samtliga funktioner (gemensamma företag med fullständiga funktioner), om dessa medför samordning av konkurrensbeteendet mellan moderföretagen inbördes eller mellan moderföretagen och det gemensamma företaget.

Det kan vara svårt i det enskilda fallet att avgöra om gemensamma företag är av samarbets- eller koncentrationskaraktär. I ovannämnda tillkännagivande från kommissionen redogörs ingående(16) för hur detta problem kan lösas(17).

11. Gemensamma företag som innebär samarbete omfattas inte av bestämmelserna om kontroll av sammanslagningar. Beslut om att ett gemensamt företag är av samarbetskaraktär har dock ingen materiell rättsverkan. Det innebär endast att det gemensamma företaget vid bedömningen av om det är i överensstämmelse med artikel 53.1 och 53.3 måste genomgå de förfaranden som fastställs i kapitlen II, VI, IX och XI i protokoll 4 till avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol.

III. BEDÖMNING ENLIGT ARTIKEL 53 I EES-AVTALET

1. Allmänna synpunkter

12. Gemensamma företag kan omfattas av kartellförbudet endast om de uppfyller alla villkor för tillämpning av artikel 53.1 i EES-avtalet.

13. Bildandet av ett gemensamt företag sker normalt på grundval av ett avtal mellan företag och ibland på grundval av ett beslut av en företagssammanslutning. Utövandet av kontroll över det gemensamma företaget samt dess drift är också normalt reglerade i avtal. Om det inte finns något avtal, som t.ex. är fallet om det på börsen köps tillräckligt många aktier för att uppnå gemensam kontroll över ett befintligt företag, beror det gemensamma företagets fortsatta existens på huruvida moderföretagen samordnar sin politik gentemot det gemensamma företaget och på vilket sätt de utövar sin kontroll.

14. Frågan om ovannämnda avtal, beslut och samordnade förfaranden sannolikt kommer att påverka handeln mellan avtalsparterna kan endast avgöras från fall till fall. Om det gemensamma företagets faktiska eller förutsebara följder för konkurrensen begränsas till endast en avtalsparts territorium eller till territorier som inte omfattas av EES-avtalet, är artikel 53.1 i EES-avtalet inte tillämplig.

15. Artikel 53.1 är därför inte tillämplig på vissa slags gemensamma företag eftersom dessa inte har till syfte eller resultat att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen. Detta gäller särskilt i följande fall:

- Gemensamma företag bildade av moderföretag som alla tillhör samma koncern och som inte fritt kan bestämma sitt marknadsbeteende. I sådana fall handlar bildandet av det gemensamma företaget endast om en intern organisatorisk åtgärd och om en arbetsfördelning inom koncernen.

- Gemensamma företag av mindre ekonomisk betydelse enligt definitionen i tillkännagivandet från EFTA:s övervakningsmyndighet om avtal av mindre betydelse(18). Det föreligger ingen märkbar konkurrensbegränsning om de deltagande företagens sammanlagda omsättning inte överstiger 200 miljoner ecu och deras marknadsandel inte överstiger 5 %.

- Gemensamma företag vilkas verksamhet är konkurrensneutral i den mening som avses i tillkännagivandet från EFTA:s övervakningsmyndighet om samarbete mellan företag(19). De samarbetsformer som avses där är inte konkurrensbegränsande därför att

- de endast avser insamlande av icke-sekretessbelagd information och därför fyller en funktion vid förberedelse av oberoende beslut inom de deltagande företagen(20),

- de endast avser samarbete i företagsadministrativa frågor(21),

- de endast avser samarbete på områden som ligger långt från marknaden(22),

- de uteslutande avser tekniska och organisatoriska områden(23)

- de uteslutande avser överenskommelser mellan icke-konkurrenter(24),

- de visserligen avser överenskommelser mellan konkurrenter, men varken begränsar parternas konkurrensbeteende eller påverkar tredje mans marknadsställning(25).

De ovan redovisade kriterierna för skillnaden mellan konkurrensbegränsande beteende och konkurrensneutralt beteende är inte en gång för alla givna, utan kan ändras i takt med utvecklingen av EES-lagstiftningen i stort. De skall därför tolkas och tillämpas på grundval av rättspraxis i Europeiska gemenskapernas domstol och EFTA-domstolen samt enligt beslut av EFTA:s övervakningsmyndighet. Dessutom anpassas emellanåt tillkännagivanden från EFTA:s övervakningsmyndighet efter lagstiftningens utveckling.

16. Gemensamma företag som inte hör till någon av de ovan redovisade kategorierna måste bedömas individuellt vid fastställandet av om de har till syfte eller resultat att begränsa konkurrensen. De grundläggande principerna i tillkännagivandet om samarbete kan vara av värde vid en sådan bedömning. EFTA:s övervakningsmyndighet redogör i det följande för de kriterier som ligger till grund för dess bedömning av huruvida ett gemensamt företag begränsar konkurrensen eller inte.

2. Kriterier för fastställande av konkurrensbegränsningar

17. Den konkurrensrättsliga bedömningen av ett gemensamt företag som innebär samarbete utgår i första hand från förhållandet mellan de berörda företagen och de följder som deras samarbete får för tredje man. Först och främst skall det kontrolleras om bildandet eller driften av det gemensamma företaget kan hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen mellan moderföretagen. Därefter är det nödvändigt att undersöka om bildandet av det gemensamma företaget märkbart kan påverka tredje mans konkurrensställning, särskilt vad gäller inköps- och försäljningsmöjligheter. Förhållandet mellan moderföretagen och det gemensamma företaget kräver en särskild rättslig bedömning endast om det gemensamma företaget är ett företag med fullständiga funktioner. Även här måste dock vid bedömningen hänsyn alltid tas till förhållandet mellan moderföretagen inbördes och mellan dessa och utomstående företag. Ett gemensamt företag kan hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen endast om dess bildande eller verksamhet påverkar konkurrensvillkoren på den relevanta marknaden. Bedömningen av ett gemensamt företag i enlighet med artikel 53.1 i EES-avtalet innebär således alltid att den relevanta geografiska marknaden och produktmarknaden måste fastställas. De kriterier som skall tillämpas för detta ändamål framgår av tillkännagivandet om avtal av mindre betydelse(26). Särskild uppmärksamhet måste riktas på nät av gemensamma företag som skapas av samma moderföretag, av ett moderföretag med olika partners eller parallellt av olika moderföretag. De utgör en viktig del av marknadsstrukturen och kan därför vara av avgörande betydelse när det gäller att fastställa om bildandet av ett gemensamt företag leder till konkurrensbegränsningar.

a) Konkurrens mellan moderföretagen

18. Konkurrens mellan moderföretagen kan hindras, begränsas eller snedvridas av samarbete inom ett gemensamt företag endast i den mån företagen i fråga redan är faktiska eller möjliga konkurrenter. En förutsättning för att det skall kunna föreligga ett konkurrensförhållande är att varje moderföretag ensamt är i stånd att utföra de uppgifter som har överlåtits till det gemensamma företaget och att inget av moderföretagen ger upp sina möjligheter att göra detta genom bildandet av det gemensamma företaget. En ekonomiskt realistisk syn måste anläggas vid undersökning av det enskilda fallet.

19. En serie frågor har utarbetats som skall klargöra vilka teoretiska och praktiska möjligheter som moderföretagen har att driva verksamheten individuellt i stället för gemensamt. Dessa frågor avser i första hand tillverkning av varor, men är också användbara inom tjänstesektorn. Frågorna följer nedan:

- Bidrag till det gemensamma företaget

Har varje moderföretag för sig tillräckliga finansiella resurser för att genomföra den planerade investeringen? Har det tillräcklig ledningskompetens för att driva det gemensamma företaget? Har det tillgång till de nödvändiga insatsvarorna?

- Det gemensamma företagets produktion

Behärskar det enskilda moderföretaget produktionstekniken? Tillverkar det enskilda moderföretaget självt produkterna i tidigare eller senare led och har det tillgång till de nödvändiga produktionsanläggningarna?

- Det gemensamma företagets försäljning

Är den faktiska eller potentiella efterfrågan så stor att moderföretagen skulle kunna tillverka produkten var för sig? Har det enskilda moderföretaget tillgång till de distributionskanaler som behövs för att sälja den produkt som tillverkas av det gemensamma företaget?

- Riskfaktorer

Kan det enskilda moderföretaget ensamt bära de tekniska och finansiella risker som är förknippade med det gemensamma företagets produktion?

- Tillträde till den relevanta marknaden

Hur ser den relevanta geografiska marknaden och produktmarknaden ut? Vilka hinder finns det för tillträde till den marknaden? Är det enskilda moderföretaget i stånd att träda in på marknaden på egen hand? Kan det enskilda moderföretaget övervinna de befintliga hindren inom rimlig tid och utan oacceptabelt stora insatser eller kostnader?

20. De moderföretag som bildar ett gemensamt företag är möjliga konkurrenter om de med hänsyn till ovannämnda faktorer, som kan tillmätas olika betydelse från fall till fall, rimligen skulle kunna förväntas agera självständigt. Vid bedömning av denna fråga kräver de olika nivåerna i ett företags verksamhet särskild uppmärksamhet. Det ekonomiska trycket på företag att samarbeta i fråga om FoU utesluter normalt inte möjligheten till konkurrens mellan de deltagande företagen inom produktions- och distributionsleden. Sammanläggning av flera företags produktionskapacitet betyder inte nödvändigtvis, såvida det är ekonomiskt nödvändigt och således inte strider mot konkurrensreglerna, att företagen också skall samarbeta vid distribution av produkterna i fråga.

b) Konkurrens mellan moderföretagen och det gemensamma företaget

21. Förhållandet mellan moderföretagen och det gemensamma företaget är av särskild betydelse när det rör sig om ett gemensamt företag med fullständiga funktioner som konkurrerar med eller är leverantör eller kund till åtminstone ett av moderföretagen. Frågan om kartellförbudets tillämplighet avgörs av omständigheterna i det enskilda fallet. Eftersom ett konkurrensbegränsande beteende mellan moderföretagen i regel också påverkar affärsförhållandet mellan moderföretaget och det gemensamma företaget, och omvänt, eftersom konkurrensbegränsningar i förhållandet mellan det gemensamma företaget och ett av moderföretagen alltid påverkar relationerna mellan moderföretagen inbördes, är det nödvändigt med en helhetsanalys av alla de olika relationerna mellan de berörda företagen.

22. En konkurrensbegränsning av den art som avses i artikel 53.1 i EES-avtalet mellan moderföretag och gemensamma företag tar sig normalt uttryck i en uppdelning av geografiska marknader, produktmarknader (särskilt genom specialisering) eller kunder. I sådana fall kan de deltagande företagen endast betraktas som möjliga konkurrenter. Om de fortsätter att vara aktiva konkurrenter, blir de oftast frestade att minska konkurrensen genom att samordna sin affärspolitik, särskilt i fråga om priser och produktions- eller försäljningsvolym eller genom att frivilligt begränsa sin verksamhet.

c) Följderna av ett gemensamt företag för tredje man

23. I vad mån bildandet av ett gemensamt företag kan medföra begränsningar för tredje man beror på förhållandet mellan detta företags verksamhet och moderföretagens verksamhet och på de berörda företagens samlade marknadsmakt.

24. Om moderföretagen överlåter åt det gemensamma företaget att svara för deras inköp eller försäljning, kan valmöjligheterna för leverantörer eller kunder märkbart begränsas. Samma sak gäller om moderföretagen överlåter åt det gemensamma företaget att tillverka basprodukter eller halvfabrikat eller bearbeta varor som de själva har producerat. Bildandet av ett gemensamt företag kan till och med utestänga moderföretagens traditionella leverantörer och kunder från marknaden. Risken för detta ökar ju mer oligopolistisk marknaden är och ju fler exklusiva eller preferentiella relationer som existerar mellan det gemensamma företaget och dess moderföretag.

25. Förekomsten av ett gemensamt företag i vilket ekonomiskt betydande företag lägger samman sin marknadsstyrka kan till och med hindra möjliga konkurrenter från att få tillträde till marknaden eller hämma tillväxten hos konkurrenterna till moderföretagen.

d) Bedömning av frågan om följderna av konkurrensbegränsningarna är märkbara

26. Omfattningen av de följder för konkurrensen som ett gemensamt företag medför beror på ett flertal faktorer. De viktigaste är

- moderföretagens och det gemensamma företagets marknadsandelar, den relevanta marknadens struktur och koncentrationsgraden inom den berörda sektorn,

- moderföretagens ekonomiska och finansiella styrka och deras eventuella affärsmässiga eller tekniska försprång i förhållande till konkurrenterna,

- hur nära marknaden det gemensamma företagets verksamhet ligger,

- i vilken utsträckning moderföretagens och det gemensamma företagets verksamhetsområden är identiska eller inbördes beroende av varandra,

- omfattningen och betydelsen av det gemensamma företagets verksamhet i förhållande till moderföretagens verksamhet,

- i vilken utsträckning de avtal som ingås mellan de berörda företagen är konkurrensbegränsade, och

- i vilken utsträckning utomstående företags tillträde till marknaden begränsas,

e) Nät av gemensamma företag

27. Nät av gemensamma företag kan verka särskilt konkurrensbegränsande eftersom de förstärker det enskilda gemensamma företagets inflytande på moderföretagens affärspolitik och på tredje mans marknadsställning. Vid en konkurrensrättslig bedömning måste hänsyn tas lika mycket till de olika strukturer i vilka näten är inordnade som till den kumulativa verkan av parallella nät.

28. Ofta bildar konkurrerande moderföretag flera gemensamma företag som är verksamma inom samma produktmarknad men inom olika geografiska marknader. Utöver de konkurrensbegränsningar som det enskilda gemensamma företaget ger upphov till kommer de begränsningar som uppstår i relationerna mellan de enskilda gemensamma företagen. Bindningarna mellan moderföretagen förstärks varje gång ett nytt gemensamt företag bildas, så att den konkurrens som fortfarande förekommer mellan dem minskas ytterligare.

29. Samma sak gäller när konkurrerande moderföretag bildar flera gemensamma företag för komplementära produkter som de själva avser att bearbeta eller för icke-komplementära produkter som de själva distribuerar. Konkurrensbegränsningarnas omfattning och intensitet ökar också i sådana fall. Den allvarligaste konkurrensbegränsningen består i att konkurrerande företag inom samma oligopolistiska bransch bildar ett stort antal gemensamma företag för besläktade produkter eller många olika halvfabrikat. Dessa synpunkter gäller också tjänstesektorn.

30. Även om ett gemensamt företag bildas av företag som inte konkurrerar med varandra och om företaget inte självt ger upphov till konkurrensbegränsningar, kan det ändå verka konkurrensbegränsande om det tillhör ett nät av gemensamma företag som har bildats av ett av moderföretagen för samma produktmarknad med en rad olika partners, eftersom konkurrensen mellan de gemensamma företagen då kan hindras, begränsas eller snedvridas(27). Om de olika samarbetspartners är faktiska eller möjliga konkurrenter, uppstår det i regel dessutom konkurrensbegränsande effekter i relationerna dem emellan.

31. Parallella nät av gemensamma företag med deltagande av olika moderföretag är ett tydligt uttryck för omfattningen av de personliga och finansiella relationerna mellan företagen inom en bransch eller mellan flera branscher. I den mån de kan jämföras med graden av koncentration på den relevanta marknaden utgör de en viktig beståndsdel i det ekonomiska livet som måste beaktas vid en konkurrensrättslig bedömning av såväl de enskilda näten som de deltagande gemensamma företagen.

3. Bedömning av de viktigaste typerna av gemensamma företag

a) Gemensamma företag bildade av företag som inte är konkurrenter

32. Denna grupp utgör sällan något problem från konkurrenssynpunkt vare sig det gemensamma företaget utför endast vissa av ett företags funktioner eller alla funktioner. I det förstnämnda fallet räcker det med att undersöka om samarbetet mellan moderföretagen gör det väsentligt svårare för ett utomstående företag att få tillträde till marknaden(28). Även i det senare fallet inriktas undersökningen i huvudsak på samma fråga då problemet med konkurrensbegränsningar mellan ett av moderföretagen och det gemensamma företaget(29) oftast är av underordnad betydelse.

33. Gemensamma företag som bildas av icke-konkurrenter för forsknings- och utvecklingsändamål, produktion eller varudistribution, inklusive kundservice, omfattas i princip inte av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet. Att förbudet inte är tillämpligt beror på den kombination av kompletterande kunnande, produkter och tjänster som samlas i det gemensamma företaget. Detta gäller dock på villkor att det i det gemensamma företagets verksamhetsområde fortfarande finns utrymme för ett tillräckligt antal andra forsknings- och utvecklingscentra, produktionsenheter och försäljningskanaler(30). Samma resonemang gäller också vid bedömning av gemensamma företag för inköp åt kunder från olika branscher. Sådana gemensamma företag står inte strid med konkurrensreglerna så länge de lämnar leverantörer tillräckliga möjligheter att välja kunder.

34. Gemensamma företag som uteslutande tillverkar basprodukter eller halvfabrikat för sina moderföretags räkning eller bearbetar produkter åt ett eller flera av sina moderföretag begränsar normalt inte konkurrensen. För att förbudet skall vara tillämpligt skall utomstående företags inköps- och försäljningsmöjligheter påtagligt ha begränsats, vilket förutsätter att moderföretagen har en stark marknadsställning vad gäller köp eller försäljning av de berörda produkterna.

35. Vid bedömning av ett gemensamt företag med fullständiga funktioner är det av avgörande betydelse om det finns ett nära samband mellan den verksamhet som det gemensamma företaget bedriver och moderföretagets verksamhet. Sambandet mellan moderföretagens verksamheter inbördes har också betydelse. Om det gemensamma företaget är verksamt på en produktmarknad som ligger i ett tidigare eller senare led i förhållande till moderföretagets marknad, kan detta få konkurrensbegränsande följder för utomstående företag, förutsatt att deltagarna i fråga är företag med marknadsmakt(31). Om det gemensamma företagets marknad ligger i ett tidigare led än den marknad där ett av moderföretagen är verksamt och samtidigt i ett senare led än ett annat moderföretags marknad, fungerar det gemensamma företaget som en förbindelselänk mellan de två moderföretagen och eventuellt också som ett medel för att skapa vertikal integration mellan olika nivåer. I så fall bidrar detta till att förstärka utestängningen av andra företag från marknaden. Huruvida denna effekt når en sådan omfattning som krävs för tillämpning av artikel 53.1 i EES-avtalet kan endast avgöras från fall till fall. Om det gemensamma företaget och ett av moderföretagen är verksamma på samma produktmarknad, är det sannolikt, om än inte oundvikligt att det sker en samordning av deras marknadsbeteende(32).b) Gemensamma företag bildade av konkurrenter

36. I denna situation är det nödvändigt att analysera vilka följder som det gemensamma företaget får för konkurrensen mellan moderföretagen och för utomstående företags marknadsställning. Förhållandet mellan det gemensamma företagets verksamhet och moderföretagens verksamheter är här av avgörande betydelse. Om det inte finns några beröringspunkter mellan dessa verksamheter, är artikel 53.1 i EES-avtalet inte tillämplig. En konkurrensrättslig bedömning av gemensamma företag leder då till följande resultat.

37. Ett gemensamt företag som bedriver forskning och utveckling kan i undantagsfall begränsa konkurrensen om det utesluter möjligheten för moderföretagen att bedriva en egen verksamhet på detta område eller om konkurrensen från moderföretagen begränsas på marknaden för de produkter som blir resultatet av arbetet. Detta blir normalt fallet om det gemensamma företaget också svarar för utnyttjandet av de nyutvecklade eller förbättrade produkterna eller processerna(33). Frågan om det rör sig om en märkbar begränsning av konkurrensen mellan moderföretagen och om de eventuella negativa följderna för utomstående företag är märkbara kan endast avgöras från fall till fall.

38. Gemensamma företag som säljer konkurrerande tillverkares produkter begränsar konkurrensen mellan moderföretagen på utbudssidan och begränsar köparnas valmöjligheter. Om de märkbart påverkar marknaden, tillhör de kategorin traditionella horisontella karteller, som automatiskt omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet(34).

39. Gemensamma företag med inköpsfunktioner som bildas av konkurrenter kan ge deltagarna en fördelaktig ställning på efterfrågesidan och minska leverantörernas valmöjligheter. Beroende på hur stor betydelse de gemensamt sålda produkterna har för moderföretagens produktions- och försäljningsverksamhet kan samarbetet också leda till en avsevärd begränsning av priskonkurrensen mellan de deltagande företagen. Detta gäller än mer om inköpspriset utgör en betydande andel av de totala kostnaderna för de produkter som distribueras av moderföretagen. Omständigheterna i det enskilda fallet är avgörande för om artikel 53.1 i EES-avtalet är tillämplig(35).

40. Gemensamma företag som för konkurrerande moderföretag tillverkar basprodukter eller halvfabrikat som bearbetas vidare av dessa till slutprodukter, skall bedömas enligt samma principer. Om det gemensamma företaget däremot bearbetar råvaror som levereras av moderföretagen eller bearbetar halvfabrikat till färdiga produkter för återleverans till moderföretagen, försvagas konkurrensen mellan de deltagande företagen på grund av samarbetets marknadsnärhet och den naturliga tendensen till likriktning av priserna(36). Detta är fallet särskilt om moderföretagens hela produktion koncentreras inom det gemensamma företaget och moderföretagen nöjer sig med uppgiften som distributörer. Det leder till en standardisering av tillverkningskostnaderna och produkternas kvalitet så att i stort sett den enda konkurrens som förekommer mellan moderföretagen rör handelsmarginalerna. Detta utgör en betydande konkurrensbegränsning som inte kan avhjälpas genom att moderföretagen marknadsför produkterna under olika varumärken(37).

41. Vid bedömning av gemensamma företag med fullständiga funktioner som bildas av konkurrerande företag måste man skilja mellan följande situationer(38):

- Om det gemensamma företaget är verksamt på samma marknad som moderföretagen, medför detta normalt att konkurrensen mellan alla de deltagande företagen begränsas.

- Om det gemensamma företaget är verksamt på en marknad i ett tidigare eller senare led än den marknad där moderföretagen är verksamma, och om det finns försörjnings- eller leveransrelationer mellan företagen, blir följderna för konkurrensen desamma som när det gäller ett producerande gemensamt företag.

- Om det gemensamma företaget är verksamt på en marknad som gränsar till moderföretagens marknad, kan konkurrensen endast begränsas om marknaderna i hög grad är beroende av varandra. Detta gäller särskilt om det gemensamma företaget tillverkar produkter som kompletterar moderföretagens.

Inom näringslivet finns det ofta en blandning av olika typer av gemensamma företag, vilket gör det nödvändigt att göra en helhetsbedömning av de resulterande konkurrensbegränsningarna mellan de deltagande företagen och av de följder som samarbetet kan få för tredje man. Dessutom måste hänsyn tas till de ekonomiska omständigheterna, särskilt om det gemensamma företaget tillhör ett nät omfattande andra gemensamma företag eller om det finns flera parallella nät av gemensamma företag inom samma bransch(39).

42. Även gemensamma företag bildade av konkurrenter, vilka normalt omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet, måste undersökas för att man med hänsyn till de faktiska omständigheterna i det enskilda fallet skall kunna fastslå om de har till syfte eller resultat att begränsa, hindra eller snedvrida konkurrensen. Så är inte fallet om det samarbete som bedrivs i form av ett gemensamt företag objektivt kan betraktas som enda möjligheten för moderföretagen att komma in på en ny marknad eller hävda sig på den marknad där de för närvarande verkar, förutsatt att deras närvaro kommer att stärka konkurrensen eller hindra att den försvagas. Under dessa omständigheter kommer det gemensamma företaget varken att begränsa den befintliga konkurrensen eller att hindra den konkurrens som kan komma att uppstå. Förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet kommer därför inte att vara tillämpligt(40).

IV. BEDÖMNING I ENLIGHET MED ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET

1. Gruppundantag

43. Gemensamma företag som omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet medges undantag från förbudet om de uppfyller villkoren för ett gruppundantag. Två rättsakter som det hänvisas till i bilaga XIV till EES-avtalet innehåller bestämmelser enligt vilka företagssamarbete i form av gemensamma företag är tillåtet (se a och b nedan). Enligt två andra rättsakter som det hänvisas till i bilaga XIV till EES-avtalet tillåts vissa konkurrensbegränsande avtal om tekniköverföring mellan moderföretag och ett gemensamt företag som bildas av dessa (se c nedan). Tillämpningsområdet för dessa gruppundantag kommer att utvidgas avsevärt, särskilt i fråga om gemensamma företag, genom den rättsakt som ändrar de rättsakter som det hänvisas till i punkterna 5, 6, 7 och 9 i bilaga XIV till EES-avtalet(41).

a) Förordningen om specialiseringsavtal

44. Förordningen om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av specialiseringsavtal(42) omfattar bl.a. avtal enligt vilka flera företag överlåter tillverkning av vissa produkter till ett gemensamt företag som bildats av dem. Denna överlåtelse kan gälla befintlig eller framtida produktion. Undantag medges för bildande och utnyttjande av producerande gemensamma företag endast om de deltagande företagens sammanlagda marknadsandel inte överstiger 20 % och deras sammanlagda omsättning inte överstiger 1 000 miljoner ecu. Avtal mellan större företag, vilkas omsättning överstiger 1 000 miljoner ecu, omfattas också av gruppundantaget, om avtalet anmäls i vederbörlig ordning och EFTA:s övervakningsmyndighet inte gör någon invändning mot avtalet inom sex månader. Detta förfarande tillämpas inte när gränsvärdet för marknadsandelen överskrids.

45. Ovannämnda regler gäller uteslutande samarbete inom produktion. Det gemensamma företaget måste leverera hela sin produktion, som kan omfatta basprodukter, halvfabrikat eller färdiga produkter, till sina moderföretag. Dessa moderföretag får inte vara verksamma som tillverkare inom det gemensamma företagets produktionsområde, men de får tillverka andra produkter som hör till samma produktmarknad. De produkter som tillverkas av det gemensamma företaget säljs sedan av moderföretagen som var för sig fungerar som ensamåterförsäljare för ett visst område.

46. Avtal enligt vilka moderföretagen överlåter distributionen av de varor som omfattas av avtalet till det gemensamma företaget omfattas också av gruppundantaget, fast villkoren här är mycket strängare. De deltagande företagens sammanlagda marknadsandel får inte överstiga 10 %. Gränsvärdet för omsättningen är också här 1 000 miljoner ecu; företag kan dock medges undantag genom att åberopa ett invändningsförfarande. Enligt bestämmelserna i ovannämnda förordning står det de deltagande företagen fritt att organisera sitt samarbete inom produktions- och distributionsleden. Förordningen tillåter separat produktion, med gemensam distribution av de varor som omfattas av avtalet genom ett gemensamt företag som fungerar som säljbolag, samt sammanläggning av produktion och distribution i ett gemensamt företag med fullständiga funktioner eller separation av båda dessa funktioner genom bildandet av ett gemensamt företag för produktion och ett gemensamt företag för försäljning. Produktion eller distribution av de varor som omfattas av avtalet kan överlåtas till flera gemensamma företag i stället för ett gemensamt företag, vilka vid behov kan bedriva sin verksamhet på grundval av exklusivavtal inom olika geografiska områden.

b) Förordningen om forskning och utveckling

47. I rättsakten om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av avtal om forskning och utveckling(43) medges undantag för gemensamma företag vars verksamheter kan omfatta allt från FoU till det gemensamma utnyttjandet av resultaten. Begreppet utnyttjande omfattar såväl tillverkning av nya och förbättrade produkter som användning av nya eller förbättrade produktionsprocesser, marknadsföring av produkter som är resultatet av forsknings- och utvecklingsverksamhet och upplåtelse av licenser till utomstående företag för tillverkning, utnyttjande eller distribution. Undantag medges på villkor att den gemensamma forskningen och utvecklingen bidrar väsentligt till tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande och är avgörande för tillverkningen av nya eller förbättrade produkter.

48. I ovannämnda förordning görs också undantaget från förbudet avhängigt av kvantitativa villkor i form av en dubbel tröskel för marknadsandelar. Samarbete mellan moderföretag inom ramen för ett gemensamt företag vars verksamhet omfattar FoU, produktion och licenspolitik är tillåtet om deras sammanlagda marknadsandel inte är större än 20 %. Eftersom förordningen inte förutsätter specialisering tillåter den alla former av samordning av beteende inom FoU samt tillverkning. Moderföretagen får fortsätta sin verksamhet eller inleda en verksamhet inom det gemensamma företagets verksamhetsområde. De får också välja på vilket sätt de önskar utnyttja möjligheterna till att själva producera eller meddela licenser till utomstående företag. Genom att avtala om avgränsade geografiska områden kan moderföretagen skydda sig under avtalets giltighetstid mot att deras samarbetspartners tillverkar eller använder de produkter som omfattas av avtalet inom de reserverade områdena. Dessutom får de under en tid av fem år från lanseringen av den nya eller förbättrade produkten i det territorium som omfattas av EES-avtalet hindra sina samarbetspartners från att föra en aktiv marknadsföringspolitik inom dessa geografiska områden. Om deras samarbetspartners däremot överlåter distributionen av de produkter som omfattas av avtalet till ett eller flera gemensamma företag, gäller ett tröskelvärde för marknadsandelen på 10 % för samarbetet som helhet. Eftersom ingen omsättningströskel fastställs i ovannämnda förordning omfattar gruppundantaget samtliga företag oavsett storlek.

c) Förordningarna om patentlicensavtal och know-howlicensavtal

49. Förordningen om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av patentlicensavtal(44) är tillämplig också på sådana avtal mellan något av moderföretagen och det gemensamma företaget som rör det gemensamma företagets verksamhet. Om moderföretagen är konkurrenter på marknaden för de produkter som omfattas av avtalet, medges gruppundantaget endast upp till en viss marknadsandel. Denna är 20 % om det gemensamma företaget endast bedriver tillverkning eller 10 % om det bedriver såväl tillverkning som marknadsföring av de licensierade produkterna.

50. Enligt ovannämnda förordning tillåts också upplåtelse av exklusiva territoriella tillverknings- och distributionslicenser åt det gemensamma företaget, områdesskydd för det gemensamma företagets licensierade områden och skydd för moderföretagen mot aktiv och passiv konkurrens från andra parter för avtalets hela giltighetstid samt skydd för det gemensamma företaget gentemot andra licenstagare inom det licensierade området. Moderföretagen får skydda det gemensamma företaget från andra licenstagares aktiva distributionspolitik under avtalets hela giltighetstid. Under en inledande femårsperiod från lanseringen av en produkt i det territorium som omfattas av EES-avtalet är det möjligt att förbjuda andra licenstagares direktimport av de produkter som omfattas av avtalet till det gemensamma företagets licensierade område.

51. Rättsakten om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på vissa grupper av know-howlicensavtal(45) innehåller liknande bestämmelser, förutom att områdesskyddet i relationerna mellan det gemensamma företaget och moderföretagen är begränsat till 10 år med början från undertecknandet av det första know-howavtal som ingås för ett geografiskt område inom EES. Från denna tidpunkt räknas också början av den tidsperiod under vilken det gemensamma företaget kan skyddas mot aktiv konkurrens (10 år) och passiv konkurrens (5 år) från andra licenstagare.

2. Individuella undantag

a) Allmänna synpunkter

52. Gemensamma företag som omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet utan att uppfylla villkoren för gruppundantag är inte automatiskt förbjudna. De kan medges undantag genom ett särskilt beslut av EFTA:s övervakningsmyndighet, om de uppfyller de fyra villkoren i artikel 53.3 i EES-avtalet. Enligt artiklarna 4, 5 och 15 i kapitel II i protokoll 4 till avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (nedan kallat kapitel II) kan ett individuellt undantag utfärdas endast om de deltagande företagen har anmält det avtal, beslut eller samordnade förfarande som samarbetet är baserat på till övervakningsmyndigheten. Vissa avtal som är mindre skadliga för utvecklingen av det territorium som omfattas av EES-avtalet undantas från anmälningsskyldigheten genom artikel 4.2 i kapitel II. De kan således undantas utan förhandsanmälan. Detsamma gäller transportkarteller i enlighet med de rättsakter som det hänvisas till i punkterna 10 och 11 i bilaga XIV, punkterna 7 och 11 i protokoll 21 och punkt 13 i protokoll 21 till EES-avtalet.

53. Enligt artikel 53.3 i EES-avtalet skall EFTA:s övervakningsmyndighet undersöka

- om det gemensamma företaget bidrar till att förbättra produktionen eller distributionen av varor eller till att främja tekniskt eller ekonomiskt framåtskridande,

- om konsumenterna tillförsäkras en skälig andel av den vinst som därigenom uppnås,

- om moderföretagen eller det gemensamma företaget åläggs begränsningar som inte är nödvändiga för att uppnå dessa mål, och

- om samarbetet inom ramen för det gemensamma företaget ger berörda företag möjlighet att sätta konkurrensen ur spel för en väsentlig del av varorna eller tjänsterna i fråga.

Ett undantag från förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet kan utfärdas endast om de två första frågorna kan besvaras med ja och de två sista med nej.

b) Bedömningsprinciper

54. För att uppfylla de två första villkoren i artikel 53.3 i EES-avtalet måste det gemensamma företaget medföra påtagliga, objektiva fördelar för tredje man, särskilt konsumenterna, som åtminstone uppväger nackdelarna från konkurrenssynpunkt.

55. De fördelar i denna bemärkelse som kan eftersträvas eller uppnås med hjälp av ett gemensamt företag omfattar enligt EFTA:s övervakningsmyndighet i synnerhet utveckling av nya eller förbättrade produkter och processer som marknadsförs av uppfinnaren själv eller av utomstående företag under licens. Därutöver kommer insatser för att öppna nya marknader, och därmed öka företagets försäljning inom nya områden eller utöka dess sortiment med nya produkter, att i princip bedömas positivt. I sådana fall bidrar de berörda företagen till en dynamisk konkurrens genom att förstärka det territorium som omfattas av EES-avtalet och konkurrenskraften inom branschen i fråga. Produktions- och försäljningsökningar kan också vara en stimulerande faktor för konkurrensen. Rationalisering av produktionen och distributionsnäten är däremot snarare ett medel för företagen att anpassa utbudet till en krympande eller stagnerande efterfrågan. Detta medför dock kostnadsbesparingar som vid effektiv konkurrens normalt kommer kunderna tillgodo i form av lägre priser. Åtgärder för att minska produktionskapaciteten leder dock oftast till prisökningar. Avtal med en sådan innebörd kommer att bedömas positivt endast om de har till syfte att övervinna en strukturell kris, påskynda nedläggningen av olönsam produktionskapacitet på marknaden och därmed återupprätta konkurrensen på medellång sikt.

56. EFTA:s övervakningsmyndighet kommer att bedöma sådana avtal negativt, vilkas huvudsyfte är att samordna den faktiska eller möjliga konkurrensen mellan de deltagande företagen. Detta gäller särskilt prissamarbete, minskning av produktion och försäljning genom införande av kvoter, uppdelning av marknader och avtalsbaserade förbud eller begränsningar i fråga om investeringar. Gemensamma företag som bildas eller drivs i huvudsak för att uppnå sådana syften är ingenting annat än klassiska karteller, vilkas skadliga följder för konkurrensen är välkända.

57. Fördelarna och nackdelarna med ett gemensamt företag kommer att vägas mot varandra i ett samlat ekonomiskt perspektiv som gör det möjligt att bedöma båda arten och omfattningen av fördelarna och riskerna. Om moderföretagen är ekonomiskt och finansiellt starka och dessutom har en stor marknadsandel, kommer deras ansökningar om undantag att underkastas en mycket noggrann prövning. Detsamma gäller gemensamma företag som förstärker ett redan slutet oligopol eller tillhör ett nät av gemensamma företag.

58. Det är framför allt samarbetets karaktär och syfte som bestämmer vilka begränsningar för moderföretagen eller det gemensamma företaget som kan accepteras i enlighet med artikel 53.3 a i EES-avtalet. Av avgörande betydelse i det här sammanhanget är oftast frågan om de i avtalet fastställda begränsningarna av parternas ekonomiska frihet står i direkt samband med bildandet av det gemensamma företaget och kan anses vara en förutsättning för dess existens(46). Endast när det gäller en generell begränsning av konkurrensen sätter artikel 53.3 b i EES-avtalet en absolut gräns. Konkurrensen skall hela tiden fungera effektivt. Avtal som äventyrar en effektiv konkurrens kan inte medges individuella undantag. Till denna kategori räknas gemensamma företag som genom en sammanläggning av moderföretagens verksamheter åstadkommer, befäster eller stärker en dominerande ställning.

c) Bedömning av de viktigaste typerna av gemensamma företag

59. Bedömningen av gemensamma företag som bedriver ren forskning och utveckling är i regel välvillig, även om de inte uppfyller villkoren för gruppundantag enligt rättsakten om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av avtal om forskning och utveckling(47). Denna samarbetsform medför normalt betydande ekonomiska fördelar utan att negativt påverka konkurrensen. Detta gäller också om moderföretagen överlåter åt det gemensamma företaget att upplåta licenser till utomstående företag. Om det gemensamma företaget dessutom har till uppgift att tillverka en produkt som är resultatet av gemensam forskning och utveckling, skall de principer som gäller för producerande gemensamma företag också beaktas vid prövning av frågan om undantag(48). Gemensamma företag som svarar för FoU, licensiering, produktion och distribution är företag med fullständiga funktioner och skall bedömas därefter(49).

60. Gemensamma företag som fungerar som säljbolag tillhör de klassiska horisontella kartellerna. De har i regel till syfte och resultat att samordna konkurrerande tillverkares försäljningspolitik. Således eliminerar de inte bara priskonkurrens mellan moderföretagen utan de begränsar också, inom ramen för systemet för ordertilldelning, den mängd varor som skall levereras av deltagarna. EFTA:s övervakningsmyndighet tillämpar därför i princip en negativ bedömning av gemensamma företag som fungerar som säljbolag(50). EFTA:s övervakningsmyndighet intar däremot en positiv inställning i sådana fall där gemensam distribution av de produkter som omfattas av avtalet sker inom ramen för ett omfattande samarbetsprojekt som förtjänar en välvillig bedömning enligt artikel 53.3 i EES-avtalet och som är en förutsättning för att projektet skall lyckas. De viktigaste exemplen på detta är gemensamma företag inom försäljning som bildas av tillverkare som har ingått ett ömsesidigt specialiseringsavtal men som önskar bibehålla hela varusortimentet eller gemensamma företag inom försäljning som bildas för gemensamt utnyttjande av resultaten av gemensam forskning och utveckling, t.o.m. i distributionsledet. I övriga fall är ett undantag tänkbart endast under speciella omständigheter(51).

61. Gemensamma företag på inköpssidan bidrar till att rationalisera orderbehandlingen och till ett effektivare utnyttjande av transportmedel och lager men är samtidigt ett medel för fastställande av enhetliga inköpspriser och inköpsvillkor och ofta också inköpskvoter. Genom att konsolidera sin makt på efterfrågesidan i ett gemensamt företag kan moderföretagen uppnå en alltför stark ställning i förhållande till marknadens utbudssida och snedvrida konkurrensen mellan leverantörerna. Nackdelarna väger således ofta tyngre än de möjliga fördelarna som kan vara förenade med gemensamma företag på inköpssidan, särskilt sådana som bildas av konkurrerande producenter. EFTA:s övervakningsmyndighet är därför beredd att medge undantag endast i speciella fall och i så fall bara om moderföretagen behåller möjligheten att göra individuella inköp(52). Hittills föreligger emellertid inget beslut som avser något av de viktigaste gemensamma företagen på inköpssidan.

62. Gemensamma företag inom produktionen kan bildas för olika ekonomiska syften. Ofta bildas sådana företag för att skapa ny kapacitet för tillverkning av vissa produkter som också tillverkas av moderföretagen(53). I andra fall får det gemensamma företaget uppgiften att tillverka en ny produkt i stället för moderföretagen(54). Slutligen kan det gemensamma företaget få till uppgift att förena moderföretagens produktionskapacitet och att, alltefter omständigheterna, öka eller minska den.

63. Med hänsyn till de olika uppgifter som utförs av gemensamma företag inom produktion kommer olika måttstockar att användas vid prövning av deras möjlighet att få undantag. Gemensamma företag som har bildats i syfte att öka produktionskapaciteten eller produktsortimentet kan bidra inte endast till att undvika parallellinvesteringar och därmed minska kostnader utan också till att stimulera konkurrensen. Sammanläggning eller minskning av den befintliga produktionskapaciteten är först och främst en rationaliseringsåtgärd, som vanligen är defensiv till sin karaktär. Det är inte alltid uppenbart att sådana åtgärder gagnar tredje man, i synnerhet konsumenterna, och de måste därför vara motiverade i varje enskilt fall. Det går inte att fastställa allmänt tillämpliga kvantitativa gränser, t.ex. en maximigräns för marknadsandelar, när det gäller gemensamma företag inom produktion. Ju mer konkurrensen mellan moderföretagen begränsas, desto större tonvikt måste läggas på att upprätthålla konkurrensen med utomstående företag. Den gräns för marknadsandelen på 20 % som har fastställts i gruppundantagsförordningarna kan tjäna som utgångspunkt för en bedömning av gemensamma företag inom produktion i det enskilda fallet.

64. Gemensamma företag med fullständiga funktioner, förutsatt att de inte utgör karteller för prissamarbete, kvotering eller marknadsdelning eller tjänar som ett medel för moderföretagen att samordna sin investeringspolitik utöver det som är nödvändigt i det enskilda fallet, bidrar ofta till att skapa en dynamisk konkurrens och är i så fall förtjänta av en välvillig bedömning(55). Eftersom samarbete också omfattar distribution måste EFTA:s övervakningsmyndighet vid bedömning av enskilda fall vara särskilt uppmärksam på att överlåtelse av alla företagsfunktioner till ett gemensamt företag, som dessutom förfogar över alla moderföretagens resurser, inte skapar eller stärker en dominerande ställning. Vid prövning av frågan om ett gemensamt företag med fullständiga funktioner utgör ett problem med hänsyn till konkurrensreglerna är den sammanlagda marknadsandelsgräns på 10 % som anges i gruppundantagsförordningarna en viktig utgångspunkt. Under denna gräns kan det antas att utestängning av utomstående företag från marknaden och risken för att hinder för marknadstillträde skapas eller förstärks håller sig inom rimliga gränser. Det är dock en förutsättning att marknadsstrukturen fortsatt garanterar en effektiv konkurrens. Om den angivna gränsen överskrids, kan ett undantag endast komma i fråga efter en noggrann undersökning i det enskilda fallet.

V. ACCESSORISKA BEGRÄNSNINGAR

1. Bedömningsprinciper

65. Det är viktigt att skilja mellan konkurrensbegränsningar som uppstår till följd av bildandet och driften av ett gemensamt företag och ytterligare avtal som i sig också utgör konkurrensbegränsningar genom att begränsa handlingsutrymmet inom de deltagande företagens marknad. För sådana avtal gäller att de antingen står i direkt samband med och är nödvändiga för bildandet och driften av det gemensamma företaget, så till vida att de inte kan skiljas ut utan att äventyra företagets existens, eller ingås samtidigt som det gemensamma företaget bildas utan att ha denna karaktär.

66. Kompletterande avtal som har direkt samband med det gemensamma företaget och är nödvändiga för dess existens skall bedömas tillsammans med företaget. De behandlas enligt konkurrensreglerna som accessoriska begränsningar, förutsatt att de fyller en underordnad funktion i förhållande till huvudsyftet med det gemensamma företaget. För att bedöma om konkurrensbegränsningen är nödvändig skall hänsyn tas inte endast till begränsningens art, utan det skall också kontrolleras att dess varaktighet, innehåll och geografiska tillämpningsområde inte går utöver vad som normalt behövs för bildande och drift av ett gemensamt företag.

67. Om det gemensamma företaget inte omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet skall sådana kompletterande avtal som visserligen i sig är konkurrensbegränsande men som kan betraktas som accessoriska i den mening som avses ovan inte heller förbjudas; och omvänt, om ett gemensamt företag omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet, då gäller förbudet också för eventuella accessoriska begränsningar. Samma principer i fråga om beviljande av undantag gäller för båda. Det krävs ingen särskild motivering för accessoriska begränsningar med stöd av artikel 53.3 i EES-avtalet. Undantaget gäller normalt för samma period som för det gemensamma företaget.

68. Kompletterande avtal som inte är accessoriska till det gemensamma företaget omfattas normalt av artikel 53.1 i EES-avtalet, även om det gemensamma företaget självt inte omfattas av förbudet. Undantag med stöd av artikel 53.3 i EES-avtalet kan medges endast på grundval av en särskild bedömning av deras för- och nackdelar. Denna bedömning skall göras oberoende av bedömningen av det gemensamma företaget.

69. Mot bakgrund av att gemensamma företag kan vara av så många olika slag och av de kompletterande begränsningar som de kan medföra är det endast möjligt att ge några få exempel på tillämpningen av de gällande principerna.

2. Bedömning av vissa kompletterande begränsningar

70. För att bedöma om kompletterande begränsningar utgör ett accessoriskt avtal måste man skilja mellan begränsningar som berör det gemensamma företaget och sådana som berör moderföretagen.

a) Begränsningar som åläggs det gemensamma företaget

71. Bland de begränsningar som kan åläggas ett gemensamt företag är sådana som preciserar föremålet för företagets verksamhet, t.ex. avtalsklausuler om produktsortimentet eller driftstället, att anse som accessoriska. Kompletterande begränsningar som går utöver en precisering av verksamhetens syfte och som gäller kvantiteter, priser eller kunder, kan däremot inte betraktas som accessoriska. Detsamma gäller exportförbud.

72. Om ett gemensamt företag bildas för att skapa ny produktionskapacitet eller för tekniköverföring från moderföretagen, kan en skyldighet för det gemensamma företaget att inte tillverka eller marknadsföra produkter som konkurrerar med de licensierade produkterna normalt betraktas som accessorisk. Målet för det gemensamma företaget skall vara att framgångsrikt driva den nya produktionsenheten utan att frånta moderföretagen den nödvändiga kontrollen över utnyttjande och spridning av deras teknik(56).

73. Under vissa omständigheter kan andra begränsningar som åläggs ett gemensamt företag, t.ex. avtalsklausuler om begränsning av samarbetet till ett visst geografiskt område eller ett särskilt tekniskt användningsområde för den överförda tekniken, också betraktas som accessoriska. Sådana begränsningar skall dock anses som en oundviklig följd av moderföretagets önskan att begränsa samarbetet till ett visst verksamhetsområde utan att äventyra det gemensamma företagets syfte och existens(57).

74. Slutligen, om moderföretagen överlåter vissa produktionsfaser eller tillverkningen av vissa produkter till det gemensamma företaget, kan en skyldighet för det gemensamma företaget att köpa från eller leverera till moderföretagen också betraktas som en accessorisk begränsning, åtminstone under inledningsskedet.

b) Begränsningar som åläggs moderföretagen

75. Begränsningar som innebär att moderföretagen åläggs förbud mot att konkurrera med det gemensamma företaget eller mot att aktivt konkurrera med det inom dess verksamhetsområde får betraktas som accessoriska, åtminstone under uppbyggnadsskedet för det gemensamma företaget. Kompletterande begränsningar i fråga om kvantiteter, priser eller kunder samt exportförbud går självfallet utöver vad som är nödvändigt för bildande och drift av det gemensamma företaget.

76. Kommissionen ansåg i ett fall att en geografisk begränsning för ett av moderföretagen, som bestod i att det gemensamma företaget meddelades en exklusiv tillverkningslicens för vissa tekniska användningsområden och för produktmarknader där såväl det gemensamma företaget som moderföretaget skulle vara verksamma, kunde betraktas som accessorisk(58). Meddelandet till ett gemensamt företag av en exklusiv utnyttjandelicens utan tidsbegränsning kan anses vara absolut nödvändigt för företagets bildande och drift, t.ex. om det moderföretag som meddelar licensen inte är verksamt inom det användningsområde eller den produktmarknad som licensen gäller(59). Detta är i regel fallet när det gäller gemensamma företag som inleder en ny verksamhet på områden där moderföretagen varken är faktiska eller möjliga konkurrenter.

(1) Se nedan III.1, punkt 15.

(2) Se nedan III.2 och 3, punkterna 17 ff. och 32 ff.

(3) Se nedan IV.1 och 2, punkterna 43 ff. och 52 ff.

(4) EGT nr.153, 18.6.1994, s. 25 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 24.

(5) EGT nr. 153, 18.6.1994, s. 32 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 31.

(6) Punkt 6 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 417/85, ändrad genom förordning nr 151/93).

(7) Punkt 7 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 418/85, ändrad genom förordning nr 151/93).

(8) Punkt 5 i bilaga XIV till EES-avtalet, (förordning nr 2349/84, ändrad genom förordning nr 151/93).

(9) Punkt 9 i bilaga XIV till EES-avtalet,(förordning nr 556/89, ändrad genom förordning nr 151/93).

(10) Se nedan IV.1, punkt 43ff.

(11) Punkt 1 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 4064/89).

(12) EGT nr. 153, 18.6.1994, s. 7 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 6.

(13) EGT nr. 153, 18.6.1994, s. 3 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 2.

(14) Hänvisning i fotnot 11.

(15) Hänvisning i fotnot 12. Se punkt 6-14.

(16) Se punkterna 15 och 16.

(17) Ytterligare vägledning ges i EG-kommissionens beslutspraxis på grundval av förordning nr 4064/89 (rättsakt som det hänvisas till i punkt 1 i bilaga XIV till EES-avtalet). Se dels beslut (enligt artikel 6.1 a i förordning (EEG) nr 4064/89) Renault/Volvo, EGT nr C 281, 7.11.1990, s. 2; Baxter/Nestlé/Salvia, EGT nr C 37, 6.2.1991, s. 11; Apollinaris/Schweppes, EGT nr C 203, 24.6.1991, s. 14; Elf/Enterprise, EGT nr C 203, 24.7.1991, s. 24; Sunrise, EGT nr C 18, 31.3.1992, s. 15; BSN/Nestlé/Cokoladovny, EGT nr C 47, 17.2.1992, s. 23; Flachglas/Vegla, EGT nr C 120, 12.5.1992, s. 30; Eureko, EGT nr C 113, 1.5.1992, s. 12; Herba/IRR, EGT nr C 120, 28.4.1992, s. 13 och Koipe-Tabacalera/Elosua, EGT nr C 227, 3.9.1992, s. 10, dels beslut (enligt artikel 6.1 b i förordning (EEG) nr 4064/89) Sanofi/Sterling Drugs, EGT nr C 156, 10.6.1991, s. 10; Elf/BC/Cepsa, EGT nr C 172, 18.6.1991, s. 8; Dräger/IBM/HMP, EGT nr C 236, 28.6.1991, s. 6; Thomson/Pilkington, EGT nr C 279, 23.10.1991, s. 19; UAP/Transatlantic/Sun Life, EGT nr C 296, 11.11.1991, s. 12; TNT/GD Net, Lucas/Eaton, EGT nr C 328, 9.12.1991, s. 15; Courtaulds/SNIA, EGT nr C 333, 19.12.1991, s. 16; Volvo/Atlas, EGT nr C 17, 14.1.1992, s. 10; Ericsson/Kolbe, EGT nr C 27, 22.1.1992, s. 14; Spar/Dansk Supermarket, EGT nr C 29, 3.2.1992, s. 18; Generali/BCHA, EGT nr C 107, 28.4.1992, s. 24; Mondi/Frantschach, EGT nr C 124, 16.5.1992, s.19; Eucom/Digital, EGT nr C 140, 18.5.1992, s. 12; Ericsson/Ascom, EGT nr C 201, 8.8.1992, s. 26; Thomas Cook/LTU/West LB, EGT nr C 199, 6.8.1992, s. 12; Elf-Atochem/Rohm & Haas, EGT nr C 201, 8.8.1992, s. 27; Rhône-Poulenc/SNIA, EGT nr C 212, 18.8.1992, s. 23; Northern Telecom/Matra Telecommunications, EGT nr C 240, 19.9.1992, s. 15 och Avesta/British Steel, NCC/AGA/Axel Johnson, EGT nr C 258, 7.10.1992, s. 9.

(18) Se fotnot 5.

(19) Se fotnot 4.

(20) Se II, punkt 1 i ovannämnda tillkännagivande.

(21) Se II, punkt 2 i ovannämnda tillkännagivande.

(22) Se II, punkt 3 i ovannämnda tillkännagivande.

(23) Se II, punkt 4 i ovannämnda tillkännagivande.

(24) Se II, punkterna 5 och 6 i ovannämnda tillkännagivande.

(25) Se II, punkterna 7 och 8 i ovannämnda tillkännagivande.

(26) Se fotnot 5.

(27) Kommissionens beslut i ärendet om optiska fibrer, EGT nr L 236, 22.8.1986, s. 30.

(28) Se ovan III.2 c punkt 23-25.

(29) Se ovan III.2 b punkterna 21 och 22.

(30) Se avsnitt II i tillkännagivandet om samarbete (fotnot 4) punkterna 3 och 6 och förordningen om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av avtal om forskning och utveckling (fotnot 7).

(31) I de fall som behandlades i följande beslut fann kommissionen att negativa följder saknades: beslut 86/405/EEG (optiska fibrer), EGT nr L 236, 22.8.1986, s. 30, och beslut 90/410/EEG (Elopak/MetalBox-Odin), EGT nr L 209, 8.8.1990, s. 15.

(32) Se ovan III.2 b punkt 22 och beslut 87/100/EEG (Mitchell Cotts/Sofiltra), EGT nr L 41, 11.2.1987, s. 31.

(33) Se avsnitt II i tillkännagivandet om samarbete (fotnot 4), punkt 3 och förordningen om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av avtal om forskning och utveckling (fotnot 7).

(34) Se följande beslut: NCH, EGT nr L 22, 26.1.1972, s. 16; Cementregeling voor Nederland, EGT nr L 303, 31.12.1972, s. 7; Cimbel, EGT nr L 303, 31.12.1972, s. 24; CSV, EGT nr L 242, 4.9.1978, s. 15; UIP, EGT nr L 226, 3.8.1989, s. 25 och Astra, EGT nr L 20, 28.1.1993, s. 23.

(35) Se följande av kommissionens beslut: Socemas, EGT nr L 201, 12.8.1968, s. 4; Intergroup, EGT nr L 212, 9.8.1975, s. 23; National Sulphuric Acid Association I, EGT nr L 260, 3.10.1980, s. 24 och (II) EGT nr L 190, 5.7.1989, s. 25; Filmeinkauf Deutscher Fernsehanstalten, EGT nr L 284, 3.10.1989, s. 36 och IJsselcentrale, EGT nr L 28, 2.2.1991, s. 32.

(36) Se tillkännagivande om Exxon/Shell, EGT nr C 92, 2.4.1993, s. 2.

(37) Se kommissionens beslut 91/38/EEG (KSB/Goulds/Lowara/ITT), EGT nr L 19, 25.1.1991, s. 25. Den konkurrensbegränsande karaktären av gemensam produktion fastställs i princip i den rättsakt som det hänvisas till i punkt 6 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 417/85).

(38) Se särskilt följande kommissionsbeslut: Bayer/Gist-Brocades, EGT nr L 30, 5.2.1976, s. 13; United Reprocessors och KEWA, EGT nr L 51, 26.2.1976, s. 7, 15; Vacuum Interrupters I, EGT nr L 48, 19.2.1977, s. 32 och II, EGT nr L 383, 31.12.1980, s. 1; De Laval/Stork I, EGT nr L 215, 23.8.1977, s. 11 och II, EGT nr L 59, 4.3.1988, s. 32; GEC/Weir, EGT nr L 327, 20.12.1977, s. 26; WANO/Schwarzpulver, EGT nr L 322, 16.11.1978, s. 26; Langenscheidt/Hachette, EGT nr L 39, 11.2.1982, s. 25; Amersham/Buchler, EGT nr L 314, 10.11.1982, s. 34; Rockwell/Iveco, EGT nr L 224, 17.8.1983, s. 19; Carbon Gas Technologie, EGT nr L 376, 31.12.1983, s. 17; Enichem/ICI, EGT nr L 50, 24.2.1988, s. 18; Bayer/BP Chemicals, EGT nr L 150, 16.6.1988, s. 35; Iveco/Ford, EGT nr L 230, 19.8.1988, s. 39; Alcatel Espace/ANT, EGT nr L 32, 3.2.1990, s. 19; Konsortium ECR 900, EGT nr L 228, 22.8.1990, s. 31; Screensport/EBU - Eurosport, EGT nr L 63, 9.3.1991, s. 32; Eirpage, EGT nr L 306, 7.11.1991, s. 22; Procter and Gamble/Finaf, EGT nr C 3, 7.1.1992, s. 2 och Infonet, EGT nr C 7, 11.1.1992, s. 3.

(39) Se ovan III.2 e, punkt 27-31.

(40) Se följande av kommissionens beslut: Alliance des constructeurs français de machines-outils, EGT nr L 201, 12.8.1968, s. 1; SAFCO, EGT nr L 13, 17.1.1972, s. 44; Metaleurop, EGT nr L 179, 12.7.1990, s. 41; Elopak/Metal Box-Odin, EGT nr L 209, 8.8.1990, s. 15; Konsortium ECR 900, EGT nr L 228, 22.8.1990, s. 31.

(41) Punkterna 5, 6, 7 och 9 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 151/93).

(42) Se fotnot 6.

(43) Se fotnot 7.

(44) Se fotnot 8.

(45) Se fotnot 9.

(46) Se nedan V.2, punkt 70 ff.

(47) Se fotnot 7.

(48) Se nedan punkterna 62 och 63.

(49) Se nedan punkt 64.

(50) Se besluten i ärendena NCH, EGT nr L 22, 26.1.1972, s. 16; Cementregeling voor Nederland, EGT nr L 303, 31.12.1972, s. 7; Cimbel, EGT nr L 303, 31.12.1972, s. 24; CSV, EGT nr L 242, 4.9.1978, s. 15 och Astra, EGT nr L 20, 28.1.1993, s. 23.

(51) Se beslut 89/467/EEG (UIP), EGT nr L 226, 3.8.1989, s. 25.

(52) Se National Sulphuric Acid Association, EGT nr L 260, 3.10.1980, s. 24; Filmeinkauf deutscher Fernsehanstalten, EGT nr L 284, 3.10.1989, s. 36; beslut om IJsselcentrale, EGT nr L 28, 2.2.1991, s. 32.

(53) Se Exxon/Shell, EGT nr C 92, 2.4.1993, s. 2.

(54) Se KSB/Goulds/Lowara/ITT, EGT nr L 19, 25.1.1991, s. 25.

(55) Se följande av kommissionens beslut: Amersham/Buchler, EGT nr L 314, 10.11.1982, s.34; Rockwell/Iveco, EGT nr L 224, 17.8.1983, s. 19; Carbon Gas Technologie, EGT nr L 376, 31.12.1983, s. 17; Enichem/ICI, EGT nr L 50, 24.2.1988, s. 18; Bayer/BP Chemicals, EGT nr L 150, 16.6.1988, s. 35; Iveco/Ford, EGT nr L 230, 19.8.1988, s. 39; Alcatel Espace/ANT, EGT nr L 32, 3.2.1990, s. 19; Eirpage, EGT nr L 306, 7.11.1991, s. 22; Bayer/Gist-Brocades, EGT nr L 30, 5.2.1976, s. 13; United Reprocessors och KEWA, EGT nr L 51, 26.2.1976, s. 7; Vacuum Interrupters I, EGT nr L 48, 19.2.1977, s. 32 och II, EGT nr L 383, 31.12.1980, s. 1; De Laval/Stork I, EGT nr L 215, 23.8.1977, s. 11 och II, EGT nr L 59, 4.3.1988, s. 32; GEC/Weir, EGT nr L 327, 20.12.1977, s. 26, Langenscheidt/Hachette, EGT nr L 39, 11.2.1982, s. 25; Procter and Gamble/Finaf, EGT nr C 3, 7.1.1992, s. 2 och INFONET, EGT nr C 7, 11.1.1992, s. 3.

(56) Kommissionens beslut om Mitchell Cotts/Sofiltra, EGT nr L 41, 11.2.1987, s. 31.

(57) Kommissionens beslut om Elopak/Metal Box-Odin, EGT nr L 209, 8.8.1990, s. 15.

(58) Se Mitchell Cotts/Sofiltra (fotnot 32).

(59) Se Elopak/Metal Box-Odin (fotnot 31).

BILAGA 2

TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN EFTA:s ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET OM ÄNDRING AV TILLKÄNNAGIVANDET OM DE RÄTTSAKTER SOM DET HÄNVISAS TILL I PUNKTERNA 2 OCH 3 I BILAGA XIV TILL EES-AVTALET (KOMMISSIONENS FÖRORDNINGAR (EEG) NR 1983/83 OCH (EEG) NR 1984/83 AV DEN 22 JUNI 1983) OM TILLÄMPNING AV ARTIKEL 53.3 I EES-AVTALET PÅ GRUPPER AV ENSAMÅTERFÖRSÄLJARAVTAL OCH EXKLUSIVA INKÖPSAVTAL

A. Detta tillkännagivande utfärdas enligt bestämmelserna i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES-avtalet) och avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (övervakningsavtalet).

B. EG-kommissionen utfärdade tillkännagivandet om kommissionens förordningar (EEG) nr 1983/83 och (EEG) nr 1984/83 om tillämpningen av artikel 85.3 i Romfördraget på grupper av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal, offentliggjort i EGT nr C 101, 13.4.1984, s. 2. Denna icke bindande rättsakt innehåller principer och bestämmelser som kommissionen följer inom konkurrensområdet. Till följd av EG-domstolens dom i fall C-234/89 "Delimitis/Henninger Bräu" krävdes att EG-kommissionen ändrade sitt tillkännagivande om tillämpningen av artikel 85.3 i Romfördraget på grupper av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal genom att utfärda ett nytt tillkännagivande (EGT nr C 121, 13.5.1992, s. 2). EFTA:s övervakningsmyndighet anser att dessa rättsakter är av betydelse för EES-avtalet.

C. EFTA:s övervakningsmyndighet antog ett motsvarande tillkännagivande om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal den 12 januari 1994. För att upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden och säkerställa en enhetlig tillämpning av konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, finner EFTA:s övervakningsmyndighet det nödvändigt att utöva de befogenheter som beviljas den i artikel 5.2 b i övervakningsavtalet och ändra sitt tillkännagivande genom att utfärda detta tillkännagivande. Myndigheten avser att följa de principer och bestämmelser som fastställs i detta tillkännagivande vid tillämpningen av de relevanta konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet på enskilda fall.

I tillkännagivandet från EFTA:s övervakningsmyndighet om de rättsakter som det hänvisas till i punkt 2 och 3 i bilaga XIV till EES-avtalet (kommissionens förordningar (EEG) nr 1983/83 och (EEG) nr 1984/83 av den 22 juni 1983) om tillämpning av artikel 53.3 i EES-avtalet på grupper av ensamåterförsäljaravtal och exklusiva inköpsavtal, skall följande stycke införas efter punkt 39, och under rubriken "V. Ölleveransavtal". Punkt 40-66 skall betecknas 41-67. Underrubrikerna under rubrik V betecknas

- 2. Exklusiv inköpsskyldighet

- 3. Andra undantagna konkurrensbegränsningar

- 4. Avtal som inte omfattas av gruppundantaget.

1. Avtal av mindre betydelse

40. EFTA:s övervakningsmyndighet erinrar om att den i sitt tillkännagivande om avtal av mindre betydelse(1*) fastställer att EFTA:s övervakningsmyndighet anser att avtal mellan företag inte omfattas av förbudet i artikel 53.1 i EES-avtalet om vissa villkor vad gäller marknadsandel och omsättning uppfylls av företagen i fråga. Därför är det uppenbart att ingångna avtal kan komma att omfattas av artikel 53.1 i EES-avtalet när ett företag, bryggeri eller en grossist överskrider de gränsvärden som anges i det tillkännagivandet. Tillkännagivandet är dock inte tillämpligt när konkurrensen på en relevant marknad begränsas av de samlade effekterna av parallella nätverk av liknande avtal, som inte var för sig skulle omfattas av artikel 53.1 i EES-avtalet om tillkännagivandet vore tillämpligt. Eftersom ölmarknaderna ofta kommer att kännetecknas av att det finns samlade effekter, verkar det lämpligt att fastställa vilka avtal som trots detta kan anses vara av mindre betydelse.

EFTA:s övervakningsmyndighet anser att ett exklusivt ölleveransavtal som ingås av ett bryggeri, på det sätt som avses i artikel 6 och inbegripet artikel 8.2 i förordning (EEG) nr 1984/83, i allmänhet inte omfattas av artikel 53.1 i EES-avtalet om

- det bryggeriets marknadsandel inte är större än 1 % av den nationella marknaden för återförsäljning av öl i lokaler för försäljning och konsumtion av drycker, och

- det bryggeriet inte tillverkar mer än 200 000 hl öl om året.

Dessa principer är dock inte tillämpliga om avtalet i fråga, ifall det omfattar öl och andra drycker, slutits för mer än 7,5 år och, ifall det bara omfattar öl, slutits för 15 år.

För att fastställa bryggeriets marknadsandel och årliga produktion skall bestämmelserna i artikel 4.2 i förordning (EEG) nr 1984/83 tillämpas.

Ovannämnda principer skall också tillämpas på sådana exklusiva ölleveransavtal, enligt artikel 6 och inbegripet artikel 8.2 i förordning (EEG) nr 1984/83, som ingås av grossister, genom att det bryggeris ställning beaktas, vars öl avtalet huvudsakligen omfattar.

Föreliggande meddelande utesluter inte att till och med avtal mellan företag som inte uppfyller ovanstående kriterier, särskilt om antalet försäljningsställen som är knutna till dem är begränsat jämfört med antalet försäljningsställen på marknaden, i enskilda fall kan ha endast en försumbar effekt på handeln mellan avtalsparterna eller på konkurrensen, och därför inte omfattas av artikel 53.1 i EES-avtalet.

Detta meddelande föregriper inte heller på något sätt tillämpningen av nationell lagstiftning på de avtal som omfattas av den.

(1*) EGT nr.153, 18.6.1994, s. 32 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 31.

(2) EGT nr. 153, 18.6.1994, s. 13 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994,s. 12

BILAGA 3

TILLKÄNNAGIVANDE FRÅN EFTA:s ÖVERVAKNINGSMYNDIGHET OM KLARGÖRANDE AV MELLANHÄNDERS VERKSAMHET VID FÖRSÄLJNING AV MOTORFORDON

A. Detta tillkännagivande utfärdas enligt bestämmelserna i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsavtalet (EES-avtalet) och avtalet mellan EFTA-staterna om upprättande av en övervakningsmyndighet och en domstol (övervakningsavtalet).

B. Kommissionen utfärdade ett klargörande av mellanhänders verksamhet vid försäljning av motorfordon (EGT nr C 329, 18.12.1991, s. 20). Den icke bindande rättsakten innehåller principer och bestämmelser som kommissionen följer inom konkurrensområdet.

C. EFTA:s övervakningsmyndighet anser att nämnda rättsakt är av betydelse för EES. För att upprätthålla likvärdiga konkurrensförhållanden och säkerställa en enhetlig tillämpning av konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet i hela Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, utövar EFTA:s övervakningsmyndighet sina befogenheter enligt artikel 5.2 b i övervakningsavtalet och utfärdar detta tillkännagivande. Myndigheten avser att följa de principer och bestämmelser som fastställs i detta tillkännagivande vid tillämpningen av de relevanta konkurrensbestämmelserna i EES-avtalet på enskilda fall.

Detta tillkännagivande kompletterar det tillkännagivande(1) som offentliggjordes med den rättsakt som det hänvisas till i punkt 4 i bilaga XIV till EES-avtalet (förordning nr 123/85), nedan kallad rättsakten, för att klargöra omfattningen av de mellanhänders verksamhet som avses i rättsakten. Förhållandet mellan en mellanhand och den person för vilken mellanhanden agerar regleras i första hand genom deras kontrakt och genom den tillämpliga nationella lagstiftningen och påverkar inte tredje mans rättigheter och skyldigheter i fråga om kontraktet. Detta tillkännagivande sammanfattar därför inte en mellanhands alla skyldigheter.

1. Principer

Följande riktlinjer, som överensstämmer med rättsaktens mål, är baserade på två principer. Den första är att den mellanhand som avses i rättsakten tillhandahåller tjänster för en köpares och användares räkning. Mellanhanden kan inte stå sådana risker som vanligtvis förknippas med ägande och får i förväg ett skriftligt bemyndigande att bedriva sådan verksamhet av en identifierad huvudman, vars namn och adress anges. Den andra principen är att bemyndigandet skall vara tillgängligt, och framför allt att köparen enligt nationell lagstiftning skall få del av alla de fördelar som mellanhanden uppnådde vid de förhandlingar som genomfördes för köparens räkning.

I detta sammanhang bör tre grupper av kriterier särskiljas, nämligen sådana som rör

a) bemyndigandets giltighet och tillhandahållandet av tjänster,

b) ramarna för mellanhandens reklam, och

c) mellanhandens möjligheter till leveranser.

EFTA:s övervakningsmyndighet föreslår följande riktlinjer och kriterier som lämpliga i praktiken. Verksamhet som inte överensstämmer med dessa riktlinjer och kriterier kommer att motivera antagandet, i avsaknad av bevis på motsatsen, att en mellanhand handlar utöver de begränsningar som fastställs i artikel 3.11 i rättsakten, eller vilseleder allmänheten på den punkten genom att ge intryck av att vara en återförsäljare.

2. Praktiska kriterier

a) Bemyndigandets giltighet och tillhandahållandet av tjänster

Mellanhanden får fritt organisera sin verksamhet. En verksamhet som omfattar ett nätverk av oberoende företag som använder ett gemensamt namn eller andra tydliga gemensamma tecken skulle dock kunna ge ett vilseledande intryck av att vara ett auktoriserat återförsäljarsystem.En mellanhand får använda ett försäljningsställe i samma byggnad som en stormarknad, om försäljningsstället ligger utanför den lokal där stormarknadens verksamhet huvudsakligen bedrivs, dock under förutsättning att han följer de principer som fastställs i detta tillkännagivande.

Även om mellanhanden inte får stå sådana risker som är förenade med ägande, måste han få stå de risker som transport och lagring av fordonet medför, samt de kreditrisker gentemot köparen som uppstår vid finansiering av köpet utomlands. Köparen skall vara informerad om vilka olika tjänster som erbjuds och om betalningen av dem, och mellanhanden skall kunna verifiera uppgifterna genom att visa köparen en detaljerad och fullständig redogörelse.

Mellanhanden måste, i ett dokument som kan vara skilt från det skriftliga bemyndigandet, visa köparen en lista över de tjänster som erbjuds och köparen skall ha möjlighet att välja passande tjänster. En mellanhand som inte erbjuder hela sortimentet av tjänster som förknippas med försäljningen av ett importerat fordon, skall i det dokumentet ange vilka tjänster som saknas.

b) Ramar för mellanhandens reklam

Mellanhanden måste ha rätt att göra reklam, dock utan att potentiella köpare kan vilseledas att tro att mellanhanden är en återförsäljare. Om inte annat följer av den begränsningen bör han ha möjlighet att

- koncentrera sin verksamhet, och sålunda sin reklam, på ett särskilt märke eller en särskild modell, under förutsättning att det uttryckligen och på ett lämpligt sätt anges att han inte är en återförsäljare, utan erbjuder sina tjänster som mellanhand.

- ge fullständiga uppgifter om det pris han kan erbjuda, och klart ange att det angivna priset är en bästa uppskattning,

- ställa ut bilar som mellanhandens kunder har köpt genom honom eller en särskild typ eller modell som han kan köpa in åt dem, under förutsättning att han uttryckligen och synligt klargör att han handlar i egenskap av mellanhand och inte av återförsäljare och att de typer och modeller som han ställer ut inte är till salu,

- använda alla logotyper och varumärken i enlighet med tillämplig lagstiftning, men utan att vilseleda allmänheten vad gäller det faktum att han är en mellanhand och inte en del av de berörda tillverkarnas distributionsnät.

Om en stormarknad bedriver en särskild verksamhet som mellanhand, måste alla nödvändiga åtgärder vidtas för att köparna (användarna) skall kunna skilja den verksamheten från stormarknadens huvudsakliga kommersiella verksamhet som den bedriver under sitt vanliga eller särskilda märke.

c) Leveranser till mellanhänderna

I allmänhet får mellanhanden fritt organisera sina affärsförhållanden med återförsäljarna i olika tillverkares distributionsnätverk, vilket inte bör leda till att mellanhanden med sådana återförsäljare upprättar särskilt förmånliga förhållanden som står i strid med de kontraktsskyldigheter som godtagits enligt rättsakten, särskilt artikel 3 punkterna 8 a-b och 9 och artikel 4.1 punkt 3. Framför allt måste leveranserna till mellanhanden ske på de villkor som är brukliga på marknaden och mellanhanden får inte

- ingå avtal som innebär köpskyldighet, eller

- erhålla andra rabatter än de som är brukliga på marknaden i det land i vilket bilen köps.

I detta sammanhang kommer var och en av de återförsäljare som säljer 10 % eller mer av sin årsomsättning genom en enda mellanhand att antas ha ett sådant förmånligt förhållande till denna som står i strid med de artiklar som anges ovan.

(1) EGT nr. 153, 18.6.1994, s. 20 och EES-supplement till Europeiska gemenskapernas officiella tidning nr 15, 18.6.1994, s. 19.