Svea hovrätt RH 2001:81
Målnummer: Ö3913-99
Avdelning: 2
Avgörandedatum: 2000-12-05
Rubrik:
En ändring i de förhållanden som ursprungligen har konstituerat
svensk domstols behörighet enligt Luganokonventionen innebär inte
att behörigheten senare går förlorad. Även fråga om innebörden av
begreppet sakligt samband i art. 6.1 Luganokonventionen.
Lagrum:
Artikel 2, 5.3 och 6.1 Luganokonventionen
Lagen (1992:794) om domstols internationella behörighet och om
verkställighet av utländska domar enligt Luganokonventionen
10 kap. 15 § rättegångsbalken
Rättsfall:
Handelskwekerij G.J. Bier BV v. Mines de potasse d'Alsace SA, 1976 ECR
1735 (mål 21/76)
Athanasios Kalfelis v. Banque Schröder, Münchmeyer, Hengst och Cie m.fl,
1988 ECR 5565 (mål 189/87)
The owners of the cargo lately laden on board the ship "Tatry" v. The
owners of the ship "Maciej Rataj", 1994 ECR I-5439 (mål C-406/92)
REFERAT
L.A/S, som är ett bolag registrerat i Danmark, har enligt licens rätt att i
hela världen utnyttja ett europeiskt patent avseende en viss konstruktion
av glasögonbågar. Patentet har designerats för Österrike, Belgien,
Schweiz, Tyskland, Frankrike, Storbritannien, Italien, Liechtenstein,
Nederländerna och Sverige.
J.AB är ett svenskt bolag i vilket J.H. och B.S. vid de i målet relevanta
tidpunkterna var ensamma styrelseledamöter.
P.A/S är ett bolag som är registrerat i Danmark.
Den 10 oktober 1997 väckte L.A/S talan mot J.AB, J.H., B.S. och P.A/S vid
Stockholms tingsrätt med yrkande om att svarandena skulle (a) förbjudas
att i Sverige tillverka, utbjuda, bringa i omsättning eller använda
glasögon i visst utförande eller att införa eller inneha sådana glasögon,
(b) förpliktas att solidarisk utge skadestånd. Vidare yrkade L.A/S att
glasögon av angivet slag vilka fanns i någon av svarandenas besittning
i Sverige skulle sättas i förvar eller förstöras. Skadeståndskravet avsåg
ersättning för den försäljning som skett i Sverige och de andra länder
i vilka patentet är gällande. Som grund för sin talan åberopade L.A/
S att J.AB i Sverige hade tillverkat glasögon som faller under patentet
och att P.A/S hade medverkat vid tillverkningen samt att P.A/S hade
marknadsfört och försålt glasögonen över hela världen, inberäknat de
länder som omfattas av patentet. Patentintrånget uppgavs ha skett med
uppsåt eller av oaktsamhet.
Vad beträffar forum anförde L.A/S att svensk domstol, i förevarande fall
Stockholms tingsrätt, med stöd av art. 5.3 och 6.1 Luganokonventionen
var behörig att pröva skadeståndskravet i dess helhet.
I sitt svaromål, som inkom den 11 februari 1998, yrkade P.A/S att
käromålet skulle avvisas, i första hand i dess helhet och i vart fall
såvitt avsåg frågan om patentintrång utanför Sverige. Som stöd för
sitt avvisningsyrkande anfördes bl.a. att varken L.A/S eller P.A/S hade
hemvist i Sverige eller drev verksamhet här och att det saknades sakligt
samband mellan käromålen mot de olika svarandeparterna. Vidare angavs
att skada orsakad av patentintrång får anses ha inträffat (endast) i det
land i vilket intrånget ägt rum, vilket medför att svensk domstol äger
pröva skadestånd endast i anledning av skada som inträffat i Sverige. P.A/
S förklarade därför att förutsättningar saknades att tillämpa art. 5.3 eller
6.1 Luganokonventionen.
I sak bestred P.A/S att bolaget medverkat vid tillverkning av glasögon
eller, utom i Danmark som dock inte omfattas av patentet, marknadsfört
eller försålt glasögon. Den försäljning som ägt rum till egna utländska
dotterbolag och filialer samt fristående återförsäljare uppgavs ha skett
från Danmark.
På grund av återkallelse avskrevs målet den 16 oktober 1998 till den del
det rörde J.AB, J.H. och B.S.
L.A/S gjorde gällande att den omständigheten att målet avskrivits
i viss del inte påverkade förutsättningarna att tillämpa art. 6.2
Luganokonventionen. P.A/S redovisade motsatt uppfattning.
Stockholms tingsrätt (1999-05-10, rådmannen Peter Wiking-Johnsson)
avvisade L.A/S:s talan utom såvitt avsåg frågan om skada i Sverige på
grund av patentintrång. Tingsrätten yttrade följande.
Fråga är bl.a. om tillämpning av angivna art. 5.3 och 6.1 i
Luganokonventionen. Båda bestämmelserna har karaktär av undantag
från forumbestämmelsen i art. 2 konventionen och torde i allmänhet böra
tolkas restriktivt.
Enligt art. 5.3 kan talan mot den som har hemvist i en konventionsstat
väckas i en annan konventionsstat, om talan avser skadestånd utanför
avtalsförhållanden, vid domstolen i den ort där skadan inträffade. Om
den skadegörande handlingen företagits i en konventionsstat men skadan
uppkommit i en annan konventionsstat föreligger behörighet för båda
ländernas domstolar (Bier v. Mines de Potasse d'Alcace).
Enligt art. 6.1 kan talan mot den som har hemvist i en konventionsstat
väckas, om han är en av flera svarande, vid domstol där någon av
svarandena har hemvist. Vid bedömningen är en utgångspunkt det
sakliga samband som måste föreligga mellan käromålen mot de olika
svarandena (Kalfelis v. Schröder). Sambandet kan, enligt samma
avgörande, uttryckas så att gemensam handläggning och dom är påkallad
för att undvika risken för oförenliga domar som en följd av att käromålen
prövas i olika rättegångar. (Jfr lydelsen av art. 22 tredje stycket angående
förfarandet vid konnexitet.)
Tingsrätten uppfattar L.A/S:s framställning av sakförhållandena så att
glasögonbågarna har tillverkats i Sverige av J.AB varefter viss nödvändig
bearbetning, innefattande bl.a. montering av provglas, gjorts i Danmark
av P.A/S. Försäljning har, enligt L.A/S, skett av P.A/S i Danmark till
egna utländska dotterbolag eller filialer och till fristående utländska
återförsäljare. Hur försäljningen egentligen gått till är inte klart. Huruvida
P.A/S vidtagit marknadsföringsåtgärder framstår också som ovisst.
Även med beaktande av att tillverkningen av glasögonen kan betraktas
som ett i huvudsak enhetligt förfarande framstår det som att den
av L.A/S som patentintrång betecknade försäljningen av P.A/S har
ägt rum i Danmark. Skada på grund av försäljningen har inträffat i
Sverige. Denna möjliga skada kan prövas i Sverige av Stockholms
tingsrätt. Förutsättningar saknas emellertid att med stöd av art. 5.3
Luganokonventionen här uppta till prövning eventuell skada som
uppkommit i andra länder där patentet är gällande.
Vid övervägande av tillämpligheten av art. 6.1 konventionen bör,
beträffande sambandet mellan käromålen, jämförelsen för P.A/S:s del
göras endast med J.AB. De omständigheter som må ha förelegat till stöd
för en gemensam handläggning av käromålen har rent faktiskt bortfallit
i och med att målet avskrivits såvitt avser J.AB. Härvid bortses från
möjligheten att L.A/S på nytt skulle väcka talan mot det bolaget. Vid
denna bedömning saknas anledning att, såsom en förutsättning för att
tillämpa art. 6.1 Luganokonventionen, pröva betydelsen i processuellt
hänseende av att målet avskrivits i viss del.
I enlighet med det anförda avvisar tingsrätten L.A/S:s talan utom såvitt
avser frågan om skada i Sverige på grund av patentintrång.
L.A/S överklagade tingsrättens beslut och yrkade att hovrätten, med
upphävande av tingsrättens avvisningsbeslut såvitt avsåg skada
som inträffat i andra länder än i Sverige, skulle återförvisa målet till
tingsrätten för erforderlig handläggning.
P.A/S bestred ändring.
Svea hovrätt (2000-12-05, hovrättslagmannen Magnus Göransson,
referent, samt hovrättsråden Kristina Boutz och Mikael Mellqvist)
upphävde tingsrättens beslut om avvisning och visade målet åter till
tingsrätten för fortsatt handläggning. Hovrätten anförde i skälen för sitt
beslut följande.
Huvudregeln för domstols behörighet enligt Konventionen om domstols
behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område
upprättad i Lugano den 16 september 1988 (Luganokonventionen)
anges i artikel 2 och innebär att talan mot den som har hemvist i en
konventionsstat skall väckas vid domstol i den staten, oberoende
av i vilken stat han har medborgarskap. Artikel 6.1 ger möjlighet till
kumulation på svarandesidan genom att en kärande med stöd av denna
artikel kan väcka talan mot flera svarande vid en domstol där någon av
dem har sitt hemvist.
Målet i hovrätten gäller tillämpligheten av artikel 6.1. Hovrätten har till en
början att pröva betydelsen av att målet vid tidpunkten för tingsrättens
beslut hade skrivits av i viss del. Vidare uppkommer frågan om det
hade förelegat ett sådant sakligt samband mellan de olika käromålen
som, i enlighet med vad tingsrätten redovisat, har ansetts vara en
förutsättning för att en domstol skall kunna grunda sin behörighet på
denna bestämmelse.
Tingsrätten har för sin del baserat sitt beslut på förhållandena sådana
dessa framstod sedan målet skrivits av mot J.AB. Därvid har tingsrätten
funnit att ett eventuellt sakligt samband mellan käromålen mot P.A/S
och J.AB rent faktiskt har bortfallit och att det därför saknas anledning
att pröva betydelsen av att målet skrivits av i viss del. Detta innebär
emellertid, enligt hovrättens mening, att tingsrätten i själva verket har
accepterat att en ändring i de förhållanden som ursprungligen må ha
konstituerat domstolens behörighet, tillåts slå igenom och rent faktiskt
leda till att behörigheten senare går förlorad; om tingsrätten hade valt
att göra sin prövning innan avskrivningen ägt rum, skulle de ha haft
att ta ställning till frågan om det förelegat ett sakligt samband mellan
käromålen.
Hovrätten anser för sin del att det saknas skäl att gå ifrån den princip
som för svenskt vidkommande har kommit till uttryck i 10 kap. 15
§ rättegångsbalken och som innebär att bedömningen av frågan om
domstolens behörighet måste grundas på förhållandena vid tidpunkten
för delgivning av svaranden. Luganokonventionen innehåller inte
något stadgande som står i konflikt med denna princip. Vidare får EG-
domstolens uttalande i Kalfelis-fallet, som berörts av tingsrätten, anses
ge uttryck för samma principiella inställning. Domstolen förklarar där
att artikel 6.1 är tillämplig när käromålen mot de olika svarandena har
ett samband "when the proceedings are instituted". Med hänvisning
till det syfte att åstadkomma en harmoniserad nationell tillämpning av
det internationella regelverket som ligger bakom det s.k. Luxemburg-
protokollet av den 3 juni 1971 och som i många tolkningsbesked
har understrukits av EG-domstolen, kan inte heller bortses från de
avgöranden av nationella domstolar som åberopats av L.A/S och
vilka redovisar en enahanda tillämpning av artikel 6.1. På grund av
det anförda och då P.A/S har delgetts stämning innan målet skrivits
av mot J.AB och övriga svarande anser hovrätten att prövningen av
tingsrättens behörighet skall ske med utgångspunkt i förhållandena före
avskrivningen.
När det gäller frågan om det föreligger ett sakligt samband mellan
käromålen har hovrätten, som tingsrätten har angett, att särskilt
beakta EG-domstolens uttalanden i fallet Kalfelis om att gemensam
handläggning och dom är påkallad för att undvika risken av oförenliga
domar som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar. EG-
domstolen har senare, i det s.k. Tatry fallet (The owners of the cargo
lately laden on board the ship Tatry v The owners of the ship Maciej
Rataj) närmare utvecklat innebörden av artikel 22.III som närmast kan
sägas vara en spegelvändning av artikel 6.1 ("artikel 6 gör det möjligt
att handlägga inbördes sammanhängande mål, artikel 22 söker förhindra
en separat handläggning av sådana mål när talan har väckts i skilda
konventionsstater": Lennart Pålsson, Bryssel- och Luganokonventionerna,
1995, s. 107). I det senare avgörandet har domstolen, under hänvisning
till "the proper administration of justice in the Community", föreskrivit
att kravet på samband måste ges en vid tolkning som tar sikte på alla
situationer där det finns en risk för "conflicting decisions" även om
de båda domarna skulle kunna verkställas för sig och deras rättsliga
konsekvenser inte utesluter varandra. Genom detta avgörande får
domstolen, på sätt generaladvokaten förordat i Kalfelis-fallet, sägas ha
slagit fast en tillämpning av ifrågavarande bestämmelser som skapar
en balans mellan behovet av "proper administration of justice", särskilt
vad gäller att undvika oförenliga domar, och det intresse som bär upp
huvudregeln i artikel 2.
Med den nu redovisade principiella utgångspunkten och med hänsyn
till hur L.A/S har utformat sin talan mot P.A/S resp. J.AB får det enligt
hovrätten anses föreligga ett sådant sakligt samband mellan käromålen
att tingsrätten är behörig enligt artikel 6.1 att pröva talan mot P.A/S
också i den del den har avvisats av tingsrätten. Överklagandet skall därför
bifallas och målet visas åter till tingsrätten för fortsatt handläggning.
Målnummer Ö 3913-99
Sökord: Avvisande av talan; Domstols behörighet; Förening av mål
Litteratur: Pålsson, Bryssel- och Luganokonventionerna, 1995, s. 107.