Sida 1 (12) 
 
 HÖGSTA DOMSTOLENS  
BESLUT  Mål nr  
  
meddelat i Stockholm den  4  juli 2012  Ö 2256 -10 
 
Dok.Id 69062  
HÖGSTA DOMSTOLEN  Postadress  Telefon 08-561 666 00  Expeditionstid  
Riddarhustorget 8  Box 2066  
103 12 Stockholm  
 Telefax 08-561 666 86  08:45 -12:00  
13:15 -15:00  E-post:  
hogsta.domstolen@dom.se  
www.hogstadomstolen.se  
  
 
KLAGANDE  
ME 
  
Ombud: ST  
   
MOTPART  
Tylden & Co AS, 963963629  
Postboks 4343 Nydalen  
NO-0402 Oslo  
Norge  
  
Ombud: Advokat GH   
 
SAKEN  
Avvisad talan om upphovsrättsintrång  
 
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE  
Svea hovrätts beslut 2010 -04-14 i mål Ö 4891 -09 
 
__________  
 
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 2 
   
  
 
 HÖGSTA DOMSTOLENS AVGÖRANDE  
 
Högsta domstolen lämnar Tylden & Co AS:s avvisningsyrkande utan bifall.  
 
Med upphävande av hovrättens beslut undanröjer Högsta domstolen tings -
rättens beslut och visar målet åter till tingsrätten för fortsatt behandling.  
 
Det a nkommer på tingsrätten att pröva frågan om rättegångskostnader i 
hovrätten och Högsta domstolen i samband med målet efter dess 
återupptagande.  
 
YRKANDEN I HÖGSTA DOMSTOLEN  
 
ME har yrkat att Högsta domstolen med ändring av hovrättens beslut 
undanröjer tingsrättens beslut om avvisning och återförvisar målet till 
tingsrätten för fortsatt behandling. Han har vidare yrkat att Högsta domstolen 
undanröjer tingsrättens och hovrättens b eslut om ersättning för rättegångs -
kostnader samt tillerkänner honom ersättning för rättegångskostnad i hov -
rätten.  
 
Tylden & Co AS har yrkat att Högsta domstolen avvisar eller, i andra hand, 
avslår överklagandet.  
 
Parterna har yrkat ersättning för rättegå ngskostnader i Högsta domstolen.  
 
 
 
 
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 3 
   
  
 
 SKÄL  
 
1.     Fotograf Micael Engström  Aktiebolag väckte talan vid Stockholms 
tingsrätt mot det norska bolaget Tylden & Co AS och yrkade att rätten skulle 
fastställa att Tylden var skyldigt att utge ersättning och skadestånd på grund  
av utnyttjande av ett fotografi av musikartisten KD, till vilket Engström -
bolaget hade ensamrätt enligt lagen (1960:729) om upphovsrätt till litterära 
och konstnärliga verk. Fotografiet hade tagits av fotografen ME. Tingsrätten 
avvisade Engström -bolagets talan på den grunden att svensk domstol inte var 
behörig att pröva tvisten. Sedan bolaget hade över klagat tingsrättens beslut, 
har hovrätten avslagit överklagandet.  
 
Partsställningen  
 
2.    Under handläggningen i Högsta domstolen har uppdagats  att Fotograf 
Micael Engström  Aktiebolag trädde i likvidation den 25 november 2008, att 
likvidationen avslutades den 26 januari 2010 samt att bolaget därmed var 
upplöst.  
 
3.    Bolaget väckte talan i målet den 2 oktober 2008, d.v.s. före beslutet om 
likvidation . Likvidationen pågick när bolaget den 12 juni 2009 överklagade 
tingsrättens beslut. Den 11 maj 2010, då hovrättens beslut överklagades, hade 
likvidationen avslutats och bolaget var upplöst.  
 
4.    På grund av det anförda uppkommer frågan om någon kan vara klagande -
part i Högsta domstolen eller om överklagandet – som Tylden har begärt – ska 
avvisas.  
 
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 4 
   
  
 
 5.    Bolagets likvidator har i ett intyg, som har getts in till Högsta domstolen, 
uppgett att bolagets hela fotografverksamhet under år 2008 överfördes till ME 
samt  att ME i samband med överföringen över tog bolagets alla rättigheter och 
skyldigheter.  
 
6.    ME har i Högsta domstolen förklarat att han har tagit över bolagets talan i 
målet och att han önskar träda in i bolagets ställe som kärande i rättegången.  
 
7.    Enligt 13 k ap. 7 § första stycket rättegångsbalken får den som har för -
värvat tvisteföremålet från käranden överta kärandens talan i målet utan ny 
stämning. Denna bestämmelse om partssuccession är tillämplig även i högre 
rätt (se bl.a. NJA 1950 s. 570). Rätten att tr äda in i rättegången är inte vill -
korad av svarandens samtycke (jfr 13 kap. 7 § andra stycket) eller av att för -
värvaren har giltig ursäkt (jfr 50 kap. 25 § och 55 kap. 13 §) i de fall där han 
inte har trätt in i rättegången omedelbart efter överlåtelsen. Att överlåtelsen 
skedde redan innan tingsrätten meddelade sitt avvisningsbeslut hindrar således 
inte att ME först i Högsta domstolen träder in i rättegången (se NJA 2005 s. 
792).  
 
8.    Situationen kompliceras emellertid av att Engström -bolaget var upplöst 
när hovrättens beslut överklagades till Högsta domstolen. Överklagandet 
skedde i bolagets namn, trots att det alltså inte existerade längre. Till följd av 
överlåtelsen från bolaget till ME fanns emellertid en berättigad part i vars 
intresse överklagandet får s ägas ha skett. ME har också godtagit över -
klagandet, som därmed får anses vara verksamt.  
 
9.    ME har tagit över den talan som bolaget har väckt i målet och han har trätt 
in som kärande i rättegången. Tyldens avvisningsyrkande ska därför lämnas 
utan bifall.  
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 5 
   
  
 
  
Tillämpliga regler om svensk domsrätt  
 
10.    Såvitt avser förhållandet mellan Sverige och Norge finns bestämmelser 
om domsrätt i konventionen om domstols behörighet och om verkställighet av 
domar på privaträttens område upprättad i Lugano den 16 september 1988. 
Denna Luganokonvention har år 2007 ersatts av en ny Luganokonvention, 
som blev tillämplig på förhållandet mellan EU:s medlemsstater och Norge den 
1 januari 2010. Enligt övergångsbestämmelserna till 2007 års konvention, 
artikel 63, ska bestämmelserna i den k onventionen tillämpas endast på rätts -
liga förfaranden som har inletts efter konventionens ikraftträdande. I före -
varande mål väcktes talan år 2008. Det är alltså bestämmelserna i 1988 års 
konvention som ska tillämpas.  
 
11.    I förhållandet mellan EU:s medlemsst ater gäller rådets förordning (EG) 
nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om er -
kännande och verkställighet av domar på privaträttens område (Bryssel I -
förordningen), som reglerar frågor av samma slag som Luganokonventionen. 
De bestä mmelser i Luganokonventionen som aktualiseras i detta mål har i  
allt väsentligt samma lydelse som motsvarande bestämmelser i Bryssel I -
förordningen.  
 
12.    Bryssel I -förordningen ersatte konventionen den 27 september 1968 om 
domstols behörighet och om verkställ ighet av domar på privaträttens område 
(Brysselkonventionen). EU -domstolens tolkning av Brysselkonventionens 
bestämmelser är giltig även för bestämmelserna i Bryssel I -förordningen när 
de kan anses motsvara varandra (se t.ex. EU -domstolens dom den 25 oktob er 
2011 i de förenade målen C –509/09 och C –161/10, eDate Advertising och 
Martinez, punkt 39).  
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 6 
   
  
 
 13.    EU-domstolens tolkningsavgöranden rörande Brysselkonventionen  
och Bryssel I -förordningen ska beaktas även vid tolkningen av Lugano -
konventionen i de fall där be stämmelserna har samma lydelse (se NJA 1999  
s. 673 och NJA 2009 s. 519).  
 
14.    Enligt artikel 2 i Luganokonventionen gäller som huvudregel att talan 
mot den som har hemvist i en konventionsstat ska väckas vid domstol i den 
staten.  
 
15.    I artikel 5.3 i konventionen  finns en särskild behörighetsregel enligt 
vilken en talan som avser skadestånd utanför avtalsförhållanden mot den som 
har hemvist i en konventionsstat kan väckas även i en annan konventionsstat 
vid domstolen i den ort där skadan inträffade. Enligt EU -doms tolens tolkning 
av motsvarande bestämmelse i Brysselkonventionen omfattar bestämmelsen 
varje talan som syftar till att mot svaranden åberopa ett ansvar som inte är 
hänförligt till ett ”avtal” enligt artikel 5.1 i konventionen (se t.ex. EU -
domstolens dom de n 27 september 1988 i mål 189/87, Kalfelis mot Schröder,  
REG 1988, s. 5565, punkterna 17 och 18, och domstolens dom den 17 
september 2002 i mål C –334/00, Tacconi, REG 2002, s. I -7357, punkt 21). 
Högsta dom stolen har funnit att artiklarna 5.1 och 5.3 dock  inte utgör ett 
heltäckande undantag från huvudregeln i artikel 2 vid tvister om ersättning  
(se NJA 2009 s. 519).  
 
16.     ME yrkar att det ska fastställas att Tylden, som inte står i avtalsför -
hållande till honom, är skyldigt att enligt 54 § upphovsrättslagen b etala 
ersättning för utnyttjande av fotografiet och för ytterligare skada. Även om 
hans talan delvis skulle vara att klassificera som vinstersättning, får den i sin 
helhet anses vara av sådant slag som omfattas av artikel 5.3 i Luganokon -
ventionen.  
 
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 7 
   
  
 
  
”Den  ort där skadan inträffade”  
 
17.    Enligt artikel 5.3 i Luganokonventionen kan talan väckas vid domstolen 
i den ort där skadan inträffade. EU -domstolen har i ett flertal domar preciserat 
hur motsvarande bestämmelse i Brysselkonventionen ska förstås.  
 
18.    Hänsyn ska tas till endast direkta och omedelbara skador (se t.ex. EU -
domstolens domar den 11 januari 1990 i mål C –220/88, Dumez France och 
Tracoba, REG 1990, s. I -49 och den 19 september 1995 i mål C –364/93, 
Marinari, REG 1995, s. I -2719).  
 
19.    När den ort där en handli ng har företagits inte är densamma som den ort 
där handlingen har orsakat skada, ska uttrycket ”den ort där skadan inträffade” 
förstås så att det ger sökanden frihet att väcka talan vid domstolen antingen på 
den ort där den skadegörande handlingen företogs  eller på den ort där skadan 
inträffade (EU -domstolens dom den 30 november 1976 i mål 21/76, Bier mot 
Mines de potasse d’Alsace, REG 1976, s. 1735).  
 
20.    I EU -domstolens dom den 7 mars 1995 i mål C –68/93, Shevill m.fl., 
REG 1995, s. I -415, som gällde ärekränk ning genom en artikel i en (pappers -) 
tidning som hade spritts i flera konventionsstater, förklarade domstolen att 
tillämpningen skulle gälla även sådana immateriella skador som inverkan på 
en fysisk eller juridisk persons rykte och aktning (punkt 23). Dom stolen 
förklarade vidare att uttrycket ”den ort där skadan inträffade” skulle tolkas så 
att den drabbade kunde väcka talan om skadestånd mot utgivaren antingen 
inför domstolen i den konventionsstat där utgivaren av den ärekränkande 
publikationen var etable rad, vilken var behörig att utdöma ersättning för 
samtliga skador som följde av ärekränkningen, eller inför domstolarna i varje  
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 8 
   
  
 
 konventionsstat där publikationen spritts och där den drabbade påstod sig ha 
utsatts för ett angrepp på sitt rykte, vilka var behöriga att pröva enbart de 
skador som hade orsakats i respektive domstols stat (punkterna 24, 25, 29, 30 
och 33).  
 
21.    EU-domstolen har i den tidigare nämnda domen i de förenade målen 
eDate Advertising och Martinez, som meddelades efter hovrättens avgörande i 
förevarande mål, uttalat sig om hur artikel 5.3 i Bryssel I -förordningen ska 
tolkas vid en påstådd kränkning av personlighetsskyddet genom innehållet på 
en webbplats. I sådana fall kan den person som anser sig ha blivit kränkt väcka 
talan om ersättning f ör hela skadan antingen vid domstolarna i den medlems -
stat där avsändaren av innehållet är etablerad eller vid domstolarna i den 
medlemsstat där käranden har ”sitt centrum för sina intressen” (punkterna 43, 
48 och 52). Den plats där en person har sitt cent rum för sina intressen mot -
svarar enligt domstolen i allmänhet den plats där han eller hon är stadig -
varande bosatt, men kan även bestämmas utifrån andra faktorer som kan göra 
att det föreligger ett särskilt nära samband med en annan medlemsstat, såsom 
utövande av en yrkesverksamhet (punkt 49). I stället för en talan om ersättning 
för hela skadan kan talan väckas vid domstolarna i varje medlemsstat på vars 
territorium det på internet publicerade innehållet är eller har varit tillgängligt. 
Dessa domstolar är  då behöriga endast avseende de skador som har orsakats i 
den medlemsstat där talan har väckts (punkt 51 och 52).  
 
Bedömningen i detta fall  
 
22.    När en domstol prövar sin behörighet att ta upp ett käromål ska dom -
stolen enligt svensk rätt godta de omständighet er som käranden åberopar till 
stöd för behörigheten, om det inte redan av vad käranden anför eller av andra 
skäl är uppenbart att kärandens påståenden saknar grund (se NJA 2005 s. 586 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 9 
   
  
 
 och NJA 2009 s. 519). Denna påståendedoktrin har stöd även i EU -domstole ns 
praxis (se t.ex. den tidigare nämnda domen i målet Shevill m.fl.).  
 
23.    Såvitt kan förstås gör ME gällande följande. Tylden har olovligen 
utnyttjat det fotografi av KD som han har ensamrätten till. Talan avser 
tillgängliggörande på internet, inte exemplarfr amställning. Han åberopar 
endast den skada som har uppkommit genom tillgängliggörande i Sverige. ME 
har inte preciserat skadan, men det synes röra sig om såväl ekonomisk skada 
(innefattande vinstersättning) som ideell skada.  
 
24.    Enligt huvudregeln i artikel 2  i Luganokonventionen ska talan mot den 
som har hemvist i en konventionsstat väckas vid domstol i den staten. Regeln i 
artikel 5.3 är ett undantag från huvudregeln och ska som utgångspunkt tolkas 
restriktivt. När undantagsregeln tolkas ska det alltså hålla s i minnet att talan 
alltid kan väckas i den stat där svaranden har sitt hemvist. Regeln i artikel 5.3 
bygger på tanken att det typiskt sett finns en särskilt nära anknytning mellan 
tvisten och domstolen på den ort där skadan har inträffat och att en prövn ing 
på den orten (och således inte på någon annan ort i det aktuella landet) därför 
kan vara processekonomisk och ge goda förutsättningar för rättskipningen. (Se 
NJA 2009 s. 519 med hänvisningar.)  
 
25.    Som har redovisats i det föregående (p. 21) har EU -domstol en nyligen i 
sin dom i de förenade målen eDate Advertising och Martinez uttalat sig för en 
förhållandevis vidsträckt tillämpning av artikel 5.3 vid skador orsakade genom 
innehåll på en webbplats. Det fall som domstolen hade till prövning gällde  
en påstådd  kränkning av personlighetsskyddet. Domstolen konstaterade att 
publicering av innehåll på en webbplats särskiljer sig från territoriell spridning 
av t.ex. tryckta medier på så sätt att publiceringen av innehåll på en webbplats 
i princip riktar sig till en obegränsad publik. Innehållet kan ögonblickligen nås 
av ett obegränsat antal internetanvändare överallt i världen, helt oberoende av 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 10 
   
  
 
 avsändarens avsikter avseende tillgängligheten utanför den medlemsstat där 
avsändaren är etablerad och utövar avsändarens k ontroll (punkt 45 i domen). 
Vidare framhöll domstolen den allvarliga kränkning av personlighetsskyddet 
som en person riskerar att utsättas för då innehållet som kränker personlighets -
skyddet finns tillgängligt överallt i världen (punkt 47).  
 
26.    I målet aktual iseras frågan om artikel 5.3 ska tillämpas på motsvarande 
sätt vid intrång i upphovsrätten genom innehållet på en webbplats.  
 
27.    Ett fotografi skyddas enligt upphovsrättslagen antingen som ett foto -
grafiskt verk (1 § 5) eller som en fotografisk bild (49 a §) . De båda kate -
gorierna behandlas relativt likartat i lagen. Upphovsmannen till ett fotografiskt 
verk respektive framställaren av en fotografisk bild är som utgångspunkt en 
bestämd fysisk person. Det personliga förhållandet mellan konstnär och verk, 
respek tive mellan framställare och bild markeras i upphovsrättslagen genom 
att det finns – utöver skyddet för ekonomiska intressen – ett skydd för upp -
hovsmannens och framställarens ideella rätt (3 § och 49 a § fjärde stycket). 
Den ideella rätten omfattar dels e n rätt att bli namngiven när verket eller 
bilden utnyttjas (namnangivelserätt), dels en rätt att motsätta sig kränkande 
ändringar m.m. (respekträtt). De ideella rättigheterna enligt 3 § upphovsrätts -
lagen är nära knutna till upphovsmannen och framställaren  personligen och 
kan därför inte överlåtas, utan endast efterges i begränsad omfattning.  
 
28.    Enligt 54 § första stycket upphovsrättslagen ska den som olovligen 
utnyttjar ett verk betala skälig ersättning för utnyttjandet. I paragrafens andra 
stycke föreskrivs  att, om det sker uppsåtligen eller av oaktsamhet, ersättning 
ska betalas för den ytterligare skada som intrånget eller överträdelsen har 
medfört. Bland omständigheter till vilka hänsyn särskilt ska tas nämns ute -
bliven vinst, skada på verkets anseende och  ideell skada. Enligt andra styckets 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 11 
   
  
 
 lydelse före den 1 april 2009 ersattes annan förlust än uteblivet vederlag och 
lidande eller annat förfång.  
 
29.    Ersättning för ideell skada syftar bl.a. till att skydda konstnärer och 
framställare mot kränkningar av deras anseende och är därmed av ett slag  
som liknar den ersättning för kränkning av personlighetsskyddet som EU -
domstolen behandlade i sin dom i de förenade målen eDate Advertising och 
Martinez. De överväganden som låg till grund för domstolens avgörande i det 
målet (se p. 21 ovan) gör sig gällande även i detta fall. Det finns därför anled -
ning att tillämpa principen från den domen på frågan om domsrätt såvitt avser 
MEs yrkande om ersättning för ideell skada.  
 
30.    ME har uppgett att han är bosatt i Stockholm och bedriver sin verksam -
het där. Han har alltså, efter vad han påstår, centrum för sina intressen i 
Sverige. Det föreligger därmed svensk domsrätt i fråga om ersättning för den 
ideella skadan i dess helhet. Det s ka tilläggas att frågan var Engström -bolaget, 
som inledde rättegången, ska anses ha centrum för sina intressen, saknar 
betydelse för frågan om domsrätt av det skälet, att ME har tagit över bolagets 
talan innan målet i sak har avgjorts i tings rätten. Efter som ME sedermera har 
inträtt som part saknar det också betydelse huruvida bolaget alls kunde hävda 
någon rätt till ideell skada.  
 
31.    När det gäller ekonomisk skada yrkar ME ersättning bara för sådan 
skada som han påstår har uppkommit i Sverige. Enligt EU -doms tolens dom i 
målet Bier mot Mines de potasse d’Alsace föreligger domsrätt för domstolen 
på den ort där skadan har inträffat (se p. 19 ovan). Redan enligt den principen 
föreligger således svensk domsrätt även såvitt avser MEs yrkande om ersätt -
ning för ekon omisk skada.  
 
 
 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 2256 -10 Sida 12 
   
  
 
  
32.    På grund av det anförda ska tingsrättens avvisningsbeslut undanröjas  
och målet visas åter till tingsrätten för fortsatt behandling.  
 
__________  
 
 
 
____________________         ____________________         ____________________  
 
 
 
 ____________________         ____________________  
 
 
 
 
I avgörandet har deltagit: justitieråden Stefan Lindskog, Severin Blomstrand 
(referent), Gudmund Toijer, Lena Moore och Johnny Herre  
Föredragande: beredningschefen Maria Wagermark