REFERAT
L.N. och C.N. ingick äktenskap 1965. Den 5 april 1993 dömde en fransk
domstol till s.k. särlevnad mellan makarna. I denna dom fastställdes en
definitiv överenskommelse mellan parterna som bl.a. innebar att L.N.
förband sig att till C.N. utge underhållsbidrag med visst indexreglerat
månatligt belopp (10 000 FFR). Av domen framgår vidare att makarna
hade informerats om att förvandling från särlevnad till skilsmässa endast
kan göras på gemensam ansökan och att makarna hade åtagit sig att
underställa en sådan ansökan fransk lag om inte annat överenskommits.
År 1997 väckte L.N. talan vid Stockholms tingsrätt med yrkande om
dom på äktenskapsskillnad mellan makarna. Tingsrätten dömde genom
deldom den 9 januari 1998 till äktenskapsskillnad. I målet yrkade
C.N. i första hand att tingsrätten skulle fastställa den franska domen i
underhållsdelen från och med den 8 september 1998 och i andra hand
att L.N. med tillämpning av lagen i Iowa, USA, skulle förpliktas att utge
underhållsbidrag till henne med 10 000 francs per månad från och med
den 8 september 1998. Tingsrätten avgjorde målet slutligt i beslut den
13 november 2002 genom vilket C.N:s yrkanden avvisades. Som skäl för
sitt beslut anförde tingsrätten såvitt avser förstahandsyrkandet att frågan
om en utländsk dom skall erkännas i Sverige enligt Luganokonventionen
skall prövas av Svea hovrätt som exklusivt forum och såvitt gäller
andrahandsyrkandet att den franska domen alltjämt är gällande mellan
parterna och då inte annat visats än att domen i underhållsdelen gäller
även här i riket så förelåg, enligt tingsrätten, hinder mot prövning på
grund av res judicata.
C.N. ansökte därefter i hovrätten om att den franska domen i
underhållsdelen skulle förklaras vara verkställbar i Sverige.
Svea hovrätt (2003-07-07, hovrättsrådet Karl Bergkvist) förklarade att
den franska domen, såvitt gällde C.N:s rätt till underhållsbidrag, var
verkställbar i Sverige.
L.N. ansökte om ändring av hovrättens beslut om verkställighetsförklaring
och yrkade att C.N:s ansökan, med stöd av artikel 34 andra stycket
jämförd med artikel 27.3 Luganokonventionen, skulle avslås. Han uppgav
följande huvudsakliga grund. Han har fullgjort sin underhållsskyldighet
fram till tiden för den svenska äktenskapsskillnadsdomens
lagakraftvinnande och han har därefter, år 1999, ingått nytt äktenskap.
Den 30 januari 1999 ansökte han vid fransk domstol om exekvatur
av den svenska domen på äktenskapsskillnad, vilken ansökan avslogs
den 11 januari 2001. C.N:s ansökan om verkställighetsförklaring av
den franska underhållsdomen är gjord efter den svenska domen på
äktenskapsskillnad. Den franska underhållsdomen, som bygger på
förutsättningen att äktenskapet fortfarande består, är oförenlig med den
svenska domen på äktenskapsskillnad.
C.N. bestred ändring av hovrättens beslut om verkställighetsförklaring.
Hon anförde följande huvudsakliga grund för sitt bestridande. Den franska
domen är inte oförenlig med den svenska äktenskapsskillnadsdomen. Den
franska domen på särlevnad innebär att makarnas samlevnad definitivt
hävs och underhållsbidraget är fastställt med hänsyn till detta. Den
franska domen är inte en dom angående underhåll under bestående
äktenskap utan en dom på underhållsbidrag i ett förfarande som praktiskt
taget sammanfaller med äktenskapsskillnad (séparation de corps).
Eftersom svensk rätt medger rätt för make att erhålla underhållsbidrag
är de bägge domarna inte oförenliga utan de kompletterar varandra.
Om hennes ansökan om verkställighetsförklaring avslås innebär det
i praktiken att hon nekas såväl det fastställda underhållet som, med
hänsyn till tingsrättens avvisningsbeslut, rätten att få sitt yrkande om
underhåll prövat av svensk domstol.
Svea hovrätt (2004-05-27, hovrättslagmannen Åke Rehnström samt
hovrättsråden Monica Kämpe och Lars Lundgren, referent) beslutade att,
med ändring av hovrättens beslut 2003-07-07, avslå C.N:s ansökan om
verkställighetsförklaring. Hovrätten anförde följande skäl för sitt beslut.
En utländsk dom får enligt artikel 34 i Luganokonventionen aldrig
omprövas i sak. En ansökan om verkställighet av en sådan dom får
vägras endast på någon av de grunder som anges i artiklarna 27 och 28.
Hovrätten kan inte pröva skäligheten av den utländska domen i sig och
har i detta mål därför endast att ta ställning till om den franska domen
angående särlevnad och underhåll är oförenlig med den svenska domen
på äktenskapsskillnad på sådant sätt som avses i artikel 27.3.
Hovrätten konstaterar inledningsvis att det franska rättsinstitutet
séparation de corps inte har någon motsvarighet i svensk rättsordning.
Institutet innebär i korthet, enligt fransk rätt, att äktenskapet mellan
makarna består men fritar dem från skyldighet att bo tillsammans och
löser upp eventuell giftorättsgemenskap. Även skyldigheten att försörja
den andre maken består (Bell m.fl., Principles of French Law, Oxford
University Press, 1998, s. 266).
Frågan om motstridiga domar i familjemål har varit föremål för prövning
av EG-domstolen (domstolen) i målet Hoffmann ./. Krieg (EG-domstolens
dom den 4 februari 1988 i mål nr 145/86). Målet, som prövades enligt
den likalydande Brysselkonventionen, gällde bl.a. frågan om en tysk dom
angående underhållsbidrag till en separerad maka var oförenlig med en
holländsk dom på äktenskapsskillnad. Domstolen konstaterade att den
tyska domen angående underhållsbidrag nödvändigtvis förutsatte att
äktenskapet bestod. Därmed var den, enligt domstolen, oförenlig med
den holländska domen som upphävde äktenskapet mellan makarna.
I detta mål är situationen likartad den i Hoffmann-målet. Enligt
hovrättens mening kan en fransk dom på séparation de corps inte
jämställas med en svensk dom på äktenskapsskillnad. Eftersom den
franska domen förutsätter bestående äktenskap är den oförenlig med
den svenska domen på äktenskapsskillnad. Den franska domen bör under
dessa förhållanden inte verkställas här i riket. L.N:s ansökan om ändring
av hovrättens beslut om verkställighetsförklaring skall därför bifallas.