Göta hovrätt RH 2000:95
Målnummer: Ö855-00
Avdelning: 4
Avgörandedatum: 2000-11-15
Rubrik:
Talan om skadestånd enligt 7 kap. 6 § lagen (1992:1528) om offentlig
upphandling ansågs skola väckas vid svarandens hemvistforum enligt 10
kap. 1 § rättegångsbalken, inte vid kärandebolagets sätesforum enligt
regeln i 10 kap. 8 § rättegångsbalken om orten där skadan uppkommit.
Lagrum:
10 kap. 1 § och 8 § rättegångsbalken
7 kap. 6 § och 8 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling
Artiklarna 5.1 och 5.3 i Lugano- och Brysselkonventionerna
Rättsfall:
NJA 1998 s. 873
EG-domstolens dom den 17 juni 1992 i mål C-26/91
EG-domstolens dom den 17 september i mål C-54/96
EG-domstolens dom den 27 oktober 1998 i mål C-51/97
REFERAT
S.B.E. Svensk Brikettenergi Värme Aktiebolag, med säte i Jönköping,
väckte talan mot Skurups kommun vid Jönköpings tingsrätt med
yrkande om att kommunen skulle förpliktas att utge skadestånd enligt
7 kap. 6 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (LOU) för
skada motsvarande det positiva kontraktsintresset. Bolaget anförde att
kommunen inte hade följt reglerna i LOU och därigenom orsakat bolaget
skada. Som grund för tingsrättens behörighet angav bolaget 10 kap. 8 §
rättegångsbalken.
Kommunen yrkade att bolagets talan skulle avvisas. Som grund härför
anförde kommunen, att 10 kap. 8 § rättegångsbalken inte var tillämplig
i målet, att i stället 10 kap. 1 § rättegångsbalken skulle tillämpas och
att bolagets talan därför rätteligen skulle ha väckts vid Ystads tingsrätt
och således inte vid Jönköpings tingsrätt. Bolaget genmälde att 10 kap.
8 § rättegångsbalken var tillämplig enär den omedelbara effekten av
skadan hade uppstått där bolaget hade sitt säte, dvs. i Jönköping. För det
fall tingsrätten skulle finna att den inte var behörig, yrkade bolaget att
tingsrätten skulle överlämna stämningsansökningen till Ystads tingsrätt.
Jönköpings tingsrätt (2000-06-15, lagmannen Anders Nordström,
rådmannen Kjell Björklund och tingsfiskalen Peter Stafverfeldt) lämnade
kommunens avvisningsyrkande utan bifall. Tingsrätten anförde i sina skäl
följande.
Målet gäller påstående att Skurups kommun inte följt reglerna i lagen
(1992:1528) om offentlig upphandling (LOU) och att dess handlande
orsakat bolaget skada, som kommunen har att ersätta. Det rör sig
således om ett utomobligatoriskt ersättningsanspråk. Det uppställs inget
krav i 10 kap. 8 § rättegångsbalken på att handlingen skall ha varit
brottslig utan endast att den varit skadegörande. Tingsrätten anser att
ett brott mot LOU som ger rätt till ersättning är att betrakta som en
skadegörande handling. Den påstådda skadan får anses ha uppkommit
där bolaget har sitt säte. Bolaget har sitt säte i Jönköpings kommun,
vilket innebär att Jönköpings tingsrätt är rätt forum.
Kommunen överklagade tingsrättens beslut och yrkade att hovrätten,
med ändring av tingsrättens beslut, skulle avvisa bolagets talan. Bolaget
bestred ändring samt, för det fall Jönköpings tingsrätt inte skulle anses
vara behörig att pröva tvisten, yrkade att hovrätten skulle hänvisa målet
till behörig tingsrätt, i första hand Ystads tingsrätt.
Göta hovrätt (2000-11-15, hovrättsråden Göran Olsson och Carl-Gustav
Ohlson, referent) ändrade tingsrättens beslut på så sätt att hovrätten
avvisade den av bolaget vid Jönköpings tingsrätt förda talan samt
hänvisade med stöd av 10 kap. 20 § 1 st. rättegångsbalken tvisten till
Ystads tingsrätt. Hovrätten anförde i skälen för sitt beslut följande.
Enligt 7 kap. 8 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (LOU)
förs talan om skadestånd vid allmän domstol. Enligt 10 kap. 1 §
rättegångsbalken skall talan i allmänhet föras vid rätten i den ort där
svaranden har sitt hemvist eller, såvitt avser kommuner, där "styrelsen"
finns. I 10 kap. 8 § rättegångsbalken föreskrivs ett undantag härifrån.
Enligt den bestämmelsen får talan i anledning av skadegörande handling
nämligen väckas vid rätten i den ort, där handlingen företogs eller
skadan uppkom. Av förarbetena till det senare stadgandet framgår
emellertid att paragrafen inte är tillämplig på sådant anspråk som
grundar sig på en underlåtenhet att fullgöra en genom avtal uppkommen
förpliktelse (se NJA II 1943 s. 102). I det nu aktuella målet yrkar bolaget
skadestånd enligt 7 kap. 6 § LOU för skada motsvarande det positiva
kontraktsintresset, detta under påstående att Skurups kommun inte har
följt reglerna i LOU och därigenom orsakat bolaget skada. I rättsfallet
NJA 1998 s. 873 har Högsta domstolen uttalat (s. 887) att det vid den
materiella prövningen av kravet på ersättning ligger "nära till hands att
se saken så att ett kvasikontraktsrättsligt förhållande uppkommer mellan
den upphandlande och den presumtive anbudsgivaren i och med att
upphandlingen inleds".
I materiellt hänseende skall således frågan behandlas som om ett
kontrakt förelåg och det finns inte anledning att i processrättsligt
hänseende i stället behandla rättsförhållandet enligt utomkontraktsliga
regler annat än om det finns speciella skäl för detta. Tvärtom skulle en
sådan tillämpning av 10 kap. 8 § rättegångsbalken i allmänhet vara ägnad
att motverka det syfte som uppbär bestämmelsen. Denna har nämligen
tillkommit för att underlätta utredningen i målet, vilket i allmänhet inte
blir fallet när det gäller anspråk som skall prövas enligt kontraktsrättsliga
grunder (jfr. Per Olof Ekelöf, Rättegång II, 8 uppl., s. 32, och Åke Hassler,
Den nya rättegångsbalken, 1947, s. 131 f). I litteraturen har också
anförts att talan i mål som det förevarande skall väckas vid tingsrätten
på den ort där den upphandlande enheten har sitt säte (se Eric Ericsson,
Överprövning och skadestånd vid offentlig upphandling i Juridisk Tidskrift;
nr 3, 1994-95, s. 421, och Niclas Forsberg, Offentlig upphandling i
praktiken, 1998, s. 125). Det nu anförda ger vid handen att talan skall
föras vid kommunens hemvistforum, Ystads tingsrätt, och inte vid
Jönköpings tingsrätt.
Hovrätten anser sig också ha att pröva om en sådan tolkning som den
ovan angivna skulle medföra att 10 kap. 8 § rättegångsbalken, i andra
fall, skulle kunna komma att tillämpas på ett sätt som står i strid med
vad som följer av Bryssel- och Luganokonventionerna. Enligt artikel
2 är huvudregeln att talan skall väckas i den stat där svaranden har
hemvist. I artikel 5 upptas undantag från huvudregeln; i 5.1 genom att
talan, som avser avtal, får väckas där den förpliktelse som avtalet avser
har uppfyllts eller skall uppfyllas och i 5.3 genom att vid skadestånd
utanför avtalsförhållande talan får föras där skadan inträffade. Vad som
bör undvikas är närmast den situationen att en svensk anbudsgivare
som lämnat anbud utomlands med stöd av artikel 5.3 anses ha rätt
att väcka talan vid svensk domstol därför att skadan vid tillämpning
av konventionen anses ha inträffat här medan rättegångsbalken inte
tillhandahåller något forum därför att 10 kap. 8 § enligt vad hovrätten har
anfört i föregående stycke inte skulle vara tillämplig. Det måste därför
prövas om i en sådan situation artikel 5.3 skulle ge anbudsgivaren rätt att
få sin talan prövad vid den domstol där han har sitt säte.
Av EG-domstolens avgörande den 27 oktober 1998 i mål C-51/97 framgår
att artiklarna 5.1 och 5.3 är heltäckande för alla slag av skadestånd.
Omfattar artikel 5.1 kvasikontraktuella förhållanden utesluter detta
således möjligheten att tillämpa artikel 5.3. I punkt 27 i domen gör
EG-domstolen följande uttalande som torde kunna utgöra en allmän
tolkningsprincip avseende artikel 5.3: "Såsom domstolen vid flera
tillfällen har framhållit . . . bygger regeln om särskild behörighet i artikel
5.3 i konventionen - där valet beror på sökanden - på att det finns
en speciellt nära anknytning mellan en tvist och andra domstolar än
den i den ort där svaranden har hemvist, vilken motiverar att dessa
domstolar tillerkänns behörighet för att uppnå god rättskipning och ett
ändamålsenligt förfarande." I punkterna 29 och 30 ges emellertid besked
om att begreppet "den ort där skadan inträffade" skall tolkas restriktivt.
Kärandens valmöjligheter kan inte utsträckas längre än till de särskilda
omständigheter som motiverar den. Annars skulle tillämpningen av
artikel 5.3 medföra att huvudregeln om hemvistforum skulle kunna bli
meningslös. Även om begreppet "den ort där skadan inträffade" kan avse
både den ort där skadan uppkom och den ort där den skadevållande
händelsen ägde rum, kan begreppet likväl inte tolkas extensivt i sådan
utsträckning att det omfattar varje ort där man kan märka de skadliga
följderna av en händelse som redan har förorsakat en skada som faktiskt
uppkom på en annan ort. - Det anförda talar med styrka för att vid en
tillämpning av konventionen anknytningen till anbudsgivarens hemvist
skulle anses för svag för att motivera en tillämpning av artikel 5.3. Den
inledningsvis angivna tillämpningen av 10 kap. 8 § rättegångsbalken
kan mot den bakgrunden inte anses stå i strid med vad som kan följa av
konventionerna.
Hovrätten finner således att Jönköpings tingsrätt inte är behörig att
handlägga tvisten. Denna skall i stället i enlighet med vad bolaget har
yrkat i andra hand prövas av Ystads tingsrätt som är behörig domstol
enligt 10 kap. 1 § rättegångsbalken.
Det ankommer på Ystads tingsrätt att i samband med prövning av målet
pröva frågan om rättegångskostnader i hovrätten (se NJA 1999 s. 258).
Hovrättsrådet Ulf Johansson och t.f. hovrättsassessorn Henrik Ibold var
skiljaktiga och anförde följande.
Enligt 8 § lagen (1992:1528) om offentlig upphandling (LOU) väcks
talan om skadestånd vid allmän domstol och enligt 10 kap. 8 §
rättegångsbalken får talan i anledning av skadegörande handling väckas
vid rätten i den ort, där handlingen företogs eller skadan uppkom. Av
förarbetena till det senare stadgandet framgår att paragrafen inte är
tillämplig på anspråk som grundar sig på en underlåtenhet att fullgöra
kontrakt. Högsta domstolen har emellertid i ett skadeståndsmål avseende
offentlig upphandling (NJA 1998 s. 873) uttalat (s. 887) att det vid den
materiella prövningen av kravet på ersättning ligger nära till hands
att se saken så att ett kvasikontraktsrättsligt förhållande uppkommer
mellan den upphandlande och den presumtive anbudsgivaren i och
med att upphandlingen inleds. I litteraturen anger Hentze och Sylvén
(Lagbokskommentaren till LOU) att det inte anges några särskilda
forumregler för skadeståndstalan och att de allmänna forumreglerna i
rättegångsbalken gäller som vid annan skadeståndstalan. Eric Ericsson
och Niclas Forsberg anger å andra sidan att talan i mål som det
förevarande skall väckas vid tingsrätten i den ort där den upphandlande
enheten har sitt säte (se Överprövning och skadestånd vid offentlig
upphandling i Juridisk Tidskrift nr 3, 1994-1995, s. 421, resp. Offentlig
upphandling i praktiken, 1998, s. 125). I Ekelöf, Rättegång II, 8 uppl., s.
32, not 65 anges härutöver att 10 kap. 8 § rättegångsbalken är tillämplig
i de fall där det är tveksamt om skadan skall anses som obligatorisk eller
utomobligatorisk.
Den skada som görs gällande i målet påstås ha uppkommit i Jönköping.
Avgörande för frågan om Jönköpings tingsrätt är behörig att handlägga
tvisten är därför i vad mån parternas inbördes förhållande i processuellt
hänseende är att betrakta som grundat på ett avtalsförhållande eller ej;
för det fall ett avtalsförhållande anses vara för handen, saknar tingsrätten
behörighet. Enligt vår mening kan ett avtalsförhållande inte anses
föreligga i en situation i vilken det inte finns någon förpliktelse som en
part frivilligt åtagit sig gentemot en annan (jfr. härtill EG-domstolens
uttalande i mål C-26/91 och C-51/97) apropå tillämpningen av artiklarna
5.1 och 5.3 i Brysselkonventionen). Vid denna vår bedömning och
då varken lagstiftningen eller dess förarbeten ger bestämt besked i
forumfrågan bör regelverket - med beaktande av gemenskapsrättens
starka betoning av rättsskyddsaspekter i såväl primärrätten som den
sekundärrätt som LOU bygger på och syftar till att implementera - tolkas
på så sätt att Jönköpings tingsrätt inte kan anses förhindrad att pröva
målet (jfr. EG-domstolen i mål C-54/96, "Dorsch Consult", särskilt punkt
43). Vi lämnar därför överklagandet utan bifall.
Målnummer Ö 855-00
Sökord:
Forum; Rättegångshinder; Offentlig upphandling
Litteratur:
Per Olof Ekelöf, Rättegång II, 8 uppl., s. 32; Eric Ericsson, Överprövning
och skadestånd vid offentlig upphandling, Juridisk Tidskrift, 1994-95, s.
421; Niclas Forsberg, Offentlig upphandling i praktiken, 1998, s. 125;
Ingvar Gullnäs, Peter Fitger m.fl., Rättegångsbalken I:2, s. 10:21, och där
gjorda hänvisningar; Åke Hassler, Den nya rättegångsbalken, 1947, s. 131
f; Jan Hellner, Skadeståndsrätt, 5 uppl., 1995, s. 66, 88 (vid not 13) och
468; Jan Hellner, Speciell avtalsrätt II, Kontraktsrätt,