RÄTTEN
Hovrättslagmannen Staffan Levén, hovrättsrådet Anna Lantz samt tf.
hovrättsassessorn Jeanette Andersson, referent
PROTOKOLLFÖRARE
Hovrättsfiskalen Niklas Eldelind
PARTER (ej närvarande)
Klagande
U A/S
MARIAGER
Danmark
Motpart
U & D AB
GÖTEBORG
Sverige
SAKEN
Rättegångshinder
ÖVERKLAGAT AVGÖRANDE
Göteborgs tingsrätt, avd 4, beslut den 9 september 2003, T 3962-03
Målet föredras, varvid hovrätten antecknar följande.
U A/S (U) har yrkat att hovrätten avvisar U & D AB:s (D) talan eftersom
Göteborgs tingsrätt är fel forum. U har vidare yrkat att frågan om
rättegångshinder skall avgöras efter muntlig förhandling i hovrätten
eller att hovrätten undanröjer det överklagade beslutet och återförvisar
målet till tingsrätten för fortsatt handläggning. U har, vid bifall till
avvisningsyrkandet, yrkat ersättning för rättegångskostnader.
D har bestritt ändring och att utge ersättning för rättegångskostnader
samt motsatt sig muntlig förhandling i hovrätten.
Parterna har i allt väsentligt åberopat samma grunder och omständigheter
som vid tingsrätten. Parterna har åberopat bevisning i forumfrågan. U har
även åberopat muntlig bevisning.
Hovrätten fattar följande
BESLUT, att meddelas den 28 maj 2004
Frågan om domstolens behörighet skall så som tingsrätten funnit avgöras
med tillämpning av Brysselkonventionen.
Enligt artikel 2 i Brysselkonventionen gäller som huvudregel att talan mot
den som har hemvist i en konventionsstat skall väckas vid domstol i den
staten. I artikel 5.1 finns emellertid en särskild behörighetsregel, enligt
vilken en talan som avser avtal kan väckas även vid domstol i den ort där
den förpliktelse som talan avser har uppfyllts eller skall uppfyllas.
D har i målet gjort gällande att det föreligger ett avtalsförhållande mellan
parterna på sätt som krävs enligt art 5.1 i konventionen. U har bestritt att
så är fallet.
Frågan hovrätten har att ta ställning till är om enbart D:s påstående skall
ligga till grund för bedömningen huruvida ett avtalsförhållande föreligger
eller om även de av U anförda omständigheterna skall tillmätas betydelse.
Enligt den relativt begränsade svenska rättspraxis som finns på området
har domstolarna, liksom tingsrätten i detta fall, låtit de omständigheter
käranden åberopat till stöd för sin talan vara avgörande för bedömningen.
Vad svaranden anfört har alltså inte tillmätts betydelse (ND 1994 sid 22
(Svea hovrätts beslut den 30 september 1994), AD 1995 nr 120 och RH
1997:96). Samma synsätt har förespråkats i doktrinen (Pålsson, SvJT
1999 sid. 315 och densamme i Brysselkonventionen, Luganokonventionen
och Bryssel I-förordningen sid. 92 ff, 2002).
Av EG domstolens avgörande i mål nr 38/81 Effer v. Kantner (1982)
ECR 825 framgår att svarandens nakna bestridande av det åberopade
avtalets existens inte är tillräckligt för att utesluta behörighet enligt art.
5.1. Emellertid uttalar EG domstolen i sina domskäl även följande. "On
the contrary, respect for the aims and spirit of the Convention demands
that that provision should be construed as meaning, that the court called
upon to decide a dispute arising out of a contract may examine, of its own
motion even, the essential preconditions for its jurisdiction, having regard
to conclusive and relevant evidence adduced by the party concerned,
establishing, the existence or the inexistence of the contract."
Hovrätten finner att detta uttalande, i vilket EG domstolen utgår från att
bevisning och motbevisning om avtalet skall kunna tas upp och värderas
vid prövningen av domstolens behörighet, inte kan förstås på annat sätt
än att en domstol inte utan vidare kan lägga kärandens påstående till
grund för bedömningen. Emellertid är det vanskligt att av rättsfallet dra
några säkra slutsatser om vilket beviskrav som bör ställas på käranden i
fråga om avtalsförhållandets existens.
Enligt hovrättens bedömning är det angeläget att undvika en situation
där domstolen måste avgöra sakfrågan i målet för att kunna pröva
sin behörighet. Mot denna bakgrund bör därför kravet på bevisningen
lämpligen ställas så att käranden skall ha gjort sannolikt att ett
avtalsförhållande i konventionens mening föreligger mellan parterna.
Detta synsätt torde också vara i överensstämmelse med övrig nordisk
praxis (UfR 1996 sid. 786 och NRt 1998 sid. 136).
Vid denna bedömning har tingsrätten bort hålla muntlig förhandling i
målet samt tillåtit parterna att åberopa bevisning i forumfrågan. Att
så inte skett bör med hänsyn till instansordningens princip föranleda
att tingsrättens beslut undanröjs och att tingsrätten på nytt prövar U:s
avvisningsyrkande.
Hovrätten undanröjer tingsrättens beslut till följd varav tingsrätten har att
på nytt pröva U:s avvisningsyrkande.
Frågor om rättegångskostnader skall prövas av tingsrätten i samband
med målets återupptagande.
ÖVERKLAGANDE, se bilaga
Överklagande senast den 28 juni 2004
Som ovan
Niklas Eldelind
Handläggning i parternas utevaro
RÄTTEN
Tingsfiskalen Anette Arveståhl, tillika protokollförare
PARTER
Kärande
U & D AB
GÖTEBORG
Sverige
Svarande
U A/S
MARIAGER
Danmark
SAKEN
Skadestånd mm; nu fråga om invändning om rättegångshinder
Följande antecknas. U & D AB (D) har väckt talan mot U A/S (U)
vid Göteborgs tingsrätt och yrkat att U skall förpliktas betala 6 000
000 kr jämte ränta och rättegångskostnader. Som grund har D i
korthet anfört att U hävt avtalsförhållandet mellan parterna i strid
med avtalet. U har därvid begått ett grovt avtalsbrott varigenom D
lidit skada bestående av utebliven möjlighet att tjäna in provision och
onyttiga kostnader. Därtill kommer rätt till avgångsvederlag enligt lag
(1991:351) om handelsagenturer. Under rubriken Forum har angivits
"Brysselkonventionen artikel 5.1”.
U har bestritt käromålet och yrkat att tingsrätten skall avvisa D:s talan.
Som grund för avvisningsyrkandet har U i huvudsak anfört att U är
ett danskt bolag med hemvist i Danmark och skall svara vid behörig
dansk domstol. Talan skall enligt allmänt förmögenhetsforum, såväl
i nationell rätt som enligt internationella konventioner, väckas i den
stat där svaranden har sin hemvist, alltså i förevarande fall i Danmark.
D har till stöd för att talan väckt vid Göteborgs tingsrätt åberopat att
D skulle vara att anse som en handelsagent för U. Något agent- eller
agentliknande förhållande har aldrig förelegat mellan parterna. Forum
kan därmed inte åberopas med stöd av detta. U har vidare uppfattat
att D anfört att den primärt relevanta förpliktelsen i parternas avtal
ägt rum i Sverige, vilket är felaktigt. Såväl avlämnande av varor som
betalning har ägt rum i Danmark varför svensk domsrätt saknas på
denna grund. Någon sekundär förpliktelse som skulle kunna ge upphov
till svenskt forum har inte uppstått. Rätt till skadestånd på grund av
uppsägning av avtal utan iakttagande av skälig uppsägningstid saknas.
Parternas affärsförhållande har avbrutits på grund av ett väsentligt
brott mot detta från D:s sida, nämligen bristande betalning, viket gett
U rätt att omedelbart avsluta parternas affärsförhållande. - U har till
stöd för yrkandet om avvisning åberopat viss skriftlig bevisning till
styrkande av att något agent- eller agentliknande förhållande mellan
parterna inte förelegat. D har bestritt yrkandet om avvisning och
till stöd härför anfört i huvudsak följande. Forum föreligger enligt
artikel 5.1 Brysselkonventionen, då den i processuell mening relevanta
förpliktelsen inom parternas avtalsförhållande uppfyllts i Göteborg,
nämligen skadeståndsskyldighet på grund av en ogrundad hävning utan
iakttagande av avtalsinnehållet när det gäller uppsägning av avtalet.
Hävningen vidtogs hos D i Göteborg, vilket även en korrekt uppsägning
skulle ha gjorts. Uppfyllelseorten är därför Göteborg. Det är i detta
avseende av mindre praktisk betydelse om parternas mellanhavanden är
att se som ett agentförhållande eller ett återförsäljarförhållande eftersom
avtalsinnehållet praktiskt sett skulle vara detsamma. Bedömningen av
om det är ett agent- eller återförsäljarförhållande är en materiell fråga,
om tolkning av avtalsrelationens innebörd. - D har begärt att frågan om
avvisning skall avgöras på handlingarna.
U har beretts tillfälle slutföra sin talan i forumfrågan och därvid vidhållit
sitt yrkande om avvisning och begärt att frågan om avvisning skall
avgöras efter muntlig förhandling enligt 42 kap. 2 § första stycket
rättegångsbalken inför fullsutten rätt. U har åberopat ytterligare
bevisning, såväl skriftlig som muntlig, till styrkande av att det inte
förelegat något agent- eller agentliknande förhållande eller annat
förhållande som konstituerar svenskt forum.
Tingsrätten fattar följande
BESLUT
Danmark har inte tillträtt Bryssel I-förordningen. Bryssel-konventionen
skall därför tillämpas för bestämmande av behörig domstol.
Enligt artikel 5.1 Brysselkonventionen kan talan mot den som har hemvist
i en konventionsstat väckas i en annan konventionsstat, om talan avser
avtal, vid domstolen i den ort där den förpliktelse som talan avser har
uppfyllts eller skall uppfyllas.
En förutsättning för tillämpning av artikel 5.1 Bryssel konventionen är att
det är fråga om avtalsförhållande. Vid bedömningen skall vid avgörande
av forumfrågan de omständigheter som D åberopar till grund för sitt
anspråk vara avgörande. D har gjort gällande att D var agent för U.
Vad U invänt om att agent- eller agentliknande avtal inte förelegat skall
inte beaktas vid denna prövning. Avtalsförhållande skall därför anses
föreligga mellan parterna i enlighet med vad D påstår och artikel 5.1
Brysselkonventionen är tillämplig.
D har som grund för sina yrkanden påstått att U i strid med det mellan
parterna gällande avtalet hävt avtalet. Det är den förpliktelsen som
skall ligga till grund för vilken domstol som är behörig att pröva tvisten.
Hävningen har rent faktiskt skett genom brev till D:s verksamhet i
Göteborg. Göteborgs tingsrätt är därför med tillämpning av artikel 5.1
Brysselkonventionen behörig att pröva målet.
Den av U åberopade bevisningen i forumfrågan är med hänsyn
till det ovan anförda utan betydelse i målet och skall inte tillåtas,
rättegångsbalken 35 kap. 7 §. Tingsrätten finner inte heller skäl att hålla
förhandling i målet i forumfrågan.
Slut
1. Tingsrätten lämnar U A/S invändning om rättegångshinder utan bifall.
2. Den av U A/S åberopade bevisningen i forumfrågan avvisas. 3. U A/S
framställan om förhandling i forumfrågan avslås.
Den part som är missnöjd med tingsrättens beslut p. 1 skall anmäla
missnöje inom en vecka från det att parten fick del av beslutet.
Försummar part detta har parten inte längre rätt att överklaga beslutet.
Om part anmäler missnöje i rätt tid, skall rätten därefter ta ställning till
om beslutet får överklagas särskilt eller endast i samband med dom eller
slutligt beslut i målet.
Tingsrättens beslut p. 2-3 ovan får inte överklagas särskilt
Anette Arveståhl