Högsta Domstolen NJA 1998 s. 361 (NJA 1998:56)
Målnummer: Ö1139-97
Avgörandedatum: 1998-06-10
Rubrik:
Fråga i mål om återvinning i konkurs om svensk domstols behörighet
grundad på svaranden tillkommande fordran som bevakats i konkursen.
10 kap 3 § RB.
Lagrum: • 10 kap. 3 § rättegångsbalken (1942:740)
Rättsfall:
• NJA 1941 s. 354
• NJA 1966 s. 450
• NJA 1970 s. 487
• NJA 1981 s. 386
• NJA 1987 s. 790
• NJA 1988 s. 440
REFERAT
Miceva Trading AB (Miceva) försattes i konkurs d 5 april 1993. I
konkursen bevakade det engelska bolaget Personna International UK Ltd
(Personna) en fordran om 173 060 kr.
Konkursboet väckte talan mot Personna vid Göteborgs TR och yrkade
återvinning från Personna av två betalningar om ca 148 000 kr, vilka
erlades strax före det Miceva försattes i konkurs.
Som grund för rättens behörighet åberopade konkursboet att Personna
hade egendom i Sverige, varför TR:n var laga domstol enligt 10 kap 3 §
RB. Konkursboet gjorde därvid gällande att Personnas egendom utgjordes
dels av fordringar mot Oxie TV-spelpirat AB, dels av den fordran som
Personna bevakat i konkursen.
Personna yrkade att käromålet skulle avvisas och angav som grund
för yrkandet dels att bolaget inte hade några fordringar gentemot
Oxie TVspelpirat AB, dels att fordringen gentemot konkursbolaget
saknade värde vid tidpunkten för delgivning av stämning i målet
eftersom Personna - för såvitt inte käromålet skulle bifallas - inte kunde
påräkna någon utdelning i konkursen, vilket framginge av de handlingar
konkursboet ingett i målet och av en skrivelse från konkursförvaltaren till
Personnas ombud d 24 nov 1993.
TR:n (rådmannen Rydholm) anförde i beslut d 30 maj 1995: Vad först
gäller konkursboets påstående om att Personna äger fordringar gentemot
Oxie TV spelpirat har konkursboet inte framlagt någon bevisning till stöd
härför. Mot Personnas bestridande kan de påstådda fordringarna därför
inte medföra att TR:n är behörig enligt 10 kap 3 § RB.
Vad därefter gäller den fordran som Personna gjort gällande i konkursen
kan värdet av denna slutligt fastställas först vid konkursens avslutande.
Att rätten skall underrätta fordringsägarna om huruvida de kan
påräkna utdelning för sina fordringar - och att förvaltaren lämnar
sådan utdelningsprognos - är därvid utan betydelse. Vilka belopp som
slutligen kommer att utdelas i konkursen är beroende på utgången av
konkursförvaltningen, bl a den nu föreliggande återvinningstalan.
Mot bakgrund av det anförda finner TR:n att den fordran som Personna
gjort gällande i konkursen får anses utgöra sådan i 10 kap 3 § angiven
egendom som gör TR:n behörig att uppta målet. Personnas yrkande att
talan skall avvisas kan därför inte vinna bifall.
Personna överklagade i HovR:n för Västra Sverige och yrkade att HovR:n
skulle avvisa konkursboets talan.
Konkursboet bestred ändring.
HovR:n (hovrättsråden Lindskog och Krantz Westerberg samt
hovrättsassessorn Hansson, referent) avslog i beslut d 19 febr 1997
överklagandet.
Personna (ombud advokaten Tomas K Nordberg och jur kand Peter Sande)
överklagade och yrkade att HD skulle bifalla avvisningsyrkandet.
Konkursboet (ombud advokaten Anders Strid) bestred ändring. Målet
föredrogs.
Föredraganden, RevSekr Gladh, hemställde i betänkande att HD skulle
meddela följande beslut: Skäl. Konkursboet har i målet yrkat återvinning
från Personna av två betalningar av fakturaskulder om sammanlagt
18.582 USD jämte ränta eller motsvarande värde i svensk valuta. Som
grund för att svensk domstol är behörig att pröva talan har konkursboet
åberopat att Personna har egendom i Sverige, nämligen den i konkursen
bevakade fordringen om 173 060 kr.
Frågan om konkursboets återvinningstalan väckts vid rätt domstol
skall avgöras med tillämpning av bestämmelserna i 10 kap RB (jfr
Luganokonventionen artikel 1 andra stycket andra punkten).
Det är ostridigt mellan parterna att Personna kan påräkna utdelning i
konkursen för den bevakade fordringen endast under förutsättning att
konkursboet vinner bifall till sin återvinningstalan. Den omständigheten
att värdet av Personnas fordran på angivet sätt är beroende av utfallet
av konkursförvaltningen föranleder inte att fordringen ej kan åberopas till
stöd för svensk domsrätt enligt 10 kap 3 § RB. Såsom domstolarna funnit
saknas därför skäl att avvisa käromålet.
HD:s avgörande. HD lämnar överklagandet utan bifall.
HD (JustR:n Gregow, Lars K Beckman, referent, Nyström, Thorsson
och Pripp) fattade följande slutliga beslut: Skäl. Lagen (1992:794)
med anledning av Sveriges tillträde till Luganokonventionen innebär att
konventionen skall gälla som svensk lag. Enligt artikel 3 i konventionen
får 10 kap 3 § 1 st första meningen RB inte tillämpas mot den som
har hemvist i en konventionsstat. Konventionen är emellertid enligt
artikel 1 inte tillämplig på konkurs, ackord och liknande förfaranden.
Detta undantag omfattar även talan om återvinning i konkurs (se
Pålsson, Bryssel- och Luganokonventionerna, 1995 s 45). Frågan om
svensk domstols behörighet i förevarande mål får alltså prövas med
utgångspunkt i bestämmelserna om förmögenhetsforum i 10 kap 3 § RB.
Enligt 10 kap 3 § RB får den som inte äger känt hemvist inom riket i tvist
rörande betalningsskyldighet sökas där honom tillhörig egendom finns.
Med egendom avses även fordran som svaranden har. En fordran som
inte grundas på löpande skuldebrev eller annan handling, vars företeende
utgör villkor för rätt att kräva betalning, anses finnas där gäldenären har
sitt hemvist. Är forumbestämmelserna i paragrafen tillämpliga föreligger
även svensk domsrätt.
Det ankommer på käranden att styrka existensen av en fordran som
åberopas till stöd för svensk domsrätt. Däremot får det anses ankomma
på svaranden att styrka en invändning om att fordringen inte kan grunda
svensk domsrätt därför att den saknar värde.
I förevarande fall är parterna överens om att Personna har en fordran
om 173 060 kr på Miceva Trading Aktiebolag (Miceva) och att fordringen
har bevakats i Micevas konkurs. Personna har emellertid bl a invänt att
fordringen, som är oprioriterad, inte kommer att medföra någon utdelning
i konkursen och att den därför inte har något förmögenhetsvärde.
Det kan framhållas att det för svensk domsrätt grundad på Personnas
fordran inte krävs att utdelning kan förväntas ske med fordringens hela
belopp eller ens med någon större del av detta. För att fordringen skall
anses ha ett - om än obetydligt - förmögenhetsvärde förutsätts dock att
utdelning, som inte är enbart symbolisk, kan förväntas.
Vid den relevanta tidpunkten 1994 förelåg ett brev d 24 nov 1993
från konkursförvaltaren om att Personna inte kunde påräkna någon
utdelning i konkursen. Konkursbouppteckningen d 28 april 1993 visade
också en brist i boet. I förvaltarberättelsen d 26 okt 1993 framhölls att
återbetalning till Miceva skett av ett belopp om 62 102 kr med hänvisning
till konkurslagens bestämmelser om återvinning.
Av utredningen får anses framgå att det för att oprioriterade fordringar
skall få utdelning krävs att konkursboet får framgång med sin i målet
aktuella talan mot Personna om återvinning av ett belopp om 18 582
USD. Att värdet av den fordran som ligger till grund för påståendet om
svensk domsrätt på detta sätt är beroende av utgången i den aktuella
tvisten bör emellertid inte påverka bedömningen.
Personna kan inte anses ha visat att den bevakade fordringen var
uppenbart värdelös vid den relevanta tidpunkten. Forumbestämmelsen
i 10 kap 3 § RB är alltså tillämplig och därmed föreligger även svensk
domsrätt.
HD:s avgörande. HD avslår överklagandet.
HD:s beslut meddelades d 10 juni 1998 (mål nr Ö 1139/97).
Sökord: Domstols behörighet; Forum; Fordran