Sida 1 (6) 
 
 HÖGSTA DOMSTOLENS  
BESLUT  Mål nr  
  
meddelat i Stockholm den 31 januari 2013  Ö 743 -11 
 
Dok.Id 74541  
HÖGSTA DOMSTOLEN  Postadress  Telefon 08-561 666 00  Expeditionstid  
Riddarhustorget 8  Box 2066  
103 12 Stockholm  
 Telefax 08-561 666 86  08:45 -12:00  
13:15 -15:00  E-post:  
hogsta.domstolen@dom.se  
www.hogstadomstolen.se  
  
 
 
KLAGANDE  
Siv Ing Benum AS  
Drammensveien 130 B12  
NO-0277 Oslo  
Norge  
  
Ombud: Advokat L L 
  
MOTPART  
Kinovox -Benum AB i likvidations konkursbo, 556695 -8111  
c/o Advokaten C SC 
  
Konkursförvaltare: Advokat C SC 
 
SAKEN  
Avvisande av talan i mål om återvinning i konkurs  
 
ÖVERKLAGAT AV GÖRANDE  
Svea hovrätts beslut 2011 -01-17 i mål Ö 3383 -10 
 
__________  
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 743 -11 Sida 2 
   
  
 
 
HÖGSTA DOMSTOLENS AVGÖRANDE  
 
Högsta domstolen avslår överklagandet.  
 
YRKANDEN I HÖGSTA DOMSTOLEN  
 
Siv Ing Benum AS har yrkat att Högsta domstolen med ändring av hovrättens 
beslut fastställer tingsrättens beslut och tillerkänner bolaget ersättning för 
rättegångskostnad i hovrätten.  
 
Kinovox -Benum AB i likvidations konkursbo har motsatt sig att hovrättens 
beslut ändra s. 
 
Siv Ing Benum AS har yrkat ersättning för rättegångskostnad i Högsta 
domstolen.  
 
SKÄL  
 
1.    Kinovox -Benum AB betalade 420  000 kr i maj 2008 till Siv Ing 
Benum AS avseende ersättning för leveranser. Siv Ing Benum är ett bolag 
med säte i Norge. Sedan Kino vox-Benum AB i likvidation den 2 juli 2008 
försatts i konkurs vid Solna tingsrätt väckte konkursboet vid tingsrätten 
talan mot Siv Ing Benum om återvinning såvitt avsåg betalningen. Siv Ing 
Benum invände att svensk domstol saknade behörighet att ta upp mål et till 
prövning och yrkade att talan skulle avvisas. Konkursboet hävdade att 
invändningen gjorts för sent och att svensk domsrätt i vart fall förelåg.  
 
2.    Tingsrätten fann att svensk domstol saknade behörighet att pröva 
målet och att foruminvändningen gjorts  i rätt tid. Konkursboets talan 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 743 -11 Sida 3 
   
  
 
avvisades därför. Hovrätten, som har funnit att svensk domstol är behörig 
att ta upp målet till prövning, har undanröjt tingsrättens beslut och åter -
förvisat målet till tingsrätten för fortsatt behandling. Parterna har i Hög sta 
domstolen samma ståndpunkter som vid tingsrätten.  
 
3.     Som hovrätten funnit har Siv Ing Benum framställt invändningen om 
svensk domstols behörighet i rätt tid.  
 
4.    Frågan i Högsta domstolen är då om svensk domstol är behörig att pröva 
målet.  
 
5.    Enligt svensk rätt prövas en talan om återvinning i konkurs inte inom  
ramen för konkursförfarandet utan i en särskild process. Av 4 kap. 19 §  
konkurslagen framgår att återvinningstalan väcks vid allmän domstol. Med  
allmän domstol avses inte konkursdo mstolen utan den domstol som enligt  
allmänna regler, närmast forumreglerna i 10 kap. rättegångsbalken, är behörig i 
tvistemål av det slag som rättegången rör. Dessa regler avser emellertid inte 
direkt frågan om svensk domsrätt föreligger.  
 
6.    Mellan de nord iska länderna finns det när det gäller privaträtten i all -
mänhet inte någon reglering av domsrätten, utan här gäller Bryssel - och 
Luganosystemet som innehåller regler om domsrätt på privaträttens område. 
Detta system är dock inte tillämpligt på konkurs. Åt ervinningstalan har på 
grund härav ansetts falla utanför tillämpningen av dessa regler (se EU -
domstolens dom den 22 februari 1979 i mål C -133/78, Gourdain, REG 1979,  
s. 733, p. 4 och NJA 1998 s. 361).   
 
7.    Inom EU gäller rådets förordning (EG) nr 1346/2000 av den 29 maj 2000 
om insolvensförfaranden (insolvensförordningen). Förordningen innehåller bl.a. 
regler om behörighet att inleda insolvensförfaranden och om erkännande av 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 743 -11 Sida 4 
   
  
 
insolvensförfaranden. Enligt EU -domstolens praxis (se EU -domstolens dom den 
12 febru ari 2009 i mål C -339/07, Seagon, REG 2009, s. I -767) ska förord -
ningens bestämmelser tolkas så att domstolarna i den medlemsstat där ett 
insolvensförfarande har inletts mot en gäldenär också är behöriga att pröva en 
återvinningstalan riktad mot en svarande  i en annan medlemsstat.  
 
8.    Eftersom Siv Ing Benum har sitt säte i en stat som inte är medlem i EU är 
insolvensförordningen inte direkt tillämplig på domsrättsfrågan.  
 
9.    I förhållandet mellan Sverige och Norge gäller den nordiska konkurs -
konventionen (k onvention den 7 november 1933 mellan Sverige, Danmark,  
Finland, Island och Norge angående konkurs, se även lagen [1981:6] om 
konkurs som omfattar egendom i annat nordiskt land och lagen [1981:7] om 
verkan av konkurs som inträffat i annat nordiskt land). K onventionen, som är en 
s.k. enkel konvention, innehåller bestämmelser om gränsöverskridande verk -
ningar av konkurser i de nordiska länderna, men inte några direkta domsrätts -
regler. Det innebär att nationella regler rörande domsrätt i samband med en 
konkurs gäller, omfattande även talan om återvinning i konkurs.  
 
10.    Mellan de nordiska länderna föreligger vidare ett samarbete angående 
verkställighet av domar på privaträttens område (se lagen [1977:595] om 
erkännande och verkställighet av nordiska domar på privaträttens område). 
Regleringen innebär att forumbestämmelserna i de olika nordiska ländernas 
interna rätt i princip godtas. Detta bygger på det nordiska lagstiftnings -
samarbetet med ensartad lagstiftning i de olika länderna (prop. 197 6/77:128  
s. 24 f. och 44  f.). Verkställighet kan ske i annat nordiskt land utan exekvatur -
förfarande.  
 
11.    Frågan om det föreligger svensk domsrätt bör i första hand avgöras med 
analogisk tillämpning av forumreglerna i 10 kap. rättegångsbalken. Till stöd för 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 743 -11 Sida 5 
   
  
 
svensk domsrätt har konkursboet åberopat 10 kap. 4 och 8 §§ rättegångsbalken 
samt anfört att affärsförbindelsen har ingåtts i Sverige och att skada för kon -
kursboet har uppstått i Sverige genom utbetalningen.   
 
12.    Enligt 10 kap. 4 § rättegångsbalken får den som inte har känt hemvist 
inom riket men som har ingått förbindelse eller ådragit sig skuld här sökas där 
förbindelsen ingicks eller skulden uppkom. Bestämmelsen kan inte anses 
grunda behörighet i detta fall när återvinningstalan avser en utbetalning som  
beordrats från Norge. Inte heller kan bestämmelsen i 10 kap. 8 § om forum vid 
talan i anledning av en skadegörande handling anses tillämplig på återvinnings -
talan.  
 
13.    Konkursboet har gjort gällande att stöd kan hämtas från insolvens - 
förordningens reglering för att anse att svensk domsrätt ändå föreligger i målet.  
 
14.    Syftet bakom insolvensförordningen har angetts vara att den inre 
marknaden ska fungera väl, varför det krävs att gränsöverskridande insolvens -
förfaranden är effektiva och smidiga. Detta syfte har även åberopats av EU -
domstolen i Seagon -målet (se p. 7 ovan) som skäl för att domstolen i den 
medlemsstat där insolvensförfarandet har inletts är behörig att pröva frågor om 
återvinning.  Det måste vidare beaktas att förordningen innehåller en samman -
hänga nde reglering, som utöver bestämmelser om domstols behörighet även 
omfattar regler om erkännande och verkställighet av avgöranden och om 
tillämplig lag. Mot bakgrund av vad nu sagts kan det inte anses att insolvens -
förordningen ger stöd för att generellt, även i förhållande till länder som inte 
omfattas av förordningen, tillerkänna svensk domstol behörighet att pröva en 
återvinningstalan så snart konkursförfarandet äger rum här.   
   
15.    Norge är en del av EU:s inre marknad genom EES -avtalet. I förhållandet 
mellan Sverige och Norge gäller överenskommelser som i princip innebär att 
HÖGSTA DOMSTOLEN  Ö 743 -11 Sida 6 
   
  
 
nationella domsrättsregler respekteras och att domar från ett land erkänns och är 
verkställbara i det andra landet. Återvinningstalan ska prövas enligt svensk lag. 
En bedömning som inn ebär att det är mest effektivt att återvinningstalan prövas 
vid svensk domstol ligger i linje med skälen bakom insolvensförordningens 
reglering. Under dessa förhållanden bör svensk domstol anses behörig att ta upp 
återvinningstalan till prövning.  
 
16.    Överkla gandet ska därför avslås.  
 
__________  
 
 
 
 
__________________         ___________________        __________________  
 
 
 
 ____________________         ____________________  
 
 
 
 
 
 
 
I avgörandet har deltagit: justitieråden Marianne Lundius, Ella Nyström 
(referent), Agneta Bäcklund, Ingemar Persson och Svante O. Johansson  
Föredragande justitiesekreterare: Johan Lundberg