Högsta Domstolen NJA 1998 s. 747 (NJA 1998:114)
Målnummer: Ö3001-98
Avgörandedatum: 1998-12-02
Rubrik:
Sedan en TR avvisat ett dispositivt käromål på den grunden att svaranden
inte ansågs ha forum vid svensk domstol, har HovR:n efter överklagande
undanröjt avvisningsbeslutet i viss del och återförvisat målet i denna del.
HovR:ns återförvisningsbeslut har ansetts kunna överklagas. 54 kap 3 § 2
st RB.
Lagrum:
• 54 kap. 3 § andra st. rättegångsbalken (1942:740)
• 54 kap. 7 § rättegångsbalken (1942:740)
Rättsfall:
• NJA 1969 s. 179
• NJA 1970 s. 87
• NJA 1973 s. 298
• NJA 1980 s. 117
• NJA 1986 s. 407
REFERAT
Thessalian Paper Industry Svenska AB:s i likvidation konkursbo
(konkursboet) ansökte vid Stockholms TR om stämning å Peter F med
hemvist i Finland och Leif O med hemvist i Stockholm, med yrkande
om brist täckningsansvar enligt 12 kap 5 § 2 st aktiebolagslagen och
återvinning enligt 4 kap 5 § KL. Konkursboet åberopade i forumfrågan,
såvitt avsåg Peter F, Luganokonventionen artikel 16 punkt 2.
Peter F yrkade i svaromål att TR:n skulle avvisa käromålet, eftersom han
saknade forum i Sverige.
Konkursboet förelades att yttra sig över avvisningsyrkandet men avhördes
inte.
TR:n (chefsrådmannen Söderberg) anförde i slutligt beslut d 30 jan 1998:
Luganokonventionen Art 16 p 2 utpekar domstolen i den konventionsstat
där den juridiska personen har sitt säte som exklusivt behörig i mål om
giltighet, ogiltighet eller upplösning av bolag eller juridiska personer eller
beslut av deras organ och berör bolags och andra juridiska personers
inre angelägenheter. Bestämmelsen kan inte tolkningsvis utvidgas till att
gälla andra associationsrättsliga frågor, i vilka fall konventionens allmänna
behörighetsregler gäller. Talan mot Peter F avser bristtäckningsansvar
enligt 12 kap 5 § 2 st aktiebolagslagen och återvinning enligt 4 kap 5 §
KL. Stockholms TR är sålunda inte behörig enligt Luganokonventionen
Art 16 p 2. Någon annan grund för att TR:n skulle vara behörig har inte
åberopats.
TR:n avvisar käromålet såvitt avser Peter F.
Konkursboet överklagade i Svea HovR och yrkade i själva saken att
HovR:n skulle undanröja avvisningsbeslutet och återförvisa målet till TR:n
för erforderlig behandling.
Peter F bestred ändring.
HovR:n (hovrättslagmannen Widebäck, hovrättsrådet Halvorsen och tf
hovrättsassessorn Högdahl, referent) anförde i slutligt beslut d 8 juni
1998, såvitt angick själva saken:
Skäl. Konkursboet har här anfört bl a följande. Konkursboet har i
stämningsansökan mot bland andra Peter F framställt yrkanden mot
denne jämlikt 12 kap 5 § aktiebolagslagen och 4 kap 5 § KL och i
forumfrågan hänvisat till artikel 16 p 2 i Luganokonventionen. Frågan
huruvida svensk domsrätt föreligger med hänsyn till bestämmelserna i
Luganokonventionen är inte underkastad parternas dispositionsrätt. I den
mån behörighet föreligger enligt konventionen är konventionsstaternas
domstolar skyldiga att ställa sig till förfogande. TR:n skall därför ex officio
undersöka huruvida konventionen i någon del är tillämplig.
TR:n är inte bunden av den av konkursboet angivna artikeln i
konventionen, utan skall göra en självständig prövning om konventionen
i någon del är tillämplig för att grunda TR:ns behörighet. Upplysningsvis
framgår av artikel 6 p 1 i Luganokonventionen att talan mot den som har
hemvist i en konventionsstat kan väckas om han är en av flera svarande
vid domstol där någon av svarandena har hemvist. Svaranden Leif O har
hemvist inom Stockholms TR:s domsaga. Stockholms TR torde därmed
vara rätt forum även såvitt avser Peter F.
Peter F har här anfört bl a följande. Vid TR:n åberopade konkursboet
endast artikel 16 p 2 i Luganokonventionen. Det bestrids att denna
artikel kan tillämpas i detta mål. Den av konkursboet först i HovR:n
upplysningsvis nämnda omständigheten, nämligen artikel 6 p 1 i
Luganokonventionen är till skillnad från artikel 16 p 2 inte exklusiv
utan dispositiv. Någon skyldighet för domstolen att ex officio undersöka
huruvida någon av Luganokonventionens dispositiva forumbestämmelser
är tillämplig föreligger inte enligt svensk lag. Part har att åberopa sådan
omständighet som medför att rätten är behörig och rätten har enbart att
ta ställning till de omständigheter till stöd för sin behörighet som part
åberopar. De undantag som föreligger enligt svensk rätt framgår av 10
kap 17 och 18 §§ RB. Dessa bestämmelser är emellertid inte aktuella
i målet. Konkursboets åberopande - först i HovR:n - av forumregeln i
artikel 6 p 1 är otillåten jämlikt 50 kap 25 § 3 st RB, i andra hand enligt
samma lagrum analogt tillämpat och i sista hand enligt den i svensk rätt
föreliggande allmänna processuella rättsprincipen av innehåll att samtliga
dispositiva omständigheter skall åberopas i första instans för att inte
instansordningens princip skall rubbas.
HovR:ns bedömning.
Konkursboets talan mot Peter F avser bland annat återvinning i
konkurs enligt 4 kap 5 § KL. Enligt artikel l p 2 i Luganokonventionen
är konventionen inte tillämplig på nämnda förfarande (jfr Pålsson,
Luganokonventionen, 1992 s 44). Detta innebär att de svenska
allmänna domsrättsreglerna skall tillämpas. Då konkursboet inte visat
att TR:n skulle vara behörig att upptaga målet i denna del med stöd
av nämnda domsrättsregler och då foruminvändning rättidigt gjorts,
skall avvisningsbeslutet - såvitt avser talan om återvinning i konkurs -
fastställas.
Konkursboets talan mot Peter F avser vidare bristtäckningsansvar enligt
12 kap 5 § 2 st aktiebolagslagen. Luganokonventionen är tillämplig
beträffande bland annat personer med hemvist i Sverige eller Finland
och det är i målet ostridigt att Peter F har hemvist i Finland. Konkursboet
gjorde vid TR:n gällande att Stockholms TR var exklusivt forum i enlighet
med artikel 16 p 2 i Luganokonventionen. HovR:n delar TR:ns bedömning
att talan om bristtäckningsansvar faller utanför tillämpningsområdet
för denna forumbestämmelse (jfr Pålsson, Luganokonventionen, 1992
s 141). I HovR:n har konkursboet hävdat att Stockholms TR är behörig
att upptaga målet med stöd av forumbestämmelsen i artikel 6 p 1 i
Luganokonventionen, varvid Peter F gjort gällande att konkursboet enligt
50 kap 25 § 3 st RB är förhindrad att åberopa forumbestämmelsen först
i HovR:n. HovR:n finner att bestämmelserna i 50 kap 25 § 3 st RB inte
är tillämpliga beträffande omständigheter som grundar domstolens
behörighet och att hinder inte möter att här pröva om TR:n är behörig
enligt bestämmelserna i artikel 6 p 1 i Luganokonventionen. Enligt denna
artikel kan talan mot den som har hemvist i en konventionsstat väckas -
om han är en av flera svarande - vid domstol där någon av svarandena
har hemvist. Av ett hemortsbevis som konkursboet gav in vid TR:n följer
att Peter F:s medsvarande Leif O har hemvist i Stockholm. Mot denna
bakgrund och då käromålen stödjer sig på väsentligen samma grund
finner HovR:n - med stöd av sistnämnda forumbestämmelse (jfr Pålsson,
Luganokonventionen, 1992 s 109-110) - att Stockholms TR är behörig
att ta upp målet mot Peter F avseende talan om bristtäckningsansvar.
Avvisningsbeslutet skall därför undanröjas i denna del och målet visas
åter till TR:n för erforderlig behandling.
Slut.
1. HovR:n undanröjer TR:ns avvisningsbeslut såvitt avser konkursboets
talan mot Peter F avseende bristtäckningsansvar enligt 12 kap 5 § 2 st
aktiebolagslagen och visar målet åter i denna del till TR:n för erforderlig
behandling.
2. HovR:n fastställer TR:ns avvisningsbeslut såvitt avser konkursboets
talan mot Peter F avseende återvinning i konkurs enligt 4 kap 5 § KL.
HovR:n angav att beslutet under punkten 1 enligt 54 kap 3 § 2 st RB inte
fick överklagas.
Peter F (ombud advokaten Ulf Stigare) överklagade och yrkade i själva
saken att TR:ns avvisningsbeslut skulle fastställas i den del som det
undanröjts av HovR:n. Peter F begärde därvid att HD skulle pröva frågan
om han hade rätt att överklaga beslutet.
Målet föredrogs d 2 dec 1998, såvitt angick frågan om Peter F, mot vad
HovR:n angivit i det överklagade beslutet, hade rätt att föra talan mot
beslutet om återförvisning.
Föredraganden, RevSekr Wetterstrand, föreslog i betänkande att
HD skulle meddela följande beslut: Varken den av HovR:n angivna
bestämmelsen i 54 kap 3 § 2 st RB eller någon annan bestämmelse utgör
hinder för Peter F att överklaga HovR:ns beslut i det hänseende som är i
fråga. Med hänsyn härtill har Peter F ägt föra talan mot HovR:ns beslut.
HD förordnar, att målet skall företagas till handläggning på avdelning för
tillståndsprövning.
HD (JustR:n Magnusson, Lars K Beckman, Munck, referent, Regner och
Håstad) fattade följande beslut: Konkursboet har vid Stockholms TR väckt
talan mot Peter F jämte annan med yrkanden om bristtäckningsansvar
enligt 12 kap 5 § aktiebolagslagen (1975:1385) och återvinning enligt
4 kap 5 § KL (1987:672). Sedan Peter F invänt att han saknar forum i
Sverige, har TR:n genom beslut d 30 jan 1998 avvisat käromålet såvitt
avser Peter F.
Sedan konkursboet överklagat avvisningsbeslutet har HovR:n
i överklagade beslutet funnit Stockholms TR behörig att pröva
konkursboets talan mot Peter F i vad den avser bristtäckningsansvar.
HovR:n har därför, under punkten 1 i sitt beslut, undanröjt TR:ns beslut i
den delen och visat målet åter till TR:n för erforderlig behandling i denna
del. HovR:n har vidare angett att beslutet under nämnda punkt enligt 54
kap 3 § 2 st RB inte får överklagas.
Peter F har överklagat HovR:ns beslut under punkten 1 och därvid begärt
att HD prövar frågan om han har rätt att överklaga beslutet. HovR:ns
beslut i nu aktuell del innebär att HovR:n varit av annan mening än TR:n
i frågan om rättegångshinder samt till följd härav undanröjt TR:ns beslut
och återförvisat målet i denna del. Den prövning som ligger till grund
för återförvisningen har därmed, i den mening som avses i 54 kap 3 § 2
st RB, innefattat avgörande av en fråga som inverkar på målets utgång
(jfr NJA II 1943 s 690, Gärde m fl, Nya rättegångsbalken, s 815, samt
Welamson, Rättegång VI, 3 uppl s 131). Den berörda bestämmelsen
utgör därför inte något hinder för Peter F att överklaga HovR:ns beslut
i det hänseende som är i fråga. Vid sidan av denna bestämmelse gäller
visserligen enligt 54 kap 7 § RB ett särskilt fullföljdsförbud för fall
då HovR funnit TR behörig att ta upp ett mål och invändningen mot
TR:ns behörighet inte grundas på en omständighet som högre rätt skall
självmant iaktta vid ett överklagande. Det fullföljdsförbudet är dock inte
tillämpligt, när beslutet som i förevarande fall avser frågan om svensk
domstol över huvud taget är behörig att ta upp käromålet till prövning (se
NJA 1969 s 179). Inte heller på annan grund föreligger något hinder för
Peter F att överklaga HovR:ns beslut.
HD förordnar att målet skall företas till handläggning på avdelning för
tillståndsprövning
HD meddelade d 10 dec 1998 prövningstillstånd i målet.
HD:s beslut i frågan om rätten att överklaga till HD meddelades d 2 dec
1998 (mål nr Ö 3001-98).
Sökord: Talerätt; Forum; Återförvisning; Fullföljd av talan