Svea hovrätt RH 2000:89
Målnummer: Ö4134-00
Avdelning: 0
Avgörandedatum: 2000-11-15
Rubrik:
Artikel 6.1 i Brysselkonventionen om gemensamt forum för flera svarande
har ansetts ge svensk domstol behörighet att i en rättegång handlägga
mål mot flera svarande även när talan mot svarandena inte väckts
samtidigt.
Lagrum:
• 14 kap. 6 och 7 §§ rättegångsbalken
• 1 § lagen (1998:358) om domstols internationella behörighet och om
verkställighet av utländska domar enligt Brysselkonventionen
• Artikel 6.1 i Brysselkonventionen
Rättsfall: • RH 1999:53
REFERAT
Ralf J väckte vid Södra Roslags tingsrätt talan mot Claes N och yrkade att
få ut ett visst antal aktier i bolaget C. Därefter väckte han vid tingsrätten
talan mot det nederländska bolaget A och yrkade dels fastställande av
att han hade bättre rätt än bolaget A till nyssnämnda aktier och dels
förpliktande för bolaget A att låta honom registreras som ägare till
aktierna enligt bestämmelserna i lagen (1998:1479) om kontoföring av
finansiella instrument. Bolaget A yrkade att Ralf J:s talan skulle avvisas
och anförde att tingsrätten inte var behörig ta upp tvisten på grund av att
svensk domsrätt saknas eftersom bolaget A var nederländskt med säte i
Amsterdam.
Ralf J bestred yrkandet om avvisning och anförde: Såväl svensk domsrätt
som behörighet för tingsrätten föreligger. Han har nämligen yrkat
att detta mål skall handläggas gemensamt med målet mot Claes N.
Eftersom sistnämnda mål är väckt vid behörig domstol är domstolen
även behörig att uppta hans talan mot bolaget enligt artikel 6.1 i
Brysselkonventionen. Båda käromålen stöder sig på samma grund,
nämligen Ralf J:s äganderätt till aktierna i bolaget C. Då det är fråga
om återgångskrav eller annat liknande är domstolen dessutom behörig
enligt artikel 6.2 i konventionen. Domstolen är behörig även enligt
konventionens artikel 16 punkterna 3 och 4. Ralf J:s talan mot bolaget
A avser nämligen registrering eller inskrivning och giltighet av sådan
registrering. Enligt lagen om kontoföring av finansiella instrument förs,
såvitt nu är i fråga, avstämningsregister för bolaget C och anslutande
avstämningskonton i Sverige genom Svenska Handelsbanken i Mörby
centrum, Danderyds kommun. Slutligen är domstolen behörig enligt 10
kap. 3 § första stycket andra punkten rättegångsbalken eftersom de
omstämda aktierna i bolaget C finns i Mörby där avstämningsregistret
eller åtminstone avstämningskontot förs.
Bolaget A genmälde: En förutsättning för tillämpning av artikel 6.1 i
Brysselkonventionen är att det föreligger ett sakligt samband mellan
käromålen mellan de olika svarandena. Käromålen måste alltså stödja sig
på väsentligen samma grund. Ralf J:s käromål mot Claes N stödjer sig
på den grunden att Ralf J påstås ha en dold samäganderätt till aktierna
i bolaget C. Käromålet mot bolaget A sägs däremot ha som grund att
Claes N:s överlåtelse av aktierna till bolaget är en skenöverlåtelse eller
i vart fall att bolaget varit i ond tro. Käromålen stödjer sig därför inte
på väsentligen samma grund. Artikel 6.2 i konventionen är inte heller
tillämplig eftersom denna artikel inte kan åberopas av käranden i det
ursprungliga målet. Tvisten rör inte frågan om bolagets införande i
bolaget C:s aktiebok är ogiltigt, varför inte heller punkterna 3 och 4 i
artikel 16 är tillämpliga. Eftersom Brysselkonventionen är uttömmande
inom sitt tillämpningsområde finns det inget utrymme att tillämpa
bestämmelsen i 10 kap. 3 § rättegångsbalken.
Södra Roslags tingsrätt (2000-05-16, rådmannen Hans Cederberg)
lämnade yrkandet om avvisning utan bifall. Som skäl angav tingsrätten
följande.
Annat har inte framkommit i målet än att bolaget A har sitt säte i
Nederländerna. Fråga är då om det finns svensk domsrätt och behörighet
för tingsrätten att pröva denna tvist med en svensk fysisk person som
kärande och ett nederländskt bolag som svarande.
Både Sverige och Nederländerna har tillträtt Brysselkonventionen och
enligt regeringens tillkännagivande (1999:767) av staters anslutning
till konventionen om Österrikes, Finlands och Sveriges tillträde till
Brysselkonventionen har konventionen trätt i kraft i förhållande
till Sverige och Nederländerna. Lagen (1998:358) om domstols
internationella behörighet och om verkställighet av utländska domar enligt
Brysselkonventionen är därför tillämplig på förevarande tvist. Enligt 1 §
nämnda lag skall Brysselkonventionen gälla som lag här i landet.
Enligt artikel 2 i Brysselkonventionen (konventionen) skall, om inte
annat föreskrivs i konventionen, talan mot den som har hemvist i en
konventionsstat väckas vid domstol i den staten, oberoende av i vilken
stat han har medborgarskap. En talan mot bolaget skall därför väckas i
Nederländerna om inte annat föreskrivs i konventionen.
Den av Ralf J åberopade artikel 6.1 i konventionen är tillämplig då talan
väcks mot en av flera svarande, vid domstol där någon av svarandena
har hemvist. Bestämmelsen i artikel 6.1 uppställer enligt sin ordalydelse
inte något krav på att talan i målen måste väckas samtidigt. Något sådant
krav har inte heller ställts upp i rättspraxis (se RH 1999:53).
Ett uttryckligt krav på sakligt samband mellan de kumulerade målen
uppställs inte i artikeln. Ett sådant krav gäller emellertid likväl (se EG-
domstolens mål 189/87 Kalfelis v. Bankhaus Schröder, Münchmeyer,
Hengst och Co. m.fl.). Det erforderliga sambandet mellan käromålen har
av EG-domstolen i angivet mål uttryckts på så sätt att en gemensam
handläggning skall vara påkallad för att undvika risken för oförenliga
domar som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar. Enligt
EG-domstolen ankommer det på de nationella domstolarna att i varje
enskilt fall konstatera att den förutsättningen är uppfylld.
Ralf J har - såsom det får uppfattas - åberopat samma omständigheter i
aktuellt mål som i målet mot Claes N. I aktuellt mål har Ralf J dessutom
tillagt att överlåtelsen av aktierna från Claes N till bolaget är en
skenrättshandling av bulvanslag eller i vart fall att bolaget varit i ond tro
vid överlåtelsen. Enbart på grund av detta tillägg kan målen inte anses
sakna det krav på sakligt samband som erfordras. Förutsättningar för en
kumulation av målen föreligger därför enligt konventionen.
En ytterligare förutsättning för att den angivna artikeln skall ge
tingsrätten behörighet att ta upp målet är att en kumulation är tillåten
enligt svensk lag (se Pålsson, Bryssel- och Luganokonventionerna 1995 s.
107 f.).
För situationer där en kärande väcker talan mot flera svarande vid olika
tillfällen finns i svensk rätt möjlighet till kumulation endast genom den
fakultativa kumulationsregeln i 14 kap. 6 § rättegångsbalken.
En allmän förutsättning för kumulation är enligt 14 kap. 7 § första stycket
rättegångsbalken att målen endast får förenas om målen väckts vid
samma domstol och denna är behörig samt samma rättegångsform är
tillämplig för målen. Av rättspraxis framgår att domstolens behörighet, i
denna del, skall bli föremål för särskild prövning enligt forumlandets egen
lag (se även här RH 1999:53).
I 10 kap. 14 § första stycket rättegångsbalken finns en särskild
forumregel vid kumulation. Då denna regel är begränsad till fall där talan
mot flera svaranden har väckts samtidigt vid samma domstol kan den inte
möjliggöra en kumulation i det nu aktuella fallet.
Enligt den av bolaget - i annat sammanhang - åberopade forumregeln
i 10 kap. 3 § första stycket andra punkten rättegångsbalken får den
som inte har känt hemvist i Sverige i tvist rörande lös egendom sökas
där egendomen finns. Eftersom bolaget inte har känt hemvist i Sverige
och tvisten rör utfående av aktier är denna forumregel i och för sig
tillämplig i förevarande fall. Frågan är dock var de omtvistade aktierna
i bolaget kan anses finnas. Eftersom det inte utställs några aktiebrev i
ett avstämningsbolag kan inte aktierna i egentlig mening anses finnas på
en särskild plats. I denna situation ligger det närmast till hands att anse
att aktierna finns där avstämningsregister och avstämningskonton förs.
Detta överensstämmer även med de rättsverkningar som är kopplade till
registreringen på ett avstämningskonto (jfr 6 kap. lagen (1998:1479) om
kontoföring av finansiella instrument). Ralf J har, helt oemotsagd, uppgett
att bolaget C:s avstämningsregister och anslutande avstämningskonton
förs i Danderyds kommun. Tingsrätten får därför, vid prövning av om
förutsättningarna för kumulation enligt svensk rätt är uppfyllda, anses
behörig att uppta målet mellan Ralf J och bolaget.
Då det är till gagn för utredningen att målen mellan Ralf J och Claes
N respektive bolaget handläggs i en rättegång är förutsättningarna
för kumulation enligt 14 kap. 6 § rättegångsbalken uppfyllda. Detta
innebär sammanfattningsvis att det föreligger såväl svensk domsrätt som
behörighet för tingsrätten att pröva målet mellan Ralf J och bolaget A.
Bolaget A överklagade beslutet och yrkade att hovrätten skulle bifalla
avvisningsyrkandet.
Ralf J bestred ändring.
Svea hovrätt (2000-11-15, hovrättslagmannen Olof Forssberg samt
hovrättsråden Per-Anders Broqvist, referent, och Robert Schött) avslog
överklagandet. Som skäl anförde hovrätten följande.
Hovrätten tar liksom tingsrätten som utgångspunkt för bedömningen att
Brysselkonventionen är tillämplig på förevarande tvist.
Grundregeln i konventionen är att talan mot den som har hemvist i en
konventionsstat skall väckas i den staten (artikel 2.1). Som alternativ
till svarandens hemvistforum anvisar konventionen genom särskilda
behörighetsregler specialfora för vissa angivna typer av tvister.
Av den särskilda behörighetsregeln i artikel 6.1 följer att talan mot
den som har hemvist i en konventionsstat kan väckas, om han är en
av flera svarande, vid domstol där någon av svarandena har hemvist.
Bestämmelsen öppnar möjlighet för kumulation på svarandesidan i
syfte att tillvarata processekonomiska intressen och minska risken för
motstridiga avgöranden.
För tillämpning av artikel 6.1 krävs ett sakligt samband mellan käromålen
mot de olika svarandena, se EG-domstolens avgörande i målet 189/87,
Kalfelis v. Bankhaus Schröder, Münchmeyer, Hengst och Co. m.fl., (1988)
ECR 5565. I rättsfallet uttrycks kravet på samband så att en gemensam
handläggning och dom skall vara påkallad för att undvika risken för
oförenliga domar som en följd av att käromålen prövas i olika rättegångar.
Bestämmelsen i artikel 6.1 innebär att en domstol som är behörig i ett
mål i vissa fall blir behörig att ta upp även ett annat mål, som i och för sig
inte hör under dess behörighet, på grund av ett samband mellan de båda
målen. I artikeln ställs inte något krav på att talan i målen skall väckas
samtidigt.
Hovrätten anser i likhet med tingsrätten att sambandet mellan
förevarande mål och Ralf J:s talan i målet mot Claes N är sådant att
handläggning i en gemensam rättegång är påkallad. Tingsrätten är
därmed enligt bestämmelsen i artikel 6.1 behörig domstol även i
förevarande mål.
Genom den tillämpliga bestämmelsen öppnas alltså möjlighet för
subjektiv kumulation på svarandesidan, om och i den mån sådan
kumulation tillåts enligt domstolens lag. Av allmänna principer följer
emellertid att nationella regler inte får tillämpas på ett sätt som skulle
kunna äventyra konventionens effektivitet.
För situationer där en kärande väcker talan mot flera svarande vid olika
tillfällen finns i svensk rätt möjlighet till kumulation enligt bestämmelsen
i 14 kap. 6 § rättegångsbalken. Som redan framgått anser hovrätten att
sambandet mellan de berörda målen är sådant att det är till gagn för
utredningen om de handläggs gemensamt. Kravet för kumulation enligt
14 kap. 6 § rättegångsbalken är alltså uppfyllt.
En allmän förutsättning för kumulation är enligt 14 kap. 7 § första stycket
rättegångsbalken att målen får förenas endast om målen väcks vid
samma domstol och denna är behörig samt samma rättegångsform är
tillämplig för målen.
De här aktuella tvistemålen har väckts vid samma domstol och samma
rättegångsform är tillämplig för dem. Eftersom Brysselkonventionen
gäller som lag här i landet kan tingsrättens behörighet i förevarande mål
grundas på bestämmelsen i artikel 6.1 om gemensamt forum för flera
svarande. Därmed är även förutsättningarna för kumulation i 14 kap. 7 §
första stycket rättegångsbalken uppfyllda.
Målnummer Ö 4134-00
Sökord:
Domstols behörighet; Kumulation av mål; Internationella
rättsförhållanden
Litteratur:
Pålsson, Bryssel- och Luganokonventionerna, 1995, s. 107 ff.; Pålsson,
Nyare rättspraxis till Bryssel- och Luganokonventionerna, SvJT 2000 s.
709 ff. särskilt s. 717.