Lag (1985:206) om viten   
 
Departement: Justitiedepartementet L6  
 
Utfärdad: 1985 -04-18  
 
Ändring införd: t.o.m. SFS 2014:629  
 
Ikraft: 1985 -07-01 överg.best.  
 
Inledande bestämmelse  
 
1 § Denna lag gäller viten som enligt lag eller annan författning får  
föreläggas av myndigheter. Vad som föreskrivs i 2 --6, 9 och 10 §§  
gäller dock inte sådana viten som riktar sig till var och en.  
 
Lagen skall inte tillämpas i den mån annat följer av vad som är  
särskilt föreskrivet.  
 
Allmänna bestämmelser om viten finns även i brottsbalken och  
bötesverkställighetslagen (1979:189).  
 
Vitesföreläggande  
 
2 § Ett vitesföreläggande skall vara riktat till en eller flera  
namngivna fysiska eller juridiska personer (adressater). Om  
föreläggandet innebär en skyldighet för adressaten att vidta en viss  
åtgärd, skall det av föreläggandet framgå vid vilken tidpunkt eller  
inom vilken tidsfrist åtgärden skall vidtas.  
 
Vite får inte föreläggas, om adressaten kan antas sakna faktisk eller  
rättslig möjlighet att följa föreläggandet.  
 
När vite har förelagts, får nytt vite mot adressaten i samma sak inte  
föreläggas förrän det tidigare föreläggandet har vunnit laga kraft.  
 
Ett vitesföreläggande skall delges adressaten.  
 
Vitesbelopp  
 
3 § När vite föreläggs, skall det fastställas till ett belopp som med  
hänsyn till vad som är känt om adressatens ekonomiska fö rhållanden och  
till omständigheterna i övrigt kan antas förmå honom att följa det  
föreläggande som är förenat med vitet. Vitet skall fastställas till  
ett bestämt belopp, om annat inte följer av 4 §. Om vite föreläggs  
flera personer gemensamt, skall ett sär skilt belopp fastställas för  
var och en av dem.  
 
Löpande vite  
 
4 § Om det är lämpligt med hänsyn till omständigheterna, får vite  
föreläggas som löpande vite. Vitet bestäms då till ett visst belopp  
för varje tidsperiod av viss längd under vilken föreläggand et inte har  
följts eller, om föreläggandet avser en återkommande förpliktelse, för  
varje gång adressaten underlåter att fullgöra denna.  
 
Om vitesföreläggandet innefattar ett förbud eller någon liknande  
föreskrift eller det annars är lämpligt, kan i stället  bestämmas att  
vitet skall betalas för varje gång föreskriften överträds.  
 
Löpande vite får inte tillämpas, om det av någon särskild föreskrift  
följer att vitet inte får överstiga ett visst högsta belopp.  
 
Föreläggande att lämna viss uppgift  
 
5 § Har en myndighet befogenhet att vid vite förelägga eller förbjuda  
ägaren eller innehavaren av viss egendom att vidta en åtgärd med  
egendomen, får myndigh eten också förelägga denne att, om hans  
rättsställning upphör, lämna myndigheten uppgift om den nye ägarens  
eller innehavarens namn och adress. Även ett sådant föreläggande får  
förenas med vite.  
 
Utdömande av vite m.m.  
 
6 § Frågor om utdömande av viten prö vas av förvaltningsrätt på  
ansökan av den myndighet som har utfärdat vitesföreläggandet  
eller, om detta har skett efter överklagande i frågan om  
vitesföreläggande, av den myndighet som har prövat denna fråga  
i första instans. Ansökan om utdömande görs hos den 
förvaltningsrätt inom vars domkrets myndigheten är belägen. Vad  
som har sagts nu gäller dock ej i fall som avses i andra  
stycket eller 7 §. Prövningstillstånd krävs vid överklagande  
till kammarrätten. Frågor om utdömande av viten som har  
förelagts av r egeringen prövas av Förvaltningsrätten i  
Stockholm på ansökan av Justitiekanslern.  
 
Frågor om utdömande av viten som har förelagts en part eller  
någon annan till fullgörande av en skyldighet i en rättegång  
eller i annat motsvarande förfarande prövas utan s ärskild  
ansökan av den myndighet som har utfärdat föreläggandet.  
Lag (2010:11).  
 
7 § Tingsrätt prövar frågor om utdömande av viten,  
 
1. om vitet riktar sig till var och en,  
 
2. om vitet avser säkerställande av ett enskilt anspråk,  
 
3. om i något annat fall än som förut har angetts tingsrätten själv  
eller, efter talan mot rättens beslut, högre rätt har förelagt vitet.  
 
8 § När allmän domstol prövar frågor om utdömande av viten efter 
särskild talan, skall målet i tillämpliga delar handläggas enligt  
reglerna i rättegångsbalken som mål om åtal för brott för vilket  
svårare straff än böter inte är föreskrivet.  
 
9 § Har ändamålet med vitet förlorat sin betydelse, skall vitet inte  
döma s ut. Finns det särskilda skäl till det, får vitet jämkas.  
 
Föreligger i mål om utdömande av vite som avses i 4 § andra stycket  
flera överträdelser av föreskriften till samtidig bedömning, får ej på  
en gång utdömas högre belopp än som har angetts i föreläg gandet. När  
ett beslut i ett sådant mål har vunnit laga kraft, får vite inte dömas  
ut för sådana överträdelser av föreskriften som har gjorts innan målet  
väcktes.  
 
Vite bortfaller, om talan om att det skall dömas ut inte har delgetts  
adressaten inom två år  från det att förutsättningarna för att väcka en  
sådan talan uppkom.  
 
Biträde av Polismyndigheten  
 
10 § En myndighet som enligt 6 § ska föra talan vid domstol i  
mål om utdömande av vite får, om det är nödvändigt med hänsyn  
till utredningen, anlita biträde av Polismyndigheten.  
Lag (2014:629).  
 
Övergångsbestämmelser  
 
1985:206  
 
Denna lag träder i kraft den 1 juli 1985. Vad som föreskrivs i 6 §  
gäller dock ej i fråga om vite som har förelagts före  
ikraftträdandet.  
 
1998:591  
 
Denna lag träder i kraft den 1 oktober 1998. I fråga om  
överklagande av beslut som meddelats före ikraftträdandet  
gäller äldre bestämmelser.