1Svensk författningssamling
Förvaltningslag;
utfärdad den 28 september 2017.
Enligt riksdagens beslut1 föreskrivs följande.
Lagens tillämpningsområde
Lagen gäller i förvaltningsverksamhet 
1§ Denna lag gäller för handläggning av ärenden hos förvaltningsmyndig-
heterna och handläggning av förvaltningsärenden hos domstolarna.
Bestämmelserna i 5–8 §§ om grunderna för god förvaltning gäller även i
annan förvaltningsverksamhet hos förvaltningsmyndigheter och domstolar.
Undantag för kommunala ärenden där besluten kan laglighetsprövas 
2§ Vid handläggning av sådana ärenden hos myndigheter i kommuner och
landsting där besluten kan laglighetsprövas genom att överklagas enligt
13 kap. kommunallagen (2017:725) tillämpas inte 9 § andra stycket, 10–12,
16–20 och 23–49 §§.
Undantag för brottsbe kämpande verksamhet
3§ I brottsbekämpande verksamhet hos Kustbevakningen, Polismyndig-
heten, Skatteverket, Säkerhetspolisen, Tullverket eller en åklagarmyndighet
tillämpas inte 9 § andra stycket och 10–49 §§.
Avvikande bestämmelser i andra lagar eller i förordningar
4§ Om en annan lag eller en förordning innehåller någon bestämmelse som
avviker från denna lag, tillämpas den bestämmelsen.
Grunderna för go d förvaltning
Legalitet, objektivitet och proportionalitet
5§ En myndighet får endast vidta åtgärder som har stöd i rättsordningen.
I sin verksamhet ska myndigheten vara saklig och opartisk.
Myndigheten får ingripa i ett enskilt intresse endast om åtgärden kan antas
leda till det avsedda resulta tet. Åtgärden får aldrig vara mer långtgående än
vad som behövs och får vidtas endast om det avsedda resultatet står i rimligt
1Prop. 2016/17:180, bet. 2017/18:KU2, rskr. 2017/18:2.SFS 2017:900
Utkom från trycket
den 10 oktober 2017
2SFS 2017:900 förhållande till de olägenheter som kan antas uppstå för den som åtgärden rik-
tas mot.
Service
6§ En myndighet ska se till att kontakterna med enskilda blir smidiga och
enkla.
Myndigheten ska lämna den enskilde sådan hjälp att han eller hon kan ta
till vara sina intressen. Hjälpen ska ge s i den utsträckning som är lämplig med
hänsyn till frågans art, den enskildes behov av hjälp och myndighetens verk-
samhet. Den ska ges utan onödigt dröjsmål.
Tillgänglighet
7§ En myndighet ska vara tillgänglig för kontakter med enskilda och infor-
mera allmänheten om hur och när sådana kan tas.
Myndigheten ska vidta de åtgärder i fråga om tillgänglighet som behövs för
att den ska kunna uppfylla sina skyldigheter gentemot allmänheten enligt
2 kap. tryckfrihetsförordningen om rätte n att ta del av allmänna handlingar.
Samverkan
8§ En myndighet ska inom sitt verksamhetsområde samverka med andra
myndigheter.
En myndighet ska i rimlig utsträckning hjälpa den enskilde genom att själv
inhämta upplysningar eller yttranden från andra myndigheter.
Allmänna krav på hand läggningen av ärenden
Utgångspunkter för handläggningen
9§ Ett ärende ska handläggas så enkelt, snabbt och kostnadseffektivt som
möjligt utan att rättssäkerheten eftersätts.
Handläggningen ska vara skriftlig. Myndigheten får dock besluta att hand-
läggningen helt eller delvis ska vara muntlig, om det inte är olämpligt.
Partsinsyn
10 § Den som är part i ett ärende har rätt att ta del av allt material som har
tillförts ärendet. Rätten att ta del av uppgifter gäller med de begränsningar
som följer av 10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).
Åtgärder om handläggningen försenas
11 § Om en myndighet bedömer att avgörandet i ett ärende som har inletts
av en enskild part kommer att bli väsentligt försenat, ska myndigheten under-
rätta parten om detta. I en sådan underrättelse ska myndigheten redovisa an-
ledningen till förseningen.
12 § Om ett ärende som har inletts av en enskild part inte har avgjorts i
första instans senast inom sex månader,  får parten skriftligen begära att myn-
3SFS 2017:900 digheten ska avgöra ärendet. Myndigheten ska inom fyra veckor från den dag
då en sådan begäran kom in antingen avgöra ärendet eller i ett särskilt beslut
avslå begäran.
Ett beslut enligt första stycket att av slå en begäran om att ärendet ska av-
göras får överklagas till den domstol eller förvaltningsmyndighet som är be-
hörig att pröva ett överklagande av avgörandet i ärendet.
Myndighetens prövning enligt första stycket får begäras av parten vid ett
tillfälle under ärendets handläggning.
Tolkning och översättning
13 § En myndighet ska använda tolk och se till att översätta handlingar om
det behövs för att den enskilde ska kunna ta till vara sin rätt när myndigheten
har kontakt med någon som inte behärskar svenska.
En myndighet ska under samma förutsättningar använda tolk och göra
innehållet i handlingar tillgängligt när den har kontakt med någon som har en
funktionsnedsättning som allvarligt begrän sar förmågan att se, höra eller tala.
Ombud och biträde
14 § Den som är part i ett ärende får som ombud eller biträde anlita någon
som är lämplig för uppdraget. Den som anlitar ombud ska dock medverka
personligen om myndigheten begär det.
Om ett ombud eller biträde bedöms vara olämplig för sitt uppdrag får myn-
digheten besluta att han eller hon inte längre får medverka i ärendet.
15 § En myndighet får begära att ett ombud ska styrka sin behörighet
genom en skriftlig eller muntlig fu llmakt. En sådan fullmakt ska innehålla
uppgift om ombudets namn och uppdragets omfattning. Om ombudet får sätta
någon annan i sitt ställe, ska även detta framgå av fullmakten.
Om ett ombud inte följer en begäran om att styrka sin behörighet genom en
fullmakt, får myndigheten besluta ett fö reläggande om samma sak. Ett sådant
föreläggande får riktas till ombudet eller parten.
Om en handling som inleder ett ärende har skrivits under av ett ombud, ska
det i föreläggandet anges att följden av att det inte följs kan bli att framställ-
ningen inte tas upp till prövning.
Jäv
16 § Den som för en myndighets räkning tar del i handläggningen på ett sätt
som kan påverka myndighetens beslut i ärendet är jävig om
1. han eller hon eller någon närstående är part i ärendet eller annars kan an-
tas bli påverkad av beslutet i en inte oväsentlig utsträckning,
2. han eller hon eller någon närstående är eller har varit ställföreträdare
eller ombud för en part i ärendet eller för någon annan som kan antas bli på-
verkad av beslutet i en inte oväsentlig utsträckning,
3. han eller hon har medverkat i den slutliga handläggningen av ett ärende
hos en annan myndighet och till följd av detta redan har tagit ställning till
frågor som myndigheten ska pröva i egenskap av överordnad instans, eller
4. det finns någon annan särskild omständighet som gör att hans eller
hennes opartiskhet i ärendet kan ifrågasättas.
4SFS 2017:900 Om det är uppenbart att frågan om opartiskhet saknar betydelse, ska myn-
digheten bortse från jäv.
17 § Den som är jävig får inte ta del i handläggningen av ärendet och inte
heller närvara när ärendet avgörs. Han eller hon får dock utföra sådana upp-
gifter som inte någon annan kan utföra utan att handläggningen försenas avse-
värt.
18 § Den som känner till en omständighet som kan antas göra honom eller
henne jävig ska omedelbart anmäla detta till myndigheten.
En myndighet ska pröva en jävsfråga så snart som möjligt.
Den som jävet gäller får ta del i prövningen av jävsfrågan endast om det
krävs för att myndigheten ska vara beslutsför och någon ersättare inte kan
kallas in utan att prövningen försenas avsevärt.
Hur ärenden inleds och åtgärder när handlingar ges in
Framställningar från enskilda
19 § En enskild kan inleda ett ärende hos en myndighet genom en ansökan,
anmälan eller annan framställning. Framställningen ska innehålla uppgifter
om den enskildes identitet och den information som behövs för att myndig-
heten ska kunna komma i kontakt med honom eller henne.
Det ska framgå av framställningen vad ärendet gäller och vad den enskilde
vill att myndigheten ska göra. Det ska också framgå vilka omständigheter
som ligger till grund för den enskildes begäran, om det inte är uppenbart obe-
hövligt.
Åtgärder för att rätta till brister i en framställning
20 § Om en framställning är ofullständig eller oklar ska en myndighet i
första hand hjälpa den enskilde till rätta  inom ramen för sin allmänna service-
skyldighet enligt 6 § andra stycket.
En myndighet får besluta att förelägga den enskilde att avhjälpa en brist
som finns kvar, om bristen medför att framställningen inte kan läggas till
grund för en prövning i sak. I föreläggandet ska det anges att följden av att det
inte följs kan bli att framställningen inte tas upp till prövning.
Bekräftelse av handlingar
21 § En handling ska bekräftas av avsändaren om myndigheten anser att det
behövs.
Hur ankomstdagen för handlingar bestäms
22 § En handling har kommit in till en myndighet den dag som handlingen
når myndigheten eller en behörig befattningshavare.
Om en handling genom en postförsändelse eller en avi om en betald post-
försändelse som innehåller handlingen har nått en myndighet eller behörig be-
fattningshavare en viss dag, ska ha ndlingen dock anses ha kommit in närmast
föregående arbetsdag, om det inte framstår som osannolikt att handlingen
5SFS 2017:900 eller avin redan den föregående arbetsdagen skilts av för myndigheten på ett
postkontor.
En handling som finns i en myndighets postlåda när myndigheten tömmer
den första gången en viss dag ska anses ha kommit in närmast föregående
arbetsdag.
Beredning av ärenden
Utredningsansvaret
23 § En myndighet ska se till att ett ärende blir utrett i den omfattning som
dess beskaffenhet kräver.
En enskild part som inleder ett ärende ska medverka genom att så långt
som möjligt ge in den utredning som parten vill åberopa till stöd för sin fram-
ställning.
Om det behövs ska myndigheten genom frågor och påpekanden verka för
att parten förtydligar eller kompletterar framställningen.
När får man lämna uppgifter muntligt?
24 § Om en enskild part vill lämna uppgifter muntligt i ett ärende ska myn-
digheten ge parten tillfälle till det, om det inte framstår som obehövligt. Myn-
digheten bestämmer hur detta ska ske.
Kommunikation
25 § Innan en myndighet fattar ett beslut i ett ärende ska den, om det inte är
uppenbart obehövligt, underrätta den som är part om allt material av betydelse
för beslutet och ge parten tillfälle att inom en bestämd tid yttra sig över
materialet. Myndigheten får dock avstå från sådan kommunikation, om
1. ärendet gäller anställning av någon och det inte är fråga om prövning i
högre instans efter överklagande,
2. det kan befaras att det annars skulle bli avsevärt svårare att genomföra
beslutet, eller
3. ett väsentligt allmänt eller enskilt in tresse kräver att beslutet meddelas
omedelbart.
Myndigheten bestämmer hur underrättelse ska ske. Underrättelse får ske
genom delgivning.
Underrättelseskyldigheten gäller med de begränsningar som följer av
10 kap. 3 § offentlighets- och sekretesslagen (2009:400).
Remiss
26 § En myndighet kan inom ramen för sitt utredningsansvar enligt 23 § be-
gära ett yttrande från en annan myndi ghet eller från någon enskild (remiss).
Om en myndighet behöver inhämta yttranden från flera ska det göras sam-
tidigt, om inte ett annat tillvägagångssätt framstår som lämpligare.
Det ska framgå av remissen vad yttrandet ska avse och när det senast ska ha
kommit in till myndigheten.
6SFS 2017:900 Dokumentation av uppgifter
27 § En myndighet som får uppgifter på något annat sätt än genom en hand-
ling ska snarast dokumentera dem, om de kan ha betydelse för ett beslut i
ärendet. Det ska framgå av dokumentationen när den har gjorts och av vem.
Myndighetens beslut
Hur beslut fattas
28 § Ett beslut kan fattas av en befattningshavare ensam eller av flera
gemensamt eller automatiserat. Vid de n slutliga handläggningen kan föredra-
gande och andra befattningshavare medverka utan att delta i avgörandet.
När flera ska fatta beslut gemensamt och de inte kan enas, ska ordföranden
presentera de olika förslag till beslut som har förts fram. Varje förslag ska
presenteras så att det kan besvaras med antingen ja eller nej.
När de som deltar i avgörandet har fått ta ställning till förslagen, meddelar
ordföranden vad som enligt hans eller hennes uppfattning har beslutats. Detta
blir beslutet, om inte omröstning begärs.
Omröstning
29 § En omröstning ska genomföras öppet. Om det vid omröstningen finns
fler än två förslag, ska man först avgör a vilket förslag som ska ställas mot det
som ordföranden anser har beslutats.
Omröstningen avgörs genom enkel majoritet. Om det blir lika röstetal har
ordföranden utslagsröst.
Varje ledamot som deltar i den slutliga handläggningen ska delta även i av-
görandet. Ordföranden ska alltid rösta om det behövs för att ärendet ska
kunna avgöras. Andra ledamöter behöver dock inte rösta för mer än ett för-
slag.
Reservation och avvikande mening
30 § När ett beslut fattas av flera gemensamt har den som deltar i avgöran-
det rätt att reservera sig mot beslutet genom att få en avvikande mening an-
tecknad. Den som inte gör det ska anses ha ställt sig bakom beslutet.
Den som medverkar vid den slutliga handläggningen av ett ärende utan att
delta i avgörandet har alltid rätt att få en avvikande mening antecknad.
En avvikande mening ska anmälas innan myndigheten expedierar beslutet
eller på annat sätt gör det tillgängligt för utomstående. Om beslutet inte ska
göras tillgängligt för utomstående, ska an mälan göras senast när beslutet får
sin slutliga form.
Dokumentation av beslut
31 § För varje skriftligt beslut ska det finnas en handling som visar
1. dagen för beslutet,
2. vad beslutet innehåller,
3. vem eller vilka som har fattat beslutet,
4. vem eller vilka som har varit föredragande, och
7SFS 2017:900 5. vem eller vilka som har medverkat vid den slutliga handläggningen utan
att delta i avgörandet.
Motivering av beslut
32 § Ett beslut som kan antas påverka någons situation på ett inte obetydligt
sätt ska innehålla en klargörande motivering, om det inte är uppenbart obe-
hövligt. En sådan motivering ska innehålla uppgifter om vilka föreskrifter
som har tillämpats och vilka omständigheter som har varit avgörande för
myndighetens ställningstagande.
En motivering får helt eller delvis utelämnas, om
1. beslutet gäller anställning av någon,
2. ett väsentligt allmänt eller enskilt in tresse kräver att beslutet meddelas
omedelbart,
3. det är nödvändigt med hänsyn till rikets säkerhet, skyddet för enskildas
personliga eller ekonomiska förhållanden eller något annat jämförbart förhål-
lande, eller
4. beslutet gäller meddelande av föreskrifter som avses i 8 kap. regerings-
formen.
Om motiveringen har utelämnats enligt andra stycket 1, 2 eller 3 ska myn-
digheten om möjligt ge en motivering i efterhand, om någon enskild begär det
och det behövs för att han eller hon ska kunna ta till vara sin rätt.
Underrättelse om innehållet i beslut  och hur ett överklagande går till 
33 § En myndighet som meddelar ett beslut  i ett ärende ska så snart som
möjligt underrätta den som är part om det fullständiga innehållet i beslutet,
om det inte är uppenbart obehövligt.
Om parten får överklaga beslutet ska han eller hon även underrättas om hur
det går till. Myndigheten ska samtidigt upplysa parten om avvikande
meningar som har antecknats enligt 30 § eller enligt särskilda bestämmelser i
någon annan författning. En underrättelse om hur man överklagar ska inne-
hålla information om vilka krav som ställs på överklagandets form och inne-
håll och vad som gäller i fråga om ingivande och överklagandetid.
Myndigheten bestämmer hur underrättels en ska ske. En underrättelse ska
dock alltid vara skriftlig om en part begär det. Underrättelse får ske genom
delgivning.
34 § Bestämmelserna i 33 § om underrättelse om innehållet i beslut och hur
ett överklagande går till tillämpas också om  någon som inte är part begär att
få ta del av ett beslut som han eller hon får överklaga.
När beslut får verkställas
35 § Ett beslut som får överklagas inom en viss tid får verkställas när över-
klagandetiden har gått ut, om beslutet inte har överklagats.
Ett beslut får alltid verkställas omedelbart, om
1. beslutet gäller anställning av någon,
2. beslutet gäller endast tillfälligt, eller
3. kretsen av dem som har rätt att överklaga är så vid eller obestämd att det
inte går att avgöra när överklagandetiden går ut.
8SFS 2017:900 En myndighet får även verkställa ett beslut omedelbart om ett väsentligt
allmänt eller enskilt intresse kräver det. Myndigheten ska dock först noga
överväga om det finns skäl att avvakta med att verkställa beslutet på grund av
1. att beslutet medför mycket ingripande verkningar för någon enskild,
2. att verkställigheten inte kan återgå om ett överklagande av beslutet leder
till att det upphävs, eller
3. någon annan omständighet.
Rättelse och ändring av beslut
Rättelse av skrivfel och liknande
36 § Ett beslut som innehåller en uppenbar felaktighet till följd av myndig-
hetens eller någon annans skrivfel, räknefel eller något annat liknande förbi-
seende får rättas av den myndighet som har meddelat beslutet.
När en myndighet får ändra ett beslut
37 § En myndighet får ändra ett beslut som den har meddelat som första in-
stans om den anser att beslutet är felaktigt på grund av att det har tillkommit
nya omständigheter eller av någon annan anledning.
Ett beslut som till sin karaktär är gynnande för någon enskild part får dock
ändras till den enskildes nackdel bara om
1. det framgår av beslutet eller de föreskrifter som det har grundats på att
beslutet under vissa förutsättningar får återkallas,
2. tvingande säkerhetsskäl kräver att beslutet ändras omedelbart, eller
3. felaktigheten beror på att parten har lämnat oriktiga eller vilseledande
uppgifter.
När en myndighet ska ändra ett beslut
38 § En myndighet ska ändra ett beslut som den har meddelat som första in-
stans om
1. den anser att beslutet är uppenbart felaktigt i något väsentligt hänseende
på grund av att det har tillkommit nya omständigheter eller av någon annan
anledning, och
2. beslutet kan ändras snabbt och enke lt och utan att det blir till nackdel för
någon enskild part.
När en myndighet får ändra ett beslut som har överklagats
39 § Ett beslut som har överklagats får ändras av den myndighet som har
meddelat det som första instans enbart i sådana fall som avses i 38 § och bara
om överklagandet och övriga handlingar i ärendet ännu inte har överlämnats
till den högre instans som ska pröva överklagandet.
Överklagande
Till vilken myndighet överklagas beslut?
40 § Beslut överklagas till allmän förvaltningsdomstol.
Prövningstillstånd krävs vid överklagande till kammarrätten.
9SFS 2017:900 Vilka beslut får överklagas?
41 § Ett beslut får överklagas om beslutet kan antas påverka någons situa-
tion på ett inte obetydligt sätt.
Vem får överklaga ett beslut? 
42 § Ett beslut får överklagas av den som beslutet angår, om det har gått
honom eller henne emot.
Hur överklagar man ett beslut?
43 § Ett överklagande av ett beslut ska göras skriftligen till den högre in-
stans som ska pröva överklagandet (överinstansen). Överklagandet ska dock
ges in till den myndighet som har meddelat beslutet (beslutsmyndigheten).
I överklagandet ska den som överklagar ange vilket beslut som överklagas
och på vilket sätt han eller hon vill att beslutet ska ändras.
I 3 och 4 §§ förvaltningsprocesslagen (1971:291) finns ytterligare bestäm-
melser om vad ett överk lagande som ska prövas av allmän förvaltningsdom-
stol ska innehålla.
Överklagandetiden
44 § Ett överklagande av ett beslut ska ha kommit in till beslutsmyndig-
heten inom tre veckor från den dag då den som överklagar fick del av beslutet
genom den myndigheten. Om den som överklagar är en part som företräder
det allmänna, ska överklagandet dock ha kommit in inom tre veckor från den
dag då beslutet meddelades.
Beslutsmyndighetens åtgärder
45 § Beslutsmyndigheten prövar om överklagandet har kommit in i rätt tid.
Om det har kommit in för sent ska myndigheten besluta att överklagandet inte
får tas upp till prövning (avvisning).
Ett överklagande ska dock inte avvisas om
1. förseningen beror på att myndigheten inte har lämnat en korrekt under-
rättelse om hur man överklagar, eller
2. överklagandet har kommit in till överi nstansen inom överklagandetiden.
46 § Om överklagandet inte avvisas ska beslutsmyndigheten skyndsamt
överlämna överklagandet och övriga handlingar i ärendet till överinstansen.
Om en myndighet ändrar ett beslut som har överklagats, ska den överlämna
även det nya beslutet till överinstansen. Överklagandet ska anses omfatta det
nya beslutet.
Överinstansens åtgärder
47 § Överinstansen prövar frågor om att avvisa ett överklagande på någon
annan grund än att det har kommit in för sent.
10SFS 2017:900
Wolters Kluwer
Elanders Sverige AB, 2017Om ett överklagande felaktigt har ge tts in till överinstansen, ska den myn-
digheten vidarebefordra överklaga ndet till beslutsmyndigheten och samtidigt
ange vilken dag som överklagandet kom in till överinstansen.
48 § Överinstansen får bestämma att de t överklagade beslutet tills vidare
inte ska gälla.
Föreläggande när handläg gningen har försenats
49 § Om en domstol eller en förvaltningsmyndighet bifaller ett överkla-
gande av ett sådant avslagsbeslut som avses i 12 § andra stycket, ska den be-
sluta att förelägga den myndighet som har meddelat avslagsbeslutet att
snarast eller inom den tid som överinstansen bestämmer avgöra det ärende
som överklagandet avser.
Överinstansens beslut får inte överklagas.
1. Denna lag träder i kraft den 1 juli 2018.
2. Genom lagen upphävs förvaltningslagen (1986:223).
3. Den upphävda lagen gäller dock fortfarande i den utsträckning som det i
en annan lag eller förordning finns bestämmelser som innehåller hänvisningar
till den lagen.
På regeringens vägnar
STEFAN LÖFVEN
MORGAN JOHANSSON
(Justitiedepartementet)