Förslag till avgörande av generaladvokat Cosmas föredraget den 7 maj 1998. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Rösträtt och valbarhet vid kommunala val. - Mål C-323/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04281



Generaladvokatens förslag till avgörande

I - Inledning

1 Kommissionen har genom ansökan, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget, begärt att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 94/80/EG av den 19 december 1994 om närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid kommunala val för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare (nedan kallat direktivet).(1)

II - Tillämpliga bestämmelser

2 I artikel 8b första stycket i EG-fördraget stadgas följande:

"1. Varje unionsmedborgare som är bosatt i en medlemsstat där han inte är medborgare skall ha rösträtt och vara valbar vid kommunala val i den medlemsstat där han är bosatt, på samma villkor som medborgarna i den staten. Denna rätt får utövas om inte annat följer av de närmare bestämmelser som rådet före den 31 december 1994 skall anta genom enhälligt beslut på förslag av kommissionen och efter att ha hört Europaparlamentet; dessa bestämmelser kan föreskriva undantag om det är motiverat med hänsyn till särskilda problem i en medlemsstat."

3 På grundval av denna primärrrättsliga fullmaktsbestämmelse antog rådet den 19 december 1994 direktiv 94/80.

I artikel 14 första stycket i direktivet stadgas följande:

"Medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 1 januari 1996. De skall genast underrätta kommissionen om detta."

III - Förfarandet

4 Eftersom kommissionen inte hade erhållit något meddelande från Konungariket Belgien om genomförandeåtgärder för direktivet i Belgien och inte förfogade över andra uppgifter som gjorde det möjligt för den att sluta sig till att denna stat hade uppfyllt de skyldigheter som åligger den enligt denna rättsakt, uppmanade kommissionen, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 169 i fördraget, Konungariket Belgien att inkomma med ett yttrande avseende det påstådda fördragsbrottet inom två månader. I avsaknad av svar riktade kommissionen den 27 november 1996 ett motiverat yttrande till Konungariket Belgien, i vilket den meddelade att Konungariket Belgien hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt denna lagstiftning genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra samtliga bestämmelser i direktivet, och uppmanade denna stat att vidta de åtgärder som krävdes inom två månader.

De belgiska myndigheterna meddelade, genom en skrivelse av den 28 mars 1997 från Belgiens ständige representant, att den belgiska regeringen hade mött svårigheter, vilka var förbundna med införlivandet av direktivet med den nationella rättsordningen och vilka berodde på att det var nödvändigt att först ändra artikel 8 i den belgiska konstitutionen.

Mot den bakgrunden beslutade kommissionen att väcka förevarande talan vid domstolen.

IV - Parternas synpunkter

5 Kommissionen har understrukit att det i artikel 14 i direktivet formellt och tydligt föreskrivs att medlemsstaterna före den 1 januari 1996 skulle sätta i kraft de lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet och omedelbart underrätta kommissionen om detta. Det framgår av svaret på det motiverade yttrandet att Konungariket Belgien medgav att det ännu inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att följa direktivet trots att fristen löpt ut sedan ett och ett halvt år. Kommissionen har inte medgett att Konungariket Belgien kan åberopa de svårigheter som är förbundna med en ändring av konstitutionen, vilket var en nödvändig åtgärd för att genomföra direktivet i den nationella rättsordningen. Kommissionen har anfört att de belgiska myndigheterna hade kännedom om dessa svårigheter sedan den 31 december 1994, det vill säga den dag då direktivet offentliggjordes, om inte, rent av, ända sedan undertecknandet av Maastrichtfördraget. Vidare har kommissionen anfört att enligt domstolens fasta rättspraxis kan en medlemsstat inte åberopa förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter och tidsfrister som följer av gemenskapsrättsliga direktiv. Rekvisiten för ett fördragsbrott är således uppfyllda och det har i det avseendet liten betydelse att nästa kommunalval i Belgien inte kommer att äga rum förrän under hösten år 2000.

Konungariket Belgien har för sin del betonat de svårigheter som en ändring av konstitutionen medför och erinrat om att förfarandet för en ändring av artikel 8 i den belgiska konstitutionen inleddes under april månad 1995. Den belgiska regeringen har vidare nämnt att det i denna artikel föreskrivs att lagbestämmelserna om genomförande av direktivet i den nationella rättsordningen skall antas under andra kvartalet 1998 och att den, samtidigt som de genomförandebestämmelser som skall antagas inom detta område, skall offentliggöras under fjärde kvartalet 1998. Den belgiska regeringen har slutligen förklarat att den är mån om att iaktta detta tidsschema och den åtar sig att underrätta domstolen så snart de nödvändiga införlivandeåtgärderna har vidtagits.

IV - Mina synpunkter på talan

6 Mot den bakgrunden anser jag att rekvisiten för ett fördragsbrott obestridligen är uppfyllda. Trots att den för medlemsstaterna bindande frist som föreskrivs i artikel 14 i direktivet hade löpt ut och trots att kommissionen, såväl genom sin formella underrättelse som genom sitt motiverade yttrande, hade anmodat Konungariket Belgien att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet, har den nämnda medlemsstaten hittills inte vidtagit nödvändiga åtgärder för att genomföra direktivet i den interna rättsordningen.

På den punkten anser jag att det bör påpekas att fördragsbrottet inte bortfaller på grund av att genomförandet av direktivet i Belgien möter vissa svårigheter just på grund av att det är nödvändigt att först ändra konstitutionen. Det är tillräckligt att erinra om domstolens fasta rättspraxis, enligt vilken en medlemsstat inte kan åberopa praxis som etablerats inom dess territorium eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter och frister som föreskrivs i ett direktiv.(2)

V - Förslag till avgörande

7 Jag föreslår således att domstolen skall

- fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 94/80/EG av den 19 december 1994 om närmare bestämmelser för rösträtt och valbarhet vid kommunala val för unionsmedborgare som är bosatta i en medlemsstat där de inte är medborgare, genom att inte inom den föreskrivna fristen ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, samt

- förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 368, s. 38; svensk specialutgåva, område 1, volym 4, s. 80.

(2) - Se bland annat dom av den 5 juni 1997 i mål C-107/96, kommissionen mot Spanien (REG 1997, s. I-3193), punkt 10, och av den 12 december 1996 i mål C-297/95, kommissionen mot Tyskland (REG 1996, s. I-6739), punkt 9.