Med hänsyn till hur det tredje fallet i artikel 263 fjärde stycket FEUF är formulerat, kan enbart bestämmelser som unionens institutioner, organ eller byråer eller de nationella myndigheterna antar inom ramen för sin normala verksamhet utgöra genomförandeåtgärder i den mening som avses i denna bestämmelse. För det fall unionens institutioner, organ eller byråer eller de nationella myndigheterna inom ramen för sin normala verksamhet inte antar några bestämmelser för att genomföra regleringsakten eller för att precisera dess konsekvenser för de enskilda berörda aktörerna, kan denna regleringsakt inte anses medföra genomförandeåtgärder. Det framgår härvid av hur det tredje fallet i artikel 263 fjärde stycket FEUF är formulerat att det inte är tillräckligt att regleringsakten kan medföra genomförandeåtgärder, utan det är nödvändigt att den medför genomförandeåtgärder. Det är således inte tillräckligt att en aktör, på ett konstlat sätt, har möjlighet att förplikta administrationen att anta en åtgärd mot vilken talan kan väckas, eftersom en sådan åtgärd inte innebär att regleringsakten medför en åtgärd.

När det gäller en talan som riktar sig mot förordning nr 689/2013 genom vilken exportbidraget fastställs till 0 euro för fjäderfäkött, är den relevanta frågan för att avgöra om förordningen medför genomförandeåtgärder inte är huruvida det inte finns något som hindrar de berörda aktörerna från att ansöka om en exportlicens med förutfastställelse av exportbidraget, utan huruvida aktörerna under normala förhållanden kommer att inge sådana ansökningar. Eftersom erhållandet av en exportlicens inte är obligatoriskt och de exportbidrag som kan fastställas under alla omständigheter kommer att fastställas till noll, kommer de berörda aktörerna, under normala förhållanden, inte att ansöka om exportlicenser med förutfastställelse av exportbidragen hos de nationella myndigheterna. Då det inte föreligger några sådana ansökningar, kommer de nationella myndigheterna inte att vidta någon åtgärd för att genomföra förordning nr 689/2013. Myndigheterna kommer således inte att, under normala förhållanden, vidta sådana åtgärder. Det kommer således inte att finnas någon åtgärd som preciserar vilka konsekvenser nämnda förordning har gentemot de olika berörda aktörerna. Det förhållandet att en ansökan inges till en nationell myndighet enbart i syfte att få till stånd en domstolsprövning medför att denna ansökan inte kommer att inges under normala förhållanden. Eftersom den nationella myndigheten inte har något annat val än att fastställa exportbidraget till noll, kan en exportör inte ha något intresse av att den nationella myndigheten under dessa förhållanden fastställer exportbidraget, förutom i syfte att på ett konstlat sätt få till stånd en rättsakt mot vilken talan kan väckas. Av det ovanstående följer att förordning nr 689/2013 inte medför genomförandeåtgärder.

Denna slutsats påverkas inte ett argument om att det vore paradoxalt att frågan huruvida en talan kan tas upp till prövning ska vara beroende av storleken på exportbidragen, och att förordningen inte anses medföra genomförandeåtgärder för det fall exportbidragen fastställs till noll, medan den rättsakt som kan angripas, för det fall exportbidragen fastställs till ett belopp som är större än noll, är de genomförandeåtgärder som vidtas på nationell nivå. Frågan huruvida en regleringsakt medför genomförandeåtgärder ska nämligen undersökas med beaktande av samtliga omständigheter i det enskilda fallet. För att bedöma huruvida en regleringsakt medför genomförandeåtgärder är det nödvändigt att utgå från den ställning som den person har som gör anspråk på talerätt. Det är således möjligt att en och samma förordning av vissa aktörer kan angripas vid unionsdomstolen, på grund av att förordningen berör dem direkt och att den inte medför genomförandeåtgärder i förhållande till dessa aktörer, medan förordningen i förhållande till andra aktörer medför genomförandeåtgärder. Det är just av denna anledning inte uteslutet att en förordning i vilken exportbidragen fastställs till noll inte medför genomförandeåtgärder, medan en liknande förordning i vilken exportbidragen fastställs till ett positivt belopp medför sådana åtgärder.

(se punkterna 43–45, 53, 54, 58 och 62–65)