ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 30 september 1997. - Instituto Europeu de Formação Profissional Ldª mot Europeiska kommissionen. - Europeiska socialfonden - Minskning av ett finansiellt stöd - Ogiltighetstalan - Frist - Avvisning. - Mål T-151/95.



Rättsfallssamling 1997 s. II-01541



Sammanfattning



Nyckelord

1 Socialpolitik - Europeiska socialfonden - Finansiellt stöd avseende yrkesutbildningsverksamheter - Minskning av ett inledningsvis beviljat stöd - Kommissionens exklusiva behörighet - Medlemsstaternas inträde i gemenskapens ställe vid rättigheter enligt artikel 6.2 i förordning nr 2950/83 - Mål

(Rådets förordning nr 2950/83, artikel 6.1 och 6.2)

2 Talan om ogiltigförklaring - Frister - Utgångspunkt - Rättsakt som varken har offentliggjorts eller delgivits - Exakt kännedom om innehållet och skälen - Skyldighet att begära att få ta del av texten till rättsakten i dess helhet inom rimlig tid från den tidpunkt då rättsakten kom till vederbörandes kännedom

(EG-fördraget, artikel 173 femte stycket)

Sammanfattning

3 Även om varje nationell myndighet som är behörig i fråga om finansiering av Europeiska socialfondens verksamheter, har möjlighet att, vid en ansökan om utbetalning av det återstående beloppet i enlighet med artikel 5.4 i förordning nr 2950/83 om genomförandet av beslut 83/516 om socialfondens uppgifter, föreslå en minskning av ett stöd från denna, är det dock endast kommissionen som fattar beslut i fråga om ansökningar om slutlig utbetalning och det är uteslutande kommissionen som har behörighet att minska ett sådant stöd i enlighet med artikel 6.1 i ovannämnda förordning. Av detta följer att det är kommissionen som, i förhållande till mottagaren av stödet, har det rättsliga ansvaret för det beslut genom vilket dess stöd har minskats, oberoende av om denna minskning har föreslagits av den berörda nationella myndigheten eller ej.

Den subrogation som åsyftas i artikel 6.2 i förordningen avser vidare på intet sätt behörigheten enligt artikel 6.1 att minska ett stöd från Europeiska socialfonden, utan endast gemenskapens rätt att kräva återbetalning av felaktigt utbetalade förskott. Denna subrogation förutsätter således att kommissionen dessförinnan fattat beslut om minskning av stödet.

4 I sådana fall då rättsakten varken har offentliggjorts eller delgivits börjar fristen för väckande av talan om ogiltigförklaring att löpa först när den berörde tredje mannen fått exakt kännedom om innehållet i och skälen till denna rättsakt, dock under den förutsättningen att han inom rimlig tid från det att han fick kännedom om att rättsakten fanns begärde att få ta del av texten till denna i dess helhet.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen) den 4 oktober 1996. - Sveriges Betodlares Centralförening och Sven Åke Henrikson mot Europeiska kommissionen. - Gemensam jordbrukspolitik - Sockerbetor - Förordning (EG) nr 1734/95 - Särskild jordbruksomräkningskurs - Omräkningskurs för Sverige saknas - Talan om ogiltigförklaring - Avvisning. - Mål T-197/95.



Rättsfallssamling 1996 s. II-01283



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska och juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning som fastställer en särskild jordbruksomräkningskurs inom sockersektorn - Avsaknad av kurs för en medlemsstat - Talan väckt av en odlare och en förening för odlare i denna stat - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 173 fjärde stycket; kommissionens förordning nr 1734/95)

Sammanfattning

Talan om ogiltigförklaring som har väckts av en betodlare mot förordning nr 1734/95 om fastställande av en särskild jordbruksomräkningskurs för minimipriser på sockerbetor samt produktionsavgifter och tilläggsavgifter inom sockersektorn för regleringsåret 1994/95, i den mån som det i denna inte fastställs en kurs som är tillämplig för den medlemsstat i vilken den ifrågavarande odlaren är verksam, kan inte upptas till sakprövning.

Denna förordning har en sådan karaktär att den utgör en åtgärd med allmän räckvidd, som tillämpas på grund av en objektiv situation och har rättslig verkan med avseende på grupper av personer som bestäms på ett allmänt och abstrakt sätt. En rättsakt mister inte sin karaktär av förordning på grund av att lagstiftaren i teorin kan avgöra antalet berörda ekonomiska aktörer - eller dessas identitet - då rättsakten antas, när det står klart att rättsakten tillämpas på grund av en objektiv rättslig eller faktisk situation som definieras i rättsakten i förhållande till dess syfte. Den omständigheten att en rättsregel som har en objektiv tillämpning kan ha olika konkreta verkningar för olika grupper av aktörer motsäger inte heller dess karaktär av förordning.

De villkor som skall vara för handen för man skall kunna anse sökanden såsom personligen berörd av förordningen är för övrigt inte uppfyllda, då dennes rättsliga ställning inte kan anses ha påverkats med anledning av en faktisk situation som särskiljer denne i förhållande till alla andra personer och försätter denne i en ställning som motsvarar den som gäller för en person till vilken ett beslut är riktad, på grund av att denne endast är berörd i objektiv egenskap av producent inom sockersektorn, på samma sätt som samtliga övriga producenter inom denna sektor.

Inte heller kan en talan om ogiltigförklaring mot samma förordning väckt av en förening av betodlare tas upp till sakprövning, för denna kan inte väcka talan då talan inte kan väckas av föreningens enskilda medlemmar. Att en grupp rättssubjekts allmänna och kollektiva intressen tillvaratas är i detta avseende inte tillräckligt.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 15 mars 1995. - Cantine dei Colli Berici Coop. ARL mot Europeiska kommissionen. - Jordbruk - Den gemensamma organisationen av marknaden för vin - System för obligatorisk destillation - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Person som är direkt och personligen berörd av en förordning - Uppenbart skäl för avvisning - Ekonomisk skada. - Mål T-6/95 R



Rättsfallssamling 1995 s. II-00647



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiska åtgärder - Förutsättningar för upptagande till prövning - Upptagande till prövning av talan i målet - Saknar relevans - Gränser

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

2 Interimistiska åtgärder - Ändring av ansökan under förfarandets gång - Utökad räckvidd av den åtgärd som ansökan ursprungligen avsåg - Otillåtlighet

3 Interimistiska åtgärder - Förutsättningar för upptagande till prövning - Uppskov med verkställighet - Ansökan om förlängning av en uppskovsåtgärd som har begärts ogiltigförklarad i målet

(EG-fördraget, artikel 185)

4 Interimistiska åtgärder - Uppskov med verkställighet - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Ekonomisk skada

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

5 Även om frågan om talan i målet kan upptas till prövning i princip inte skall prövas inom ramen för ett interimistiskt förfarande, eftersom sakfrågan i målet kan föregripas, kvarstår ändå att om det hävdas att det är uppenbart att talan skall avvisas ankommer det på domstolen när den prövar ansökan om interimistiskt förfarande att fastställa om talan vid första anblicken innehåller uppgifter som gör det möjligt att med viss sannolikhet dra slutsatsen att den kan prövas.

6 En ansökan om interimistiska åtgärder som framställs av sökanden under förfarandets gång kan inte upptas till prövning av domstolen när den prövar ansökan om interimistiskt förfarande, om ansökan, trots att den framställs som en inskränkning av föremålet för ansökan, leder till en utökad räckvidd av den åtgärd som ursprungligen har begärts.

7 En ansökan om interimistiska åtgärder kan i princip endast upptas till prövning om den ligger inom ramen för det beslut som kan komma att fattas när förfarandet i målet avslutas. Detta är inte fallet beträffande en ansökan om uppskov med verkställighet som avser förlängning av en uppskovsåtgärd som har begärts ogiltigförklarad i målet.

8 Den förutsättning för beviljande av uppskov med verkställighet som avser att det skall föreligga en risk för allvarlig och irreparabel skada är inte uppfylld när sökandeföretaget bara gör gällande en rent ekonomisk skada utan att framlägga några uppgifter som gör det möjligt att fastställa att denna skada skulle kunna hota dess överlevnad och följaktligen inte skulle kunna ersättas i sin helhet om talan i sakfrågan skulle bifallas i sak.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 8 juli 1998. - Eugénio Branco Ldª mot Europeiska kommissionen. - Fastställande av rättegångskostnader. - Förenade målen T-85/94 (92) och T-85/94 (122) (92).



Rättsfallssamling 1998 s. II-02667



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Omständigheter som skall beaktas - Utgifter för resor och uppehälle för andra personer än parternas advokater - Arvode till en ekonom - Förutsättningar för ersättning

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

Sammanfattning

Gemenskapsdomstolarna är inte behöriga att fastställa de arvoden som parterna är skyldiga sina egna advokater utan är endast behöriga att bestämma det belopp upp till vilket dessa arvoden är ersättningsgilla gentemot den part som har förpliktats att ersätta rättegångskostnaderna. Då gemenskapsrätten saknar bestämmelser av taxekaraktär ankommer det på gemenskapsdomstolarna att fritt bedöma omständigheterna i målet med beaktande av tvistens föremål och art, dess betydelse ur gemenskapsrättslig synvinkel samt svårigheterna i målet, omfattningen av det arbete som domstolsförfarandet har kunnat föranleda för ombud eller rådgivare som har medverkat i målet och de ekonomiska intressen som parterna har haft av tvisten.

Utgifter för resor och uppehälle för andra personer än den berörde sökandens advokat är inte ersättningsgilla om inte dessa personers närvaro varit oundgänglig för förfarandet. Arvode till en ekonom som sökanden har anlitat kan endast anses som en nödvändig kostnad om ekonomens medverkan var oundgänglig.

Med hänsyn till att gemenskapsdomstolarna fastställer de ersättningsgilla kostnaderna med beaktande av samtliga omständigheter i målet fram till dagen för beslutet, saknas anledning besluta särskilt om de kostnader som parterna har förorsakats med anledning av förfarandet för fastställande av rättegångskostnader.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 21 februari 1995. - Associazione agricoltori della provincia di Rovigo, Associazione polesana coltivatori diretti di Rovigo, Consorzio cooperative pescatori del Polesine, Cirillo Brena, Mauro Girello och Greguoldo Daniele mot Europeiska kommissionen. - Avvisning. - Mål T-117/94.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00455



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som direkt och personligen berör dem - Beslut riktat till medlemsstaterna om ett finansiellt stöd för åtgärder för bevarandet av livsmiljöer och naturen - Jordbrukare verksamma i en berörd region och deras organisationer - Avvisning

(EG-fördraget, art. 173 fjärde stycket; rådets förordning nr 1973/92)

Sammanfattning

Ett beslut som riktas till vissa medlemsstater och som har till syfte att, med tillämpning av förordning nr 1973/92, bevilja finansiellt stöd till åtgärder för bevarandet av livsmiljöer och naturen innebär för jordbrukare som är verksamma i den region som berörs av stödet en åtgärd med generell räckvidd som är tillämplig på objektivt bestämda situationer och vilken har rättsföljder för en grupp personer som avgränsats på ett allmänt och abstrakt sätt. Beslutet når inte personerna på grund av att de har vissa egenskaper som är unika för dem eller på grund av en faktisk situation som skiljer dem från varje annan person och därigenom utpekar dem på samma sätt som en person till vilken beslutet riktas och berör dem således inte personligen i den mening som uttrycks i artikel 173 fjärde stycket i fördraget.

Att en organisation är företrädare för en grupp aktörer är inte tillräckligt för att organisationen skall anses personligen berörd av en rättsakt som endast påverkar denna grupps allmänna intressen och organisationerna som förenar jordbrukare i regionen berörs inte personligen av det nämnda beslutet. Det är för övrigt förgäves som de fysiska personerna och organisationerna hävdar att de personligen utpekas då de skulle ha hörts innan beslutet fattades, eftersom det inte föreskrivs någon sådan skyldighet i de relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelserna.

Kommissionen och den medlemsstat i vilken regionen ligger har slutit ett avtal för att verkställa beslutet och bestämma på vilket sätt det finansiella stödet skall beviljas och vilka villkor som stödmottagaren har att uppfylla. Jordbrukarna och deras organisationer är inte parter i detta avtal. Eftersom de inte har rätt att föra talan om ogiltigförklaring av beslutet, har de således ännu mindre rätt att ifrågasätta avtalet.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 13 januari 1995. - Patrick Houlihan m. fl. mot Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen. - Delvis avskrivning. - Mål T-538/93.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00081



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Rättegångskostnader - Talan om ersättning för skada som orsakats i samband med tillämpning av mjölkkvotsystemet - Återkallelse efter det att svaranden inför förstainstansrätten i samband med en annan talan förklarat hur den skulle handla om förordning nr 2187/93 om ett erbjudande om ersättning till vissa producenter av mjölk som tillfälligt har förhindrats att bedriva verksamhet skulle upphävas - Villkoren för att motparten skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna är inte uppfyllda - Ersättning

(Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 87.5; rådets förordning nr 2187/93)

Sammanfattning

Institutionernas ställningstagande, som antecknats i protokollet vid ett förhör inför förstainstansrätten, angående vilka följder de trodde det skulle få om gemenskapernas domstolar ogiltigförklarade förordning nr 2187/93 om ett erbjudande om ersättning till vissa producenter av mjölk som tillfälligt har förhindrats att bedriva verksamhet, nämligen att alla berörda - även de som inte var parter i den talan som ledde till ogiltigförklaringen - skulle kunna göra anspråk på en ersättning som beräknats utan tillämpning av de begränsningar som föreskrivs i artiklarna 8 och 14 i den nämnda förordningen, kan ha varit orsaken till att vissa av sökandena som har väckt talan för att erhålla ersättning för de skador som de drabbats av i samband med tillämpningen av mjölkkvotsystemet har beslutat att återkalla sin talan. Genom detta uttalande upplystes sökandena om rådets ståndpunkt beträffande följderna av ett godkännande av det erbjudande om ersättning som ingår i den omtvistade förordningen om denna skulle ogiltigförklaras.

Detta uttalande är emellertid inte av sådan art att det kan anses motivera att svarandeinstitutionen enligt artikel 87.5 i förstainstansrättens rättegångsregler förpliktas att ersätta sökandenas rättegångskostnader. Under dessa omständigheter skall vardera parten bära sin kostnad.
1

Sökanden, Citizens' Committee of the European Citizens' Initiative ”Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe”, har med stöd av artikel 263 FEUF yrkat ogiltigförklaring av kommissionens meddelande C(2021) 171 final, av den 14 januari 2021 om det europeiska medborgarinitiativet ”Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe” (nedan kallat det angripna meddelandet).
39

Jan Nehera, som föddes år 1899 i Kostelec na Hané (numera i Republiken Tjeckien), var företagare inom modebranschen och verksam i Tjeckoslovakien under 1920-, 1930- och 1940-talet. I början av 1930-talet bildade han i Prostějov (numera Republiken Tjeckien) ett företag vars firmanamn hänvisade till hans efternamn och som tillverkade och saluförde kläder för kvinnor, män och barn samt accessoarer. Tack vare moderna ledningsmetoder och ett intensivt utnyttjande av reklam hade företaget viss framgång i Tjeckoslovakien och i utlandet. Före andra världskriget hade bolaget nästan 1000 anställda och hade ett nätverk med mer än 130 butiker i Europa, Förenta staterna och Afrika. Nämnda företag fortsatte sin verksamhet under andra världskriget, under den faktiska kontrollen av en tysk medborgare efter en ”fusion” som Jan Nehera hade påtvingats. Den 1 januari 1946 nationaliserades företaget och äganderätten överfördes till den tjeckoslovakiska staten. Företaget drevs därefter vidare under ett nytt firmanamn som inte längre hänvisade till grundarens efternamn. Vid denna tidpunkt hade Jan Nehera redan lämnat Tjeckoslovakien och bosatt sig i Marocko, där han fortsatte att driva två klädbutiker och där han avled år 1958.
20

Det ska för det första erinras om att artikel 13 i de administrativa föreskrifterna, i den version som är tillämplig i målet, har följande lydelse: ”En person som, efter att ha lämnat sin tjänst, ändrar sin bostadsort för att bosätta sig på ett avstånd på minst 50 [kilometer (km)] från sin senaste anställningsort har rätt till följande: – ersättning för följande utlägg, i den mån de inte ersätts på annat sätt, och – följande schablonersättning, i förekommande fall minskat med den ersättning som vederbörande erhåller på annat sätt, under förutsättning att han eller hon inte bosätter sig i sitt eget hem. … 13.3. Flyttningsbidrag En person som har fullgjort tre års tjänstgöring – eller utan villkor gällande tjänstgöringens varaktighet om [EIB] har sagt upp eller inte har förnyat anställningsavtalet – ska erhålla flyttningsbidrag, efter att faktiskt ha bosatt sig i sin nya bostadsort, med ett belopp som motsvarar personens senaste grundmånadslön, under förutsättning att personen inte har sagts upp på grund av allvarliga skäl. En person, vars familj – i den mån dessa familjemedlemmar bodde under samma tak som den berörda personen – faktiskt har bosatt sig på personens nya bostadsort, vilken ligger på ett flygavstånd på minst 50 kilometer (km) från anställningsorten, ska dessutom erhålla samma belopp en andra gång. När två makar som är anställda vid [EIB] båda har rätt till flyttningsbidrag ska bidraget endast betalas ut till den make som har den högsta grundmånadslönen.”
13

Samma dag inkom sökanden med ett icke-disciplinärt internt klagomål till sin närmaste överordnade. Klagomålet avsåg meddelandet av den 18 januari 2020 och gavs in enligt artikel 21 i det aktuella avtalet. I denna artikel, som hade rubriken ”icke-disciplinärt klagomålsförfarande”, angavs följande: ”1. Den anställde får inkomma med klagomål mot en akt som går den anställde emot. Klagomålet ska ges in till arbetsgivaren senast en månad räknat från dagen då akten upprättades. Klagomålet ska ges in till arbetsgivaren genom den anställdes närmaste chef såvida inte klagomålet rör denna chef, i vilket fall det får ges in direkt till arbetsgivaren. Biträdande uppdragschef ska höra den anställde innan något beslut fattas, och uppdragschefen ska fortlöpande hållas underrättad. 2. Det inledande klagomålsförfarandet har ingen suspensiv verkan. Arbetsgivarens beslut ska vara motiverat och ska delges den anställde senast en månad efter den dag då klagomålet gavs in …”
136

Vad gäller tillämpningsområdet för artikel 19 i tjänsteföreskrifterna, såsom det definieras i den första meningen i nämnda artikel, ska det påpekas att uttrycket ”i samband med ett rättsligt förfarande avslöja” i denna bestämmelse visserligen har gett upphov till versioner som skiljer sig från varandra på olika språk. I den engelska versionen används det allmänna uttrycket ”disclos[e] in any legal proceeding” (avslöja i ett rättsligt förfarande), medan den spanska, den italienska och den tyska versionen använder de mer precisa uttrycken ”revelar en un procedimiento judicial” (avslöja i ett domstolsförfarande), ”deporre in giudizio” (vittna) respektive ”vor Gericht Vorbringen oder … aussagen” (förebringa vid domstol eller … vittna).
10

Genom e-postmeddelande av den 20 december 2019 (nedan kallat begäran om omprövning) gav sökanden till Europeiska rekryteringsbyrån (Epso) in en begäran om omprövning av beslutet av den 16 december 2019, i enlighet med punkt 6.3 i bilaga III till meddelandet om det omtvistade uttagningsprovet. Hon åberopade att det förelåg en ”uppenbar brist på överensstämmelse” mellan å ena sidan det verbala omdömet för hennes totala prestation vid det muntliga provet och å andra sidan de verbala omdömen som hon hade erhållit för de tre moment i samma prov som hade bedömts av uttagningskommittén. Enligt sökanden hade uttagningskommittén nämligen godtyckligt underskattat hennes totala prestation, genom att den hade gett denna omdömet ”bra”, trots att hon för två av dessa moment hade erhållit det verbala omdömet ”stark”. Hon tillade att hon inte av beslutet av den 16 december 2019 kunde utläsa det sätt på vilket det övergripande omdömet ”bra” hade omvandlats till sifferbetyget 13/20. E-postmeddelandet innehöll även en ”begäran om information och om tillgång till handlingar” genom vilken hon begärde att erhålla – detaljerade förklaringar om hur de verbala omdömena hade omvandlats till sifferbetyg, med de betygstabeller som gjorde det möjligt att koppla varje muntligt omdöme till ett betyg uttryckt i siffror, – de detaljerade bedömningar som gjorts av sökanden med avseende på vart och ett av de tre bedömda och betygssatta momenten samt motsvarande betygstabell, – all relevant information om de betyg som hon hade tilldelats, – den viktningsmetod som eventuellt hade använts, – den avrundningsmetod som eventuellt hade använts, – protokollet och bedömningsformulären avseende hennes muntliga prov, det blädderblock som hon hade använt under detta prov (nedan kallat blädderblocket) samt alla andra relevanta handlingar avseende hennes prestation vid detta prov.
Tribunalens dom (nionde avdelningen) av den 17 november 2021 – Société des produits Nestlé mot EUIPO – Amigüitos pets & life (THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect)

(mål T-616/20)

”EU-varumärke – Invändningsförfarande – Ansökan om registrering som EU-varumärke av figurmärket THE ONLY ONE by alphaspirit wild and perfect – Äldre EU-ordmärket ONE – Relativa registreringshinder – Artikel 8.1 b i förordning (EG) nr 207/2009 (nu artikel 8.1 b i förordning (EU) 2017/1001) – Beslut som fattats efter det att tribunalen ogiltigförklarat ett tidigare beslut – Artikel 72.6 i förordning (EU) 2017/1001 – Rättskraft”

1. Talan om ogiltigförklaring – Dom om ogiltigförklaring – Verkningar – Skyldighet att vidta genomförandeåtgärder – Räckvidd – Skyldighet att följa både domslutet i domen och de domskäl som ledde fram till domslutet (Artikel 266 FEUF: Europaparlamentets och rådets direktiv 2017/1001, artikel 72.6) (se punkterna 36 och 37)

2. EU-varumärke – Överklagande – Talan vid unionsdomstolen – Tribunalens möjlighet att ändra det angripna beslutet – Gränser (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artikel 72) (se punkt 48)

3. Domstolsförfarande – Rättskraft – Räckvidd (se punkt 51)

Saken

Överklagande av det beslut som EUIPO:s femte överklagandenämnd fattade den 29 juli 2020 (ärende R 424/2020-5) angående ett invändningsförfarande mellan Société des produits Nestlé och Amigüitos pets & life.

Domslut

1) Det beslut som EUIPO:s femte överklagandenämnd fattade den 29 juli 2020 (ärende R 424/2020-5) ogiltigförklaras.

2) EUIPO ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de rättegångskostnader som uppkommit för Société des produits Nestlé SA med anledning av förfarandet vid tribunalen.
106

Vad gäller motiveringen av ett beslut om att klassificera en enhet som står under tillsyn som betydande på individuell nivå föreskrivs i artikel 39.1 i förordning nr 468/2014 att ”[e]n enhet som står under tillsyn ska betraktas som betydande enhet som står under tillsyn om ECB fastställer detta i ett ECB-beslut som riktar sig till den berörda enhet som står under tillsyn enligt artiklarna 43–49 [i denna förordning], där de underliggande skälen till detta beslut förklaras”.