Domstolens dom (femte avdelningen) den 30 november 1995. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 92/33/EEG och 92/34/EGG - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-118/95.



Rättsfallssamling 1995 s. I-04281



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Obestritt fördragsbrott

(EG-fördraget, artikel 169)

Parter

I mål C-118/95,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Eugenio de March, juridisk rådgivare, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg hos Carlos Gómez de la Cruz, rättstjänsten, Centre Wagner, Kirchberg,

sökande,

mot

Republiken Italien, företrädd av professor Umberto Leanza, chef vid avdelningen för internationella tvister vid utrikesministeriet, i egenskap av ombud, biträdd av Maurizio Fiorilli, avvocato dello Stato, med delgivningsadress i Luxemburg vid sätet för Italiens ambassad, 5, rue Marie-Adélaïde,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/33/EEG av den 28 april 1992 om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde (EGT nr L 157, s. 1) och rådets direktiv 92/34/EEG av den 28 april 1992 om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion (EGT nr L 157, s. 10),

meddelar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

sammansatt av D.A.O. Edward, avdelningsordförande, J.-P. Puissochet, C. Gulmann, P. Jann och L. Sevón (referent), domare,

generaladvokat: G. Cosmas,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 17 oktober 1995 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Genom ansökan som registerades vid domstolens kansli den 4 april 1995 har Europeiska gemenskapernas kommission med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/33/EEG av den 28 april 1992 om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde (EGT nr L 157, s. 1, nedan kallat "direktiv 92/33") och rådets direktiv 92/34/EEG av den 28 april 1992 om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion (EGT nr L 157, s. 10, nedan kallat "direktiv 92/34").

2 Enligt artikel 25 i direktiv 92/33 och artikel 26 i direktiv 92/34 skulle medlemsstaterna senast den 31 december 1992 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiven samt underrätta kommissionen om detta.

3 Då kommissionen inte erhöll någon underrättelse om att Republiken Italien hade antagit bestämmelser för att följa dessa direktiv och inte hade någon annan uppgift som gjorde det möjligt att dra slutsatsen att Republiken Italien hade uppfyllt sin skyldighet att sätta i kraft de nödvändiga bestämmelserna, gav den i enlighet med artikel 169 i fördraget, genom en skrivelse av den 12 mars 1993, den italienska regeringen tillfälle att inom en frist av två månader inkomma med sina synpunkter.

4 Då denna skrivelse inte besvarades avgav kommissionen den 1 juni 1994 ett motiverat yttrande i vilket Republiken Italien uppmanas att inom en frist av två månader från delgivningen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktiven.

5 Genom en skrivelse av den 20 september 1994 från Republiken Italien representation uppgav de italienska myndigheterna att förfaranden hade inletts för att genomföra direktiven 92/33 och 92/34 i enlighet med artikel 4 i lag nr 146/94 (gemenskapslag 1993). Eftersom den därefter inte fick något meddelande, väckte kommissionen den aktuella talan.

6 Kommissionen har i sin ansökan erinrat om artikel 25 i direktiv 92/33 och artikel 26 i direktiv 92/34 samt om de skyldigheter som åligger medlemsstaterna enligt artikel 5 första stycket och artikel 189 i EG-fördraget. Kommissionen har konstaterat att Republiken Italien inte har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa kraven i direktiven 92/33 och 92/34 och att den därför har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter.

7 Republiken Italien har påpekat att en förordning för att genomföra de berörda direktiven - i enlighet med artikel 4 i lag nr 146/94 - har beretts av ministeriet för jordbruks-, livsmedels- och skogsresurser och har underställts Consiglio di Stato för ett yttrande beträffande behörighet. Ett införlivande av gemenskapslagstiftningen i italiensk rätt är således nära förestående.

8 Då direktiven 92/33 och 92/34 inte har införlivats inom de frister som fastställs i dessa direktiv bör kommissionens talan om fördragsbrott anses välgrundad.

9 Det kan därmed slås fast att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 25 i direktiv 92/33 och artikel 26 i direktiv 92/34 genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiven 92/33 och 92/34.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

10 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall den tappande parten förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om så har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna. Då medlemsstaten har tappat målet skall den förpliktas att ersätta kostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

följande dom:

11 Republiken Italien har, genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/33/EEG av den 28 april 1992 om saluförande av annat föröknings- och plantmaterial av grönsaker än utsäde och rådets direktiv 92/34/EEG av den 28 april 1992 om saluföring av fruktplantsförökningsmaterial och fruktplantor avsedda för fruktproduktion, underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 25 i direktiv 92/33 och artikel 26 i direktiv 92/34.

12 Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.