FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

VERICA TRSTENJAK

föredraget den 14 maj 2009 ( 1 )

Mål C-199/08

Erhard Eschig

mot

UNIQA Sachversicherung AG

”Rättsskyddsförsäkring — Direktiv 87/344/EEG — Artikel 4.1 — Försäkringstagarens rätt att fritt välja advokat — Begränsning i avtal — Flera försäkrade som åsamkats skada genom samma händelse — Försäkringsföretagets val av juridiskt ombud”

I — Inledning

1. I denna begäran om förhandsavgörande har en tolkningsfråga ställts av österrikiska Oberster Gerichtshof (nedan kallad den hänskjutande domstolen eller den nationella domstolen) avseende tolkningen av rådets direktiv 87/344/EEG av den 22 juni 1987 om samordning av lagar och andra författningar angående rättsskyddsförsäkring. ( 2 ) Tolkningsfrågan avser artikel 4.1 a i direktiv 87/344, enligt vilken den rättsskyddsförsäkrade fritt ska kunna välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag (i det följande kommer, i stället för advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag, begreppet juridiskt ombud att användas) att försvara eller företräda honom eller i övrigt tillvarata hans intressen vid undersökningar eller förhandlingar*. [* I överensstämmelse med andra språkversioner än den svenska och den engelska av direktivet används i stället för uttrycket ”undersökningar eller förhandlingar” nedan uttrycket ”rättsliga eller administrativa förfaranden”. Övers. anm.]

2. Motpartens avslag på klagandens begäran om ersättning av de kostnader som uppkommit för honom för den advokat som anlitats i samband med konkursen i två företag som erbjuder investeringstjänster har i förevarande mål gett upphov till begäran om förhandsavgörande. Som motivering anförde motparten att de allmänna försäkringsvillkor som ligger till grund för avtalet ger honom rätt att själv fritt välja ett juridiskt ombud, eftersom flera av de personer som är försäkrade hos motparten har lidit skada av konkursen och därmed ett så kallat fall av kollektiv skada föreligger.

3. Den hänskjutande domstolen vill få klarhet i huruvida artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska tolkas så, att denna bestämmelse utgör hinder mot en tolkning av en nationell bestämmelse, enligt vilken försäkringsgivaren kan införa en klausul i rättsskyddsförsäkringen, enligt vilken rättsskyddsförsäkringsgivaren har rätt att välja ett juridiskt ombud som får representera samtliga försäkringstagare vad avser ett försäkringsfall där ett stort antal försäkringstagare har vållats skada genom samma händelse, vilket innebär en begränsning av rätten för den enskilde försäkringstagaren att fritt välja juridiskt ombud.

II — Tillämpliga bestämmelser

A — Gemenskapsrätten

4. Enligt den tyska språkversionen ( 3 ) av elfte skälet i direktiv 87/344 ska den rättsskyddsförsäkrade för att hans intressen ska anses tillgodosedda ha möjlighet att själv välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag att biträda vid rättsliga eller administrativa förfaranden, detta gäller närmare bestämt alltid [”und zwar immer”] när en intressekonflikt uppstår.

5. Enligt tolfte skälet i direktiv 87/344 bör medlemsstaterna ges möjlighet att befria försäkringsföretag från skyldigheten att ge den försäkrade rätt att välja advokat, om rättsskyddsförsäkringen är begränsad till de försäkringsfall som uppkommer genom användning av vägfordon inom statens territorium och om andra begränsande villkor är uppfyllda.

6. Artikel 3 i direktiv 87/344 har följande lydelse: ”1. Rättsskyddsförsäkring skall antingen meddelas genom ett avtal som är skilt från det som upprättas för andra försäkringsklasser, eller tas upp som en separat del av ett försäkringsbrev med särskilt angivande av rättsskyddets omfattning samt, om medlemsstaten så begär, det motsvarande premiebeloppet. 2. Varje medlemsstat skall vidta de åtgärder som behövs för att säkerställa att företag, etablerade inom dess territorium, antar minst en av följande alternativa lösningar, varvid företaget antingen har att följa vad medlemsstaten bestämt, eller med statens samtycke får välja självständigt: a) Företaget skall se till att ingen anställd som har befattning med handläggningen av skadeärenden inom rättsskyddsförsäkring eller med därmed sammanhängande juridisk rådgivning samtidigt utövar liknande verksamhet — om försäkringsverksamheten är blandad och omfattar flera försäkringsklasser: inom en annan försäkringsklass som ingår i företagets verksamhet; — oavsett om försäkringsverksamheten är blandad eller specialiserad: inom en annan verksamhet som är knuten till den första verksamheten finansiellt, kommersiellt eller administrativt och som omfattar en eller flera av de andra försäkringsklasserna som anges i direktiv 73/239/EEG. b) Företaget skall anförtro handläggningen av skadeärenden avseende rättsskyddsförsäkring till ett företag som är en särskild juridisk person. Detta företag skall anges i ett sådant särskilt försäkringsavtal eller i en sådan separat del av ett avtal som avses i punkt 1 ovan. Om detta i juridiskt hänseende självständiga företag har samband med ett annat företag som driver försäkringsrörelse i en eller flera av de andra klasser som anges under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, får de anställda i företaget som handlägger skadeärenden eller bistår med juridisk rådgivning i samband med sådan handläggning inte samtidigt utöva samma eller liknande uppgifter i det andra företaget. Medlemsstaterna får föreskriva samma krav för medlemmarna i företagsledningen. c) Företaget skall i avtalet ge den försäkrade rätt att, från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkringsgivaren, fritt utse advokat eller, i den utsträckning det medges i nationell lag, någon annan person med de kvalifikationer som behövs för att tillvarata den försäkrades intressen. 3. Oavsett vilken lösning som väljs skall de rättsskyddsförsäkrades intressen anses likvärdigt tillvaratagna enligt detta direktiv.”

7. I artikel 4 i direktiv 87/344 föreskrivs följande: ”1. Av varje försäkringsavtal om rättsskyddsförsäkring skall uttryckligen framgå att a) den försäkrade skall kunna fritt välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag att försvara eller företräda den försäkrade eller i övrigt tillvarata hans intressen vid rättsliga eller administrativa förfaranden, b) den försäkrade skall kunna fritt välja advokat eller, om han föredrar det och i den utsträckning det medges i nationell lag, någon annan person med de kvalifikationer som behövs för att tillvarata hans intressen närhelst en intressekonflikt uppstår. 2. Med advokat menas en person som har rätt att utöva sin yrkesverksamhet under en av de benämningar som anges i direktiv 77/249/EEG.”

8. Artikel 5 i direktiv 87/344 har följande lydelse: ”1. Varje medlemsstat får medge undantag från tillämpning av artikel 4.1 för rättsskyddsförsäkring, om samtliga följande villkor är uppfyllda: a) Försäkringen är begränsad till de försäkringsfall som uppkommer genom användning av vägfordon inom den berörda medlemsstatens territorium. b) Försäkringen är förenad med ett avtal om erbjudande av assistans vid olyckshändelse eller skadefall där ett vägfordon är inblandat. c) Varken rättsskyddsförsäkringsgivaren eller assistansförsäkringsgivaren meddelar någon form av ansvarsförsäkring. d) Sådana åtgärder har vidtagits att helt oberoende advokater bistår och företräder vardera parten i en tvist, när parterna är rättsskyddsförsäkrade hos samme försäkringsgivare. 2. Ett undantag som en medlemsstat medgivit ett företag enligt punkt 1 skall inte inverka på tillämpningen av artikel 3.2.”

B — Nationell rätt

9. De tillämpliga nationella bestämmelserna är 158 § k och 158 § p i lagen om försäkringsavtal (Versicherungsvertragsgesetz, nedan kallad VersVG). I den på försäkringsavtalet tillämpliga versionen av 158 § k VersVG föreskrivs följande: ”1. Försäkringstagaren har rätt att fritt välja ett kvalificerat ombud som företräder honom i eventuella rättsliga eller administrativa förfaranden. Dessutom kan han fritt välja ombud att försvara hans rättsliga intressen i händelse av intressekonflikt med försäkringsgivaren. 2. I försäkringsavtalet kan avtalas att försäkringstagaren endast får välja ett kvalificerat ombud som företräder honom i eventuella rättsliga eller administrativa förfaranden som har sitt säte på samma ort som den rättsliga eller administrativa myndighet som är behörig för det förfarande som ska genomföras i första instans. För det fall att inte åtminstone fyra sådana personer har sitt säte på denna ort måste valrätten omfatta de personer som befinner sig inom domsagan för den domstol i första instans inom vilken den ovannämnda myndigheten ligger. 3. Det ska när försäkringstagaren kräver ett juridiskt ombud i rättsliga eller administrativa förfaranden hänvisas till den rätt som försäkringstagaren har enligt punkt 1 första meningen. Det ska vid en intressekollision hänvisas till den rätt som försäkringstagaren har enligt punkt 1 andra meningen. Har försäkringsgivaren anförtrott ett annat företag att reglera ersättningsanspråken (158 § j andra meningen), så har detta företag en underrättelseskyldighet.”

C — Allmänna villkor för rättsskyddsförsäkringen

10. De allmänna villkoren för rättsskyddsförsäkringen är standardavtalsvillkor som utarbetats av den österrikiska försäkringsföreningen. Artikel 6.7.3 i dessa villkor i den lydelse som var tillämplig år 1995 (nedan kallad ARB 1995) lyder enligt följande: ”Om flera försäkringstagare har försäkringsskydd enligt ett eller flera försäkringsavtal vad avser rättsskydd och de alla vänder sig mot samma motpart eller motparter på grund av samma eller liknande försäkringsfall, har försäkringsgivaren rätt att till en början begränsa sitt bistånd till att förhandla om en förlikning utom rätta eller att väcka talan i ett eller flera pilotmål där försäkringsgivaren väljer vilket juridiskt ombud som ska föra dessa försäkringstagares talan. Om eller när dessa åtgärder inte är tillräckliga för att skydda försäkringstagarna mot förlust av sina rättigheter, särskilt i fall av risk för preskription, ska försäkringsgivaren också stå för kostnaderna för grupptalan eller andra former av kollektivt försvar av försäkringstagarnas intressen i domstol eller utom rätta genom juridiskt ombud som försäkringsgivaren väljer.”

III — Bakgrund, tvisten vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna

11. Klaganden i målet vid den nationella domstolen, Dr. Erhard Eschig (nedan kallad klaganden), har slutit ett avtal om rättsskyddsförsäkring med motparten i målet vid den nationella domstolen, UNIQA Sachversicherung AG (nedan kallad motparten), där parterna avtalade att ARB 1995 skulle gälla.

12. Klaganden investerade pengar i två företag som erbjuder investeringstjänster. Dessa företag blev insolventa. Klaganden och ett par tusen andra investerare drabbades av konkursen. Klaganden utsåg en advokatbyrå, som har kontor i klagandens hemort, att företräda honom särskilt i företagens konkurser och i ett brottmålsförfarande mot företagens styrelseledamöter och i ett förfarande mot Republiken Österrike, på grund av brister i tillsynen över finansmarknaden.

13. Klaganden begärde ersättning av motparten enligt rättsskyddet för det arbete som hans advokater hittills har utfört och för framtiden. Motparten avslog denna begäran. Motparten påpekade att cirka 180 av de företag som hade lidit skada hade rättsskyddsförsäkring hos motparten. I artikel 6.7.3 ARB 1995 föreskrivs för ett sådant fall att de som har en rättsskyddsförsäkring i stället för att väcka talan i ett enskilt mål, ska hänvisas till att de kan väcka talan i ett eller flera pilotmål eller grupptalan och att motparten i det fallet har rätt att fritt välja juridiskt ombud. Den är därför inte skyldig att ersätta klaganden de kostnader som uppstått för denne i samband med att den väckt talan i ett enskilt mål.

14. Det är mot denna bakgrund som klaganden har yrkat att det för det första ska fastställas att motparten är skyldig att ersätta klagandens kostnader för hans advokaters arbete i ovannämnda och framtida förfaranden och att det för det andra ska fastställas att artikel 6.7.3 ARB 1995 inte är giltig och således inte ingår som en del i rättsskyddsförsäkringen. Klaganden är tappande part i två instanser. I de båda instanserna fastställde domstolarna att artikel 6.7.3 ARB 1995 är förenlig med 158 § k VersVG på samma sätt som en motsvarande tolkning av 158 § k VersVG är förenlig med artikel 4.1 a i direktiv 87/344.

15. Den hänskjutande domstolen som handlägger revisionstalan är tveksam till hur artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska tolkas. Å ena sidan föreskrivs i artikel 4.1 a i direktiv 87/344 en rätt till fritt val av juridiskt ombud. Detta talar för klagandens uppfattning. Å andra sidan föreligger det goda skäl för att tillåta en klausul om kollektiv skada när ett stort antal personer som har rättsskyddsförsäkring har vållats skada genom samma händelse. Kostnaderna för ett eller flera pilotmål eller en gemensam talan för flera personer som har rättsskydd av ett juridiskt ombud medför betydligt mindre kostnader än flera fall av enskild talan. Denna begränsning av kostnaderna ligger även i försäkringstagarnas intresse, om man ser dem som en grupp.

16. För det fall att en motsvarande tolkning av 158 § k VersVG är förenlig med artikel 4.1 a i direktiv 87/344, uppkommer frågan enligt vilka kriterier en klausul om kollektiv skada ska skiljas från andra fall. Den hänskjutande domstolen hyser tvivel om huruvida en klausul som artikel 6.7.3 ARB 1995, enligt vilken den som har rättsskydd har rätt att fritt välja juridiskt ombud redan när flera försäkringstagare har drabbats, är förenlig med de mål och krav som uppställs i direktiv 87/344.

17. Den hänskjutande domstolen har beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1. Ska artikel 4.1 i rådets direktiv 87/344/EEG tolkas så, att denna bestämmelse utgör hinder mot en klausul som ingår i de allmänna försäkringsvillkoren avseende rättsskyddsförsäkring, enligt vilken försäkringsgivaren har rätt att välja ett juridiskt ombud som får representera samtliga försäkringstagare vad avser ett försäkringsfall där ett stort antal försäkringstagare har vållats skada genom samma händelse (genom exempelvis konkurs i ett bolag som erbjuder investeringstjänster), vilket innebär en begränsning av rätten för den enskilde försäkringstagaren att fritt välja juridiskt ombud? 2. Om den första frågan besvaras nekande: Under vilka förutsättningar är det fråga om en kollektiv skada som, i enlighet med (eller snarare som tillägg till) nämnda direktiv, ger försäkringsgivaren och inte försäkringstagaren rätt att välja juridiskt ombud?”

IV — Förfarandet vid domstolen

18. Beslutet om hänskjutande av den 23 april 2008 inkom till domstolens kansli den 15 maj 2008.

19. Klaganden och motparten, Republiken Österrike och Republiken Tjeckien samt kommissionen har lämnat skriftliga yttranden.

20. Vid den muntliga förhandlingen den 11 mars 2009 yttrade sig ombuden för klaganden och motparten, den österrikiska och den tjeckiska regeringen samt kommissionen och kompletterade sina yttranden.

V — Parternas huvudsakliga argument

21. Parterna i målet vid den nationella domstolen är eniga om att direktiv 87/344 syftar till att undanröja hinder för inträde på marknaden när det gäller rättsskyddsförsäkringar av det slag som den nationella lagstiftningen om skydd mot intressekonflikter innebär. I Tyskland gällde den så kallade principen om att försäkringsklasserna ska hållas i sär innan direktiv 87/344 antogs, vilken hade en begränsande inverkan för tillträdet till marknaden för försäkringsföretag från andra medlemsstater. För att underlätta tillträdet till marknaden för försäkringsföretag från andra medlemsstater och samtidigt även säkerställa ett skydd mot intressekonflikter föreskrivs i artikel 3.2 i direktiv 87/344 tre strukturella alternativa lösningar för att förhindra intressekonflikter som för det första omfattar individuell handläggning av försäkringsfall vad gäller rättsskyddsförsäkring och andra försäkringsklasser, för det andra handläggningen av skadeärenden som utlagts till ett annat företag och för det tredje ombudsmodellen enligt vilken den rättsskyddsförsäkrade har rätt att anlita den advokat som den valt.

22. Parterna i målet vid den nationella domstolen är dessutom eniga om att artikel 4.1 b i direktiv 87/344 till skydd för den rättsskyddsförsäkrade ger rätt att fritt välja juridiskt ombud när konkreta intressekonflikter uppstår, trots den strukturella bestämmelsen i artikel 3.2 i direktiv 87/344.

23. Parterna i målet vid den nationella domstolen har emellertid anfört olika uppfattningar vad gäller tolkningen av artikel 4.1 a i direktiv 87/344.

24. Enligt klaganden, Republiken Österrike och Republiken Tjeckien ger artikel 4.1 a i direktiv 87/344 en rätt att fritt välja advokat vid rättsliga och administrativa förfaranden, som varken beror på valet av ovannämnda alternativa lösningar eller på förekomsten av en konkret intressekonflikt. Klaganden anser att den självständiga betydelsen av rätten att fritt kunna välja advokat enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 framgår av att denna inte beror på förekomsten av en intressekonflikt, men har ett snävare tillämpningsområde än artikel 4.1 b i direktiv 87/344 genom begränsningen till administrativa eller rättsliga förfaranden. Republiken Österrike har påpekat att rätten till fritt val av ett juridiskt ombud i förhållande till det ursprungliga förslaget till direktiv visserligen har begränsats till rättsliga och administrativa förfaranden. Denna rätt har emellertid en självständig betydelse inom detta begränsade område.

25. Klaganden, Republiken Österrike och Republiken Tjeckien anser att det enligt ordalydelsen i artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte är tillåtet att rättsskyddsförsäkringsgivaren, i stället för den rättsskyddsförsäkrade, väljer advokaten.

26. En möjlighet till inskränkning kan inte heller grundas på artikel 5 i direktiv 87/344. Innan direktiv 87/344 antogs tillhandahöll motorklubbar i vissa medlemsstater sina medlemmar stöd i tvister avseende trafikolyckor genom ett eget juridiskt ombud. Artikel 5 i direktiv 87/344 är en undantagsbestämmelse som ska göra det möjligt att bibehålla denna praxis.

27. En restriktiv tolkning eller en teleologisk inskränkning av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 med avseende på fall av kollektiv skada kan inte godtas. Klaganden har påpekat att det fanns kännedom om fall av kollektiva skador när direktiv 87/344 antogs. Av det skälet kan tillämpningsområdet för artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte begränsas med hänvisning till att kollektiv skada är en ny företeelse. Republiken Österrike har i detta sammanhang påpekat att begreppet kollektiv skada är oklart. Klaganden och Republiken Tjeckien har slutligen anfört flera nackdelar som en användning av en klausul om kollektiv skada kan medföra för de rättsskyddsförsäkrade.

28. Klaganden, Republiken Österrike och Republiken Tjeckien har föreslagit att domstolen ska besvara den första tolkningsfrågan enligt följande. Artikel 4.1 i direktiv 87/344 utgör hinder mot en begränsning av den rättsskyddsförsäkrades rätt att fritt kunna välja advokat av det slag som är i fråga i målet vid den nationella domstolen.

29. Motparten anser att direktiv 87/344 inte syftar till att ge den rättsskyddsförsäkrade rätt att fritt kunna välja advokat.

30. Eftersom det i artikel 3 i direktiv 87/344 föreskrivs tre alternativ för att förhindra intressekonflikter och ingen av dessa ska tillämpas med företräde kan artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte tolkas så, att den alltid ger rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud.

31. Detta framgår redan av ordalydelsen i elfte skälet i direktiv 87/344, enligt vilket denna rätt finns närhelst en intressekonflikt uppstår. Därav kan e contrario slutsatsen dras att det i princip inte finns någon rätt att fritt kunna välja advokat om en sådan intressekonflikt inte föreligger.

32. Detta bekräftas även av undantaget i artikel 5 i direktiv 87/344. Av detta framgår att undantag från rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud är tillåtna. Artikel 5 i direktiv 87/344 utgör inget absolut undantag utan endast ett exempel. Den omständigheten att kollektiv skada inte beaktas gör det nödvändigt att i den rättsskyddsförsäkrades intresse göra en motsvarande tolkning av eller i analogi med artikel 5 i direktiv 87/344. Österrike har redan infört ett sådant undantag med avseende på lokala inskränkningar av rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud i 158 § punkt 2 k VersVG.

33. Detta är vidare även förenligt med direktivets ”effet utile”. Avgörande är genom vilken tolkning den största praktiska nyttan kan uppnås. På försäkringsområdet är utgångspunkten alltid de rättsskyddsförsäkrades intresse som helhet. I enlighet därmed måste syftet vara att uppnå en så långtgående likabehandling av försäkrade som möjligt och att göra det kapital som står till förfogande tillgängligt för alla rättsskyddsförsäkrade vid största möjliga effektivitet på samma sätt. Med beaktande av det intresse som var och en som har rättsskydd har är det nödvändigt att anta särskilda bestämmelser för kollektiva skador.

34. Vid antagandet av direktiv 87/344 år 1987 underlät lagstiftaren att beakta fall av kollektiv skada.

35. Motparten har därutöver hänvisat till den inverkan som en ogiltigförklaring av en klausul om kollektiv skada skulle ha. Den har i detta sammanhang för det första påtalat konkurrensförhållandet mellan rättsskyddsförsäkringar och finansiering av rättegångskostnader. Den har för det andra hänvisat till att omfattningen av en rättsskyddsförsäkring inte regleras i direktiv 87/344. Av det skälet kan en ogiltigförklaring av en klausul om kollektiv skada medföra att vissa risker utesluts och att försäkringstäckningen fastställs.

36. Motparten har slutligen hänvisat till de fördelar som en klausul om kollektiv skada har för den rättsskyddsförsäkrade.

37. Motparten har föreslagit att domstolen ska besvara den första tolkningsfrågan enligt följande. Artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska tolkas så, att det vid fall av kollektiv skada ska anses vara tillåtet att överföra rätten att välja juridiskt ombud från den rättsskyddsförsäkrade till rättsskyddsförsäkringsgivaren.

38. Vad gäller den andra tolkningsfrågan har motparten anfört att fall av kollektiv skada är händelser vid vilka flera personer har lidit skada som åtminstone abstrakt är lämpad att processekonomiskt handläggas i ett enda domstolsförfarande eller i ett pilotmål. Det ska i detta sammanhang beaktas om det rör sig om fall i vilka skadan är av stor betydelse, om skadan direkt drabbar de enskilda försäkringstagarna och är av samma typ, om den rättsliga grunden är identisk och om motparterna i huvudsak är desamma.

39. Kommissionen anser att principen om att fritt kunna välja juridiskt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte kan anses som ett självständigt mål i direktivet. I annat fall skulle de båda första strukturella alternativen i artikel 3.2 i direktiv 87/344 sakna betydelse. De skulle inte längre vara alternativa lösningar utan endast kompletterande åtgärder.

40. Kommissionen har erinrat om att direktiv 87/344 i denna fråga avviker från kommissionens ursprungliga direktivförslag. I detta föreskrevs ursprungligen en rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud. Gemenskapslagstiftaren godtog emellertid inte detta förslag fullt ut. Framför allt begränsades rätten att fritt välja advokat till rättsliga och administrativa förfaranden.

41. Elfte skälet i direktivet talar också för denna tolkning. Enligt detta skäl ska den rättsskyddsförsäkrade, för att dennes intressen ska anses tillgodosedda, ha möjlighet att själv välja juridiskt ombud, detta gäller närmare bestämt alltid när en intressekonflikt uppstår.

42. Kommissionen anser att direktiv 87/344 inte ger någon absolut rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud. Den rättighet som följer av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 kan därför inskränkas om detta är i de enskilda försäkringstagarnas intresse.

43. Det finns inget som tyder på att fall av kollektiv skada var föremål för överläggningar när förslaget till direktiv antogs. Av det skälet är det enligt direktiv 87/344 inte förbjudet att använda klausuler om kollektiv skada, så länge som skyddet för den försäkrade säkerställs.

44. Vad avser frågan enligt vilka kriterier det ska fastställas när en kollektiv skada föreligger, föreligger med minst 16000 skadade inget tvivel i förevarande fall och denna fråga behöver därför inte besvaras.

45. Kommissionen har föreslagit att domstolen ska besvara den första tolkningsfrågan enligt följande. Artikel 4.1 i direktiv 87/344 ska tolkas så, att denna bestämmelse inte utgör hinder mot en klausul, enligt vilken rättsskyddsförsäkringsgivaren har rätt att välja ett juridiskt ombud som får representera samtliga rättsskyddsförsäkrade vad avser ett försäkringsfall där ett stort antal rättsförsäkrade har vållats skada genom samma händelse, vilket innebär en begränsning av rätten för den enskilde rättsskyddade att fritt välja juridiskt ombud.

VI — Rättslig bedömning

A — Den första tolkningsfrågan

46. Genom den första frågan har den hänskjutande domstolen ställt en tolkningsfråga avseende artikel 4.1 a i direktiv 87/344 till domstolen. Den vill få klarhet i huruvida denna bestämmelse ska tolkas så att den utgör hinder mot en nationell bestämmelse som 158 § k VersVG, i vilken det föreskrivs att en klausul om kollektiv skada är tillåten.

47. Jag anser att denna fråga ska besvaras jakande av följande skäl. För det första föreskrivs i artikel 4.1 a i direktiv 87/244 inte något undantag för fall av kollektiv skada (1). För det andra talar direktiv 87/344 i dess helhet för att rätten att fritt välja juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 har en självständig betydelse (2). För det tredje kan artikel 5 i direktiv 87/344 inte tillämpas analogt på fall av kollektiv skada (3). För det fjärde är förutsättningarna för en teleologisk inskränkning av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte uppfyllda (4).

1. Ordalydelsen i artikel 4.1 a i direktiv 87/344

48. Enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska av varje försäkringsavtal om rättsskyddsförsäkring uttryckligen framgå att försäkringstagaren ska kunna fritt välja juridiskt ombud att försvara eller företräda denne eller i övrigt tillvarata dennes intressen vid rättsliga eller administrativa förfaranden.

49. Enligt ordalydelsen i artikel 4.1 a i direktiv 87/344 är rätten till val visserligen begränsad till rättsliga eller administrativa förfaranden. Inom ramen för denna begränsning framgår emellertid inte något undantag för fall av kollektiv skada. Enligt principen ubi lex non distinguit, nec nos distinguere debemus (där lagen inte gör åtskillnad ska vi inte heller göra det) talar således ordalydelsen av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 mot att fall av kollektiv skada ska skiljas från andra fall. Ordalydelsen av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 talar således mot giltigheten av en klausul om kollektiv skada enligt vilken rättsskyddsförsäkringsgivare och inte rättsskyddsförsäkraren får välja juridiskt ombud.

2. Den självständiga betydelsen av rätten till fritt val av juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden

50. Enligt motparten och kommissionen har rätten till fritt val av juridiskt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte någon självständig betydelse. Eftersom de till stöd för deras uppfattning har åberopat systematiken, målsättningen och tillkomsthistorien till direktiv 87/344, vill jag inledningsvis kortfattat undersöka tillkomsthistorien, målsättningen och innehållet i ovannämnda direktiv.

51. Direktiv 87/344 är ett av flera direktiv, ( 4 ) som avser att underlätta tillträdet till marknaden när det gäller direkt försäkringar. ( 5 ) När det gäller rättsskyddsförsäkringar framgick dessa begränsningar av tillträdet till marknaden av olika bestämmelser i medlemsstaterna för att förhindra intressekonflikter. ( 6 )

52. Intressekonflikter kan framför allt uppstå när ett försäkringsbolag erbjuder försäkringar från flera försäkringsklasser. Om ett försäkringsbolag till exempel erbjuder ansvars- och rättsskyddsförsäkring, kan det inte uteslutas att det i en tvist såväl uppträder på skadegörarens som på den skadelidandes sida. ( 7 )

53. För att förhindra intressekonflikter gällde i Tyskland kravet att försäkringsklasserna ska hållas i sär. Eftersom försäkringsbolag i de flesta andra medlemsstaterna emellertid var organiserade som blandade försäkringsföretag uppfyllde inte dessa försäkringsföretag kravet att försäkringsklasserna ska hållas i sär. Kravet på att försäkringsklasserna ska hållas i sär innebar således en begränsning av tillträdet till marknaden för dessa försäkringsbolag.

54. Direktiv 87/344 syftar till att undanröja denna begränsning av tillträdet till marknaden, varvid garantier ska skapas för att förhindra intressekonflikter. ( 8 ) Artikel 3.2 i direktiv 87/344 ska ses mot denna bakgrund, i vilken tre strukturella alternativa lösningar för att förhindra intressekonflikter föreskrivs: — I den första lösningen i punkt a föreskrivs huvudsakligen att en anställd i försäkringsföretaget framför allt är behörig för handläggningen av skadeärenden inom rättsskyddsförsäkring eller med därmed sammanhängande juridisk rådgivning och inte samtidigt utövar liknande verksamhet (nedan kallad specialbehörighetsmodellen). — Enligt den andra lösningen enligt punkt b ska handläggningen av skadeärenden avseende rättsskyddsförsäkring anförtros till ett företag som är en särskild juridisk person (nedan kallad överföringsmodellen). — Enligt lösningen i punkt c ska försäkringsföretaget i avtalet ge den försäkrade rätt att, från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkringsgivaren, fritt utse juridiskt ombud (nedan kallad ombudsmodellen).

55. Var och en av dessa lösningar ska enligt artikel 3.3 i direktiv 87/344 anses som likvärdigt skydd för de rättsskyddsförsäkrades intressen. Medlemsstaterna ska säkerställa att försäkringsbolag som är etablerade på deras territorium åtminstone använder en av dessa alternativa lösningar. De kan emellertid besluta vilken alternativlösning som ska väljas eller om de ska låta företagen välja mellan mer än en alternativ lösning.

56. Utöver de strukturella åtgärderna för att förhindra intressekonflikter enligt artikel 3.2 i direktiv 87/344 föreskrivs i artikel 4.1 b i direktiv 87/344 ett skydd mot konkreta intressekonflikter. Enligt denna bestämmelse har den rättsskyddsförsäkrade rätt att välja juridiskt ombud närhelst en intressekonflikt uppstår.

57. Tvärtemot vad motparten och kommissionen har hävdat framgår varken av förhållandet mellan rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga eller administrativa förfaranden enligt artikel 4.1 a och de strukturella åtgärderna för att förhindra intressekollisioner (a), eller av förhållandet mellan ovannämnda rätt och rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud om en intressekonflikt uppkommer (b), eller av syftet med direktiv 87/344 (c), eller av tillkomsthistorien till direktiv 87/344 (d), att denna inte har en självständig betydelse.

a) Förhållandet mellan rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga eller administrativa förfaranden enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 och de strukturella åtgärderna för att förhindra intressekollisioner enligt artikel 3.2 i direktiv 87/344

58. Motparten och kommissionen har gjort gällande att rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 endast har ett samband med artikel 3.2 c i direktiv 87/344 och endast är en speciell utformning av ombudsmodellen. Om rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud skulle ges en självständig betydelse, så skulle slutligen alltid ombudsmodellen enligt artikel 3.2 c i direktiv 87/344 vara tillämplig. De båda andra alternativa lösningarna, det vill säga specialbehörighetsmodellen enligt artikel 3.2 a i direktiv 87/344 och överföringsmodellen enligt artikel 3.2 b i direktiv 87/344, skulle därmed förlora sin betydelse.

59. Jag är inte övertygad om detta.

60. För det första har specialbehörighetsmodellen enligt artikel 3.2 a i direktiv 87/344 och överföringsmodellen enligt artikel 3.2 b i direktiv 87/344 ett eget tillämpningsområde, även om man ur artikel 4.1 a i direktiv 87/344 kan härleda en självständig rätt att fritt välja juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden.

61. Ombudsmodellen enligt artikel 3.2 c i direktiv 87/344 går nämligen längre än artikel 4.1 a i direktiv 87/344. I artikel 4.1 a i direktiv 87/344 föreskrivs en rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud endast vid rättsliga eller administrativa förfaranden. Den rättsskyddsförsäkrade har däremot enligt ombudsmodellen enligt artikel 3.2 c i direktiv 87/344 rätt att, från den tidpunkt då han kan rikta anspråk mot försäkringsgivaren, fritt utse advokat, det vill säga redan före rättsliga och administrativa förfaranden. ( 9 )

62. Tillämpningsområdet för specialbehörighetsmodellen och överföringsmodellen begränsas visserligen genom antagandet att det finns en självständig rättighet att fritt kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga eller administrativa förfaranden. Dessa har emellertid ett självständigt tillämpningsområde.

63. Enligt motpartens och kommissionens tolkning skulle artikel 4.1 a i direktiv 87/344 däremot inte längre ha något eget tillämpningsområde. Om ombudsmodellen väljs, föreligger en rätt att fritt kunna välja ett juridiskt ombud redan i början av ett rättsligt eller administrativt förfarande. Om artikel 4.1 a i direktiv 87/344 endast skulle vara tillämplig vid ombudslösningen, skulle bestämmelsen bli innehållslös. ( 10 )

64. Med beaktande av den romerskrättsliga principen ut magis valeat quam pereat, enligt vilken en tolkning som ger varje artikel en egen betydelse ges företräde framför en tolkning som berövar de enskilda artiklarna den självständiga betydelsen, talar förhållandet mellan artikel 3.2 och artikel 4.1 a i direktiv 87/344 för en tolkning enligt vilken artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska tolkas som en självständig rättighet att fritt kunna välja juridiskt ombud.

b) Förhållandet mellan rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 och skyddet för konkreta intressekonflikter enligt artikel 4.1 b i direktiv 87/344

65. Även existensen av artikel 4.1 b i direktiv 87/344, i vilken det föreskrivs en rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud när en konkret intressekonflikt uppstår, talar enligt min mening för att rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 har en självständig betydelse. Om artikel 4.1 skulle vara begränsad till situationer där en konkret intressekonflikt föreligger, skulle artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte längre ha någon självständig betydelse vid sidan av artikel 4.1 b i direktiv 87/344.

c) Syftet med direktiv 87/344

66. Den självständiga betydelsen av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 kan inte heller ifrågasättas genom att åberopa syftet i direktiv 87/344.

67. I den mån som motparten för det första har åberopat att det huvudsakliga syftet med direktiv 87/344 var att undanröja hinder för marknadstillträde och att det i detta avseende var nödvändigt att harmonisera bestämmelserna om skydd för rättsskyddsförsäkrade mot intressekonflikter och att det därutöver inte ska skapas några rättigheter eller garantier för rättsskyddsförsäkrade är jag inte övertygad om detta.

68. Det är ostridigt att det huvudsakliga syftet med direktiv 87/344 visserligen är att undanröja hinder för marknadstillträde genom en harmonisering av bestämmelserna om skydd mot intressekonflikter. Detta utesluter emellertid inte i sig att direktivet kan ha regleringsområden som går utöver skyddet mot intressekonflikter.

69. Motparten och kommissionen har för det andra i sina skrivelser understrukit att det i skälen i direktiv 87/344 endast hänvisas till målet att skydda mot intressekonflikter.

70. Jag anser inte heller att detta argument är övertygande. Det ska inledningsvis understrykas att målen med direktivet som medlemsstaterna är bundna av enligt artikel 249.3 EG följer av artiklarna i det berörda direktivet. Det är ingen förutsättning för den tvingande verkan att det även hänvisas till dessa mål i skälen i direktivet.

71. Därutöver kan inte heller hänvisningen till den tyska språkversionen av elfte skälet i direktiv 87/344 motivera en snäv tolkning av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 av det skälet att denna språkversion avviker från de andra språkversionerna. Enligt andra språkversioner ska den rättsskyddsförsäkrade, för att dennes intressen ska anses vara tillgodosedda, ha möjlighet att själv välja advokat eller någon annan person som har behörighet enligt nationell lag att företräda någon vid rättsliga eller administrativa förfaranden och närhelst en intressekonflikt uppstår. ( 11 ) I andra språkversioner hänvisas således i elfte skälet uttryckligen till den rättsskyddsförsäkrades intresse av att kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden, oberoende av skyddet mot intressekonflikter. ( 12 )

d) Tillkomsthistorien till direktiv 87/344

72. Kommissionen har vidare argumenterat att det av tillkomsthistorien till direktiv 87/344 framgår att det i strid med det ursprungliga förslaget till direktivet inte kan antas finnas någon omfattande rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud. Enligt detta föreskrevs en obegränsad rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud. ( 13 )

73. Detta argument är inte heller övertygande. Som redan angetts ovan har rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud i den slutgiltiga versionen visserligen omformulerats och begränsats till att omfatta biträde vid rättsliga eller administrativa förfaranden. Detta tyder emellertid inte på att valet av rättsligt ombud som är begränsat till att omfatta rättsliga eller administrativa förfaranden inte har någon självständig betydelse vid sidan av målet att förhindra intressekonflikter. Av tillkomsthistorien till direktivet kan i stället likväl slutsatsen dras att det ursprungliga målet att fritt kunna välja juridiskt ombud visserligen har begränsats till rättsliga och administrativa förfaranden, men i denna begränsade form inte är beroende av om det föreligger en intressekonflikt. Varken kommissionens ursprungliga förslag till direktiv ( 14 ) eller andra handlingar i lagstiftningsförfarandet ( 15 ) tyder på att lagstiftaren med artikel 4.1 a i direktiv 87/344 endast avsett att skapa ett ytterligare instrument för att förhindra en intressekonflikt och inte en självständig rätt att kunna välja juridiskt ombud. ( 16 ) Kommissionen kan av det skälet inte grunda sig på tillkomsthistorien till direktiv 87/344.

e) Slutsats i denna del

74. I denna del kan jag konstatera att den placering som artikel 4.1 a i direktiv 87/344 har i direktiv 87/344 i dess helhet och syftet med direktivet talar för att rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud vid rättsliga och administrativa förfaranden har en självständig betydelse och direktivets tillkomsthistoria i vart fall inte talar emot detta. ( 17 )

3. Analog tillämpning av artikel 5 i direktiv 87/344 på fall av kollektiv skada

75. Motparten har gjort gällande att det av artikel 5 i direktiv 87/344 framgår att rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 kan begränsas. Detta argument kan inte heller godtas. Av artikel 5 i direktiv 87/344 kan varken direkt eller analogt slutsatsen dras att rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud kan begränsas i fall av kollektiv skada.

76. Inledningsvis kan konstateras att det i artikel 5 i direktiv 87/344 föreskrivs ett mycket snävt undantag från rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud. I artikel 5 i direktiv 87/344 fastställs uttryckligen att en medlemsstat endast kan begränsa rätten att fritt kunna välja rättsligt ombud om samtliga villkor i artikel 5 samtidigt är uppfyllda. Artikel 5 i direktiv 87/344 kan således, enligt dess ordalydelse, inte förstås som en vägledande förteckning.

77. Därutöver utgör denna bestämmelse en enskild bestämmelse som hänför sig till en enskild situation som således inte kan tillämpas analogt. Den antogs på tillskyndan av vissa medlemsstater för att bibehålla status quo för rättsskyddsförsäkringar hänförliga till trafikolyckor som tillhandahålls av brittiska och nederländska motorklubbar. ( 18 )

78. Vidare talar existensen av en mycket snäv enskild bestämmelse som inte kan tillämpas analogt enligt min mening snarare mot en generell möjlighet att kunna begränsa rätten enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 än för en sådan möjlighet.

4. Teleologisk inskränkning av rätten att fritt kunna välja juridiskt ombud enligt artikel 4.1 i direktiv 87/344 vid fall av kollektiv skada

79. Motparten och kommissionen har slutligen gjort gällande att företeelsen kollektiv skada inte var känt när direktiv 87/344 antogs. Av det skälet kan rätten att fritt kunna välja rättsligt ombud enligt artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte tillämpas på fall av kollektiv skada.

80. Denna argumentation kan inte heller godtas. Eftersom det i artikel 4.1 a i direktiv 87/344 inte föreskrivs något undantag från fall av kollektiv skada, har motparten och kommissionen begärt en teleologisk inskränkning av bestämmelsen. En sådan förutsätter emellertid att ordalydelsen i artikel 4.1 a i direktiv 87/344 i strid med lagstiftarens vilja är för omfattande. Detta kan inte antas i förevarande fall.

81. Det kan inledningsvis inte antas att gemenskapslagstiftaren inte hade kännedom om kollektiva skador. Företeelsen kollektiva skador är inte begränsat till finanssektorn. Klaganden har korrekt framhållit att direktivet antogs efter den så kallade Contergan- respektive Thalidomid-affären. ( 19 )

82. I den mån som motparten i rättsligt hänseende har gjort gällande att man måste beakta att en möjlighet till grupptalan eventuellt kommer att införas i den österrikiska processlagstiftningen räcker det att konstatera att denna argumentation avser en potentiell möjlighet i framtiden ( 20 ) och den kan, redan av det skälet, inte motivera en teleologisk inskränkning.

83. Jag är dessutom mycket tveksam till huruvida artikel 4.1 a i direktiv 87/344 kan anses som alltför omfattande.

84. För det första är innehållet av artikel 4.1 a i direktiv 87/344 begränsat. I denna artikel regleras endast att det finns en rätt att fritt kunna välja juridiskt ombud när ett juridiskt ombud används för att försvara eller företräda den försäkrade eller i övrigt tillvarata hans intressen vid rättsliga eller administrativa förfaranden. I artikel 4.1 a i direktiv 87/344 regleras däremot inte de villkor under vilka den rättsskyddsförsäkrade har en rätt gentemot sin rättsskyddsförsäkring att anlita ett juridiskt ombud. De följer således, med förbehåll för andra tillämpliga tvingande gemenskapsrättsliga eller nationella regler, av avtalet om rättsskyddsförsäkring.

85. För det andra innehåller direktiv 87/344 endast några få krav vad gäller utformningen av rättsskyddsförsäkringar. Det har framför allt inte reglerats vilka områden som ska omfattas av rättsskyddsförsäkringen. Med förbehåll för nationella bestämmelser kan försäkringsbolagen således undanta områden som avser kollektiva skador eller kräva högre premier för att täcka detta område. ( 21 )

86. Det skydd som motparten kräver av försäkringstagarna om man ser dem som grupp vad gäller konstanta premier och överskådliga kostnadsstrukturer måste således inte nödvändigtvis uppnås genom en begränsning av rätten att fritt välja juridiskt ombud.

5. Slutsats

87. Den slutsats som kan dras är att artikel 4.1 a i direktiv 87/344 ska tolkas så, att den inte är förenlig med tolkningen av en nationell bestämmelse som 158 § k VersVG, enligt vilken det i ett avtal om rättsskyddsförsäkring kan föreskrivas att rättsskyddsförsäkringsgivaren och inte den rättsskyddsförsäkrade har rätt att välja ett juridiskt ombud som får representera samtliga försäkringstagare vad avser ett försäkringsfall där ett stort antal försäkringstagare har vållats skada genom samma händelse.

B — Den andra tolkningsfrågan

88. Eftersom den andra tolkningsfrågan är uppenbart subsidiär, behöver den inte besvaras.

VII — Förslag till avgörande

89. Mot bakgrund av vad som anförts ovan föreslår jag att domstolen ska svara den hänskjutande domstolen på följande sätt: Artikel 4.1 i rådets direktiv 87/344/EEG av den 22 juni 1987 om samordning av lagar och andra författningar angående rättsskyddsförsäkring ska tolkas så, att denna bestämmelse utgör hinder mot en tolkning av en nationell bestämmelse som 158 § k i den österrikiska lagen om försäkringsavtal enligt vilken en klausul kan upptas i avtalet om rättsskyddsförsäkring enligt vilken rättsskyddsförsäkringsgivaren och inte den rättsskyddsförsäkrade har rätt att välja ett juridiskt ombud som kan försvara eller företräda dem eller i övrigt tillvarata deras intressen vid rättsliga eller administrativa förfaranden vad avser ett försäkringsfall där ett stort antal försäkringstagare har vållats skada genom samma händelse.

( 1 ) Originalspråk: tyska.

( 2 ) EGT L 185, s. 77; svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 161.

( 3 ) Den tyska språkversionen av elfte skälet avviker i hög grad från de andra språkversionerna. Jag kommer att undersöka denna avvikelse i punkt 71 i detta förslag till avgörande.

( 4 ) Se rådets direktiv 73/239/EEG av den 24 juli 1973 om samordning av lagar och andra författningar angående rätten att etablera och driva verksamhet med annan direkt försäkring än livförsäkring (EGT L 228, s. 3; svensk specialutgåva, område 6, volym 1, s. 146). Rådets andra direktiv 88/357/EEG av den 22 juni 1988 om samordning av lagar och andra författningar som avser annan direkt försäkring än livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utöva friheten att tillhandahålla tjänster samt om ändring av direktiv 73/239/EEG (EGT L 172, s. 1; svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 175), rådets andra direktiv 90/619/EEG av den 8 november 1990 om samordning av lagar och andra författningar om direkt livförsäkring, och med bestämmelser avsedda att göra det lättare att effektivt utnyttja friheten att tillhandahålla tjänster, och om ändring av direktiv 79/267/EEG (EGT L 330, s. 50; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 167).

( 5 ) Avseende målsättningen, se tredje skälet i direktiv 87/344, se i detta avseende även Bähr, G. W., ”Der Rechtsrahmen für Niederlassungen von europäischen Versicherungsunternehmen in Deutschland – zugleich Anmerkungen zur Corporate Compliance für Niederlassungen”, i Liber amicorum für Gerrit Winter, Verlag Versicherungswirtschaft, 2007, s. 191–208.

( 6 ) Se fjärde skälet i direktiv 87/344.

( 7 ) Se Cerveau, B., och Margeat, H., ”Commentaire de la directive du Conseil des Communautés européennes portant coordination des dispositions législatives réglementaires et administratives concernant l’assurance protection juridique”, Gazette du Palais, 1987, sidan 580 och följande sida.

( 8 ) Se åttonde skälet i direktiv 87/344.

( 9 ) Avseende tolkningsfrågor som rör begreppet ”rättsliga förfaranden”, se Blundell, H., ”Free to choose? Before the event legal expenses insurance and freedom of choice”, Journal of Private International Law, 2004, sidan 93 och följande sidor.

( 10 ) Se Cerveau, B., och Margeat, H. (ovan fotnot 7), s. 584.

( 11 ) Mycket talar för att den tyska språkversionen grundar sig på ett utgångsfel och ett följdfel. Som utgångsfel uppfattas inte ordgruppen avseende biträde vid förhandlingar och undersökningar som ett uttryck för ett självständigt alternativ (såsom det även kommer till uttryck i artikel 4.1 a) utan som en kompletterande beskrivning av andra personers behörighet. Orden genom vilka det alternativa förhållandet mellan de båda fallen kommer till uttryck i de andra språkversionerna (till exempel ”et chaque fois” i den franska språkversionen och ”and whenever” i den engelska språkversionen) översattes felaktigt med orden ”und zwar immer” (närmast ”och detta alltid [när]” eller ”, detta gäller närmare bestämt alltid [när]’).

( 12 ) Se de ovan i fotnot 11 i detta förslag till avgörande nämnda franska och engelska språkversionerna. Analysen av bland annat de italienska, portugisiska, rumänska, slovenska och spanska språkversionerna leder till samma resultat.

( 13 ) Se artikel 5 i kommissionens förslag till direktivet av den 18 juli 1979, KOM(79)0396, EGT C 98, s. 2.

( 14 ) Se ovan fotnot 13.

( 15 ) Se yttrande från Ekonomiska och sociala kommittén om förslaget till rådets förordning om en samordning av lagstiftning och andra regler för rättsskyddsförsäkring av den 19 november 1980, EGT C 348, s. 22, yttrande från Europaparlamentet om kommissionens förslag till rådet angående ett direktiv om en samordning av lagstiftning och andra regler för rättsskyddsförsäkring av den 17 september 1981, EGT C 260, s. 78, ändrat förslag till rådets direktiv om en samordning av lagstiftning och andra regler för rättsskyddsförsäkring av den 8 februari 1982, EGT C 78, s. 9.

( 16 ) Se Fenyves, A., ”Zur Zulässigkeit der ’Massenschadenklausel’ in der Rechtsschutzversicherung”, Versicherungsrundschau, 2006, sidan 22 och följande sidor och s. 25, där det påpekas att den historiska tolkningen inte ger någon större ledning.

( 17 ) Se, för ett liknande resonemang, även Paris, C., ”Le régime de l’assurance protection juridique”, Collection des thèses, Edition Larcier, 2004, s. 67, där det påpekas att artikel 4.1 a i direktiv 87/344 utgör en självständig garanti som inte får förväxlas med de strukturella åtgärderna enligt artikel 3.2 i direktiv 87/344.

( 18 ) Cerveau, B., och Margeat, H. (ovan fotnot 7), s. 584; Fenyves, A. (ovan fotnot 16), s. 23.

( 19 ) Det var härvid fråga om ett läkemedel med substansen thalidomid som infördes på marknaden bland annat i Tyskland och Förenade kungariket i slutet av 50-talet och förorsakade missbildningar hos ofödda barn.

( 20 ) Avseende de processrättsliga villkoren för talan av flera skadelidande, se Rechberger, W. H., ”Zur Einführung eines ’Gruppenverfahrens’ in Österreich”, i Rechtsschutz gestern, heute, morgen, i Festskrift till åttioårsdagen av Rudolf Machacek och Franz Matscher, Neuer Wissenschaftlicher Verlag, 2008, sidorna 861–869.

( 21 ) Se Paris, C. (ovan fotnot 15), s. 70.