Sammanfattning av personalmål



Sammanfattning av personalmål

Sammanfattning

1. Tjänstemän – Talan – Föregående administrativt klagomål – Begrepp

(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90.1 och 90.2)

2. Tjänstemän – Talan – Grund avseende åsidosättande av lagens tillämpningsområde – Prövning ex officio – Villkor

(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 77)

3. Tjänstemän – Godkännandeförfarande – Tillämpningsföreskrifter för kommissionen – Behörighet att uttala sig om kandidaturerna – Skillnad i förhållande till bedömningsförfarandet – Kriterier för tillträde

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 43, bilaga XIII, artikel 10.3)

1. Personaldomstolen är ensam behörig att rättsligt kvalificera ett brev eller en skrivelse oavsett hur parterna har kvalificerat dessa. Det ska anses vara fråga om ett klagomål i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna när en tjänsteman i en skrivelse ber administrationen att vidta vissa åtgärder för det fall nämnda skrivelse – även om den hade kunnat tolkas som en ansökan i den mening som avses i artikel 90.1 i tjänsteföreskrifterna – uttryckligen har tolkats som ett klagomål av tillsättningsmyndigheten och sökanden rimligen kunde tro att han eller hon hade uppfyllt de krav vad gäller det administrativa förfarandet som föreskrivs i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna och att det var tillåtet för sökanden att direkt väcka talan vid personaldomstolen.

När en institution har uppträtt på ett sätt som i sig eller i avgörande utsträckning har varit ägnat att skapa en ursäktlig villfarelse hos en enskild som är i god tro och som visat den aktsamhet som kan krävas av en normalt medveten person kan administrationen inte åberopa sitt eget åsidosättande av principerna om rättssäkerhet och om skydd för berättigade förväntningar, vilket låg till grund för den enskildes misstag.

(se punkterna 34, 35 och 38–40)

Hänvisning till

Förstainstansrätten: 29 maj 1991, Bayer mot kommissionen, T‑12/90, REG 1991, s. II‑219, punkt 29; 15 juli 1993, Hogan mot parlamentet, T‑115/92, REG 1993, s. II‑895, punkt 36

2. Gemenskapsdomstolen har möjlighet och, i förekommande fall, skyldighet att ex officio pröva vissa grunder som avser den materiella lagenligheten. Det gäller en grund som utgör tvingande rätt och avser ett åsidosättande av lagens tillämpningsområde genom ett beslut. Personaldomstolen skulle nämligen åsidosätta sitt åliggande att bedöma lagenligheten om den avstod från att påpeka, även om parterna inte har gjort några anmärkningar i det avseendet, att det beslut som den ska ta ställning till har antagits med stöd av en bestämmelse som inte kan vara tillämplig i det aktuella fallet och om den till följd av detta avgjorde den anhängiga tvisten genom att själv tillämpa en sådan bestämmelse.

Personaldomstolen kan inte godta argumentet att prövningen ex officio av en grund som avser den materiella lagenligheten skulle riskera att äventyra förfarandets kontradiktoriska karaktär och riskera att leda till att principen om iakttagande av rätten till försvar åsidosätts. I artikel 77 i personaldomstolens rättegångsregler föreskrivs nämligen att personaldomstolen på eget initiativ kan pröva ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas, på villkor att parterna först har hörts. Om detta villkor utgör en tillräcklig garanti för den kontradiktoriska principen och principen om iakttagande av rätten till försvar vid en prövning ex officio av ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas, saknas det skäl att anse att så inte är fallet vid en prövning ex officio av en grund som utgör tvingande rätt, oavsett om grunden avser den materiella eller den formella lagenligheten. Följaktligen ska personaldomstolen anses uppfylla de krav som följer av den kontradiktoriska principen och principen om iakttagande av rätten till försvar genom att underrätta parterna om den grund som utgör tvingande rätt och som personaldomstolen avser att pröva ex officio, genom att inhämta skriftliga yttranden från parterna rörande personaldomstolens avsikt och genom att ge dem tillfälle att diskutera detta under förhandlingen vid personaldomstolen.

(se punkterna 50, 51, 57 och 60)

Hänvisning till

Domstolen: 21 november 2002, Cofidis, C‑473/00, REG 2002, s. I‑10875, punkterna 36 och 38; 1 juni 2006, P & O European Ferries (Vizcaya) och Diputación Floral de Vizcaya mot kommissionen, C‑442/03 P och C‑471/03 P, REG 2006, s. I‑4845, punkt 45; 26 oktober 2006, Mostaza Claro, C‑168/05, REG 2006, s. I‑10421, punkt 39

Förstainstansrätten: 15 juli 1994, Browet m.fl. mot kommissionen, T‑576/93–T‑582/93, REG 1994, s. II‑677, punkt 35

3. I artikel 43.1 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att det regelbundet ska utarbetas en rapport för varje tjänsteman, enligt villkor som fastställs av varje institution, avseende tjänstemannens kompetens, prestationsförmåga och uppträdande i tjänsten. För tjänstemän i tjänstegruppen AST kan rapporten, enligt artikel 43.2 i tjänsteföreskrifterna, från och med lönegrad 4 också innehålla ett yttrande om huruvida tjänstemannens prestationer tyder på att han har förutsättningar att utföra en handläggares arbetsuppgifter.

Artikel 10 i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna utgör däremot en övergångsbestämmelse. I artikeln föreskrivs karriärgången för tjänstemän i de tidigare tjänstekategorierna C och D inom tjänstegruppen för assistenter, vilken gäller för dessa sedan den 1 maj 2006. Godkännandet ges med hänsyn till tjänstemannens tjänstgöringstid, erfarenhet, meriter och utbildning samt enligt ett förfarande vars tillämpningsföreskrifter, vilka ska antas av institutionerna, innefattar bland annat att en gemensam godkännandekommitté ska granska kandidaturerna. Med tillämpning av artikel 10.3 i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna antog kommissionen, genom beslut av den 7 april 2004, tillämpningsföreskrifter för godkännandeförfarandet för kommissionens personal.

Förfarandena för bedömning och godkännande, vilka definieras i de allmänna genomförandebestämmelser för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna som antagits av kommissionen respektive i beslutet av den 7 april 2004, skiljer sig åt och grundar sig på helt olika regler.

Visserligen är den kontrasignerande tjänstemannen behörig att anta karriärutvecklingsrapporten, under förutsättning att rapporten inte har ändrats av den bedömningsansvarige vid överklaganden. Det ankommer dock på tillsättningsmyndigheten att, under varje etapp av godkännandeförfarandet, ta ställning till de kandidaturerna för godkännande. Det åligger i synnerhet tillsättningsmyndigheten, det vill säga en annan myndighet än den kontrasignerande tjänstemannen under bedömningsförfarandet att, på grundval av tillgängliga karriärutvecklingsrapporter, bedöma kandidaternas erfarenhet och meriter. För övrigt är det endast tillsättningsmyndigheten som kan harmonisera de bedömningsvillkor för dessa kriterier som tillämpas av kommissionens olika avdelningar, eftersom den kontrasignerande tjänstemannen eller den bedömningsansvarige vid överklaganden för det mesta har en begränsad överblick över de avdelningar som de ansvarar för.

När administrationen inom ramen för upprättandet av en karriärutvecklingsrapport för en kommissionstjänsteman tillhörande de gamla kategorierna C och D nekar sökanden tillträde till godkännandeförfarandet enligt artikel 10.3 i bilaga XIII på grund av att sökanden, under bedömningsförfarandet inte har visat att han eller hon har de ”förutsättningar” som krävs för att erhålla ett godkännande, antas beslutet om nekande inte – vilket borde vara fallet, med hänsyn till vad beslutet avser – med stöd av bestämmelserna i artikel 10.3 i bilaga XIII, vilka är tillämpliga på godkännandeförfarandet, utan med stöd av bestämmelserna i artikel 43 i tjänsteföreskrifterna vilka är tillämpliga på bedömningsförfarandet. Administrationen åsidosätter härigenom tillämpningsområdet för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna, vilket skiljer sig från tillämpningsområdet för artikel 10.3 i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna, och underlåter att beakta att betygsförfarandet och godkännandeförfarandet är fristående från varandra. Sökanden har således stöd för sitt yrkande om ogiltigförklaring av sökandens karriärutvecklingsrapport, i den mån den behandlar frågan om sökandens förutsättningar för att utföra en assistents arbetsuppgifter.

Varken i artikel 10.3 i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna eller i beslutet av den 7 april 2004 föreskrivs att godkännandet, vilket gör det möjligt att utan begränsningar placeras i tjänstegruppen för assistenter, ska ges på grundval av andra kriterier än tjänstgöringstid, erfarenhet, meriter och utbildning. För att en tjänsteman ska tillåtas delta i godkännandeförfarandet, vilket är den andra etappen i förfarandet, krävs enligt artikel 5.1 i beslutet av den 7 april 2004 endast att två krav är uppfyllda, nämligen utbildning och tjänstgöringstid. Det uppställs inte något krav vad gäller förutsättningar.

(se punkterna 64–66, 76, 80, 82, 87, 88 och 91)