32

Mot denna bakgrund beslutade Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1) Frågor avseende artiklarna 2, 3 och 7 i direktiv 2004/38: ... a) Avses, särskilt mot bakgrund av artiklarna 7 och 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna [nedan kallad stadgan] och artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna [undertecknad i Rom den 4 november 1950 (nedan kallad Europakonventionen)], om man gör en vidare tolkning av artikel 2.2 d i direktiv 2004/38/EG, med ’familjemedlem’ också en förälder som är tredjelandsmedborgare och har vårdnad om ett barn som är unionsmedborgare, om denne inte är beroende av detta barn för sin försörjning? b) Om föregående fråga besvaras jakande: Gäller direktiv 2004/38 för denna förälder gentemot det utflyttade barnets ursprungsmedlemsstat också utan att det är fråga om ’medföljande’ eller ’anslutning’, när denna förälder fortsätter att vara bosatt i barnets ursprungsstat, särskilt mot bakgrund av artiklarna 7 och 24 i stadgan och artikel 8 i Europakonventionen, om man gör en vidare tolkning av artikel 3.1 i direktivet? c) Om föregående fråga besvaras jakande: Medför detta, särskilt mot bakgrund av artiklarna 7 och 24 i stadgan och artikel 8 i Europakonventionen, att denna förälder, om man gör en vidare tolkning av artikel 7.2 i direktiv 2004/38, får rätt att uppehålla sig mer än tre månader i barnets ursprungsmedlemsstat åtminstone så länge som föräldern har vårdnad om barnet och faktiskt utövar denna? 2) Frågor avseende artikel 6.1 EU i förening med stadgan: a) i) Kan stadgan om de grundläggande rättigheterna enligt artikel 51.1 första meningen andra ledet tillämpas redan när föremålet för tvisten är beroende av en nationell lag (del av en lag), genom vilken också, men inte bara, direktiv har införlivats? ii) Om föregående fråga besvaras nekande: Kan stadgan enligt artikel 51.1 första meningen andra ledet tillämpas redan av den anledningen att klaganden eventuellt har uppehållsrätt i EU och följaktligen enligt 5.2 § första meningen i Freizügigkeitsgesetz/EU kan begära ett uppehållskort för en familjemedlem till en unionsmedborgare, såsom föreskrivs i artikel 10.1 första meningen i direktiv 2004/38? iii) Om föregående fråga besvaras nekande: Kan stadgan enligt artikel 51.1 första meningen andra ledet tillämpas med stöd av rättspraxis i målet ERT (domstolens dom av den 18 juni 1991 i mål C-260/89, REG 1991, s. I-2925; svensk specialutgåva, volym 11, s. 209), punkterna 41–45, om en medlemsstat begränsar uppehållsrätten för en tredjelandsmedborgare som är far till en minderårig unionsmedborgare som huvudsakligen vistas med sin mor i en annan EU-medlemsstat på grund av dennas yrkesverksamhet? b) i) Om stadgan kan tillämpas: Kan uppehållsrätt i EU för fadern som är tredjelandsmedborgare härledas direkt ur artikel 24.3 i stadgan åtminstone så länge som han har och faktiskt utövar vårdnad av sitt barn som är unionsmedborgare, också om barnet huvudsakligen vistas i en annan EU-medlemsstat? ii) Om föregående fråga besvaras nekande: Medför barnets rätt till fri rörlighet enligt artikel 45.1 i stadgan, eventuellt i förening med artikel 24.3 i stadgan, att fadern som är tredjelandsmedborgare får uppehållsrätt i EU åtminstone så länge som han har och faktiskt utövar vårdnad av sitt barn som är unionsmedborgare, för att i synnerhet barnets rätt till fri rörlighet inte ska förlora all ändamålsenlig verkan? 3) Frågor avseende artikel 6.3 EU i förening med de allmänna unionsrättsliga principerna: a) Kan de ’oskrivna’ grundläggande rättigheterna i EU som har utvecklats i domstolens praxis sedan domen av den 12 november 1969 i mål 29/69, Stauder (REG 1969, s. 419; svensk specialutgåva, volym 1, s. 421), punkt 7, och fram till exempelvis dom av den 22 november 2005 i mål C-144/04, Mangold (REG 2005, s. I-9981), punkt 75, tillämpas fullt ut även om stadgan inte kan tillämpas i det konkreta fallet, med andra ord, är de grundläggande rättigheterna som enligt artikel 6.3 EU fortsätter att gälla som allmänna unionsrättsliga principer fristående och oberoende vid sidan om de nya grundläggande rättigheterna i stadgan om de grundläggande rättigheterna enligt artikel 6.1 FEU? b) Om föregående fråga besvaras jakande: Kan, för att vårdnaden ska kunna utövas effektivt, uppehållsrätt i EU för tredjelandsmedborgaren som är far till en minderårig unionsmedborgare som huvudsakligen vistas med sin mor i en annan EU-medlemsstat på grund av dennas yrkesverksamhet härledas ur de allmänna unionsrättsliga principerna, i synnerhet mot bakgrund av rätten till skydd för familjelivet enligt artikel 8 i Europakonventionen? 4) Fråga avseende artikel 21.1 FEUF i förening med artikel 8 i Europakonventionen: Om klaganden inte kan få uppehållsrätt i EU med stöd av artiklarna 6.1 eller 3 EU: Kan, med utgångspunkt i domstolens dom av den 19 oktober 2004 i mål C-200/02, Zhu och Chen (REG 2004, s. I-9925), punkterna 45–47, rätten till fri rörlighet för en minderårig unionsmedborgare som huvudsakligen vistas med sin mor i en annan EU-medlemsstat på grund av dennas yrkesverksamhet, enligt artikel 21.1 FEUF, eventuellt med stöd av artikel 8 i Europakonventionen, medföra att fadern som är tredjelandsmedborgare får uppehållsrätt i barnets ursprungsmedlemsstat, för att vårdnaden ska kunna utövas effektivt? 5) Fråga avseende artikel 10 i direktiv 2004/38 … Om uppehållsrätt i EU skulle medges: Kan en förälder som är tredjelandsmedborgare och befinner sig i en sådan situation som klaganden begära att ett ’uppehållskort för en familjemedlem till en unionsmedborgare’ utfärdas i enlighet med artikel 10.1 första meningen i direktiv 2004/38?”