Förslag till avgörande av generaladvokat Elmer föredraget den 12 juni 1997. - Salvatore Baldone mot Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI). - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal du travail de Bruxelles - Belgien. - Artikel 95a i förordning (EEG) nr 1408/71 - Förordning nr 1248/92 - Övergångsbestämmelser - Omräkning ex officio av en förmån - Den berördes rättigheter. - Mål C-307/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-05123



Generaladvokatens förslag till avgörande

Inledning

1 Tribunal du travail de Bruxelles, Belgien, har i detta mål begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande angående tolkningen av övergångsbestämmelserna i en förordning om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen(1) (nedan kallad förordning nr 1408/71) i fråga om beräkning av invalidpension.

Relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelser

2 Förordning nr 1408/71 innehåller bland annat bestämmelser om pensionsförmåner för arbetstagare eller egenföretagare som successivt eller vid olika tillfällen har omfattats av två eller flera medlemsstaters lagstiftning. I artikel 46 i förordningen fastställs förfarandet för beviljande och beräkning av dessa förmåner.

3 Förordning nr 1408/71 ändrades genom rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992(2) (nedan kallad ändringsförordningen). Genom ändringsförordningen ändrades bland annat artikel 46 och därigenom sättet att beräkna pensionsförmåner. Ändringsförordningen innehåller dessutom följande övergångsbestämmelse:

"Artikel 95a

Övergångsbestämmelser för tillämpning av [ändringsförordningen]

1. Ingen rätt skall förvärvas enligt [ändringsförordningen] för en period före den 1 juni 1992.

2. Alla försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts enligt en medlemsstats lagstiftning före den 1 juni 1992 skall beaktas vid fastställande av rätten till förmåner enligt förordning (EEG) nr 1248/92.

3. Om något annat inte följer av bestämmelserna i punkt 1 skall rätt enligt förordning (EEG) nr 1248/92 förvärvas även om rätten hänför sig till ett försäkringsfall som inträffade före den 1 juni 1992.

4. Rättigheter för personer som har beviljats pension före den 1 juni 1992 kan på ansökan av personen omprövas med beaktande av bestämmelserna i [ändringsförordningen].

5. Om en ansökan som avses i punkt 4 lämnas in inom två år från den 1 juni 1992, skall rättigheter som har förvärvats enligt förordning (EEG) nr 1248/92 gälla från denna dag, och bestämmelserna i någon medlemsstats lagstiftning om förverkande av eller begränsning i rätten till förmåner kan inte åberopas mot personen i fråga.

6. Om ansökan som avses i punkt 4 lämnas in efter utgången av tvåårsperioden efter den 1 juni 1992, skall rättigheter som inte har förverkats eller inte har fallit bort genom en tidsspärr, gälla från den dag då ansökan lämnades in, såvida inte förmånligare bestämmelser gäller enligt en medlemsstats lagstiftning."

Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan

4 Salvatore Baldone blev arbetsoförmögen i Belgien den 4 maj 1970 och har haft rätt till invalidpension sedan den 4 maj 1971. Han hade dessförinnan varit försäkrad först i Italien (169 veckor), därefter i Förbundsrepubliken Tyskland (30 månader) och slutligen i Belgien (2 366 dagar).

5 Salvatore Baldones rätt till pension prövades av Italien, Tyskland och Belgien med stöd av artikel 40 i förordning nr 1408/71 och beviljades med stöd av artikel 46 i denna förordning. Det belgiska Institut national d'assurance maladie-invalidité (nedan kallat INAMI) fastställde det belgiska förmånsbeloppets storlek den 13 september 1985.

6 Salvatore Baldone väckte den 1 oktober 1985 talan mot INAMI vid Tribunal du travail de Bruxelles och gjorde gällande att förmånsbeloppet var felberäknat. Målet förklarades emellertid vilande i avvaktan på att EG-domstolen skulle avgöra ett liknande mål. I dom av den 18 februari 1993(3) fastslog EG-domstolen att de belgiska myndigheterna inte hade beräknat invaliditetsförmånerna till migrerande arbetstagare korrekt.

7 Mot bakgrund av denna dom upphävde INAMI den 4 maj 1994 det ursprungliga beslutet och rättade storleken på Salvatore Baldones invalidpension i enlighet med domen. Resultatet av denna omräkning, som utförts i enlighet med de då gällande reglerna i förordning nr 1408/71, var fördelaktigare för Salvatore Baldone jämfört med det tidigare utbetalade beloppet. INAMI beviljade emellertid Salvatore Baldone det högre förmånsbeloppet endast för perioden fram till den 31 maj 1992. För perioden efter denna tidpunkt beviljades Salvatore Baldoni av INAMI en förmån som hade beräknats enligt de nya reglerna i ändringsförordningen.

8 Salvatore Baldone har den 30 maj 1994 på nytt väckt talan mot INAMI vid Tribunal du travail de Bruxelles. Han har gjort gällande att beslutet av den 4 maj 1994 inte kan anses utgöra det första beslutet om beviljande av rätt till pension, vilket i så fall innebär att den behöriga myndigheten enligt artikel 95a.4-95a.6 i ändringsförordningen inte ex officio kan nedsätta hans förmån. INAMI däremot anser att beslutet av den 4 maj 1994 är det första korrekta beslutet om fastställande av Salvatore Baldones rätt till pension, vilket innebär att det enligt artikel 95a.1-95a.3 i ändringsförordningen är de nya beräkningsreglerna som skall tillämpas.

9 Mot denna bakgrund har Tribunal du travail de Bruxelles förklarat målet vilande genom beslut av den 5 september 1996 och ställt följande frågor till domstolen:

"1. Skall artikel 95a.1-95a.3 i [ändringsförordningen] tolkas så, att institutionen i en medlemsstat, som efter den 31 maj 1992 beviljar en invalidiserad person rättigheter med stöd av förordningarna, skall tillämpa bestämmelserna i förordning nr 1408/71 (särskilt artikel 46) ... för den period som går ut den 31 maj 1992, och bestämmelserna i [ändringsförordningen] från och med den 1 juni 1992?

2. Om den första frågan besvaras jakande, skall bestämmelserna tillämpas på samma sätt:

a) då det beslut som institutionen har fattat är det första beslutet att bevilja den försäkrade rättigheter med stöd av dessa förordningar,

b) då rättigheterna inte har beviljats på ett enligt förordningarna korrekt sätt i det första beslutet, vilket fattades före den 1 juni 1992, och då detta beslut därför har upphävts och ersatts av ett rättat beslut efter den 1 juni 1992, vilket således är det första beslut genom vilket rättigheterna beviljas på ett korrekt sätt enligt förordningarna,

c) då ett första beslut, som har fattats före den 1 juni 1992 och som för övrigt var korrekt, skall upphävas och ersättas av ett annat beslut efter den 1 juni 1992 på grund av att en annan berörd institution har fattat ett rättelsebeslut?

3. Om de båda första frågorna besvaras jakande, kan det nya beviljandet av förmånen den 1 juni 1992 få till följd att den beviljade förmånen nedsätts i förhållande till det belopp som utgavs den 31 maj 1992 med stöd av de till och med detta datum gällande bestämmelserna, då [ändringsförordningen] inte har inneburit att bestämmelserna i artiklarna 118 och 119a i förordning nr 574/72(4) har ändrats eller kompletterats på så sätt att de var tillämpliga den 1 juni 1992?"

10 Den nationella domstolen vill genom dessa frågor i själva verket få klarhet i vilka regler som gäller för fastställandet av rättigheter för en person som uppbär invalidpension, när den berörde redan före den 31 maj 1992 har beviljats rätt till invalidpension enligt då gällande regler i förordning nr 1408/71, men då pensionsbeslutet har rättats efter den 31 maj 1992 till följd av att EG-domstolen fastslog att den ursprungliga beräkningen inte var korrekt.

Förfarandet vid domstolen

11 Salvatore Baldone har gjort gällande att när en behörig institution, på grund av en tidigare felaktig beräkning av en förmån, är tvungen att efter den 1 juni 1992 ompröva en arbetstagares rätt till en invalidpension som denne redan har beviljats med stöd av reglerna i förordning nr 1408/71, kan denna institution inte med stöd av de nya reglerna i ändringsförordningen ex officio nedsätta den tidigare beviljade förmånen för perioden efter den 1 juni 1992.

12 INAMI och den belgiska regeringen har hävdat att när en behörig institution i en medlemsstat skall fastställa rättigheterna för en person som uppbär invalidpension för perioden före den 31 maj 1992 skall den tillämpa de tidigare gällande bestämmelserna i förordning nr 1408/71, medan för perioden efter den 1 juni 1992 skall de nya bestämmelserna i ändringsförordningen tillämpas. Detta gäller även när ett tidigare fattat beslut upphävs efter den 1 juni 1992 och ersätts av ett rättat beslut.

13 Kommissionen anser att artikel 95a.1-95a.3 i ändringsförordningen inte är tillämpliga på förmåner som har beviljats före den 1 juni 1992 och att artikel 95a.4 innebär att en behörig institution inte ex officio kan ompröva förmåner som har beviljats före denna tidpunkt.

Bedömning

14 I de tre första punkterna i artikel 95a i ändringsförordningen föreskrivs att ingen rätt förvärvas för en period före ikraftträdandedatum (punkt 1), men att alla försäkrings- eller bosättningsperioder som har fullgjorts (punkt 2) och försäkringsfall (punkt 3) som har inträffat före detta datum skall beaktas vid fastställandet av rätten till förmåner enligt bestämmelserna i ändringsförordningen. Dessa gäller således förmåner som skall beviljas för första gången vid en senare tidpunkt än dagen då ändringsförordningen trädde i kraft.

15 Artikel 95a.4-95a.6 i ändringsförordningen gäller däremot rättigheter som redan var beviljade innan ändringsförordningen trädde i kraft. Enligt punkt 4 omfattas rättigheter som har beviljats enligt tidigare gällande regler inte av de ändrade reglerna såvida inte den berörde själv begär att de rättigheter som han har beviljats före den 1 juni 1992 skall omprövas. En sådan ansökan om omprövning av redan beviljade rättigheter skall inlämnas inom två år. Inlämnas ansökan först senare, är datumet för ansökan avgörande, såvida inte rättigheterna vid denna tidpunkt har förverkats eller fallit bort genom en tidsspärr (punkterna 5 och 6).

16 Frågan om huruvida en situation regleras i artikel 95a.1-95a.3 eller i artikel 95a.4-95a.6 i ändringsförordningen är således beroende av när en medlemsstats myndigheter har tagit ställning till om en tidigare arbetstagare över huvud taget har rätt till pension eller inte. Om det har slagits fast innan ändringsförordningen trädde i kraft att den berörde har en sådan rätt, är artikel 95a.4-95a.6 tillämplig. Det saknar i detta sammanhang betydelse att medlemsstaternas myndigheter vid en senare tidpunkt korrigerar beräkningen av denna pensionsrätt. Det skulle till exempel kunna tänkas att en medlemsstats myndigheter innan ändringsförordningen trädde i kraft har slagit fast att en tidigare arbetstagare har rätt till pension men att storleken på pensionsbeloppet vid den aktuella tidpunkten är noll. Om omständigheterna i framtiden ändras kan emellertid även beräkningen ändras, medan däremot rätten till pension består.

17 Den berörde skall enligt artikel 95a.4 i ändringsförordningen själv ansöka om omprövning av tidigare beviljade förmåner för att de nya beräkningsreglerna i ändringsförordningen skall bli tillämpliga på rättigheter som denne har beviljats innan ändringsförordningen trädde i kraft. Det kan tänkas att det nya beräkningssättet kan föra med sig såväl en höjning av den tidigare utbetalade förmånen som en nedsättning av denna. Enligt såväl artikel 46 i förordning nr 1408/71 som artikel 46 i ändringsförordningen är reglerna för beräkning av pensionsförmåner till arbetstagare som tidigare har förvärvsarbetat i andra medlemsstater förhållandevis invecklade. Det kan därför knappast förväntas att den berörde själv skall ha känt till dessa regler och veta om en beräkning enligt de nya reglerna kan vara gynnsam för honom. Det torde därför enligt min mening vara möjligt för en pensionsberättigad person att inlämna en villkorad ansökan om omprövning, det vill säga att den tidigare utbetalade förmånen endast skall omprövas om förmånen blir högre enligt de nya beräkningsreglerna.

18 Det följer således av artikel 95a att punkt 1-3 gäller rättigheter som beviljas efter den 1 juni 1992, medan punkt 1-4 gäller rättigheter som har beviljats före den 1 juni 1992. Mot bakgrund av de uppgifter som den nationella domstolen har lämnat om de faktiska omständigheterna i föreliggande mål, kan det konstateras att Salvatore Baldone genom INAMI:s beslut av den 13 september 1985 beviljades rätt till pension, men att beräkningen av denna var felaktig. Om inte en fråga om beräkningen av förmånen enligt då gällande regler hade uppkommit, det vill säga om förmånen ursprungligen hade varit korrekt beräknad, skulle de belgiska myndigheterna inte ha haft någon anledning att ompröva Salvatore Baldones förmån efter den 1 juni 1992, eftersom hans situation inte har ändrats. Den beviljade förmånen skulle således ha fortsatt att utgå. I sådana fall skulle det heller inte ha rått något tvivel om att situationen omfattades av artikel 95a.4-95a.6.

19 Att de belgiska myndigheterna vid en senare tidpunkt - hela nio år efter det att Salvatore Baldone väckte talan om beräkning av pensionsförmånen - efter den 1 juni 1992, då ändringsförordningen trädde i kraft, medgav att den ursprungliga beräkningen av den beviljade rätten till pension inte var korrekt, ändrar enligt min mening inte det förhållandet att rättigheterna beviljades redan år 1985. Det beslut som INAMI fattade den 4 maj 1994 innebar endast att de belgiska myndigheterna gav Salvatore Baldone en pensionsförmån som beräknats i överensstämmelse med gemenskapsrätten, i enlighet med vad han hela tiden haft rätt till enligt gemenskapsrätten. Beslutet innebar ingen ändring av den omständigheten att Salvatore Baldone hade beviljats rätt till pension med verkan från år 1985. Att de belgiska myndigheterna ursprungligen har gjort en felberäkning av förmånen och därefter väntat nio år med att rätta felen bör inte orsaka den berörde skada.

20 Föreliggande fall omfattas således enligt min mening av övergångsbestämmelsen i artikel 95a.4, eftersom Salvatore Baldone beviljades rätt till pension (långt) innan den 1 juni 1992. Som ovan anförts är det i ett sådant fall endast den pensionsberättigade själv som kan ansöka om omprövning av de beviljade förmånerna. Bestämmelsen ger däremot inte den behöriga myndigheten någon möjlighet att ex officio nedsätta en förmån som redan beviljats enligt tidigare gällande regler.

21 I överensstämmelse härmed har domstolen i dom av den 13 oktober 1976(5) i ett mål om tolkningen av artikel 94.5 i förordning nr 1408/71, vars ordalydelse motsvarade ordalydelsen i artikel 95a.4, fastslagit följande:

"Förordningens övergångsbestämmelser, bland vilka denna bestämmelse ingår, bygger på principen att förmåner [enligt tidigare gällande regler] som är mer fördelaktiga än förmåner enligt den nya förordningen inte skall kunna nedsättas (punkt 15);

Syftet med bestämmelsen är att ge den berörde rätt att - i eget intresse - ansöka om att de förmåner som han har beviljats enligt tidigare gällande regler skall omprövas(punkt 16);

Det skulle strida mot detta syfte att ge den behöriga institutionen rätt att ex officio ompröva sådana förmåner till den berördes nackdel (punkt 17);

Svaret på frågan är därför att artikel 94.5 skall tolkas på så sätt att den behöriga myndigheten i en medlemsstat inte kan träda i den försäkrades ställe och ompröva de rättigheter som den försäkrade har beviljats innan förordningen trädde i kraft" (punkt 18).

22 För fullständighetens skull vill jag påpeka att parterna i målet har hänvisat till artikel 51 i förordning nr 1408/71. Jag finner emellertid ingen anledning att redogöra närmare för denna bestämmelse, eftersom det enligt vad som har framkommit inte är fråga om att de belgiska bestämmelserna om beviljande och beräkning av förmåner har ändrats.

Förslag till avgörande

23 Mot denna bakgrund föreslår jag att domstolen skall besvara frågorna enligt följande:

Bestämmelserna i artikel 95a.1-95a.3 i rådets förordning (EEG) nr 1248/92 av den 30 april 1992 om ändring av förordning (EEG) nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen och förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av förordning (EEG) nr 1408/71 skall tolkas på så sätt att de inte är tillämpliga när rätten till en förmån har beviljats innan denna förordning trädde i kraft, oavsett om beslutet om detta har upphävts och ersatts med ett annat beslut vid en senare tidpunkt i syfte att rätta en felaktig beräkning av pensionens storlek som gjorts enligt tidigare gällande regler.

Artikel 95a.4 i samma förordning utgör hinder för att en medlemsstats myndigheter ex officio skall nedsätta en förmån som har beviljats innan förordningen trädde i kraft.

(1) - EGT L 149, s. 2, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983, EGT L 230, s. 6.

(2) - EGT L 136, s. 7.

(3) - Mål C-193/92, Bogana (Rec. 1993, s. I-755).

(4) - Den hänskjutande domstolen hänvisar utan tvekan till förordning (EEG) nr 574/72 om tillämpning av rådets förordning nr 1408/71 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen, i dess ändrade lydelse enligt förordning nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT L 230, s. 6).

(5) - Mål 32/76, Saieva (Rec. 1976, s. 1523).