ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 11 november 2021 (begäran om förhandsavgörande från The Labour Court, Ireland – Irland) – MG mot Dublin City Council

(Mål C-214/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Skydd för arbetstagares hälsa och säkerhet - Arbetstidens förläggning - Direktiv 2003/88/EG - Artikel 2 - Begreppet ”arbetstid” - Frivillig brandman - Jourtjänstgöring - Utövande av annan yrkesverksamhet för egen räkning under jourtjänstgöringen - Krav som följer av systemet med jourtjänstgöring)

(2022/C 11/10)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

The Labour Court, Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: MG

Motpart: Dublin City Council

Domslut

Artikel 2 led 1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden ska tolkas så, att en jourtjänstgöringsperiod som utförs av en frivillig brandman, under vilken denne arbetstagare, med arbetsgivarens tillstånd, utövar en yrkesverksamhet för egen räkning men i händelse av larmsamtal ska inställa sig på den brandstation han tillhör inom högst tio minuter, inte utgör ”arbetstid”, i den mening som avses i denna bestämmelse. Detta gäller om en samlad bedömning av samtliga omständigheter i målet, bland annat omfattningen och villkoren för denna möjlighet att utöva en annan yrkesverksamhet samt det faktum att det inte föreligger någon skyldighet att delta i samtliga utryckningar som utförs från den brandstation vederbörande tillhör, visar att de krav som arbetstagaren är skyldig att iaktta under den nämnda perioden inte är av sådan art att de objektivt och i väsentlig mån påverkar dennes möjligheter att under den aktuella perioden fritt förfoga över den tid under vilken hans professionella tjänster som frivillig brandman inte tas i anspråk.

(1) EUT C 262, 10.8.2020.
2)

Artikel 56 FEUF ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell tvingande lagstiftning enligt vilken följande ska utdömas vid tillhandahållande av förbjudna lotterier i kommersiellt syfte: — ett lägsta bötesbelopp per otillåten spelautomat, utan begränsning av det totala beloppet för de böter som ålagts, under förutsättning att det totala bötesbeloppet inte är orimligt högt i förhållande till den ekonomiska fördel som de beivrade överträdelserna skulle kunna ge, — en frihetsberövande påföljd som alternativ till böter per otillåten spelautomat, utan begränsning av den sammanlagda varaktigheten av de alternativa frihetsberövande straff som utdömts, under förutsättning att det alternativa frihetsberövande straff som dömts ut inte är orimligt högt med hänsyn till hur allvarliga de konstaterade brotten är, och — ett bidrag till kostnaderna för förfarandet som uppgår till 10 procent av de böter som ålagts, under förutsättning att detta bidrag inte är oskäligt i förhållande till den faktiska kostnaden för ett sådant förfarande och inte heller strider mot rätten till domstolsprövning enligt artikel 47 i stadgan.
C 278/21

Domstolens dom (första avdelningen) av den 6 maj 2021 (begäran om förhandsavgörande från Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana – Italien) – Analisi G. Caracciolo srl mot Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

(Mål C-142/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Tillnärmning av lagstiftning - Förordning (EG) nr 765/2008 - Krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter - Ett enda nationellt ackrediteringsorgan - Utfärdande av ackrediteringsintyg till organ för bedömning av överensstämmelse - Ackrediteringsorgan med hemvist i ett tredjeland - Artikel 56 FEUF - Artikel 102 FEUF - Artiklarna 20 och 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - Giltighet)

(2021/C 278/29)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Consiglio di Giustizia amministrativa per la Regione siciliana

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Analisi G. Caracciolo srl

Motparter: Regione Siciliana – Assessorato regionale della salute – Dipartimento regionale per la pianificazione, Regione Sicilia – Assessorato della salute – Dipartimento per le attività sanitarie e osservatorio, Accredia – Ente Italiano di Accreditamento, Azienda sanitaria provinciale di Palermo

ytterligare deltagare i rättegången: Perry Johnson Laboratory Accreditation Inc.

Domslut

1) Artikel 4.1 och 4.5 samt artikel 7.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 765/2008 av den 9 juli 2008 om krav för ackreditering och marknadskontroll i samband med saluföring av produkter och upphävande av förordning (EEG) nr 339/93 ska tolkas så, att de utgör hinder för en tolkning av en nationell lagstiftning enligt vilken ackrediteringsverksamhet kan utövas av andra organ än det enda nationella ackrediteringsorganet i den mening som avses i denna förordning, vilka har hemvist i ett tredjeland, även om dessa organ säkerställer att internationella normer iakttas och, bland annat genom överenskommelser om ömsesidigt erkännande, visar att de har kvalifikationer som är likvärdiga med de kvalifikationer som innehas av det utsedda nationella ackrediteringsorganet.

2) Det har vid prövningen av den andra tolkningsfrågan inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av bestämmelserna i kapitel II i förordning nr 765/2008 mot bakgrund av artiklarna 56 och 102 FEUF samt artiklarna 20 och 21 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

(1) EUT C 209, 22.06.2020.)
C 431/14

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 2 september 2021 – Europeiska kommissionen mot Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland

(Mål C-57/19 P) (1)

(Överklagande - Statligt stöd - Stödordning - Artikel 108.2 och 108.3 FEUF - Förordning (EG) nr 659/1999 - Artikel 4.3 och 4.4 - Begreppet ”tveksamhet i fråga om en anmäld åtgärds förenlighet med den gemensamma marknaden” - Beslut om att inte göra invändningar - Det formella granskningsförfarandet har inte inletts - Riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd och energi för 2014 – 2020 - Regler om bästa praxis vid kontroll av statligt stöd - Kontakter ”före anmälan” - De berörda parternas processuella rättigheter - Elkapacitetsmarknaden i Förenade kungariket)

(2021/C 431/13)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: É. Gippini Fournier och P. Němečková)

Övriga parter i målet: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd (ombud: J. Derenne och D. Vallindas, avocats, och C. Ziegler, Rechtsanwalt), Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: inledningsvis F. Shibli, S. McCrory och Z. Lavery, därefter F. Shibli och S. McCrory, biträdda av G. Facenna, QC, och D. Mackersie, barrister)

Part som har intervenerat till stöd för klaganden: Republiken Polen (ombud: B. Majczyna)

Domslut

1. Den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 15 november 2018, Tempus Energy och Tempus Energy Technology/kommissionen (T-793/14, EU:T:2018:790), upphävs.

2. Talan i mål T-793/14 ogillas.

3. Tempus Energy Ltd och Tempus Energy Technology Ltd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader avseende förfarandena vid Europeiska unionens tribunal och vid domstolen.

4. Republiken Polen och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 148, 29.4.2019.
Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 4 februari 2021 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber – Förenade kungariket) – JCM Europe (UK) Ltd mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-760/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Tullunion - Gemensamma tulltaxan - Kombinerade nomenklaturen - Tullklassificering - Nr 8472 och 9031 - Sedelkontrollenhet och sedelkassetter - Apparat som är avsedd att byggas in i en värdapparat och anslutas till en extern styrenhet - Genomförandeförordning (EU) 2016/1760 - Giltighet)

(2021/C 110/09)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: JCM Europe (UK) Ltd

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Domslut

Det har vid prövningen av de hänskjutna frågorna inte framkommit någon omständighet som påverkar giltigheten av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1760 av den 28 september 2016 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen.

(1) EUT C 19, 20.01.2020.
C 44/4

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 8 december 2020 – Republiken Polen mot Europaparlamentet, Europeiska unionens råd

(Mål C-626/18) (1)

(Talan om ogiltigförklaring - Direktiv (EU) 2018/957 - Frihet att tillhandahålla tjänster - Utstationering av arbetstagare - Arbets- och anställningsvillkor - Lön - Utstationeringens varaktighet - Fastställande av den rättsliga grunden - Artiklarna 53 och 62 FEUF - Ändring av ett befintligt direktiv - Artikel 9 FEUF - Icke-diskrimineringsprincipen - Krav - Proportionalitetsprincipen - Förordning (EG) nr 593/2008 - Tillämpningsområde - Vägtransport - Artikel 58 FEUF)

(2021/C 44/04)

Rättegångsspråk: polska

Parter

Sökande: Republiken Polen (ombud: B. Majczyna och D. Lutostańska)

Svarande: Europaparlamentet (ombud: inledningsvis M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, A. Pospíšilová Padowska och L. Visaggio, därefter M. Martínez Iglesias, K. Wójcik, L. Visaggio och A. Tamás), Europeiska unionens råd (ombud: inledningsvis E. Ambrosini, K. Adamczyk Delamarre och A. Norberg, därefter E. Ambrosini, A. Sikora-Kalėda, Z. Bodnar och A. Norberg)

Parter som har intervenerat till stöd för Europaparlamentet: Förbundsrepubliken Tyskland (ombud: inledningsvis J. Möller och T. Henze, därefter M. Möller), Republiken Frankrike (ombud: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères och R. Coesme), Konungariket Nederländerna (ombud: M. K. Bulterman, C. Schillemans och J. Langer), Europeiska kommissionen (ombud: M. Kellerbauer, B.-R. Killmann och A. Szmytkowska)

Parter som har intervenerat till stöd för Europeiska unionens råd: Förbundsrepubliken Tyskland (ombud: inledningsvis J. Möller och T. Henze, därefter J. Möller), Republiken Frankrike (ombud: E. de Moustier, A.-L. Desjonquères och R. Coesme), Konungariket Nederländerna (ombud: M. K. Bulterman, C. Schillemans och J. Langer), Konungariket Sverige (ombud: inledningsvis C. Meyer-Seitz, A. Falk, H. Shev, J. Lundberg och H. Eklinder, därefter C. Meyer-Seitz, H. Shev och H. Eklinder), Europeiska kommissionen (ombud: M. Kellerbauer, B.-R. Killmann och A. Szmytkowska)

Domslut

1) Talan ogillas.

2) Republiken Polen ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de rättegångskostnader som uppkommit för Europaparlamentet och Europeiska unionens råd.

3) Förbundsrepubliken Tyskland, Republiken Frankrike, Konungariket Nederländerna, Konungariket Sverige och Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 4, 7.1.2019
3)

Artikel 12.1 i direktiv 2008/95 ska tolkas på så sätt att en varumärkesinnehavare ska anses göra verkligt bruk av varumärket när denne tillhandahåller vissa tjänster avseende varor som tidigare saluförts under varumärket, under förutsättning att dessa tjänster tillhandahålls under varumärket.
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 19 mars 2020 (begäran om förhandsavgörande från Sofiyski gradski sad – Bulgarien) – Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo mot BP, AB, PB, ”Тrast B” ООD, ”Agro In 2001” EOOD, ”ACounT Service 2009” EOOD, ”Invest Management” OOD, ”Estate” OOD, ”Bromak” OOD, ”Bromak Finance” EAD, ”Viva Telekom Bulgaria” EOOD, ”Balgarska Telekomunikationna Kompania” AD, ”Hedge Investment Bulgaria” AD, ”Kemira” OOD, ”Dunarit” AD, ”Technologichen Zentar-Institut Po Mikroelektronika” AD, ”Еvrobild 2003” EOOD, ”Тechnotel Invest” AD, ”Ken Trade” EAD, ”Konsult Av” EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL, Empreno Ventures Ltd

(Mål C-234/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Straffrättsligt samarbete - Förfarande för förverkande av olagligt förvärvade tillgångar utan att det föreligger någon fällande brottmålsdom - Direktiv 2014/42/EU - Tillämpningsområde - Rambeslut 2005/212/RIF)

(2020/C 222/06)

Rättegångsspråk: bulgariska

Hänskjutande domstol

Sofiyski gradski sad

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Komisia za protivodeystvie na koruptsiyata i za otnemane na nezakonno pridobitoto imushtestvo

Svarande: BP, AB, PB, ”Тrast B” ООD, ”Agro In 2001” EOOD, ”ACounT Service 2009” EOOD, ”Invest Management” OOD, ”Estate” OOD, ”Bromak” OOD, ”Bromak Finance” EAD, ”Viva Telekom Bulgaria” EOOD, ”Balgarska Telekomunikationna Kompania” AD, ”Hedge Investment Bulgaria” AD, ”Kemira” OOD, ”Dunarit” AD, ”Technologichen Zentar-Institut Po Mikroelektronika” AD, ”Еvrobild 2003” EOOD, ”Тechnotel Invest” AD, ”Ken Trade” EAD, ”Konsult Av” EOOD, Louvrier Investments Company 33 SA, EFV International Financial Ventures Ltd, Interv Investment SARL, LIC Telecommunications SARL, V Telecom Investment SCA, V2 Investment SARL, Empreno Ventures Ltd,

Ytterligare deltagare i rättegången: Corporate Commercial Bank, i likvidation

Domslut

Rådets rambeslut 2005/212/RIF av den 24 februari 2005 om förverkande av vinning, hjälpmedel och egendom som härrör från brott ska tolkas så, att det inte utgör hinder för lagstiftningen i en medlemsstat enligt vilken en nationell domstol beslutar om förverkande av olagligen förvärvad egendom efter genomförandet av ett förfarande enligt vilket det varken krävs att det föreligger ett konstaterat brott eller, än mindre, att de misstänkta gärningsmännen dömts till ansvar för brottet.

(1) EUT C 240, 09.07.2018)
Domstolens dom (första avdelningen) av den 19 december 2019 (begäran om förhandsavgörande från Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona - Spanien) – Bondora AS mot Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

(Förenade målen C-453/18 och 494/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Civilrättsligt samarbete - Europeiskt betalningsföreläggande - Förordning (EG) nr 1896/2006 - Ingivande av kompletterande handlingar till stöd för fordran - Oskäliga avtalsvillkor i konsumentavtal - Direktiv 93/13/EEG - Prövning av den domstol till vilken ansökan om ett europeiskt betalningsföreläggande lämnats in)

(2020/C 68/07)

Rättegångsspråk: spanska

Hänskjutande domstol

Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo, Juzgado de Primera Instancia no 20 de Barcelona

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Bondora AS

Svarande: Carlos V. C. (C-453/18), XY (C-494/18)

Domslut

Artikel 7.2 d och e i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1896/2006 av den 12 december 2006 om införande av ett europeiskt betalningsföreläggande samt artiklarna 6.1 och 7.1 i rådets direktiv 93/13/EEG av den 5 april 1993 om oskäliga villkor i konsumentavtal, såsom dessa har tolkats av domstolen och lästa mot bakgrund av artikel 38 i stadgan, ska tolkas så, att de ger möjlighet för en ”domstol” i den mening som avses i nämnda förordning, till vilken en ansökan om ett europeiskt betalningsföreläggande lämnats in, att från borgenären begära in kompletterande upplysningar om de avtalsvillkor som åberopas till stöd för fordran, för att ex officio kunna pröva huruvida dessa villkor är oskäliga, och följaktligen att nämnda bestämmelser utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken kompletterande handlingar som ingetts för detta ändamål inte får beaktas.

(1) EUT C 381, 22.10.2018.
2)

Artiklarna 6.1 och 7.1 i direktiv 93/13 och artikel 10.2 i direktiv 2008/48 ska tolkas så, att när en nationell domstol, under sådana omständigheter som dem i de nationella målen, hyser allvarliga tvivel om huruvida ett betalningskrav är välgrundat, då kravet grundar sig på en egen växel som utgör säkerhet för den fordran som följer av ett konsumentkreditavtal, och denna växel ursprungligen utställts in blanco av utställaren och senare kompletterats av betalningsmottagaren, ska denna domstol ex officio pröva om de villkor som parterna kommit överens om är oskäliga och kan i detta avseende kräva att näringsidkaren företer det skriftliga innehållet i dessa villkor, så att nämnda domstol kan säkerställa att konsumenternas rättigheter enligt dessa direktiv iakttas.
C 423/7

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 7 oktober 2019 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal – Förenade Kungariket) – Safeway Ltd mot Andrew Richard Newton och Safeway Pension Trustees Ltd

(Mål C-171/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Socialpolitik - Artikel 119 i EG-fördraget (nu artikel 141 EG i ändrad lydelse) - Manliga och kvinnliga arbetstagare - Lika lön - Privat tjänstepensionssystem - Den normala pensionsåldern varierar beroende på kön - Dagen då åtgärder vidtogs för att åstadkomma likabehandling - Åtgärder som vidtas för att retroaktivt utjämna denna ålder till den ålder som gällde för tidigare missgynnade personer)

(2019/C 423/08)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Safeway Ltd

Svarande: Andrew Richard Newton och Safeway Pension Trustees Ltd

Domslut

Artikel 119 i EG-fördraget (nu artikel 141 EG i ändrad lydelse) ska tolkas så, att den, om det inte finns något sakligt skäl, utgör hinder för att det inom ramen för ett pensionssystem – för att undanröja en diskriminering som strider mot denna bestämmelse och som följer av att den normala pensionsåldern skiljer sig åt beroende på kön – vidtas en åtgärd som retroaktivt utjämnar den normala pensionsåldern för dem som är anslutna till detta pensionssystem till den nivå som gällde för personer i den tidigare missgynnade kategorin, för perioden mellan det datum då denna åtgärd kungjordes och det datum då den vidtogs, och detta även då en sådan åtgärd är tillåten enligt nationell rätt och enligt stiftelseförordnandet för pensionssystemet.

(1) EUT C 190, 4.6.2018.
Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 7 augusti 2018 (begäran om förhandsavgörande från Riigikohus – Estland) – Viking Motors AS m.fl. mot Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

(Mål C-475/17) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Beskattning - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 401 - Nationella skatter som kan karakteriseras som omsättningsskatter - Förbud - Begreppet omsättningsskatt - Lokal skatt på försäljning - Grundläggande kännetecken för mervärdesskatt - Föreligger inte))

(2018/C 352/17)

Rättegångsspråk: estniska

Hänskjutande domstol

Riigikohus

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS, Selver AS

Motparter: Tallinna linn, Maksu- ja Tolliamet

Domslut

Artikel 401 i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att den inte utgör hinder för att behålla eller införa en sådan skatt som den försäljningsskatt som är aktuell i de nationella målen.

(1) EUT C 347, 16.10.2017.
5)

Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet ska tolkas så, att i avsaknad av ett särskilt förfarande i Bulgarien för att hålla medlemsstaten ansvarig för skada som uppkommit på grund av en nationell myndighets överträdelse av unionsrätten gäller följande: — Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet utgör inte hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver två skilda förfaranden, i olika domstolar med olika villkor, under förutsättning att den hänskjutande domstolen fastställer om, enligt nationell rätt, en skadeståndstalan gentemot en nationell myndighet som Bulgariens centralbank ska väckas med stöd av Zakon za otgovornostta na darzhavata i obshtinite za vredi (lagen om statens och kommunernas skadeståndsansvar) eller Zakon za zadalzheniata i dogovorite (lagen om skyldigheter och avtal), och att vart och ett av dessa båda förfaranden iakttar likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen. — Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken rätten för enskilda att få ersättning underställs det ytterligare villkoret att den skada som orsakats av den aktuella nationella myndigheten ska vara uppsåtlig. — Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet utgör inte hinder för en nationell lagstiftning som innebär att enskilda som yrkar skadestånd ska visa att det föreligger ett fel. Detta gäller under förutsättning att, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera, begreppet ”culpa” inte går utöver begreppet ”tillräckligt klar överträdelse”. — Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet utgör inte hinder för en nationell lagstiftning som föreskriver betalning av en fast avgift eller en avgift som beräknas i proportion till värdet av tvisteföremålet, under förutsättning, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera, att betalning av en fast avgift eller en avgift som beräknas i proportion till värdet av tvisteföremålet inte strider mot effektivitetsprincipen, med beaktande av avgiftens belopp och nivå, och huruvida avgiften utgör ett oöverstigligt hinder för rätten till domstolsprövning, avgiftens obligatoriska karaktär och möjligheterna att befrias från den. — Artikel 4.3 FEU samt principerna om likvärdighet och effektivitet utgör inte hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken rätten för enskilda att få ersättning är beroende av en föregående ogiltigförklaring av den administrativa handling som är orsak till skadan. Detta gäller under förutsättning, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att bedöma, att detta rimligen kan krävas av den skadelidande.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 161/11

Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 7 mars 2018 (begäran om förhandsavgörande från Augstākā tiesa – Lettland) – DW mot Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

(Mål C-651/16) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Social trygghet - Mammapenning - Beloppet beräknas på grundval av den försäkrade personens inkomst under en referensperiod på tolv månader - Person som under denna period varit anställd vid en av Europeiska unionens institutioner - Nationell lagstiftning enligt vilken det aktuella beloppet ska uppgå till 70 procent av den genomsnittliga avgiftsgrundande inkomsten - Inskränkning av den fria rörligheten för arbetstagare - Principen om lojalt samarbete))

(2018/C 161/12)

Rättegångsspråk: lettiska

Hänskjutande domstol

Augstākā tiesa

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: DW

Motpart: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

Domslut

Artikel 45 FEUF ska tolkas så, att den utgör hinder för en lagstiftning i en medlemsstat, såsom den som är aktuell i det nationella målet, enligt vilken, vid fastställandet av den genomsnittliga avgiftsgrundande inkomst som ska beaktas vid beräkningen av mammapenningen, de månader under referensperioden som personen i fråga arbetat för en av Europeiska unionens institutioner och under vilka hon inte var ansluten till det sociala trygghetssystemet i denna medlemsstat ska anses som en icke-yrkesverksam period, och enligt vilken den berörda personen under denna tid ska anses ha haft den genomsnittliga avgiftsgrundande inkomst som fastställts i nämnda medlemsstat, vilket medför att det belopp som denna person beviljas i mammapenning blir betydligt lägre än det som hon skulle ha varit berättigad till om hon hade utövat yrkesverksamhet i endast den medlemsstaten.

(1) EUT C 86, 20.3.2017.