Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Jordbruk – Gemensam jordbrukspolitik – Integrerat administrations- och kontrollsystem för vissa stödsystem – Systemet med samlat gårdsstöd – Begreppet stödberättigande hektar

(Rådets förordning nr 1782/2003, i dess lydelse enligt förordning nr 2013/2006, artiklarna 2 c och 44.2; kommissionens förordning nr 796/2004, artikel 2.1 och 2.2)

2. Jordbruk – Gemensam jordbrukspolitik – Integrerat administrations- och kontrollsystem för vissa stödsystem – Systemet med samlat gårdsstöd – Begreppet jordbruksareal inom ett jordbruksföretag

(Rådets förordning nr 1782/2003, i dess lydelse enligt förordning nr 2013/2006, artikel 44.2)

Sammanfattning

1. Artikel 44.2 i förordning nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare i dess lydelse enligt förordning nr 2013/2006 ska tolkas så, att den inte utgör hinder för att en areal är stödberättigande, när den visserligen används för jordbruksändamål men det huvudsakliga syftet är att bevara landskapet och skydda miljön. Den omständigheten att jordbrukaren är skyldig att följa naturskyddsmyndighetens instruktioner innebär inte att en verksamhet som täcks av definitionen i artikel 2 c i förordningen berövas sin karaktär av jordbruksverksamhet.

Kvalificeringen av ”åkermark”, ”permanent betesmark” och följaktligen även ”jordbruksareal” är nämligen avhängig av markens faktiska användning. Härav följer att skiften som faktiskt används som jordbruksmark eller som permanent betesmark och där det huvudsakliga syftet är att skydda naturen och bevara landskapet kan kvalificeras som jordbrukareal i den mening som avses i artikel 2.1 och 2.2 i förordning nr 796/2004 om närmare föreskrifter för tillämpningen av de tvärvillkor, den modulering och det integrerade administrations- och kontrollsystem som föreskrivs i förordning nr 1782/2003. Det gäller än desto mer då miljöskydd är ett mål för den gemensamma jordbrukspolitiken. Detta innebär att den omständigheten att en areal huvudsakligen används för att bevara landskapet och skydda miljön inte berövar arealen dess karaktär av jordbruksareal i den mening som avses i artikel 44.2 i förordning nr 1782/2003, när arealen faktiskt har använts som åkermark eller permanent betesmark. Under förutsättning att en jordbruksareal används för jordbruksverksamhet i den mening som avses i artikel 2 c i förordning nr 1782/2003, är det vidare irrelevant, enligt artikel 44.2 i förordningen, om syftet med verksamheten huvudsakligen är jordbruk eller naturskydd.

(se punkterna 37–39, 41, 47, 49 och punkt 1 i domslutet)

2. Artikel 44.2 i rådets förordning nr 1782/2003 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, i dess lydelse enligt förordning nr 2013/2006, ska tolkas så, att

– det inte är nödvändigt för att jordbruksarealen ska anses utgöra en del av jordbrukarens jordbruksföretag att den har ställts till förfogande mot ersättning enligt ett arrendeavtal eller ett annat liknande hyresavtal,

– det inte utgör hinder för att arealen ska anses utgöra en areal inom ett jordbruksföretag att den har ställts till jordbrukarens förfogande utan ersättning, mot att denna betalar in avgifterna till branschorganisationen, för att användas på visst sätt och under en begränsad period i enlighet med målet att skydda naturen, under förutsättning att jordbrukaren kan använda arealen för jordbruksverksamhet med en viss självständighet under minst tio månader, och att

– det saknar betydelse för om den berörda arealen ska anses tillhöra jordbrukarens jordbruksföretag att denne ska tillhandahålla vissa tjänster mot ersättning för tredje mans räkning, under förutsättning att arealen även används av jordbrukaren för dennes jordbruksverksamhet i hans namn och för hans räkning.

(se punkt 71 och punkt 2 i domslutet)