Mål T‑322/01

Roquette Frères SA

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Natriumglukonat – Artikel 81 EG – Böter – Artikel 15.2 i förordning nr 17 – Riktlinjer för beräkning av böter – Meddelande om samarbete – Proportionalitetsprincipen – Likabehandling – Principen ne bis in idem ”

Förstainstansrättens dom (tredje avdelningen) av den 27 september 2006

Sammanfattning av domen

1. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kriterier – Konkret påverkan på marknaden

(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03, punkt 1 A, första stycket)

2. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kriterier – Överträdelsens allvar

(Rådets förordning nr 17, artikel 15)

3. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kriterier – Överträdelsens allvar

(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03)

4. Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Skadlig inverkan på konkurrensen – Bedömningskriterier

(Artikel 81.1 EG)

5. Förfarande – Ansökan – Formkrav

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c)

6. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande

(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 96/C 207/04)

7. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Befrielse från eller nedsättning av böter i utbyte mot att företaget samarbetar

(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 96/C 207/04, avdelningarna B b och C)

8. Konkurrens – Böter – Gemenskapspåföljder och påföljder som ålagts i en medlemsstat eller i tredje land för brott mot nationella konkurrensregler

(Rådets förordning nr 17, artikel 15)

9. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Kriterier – Det överträdande företagets totala omsättning

(Rådets förordning nr 17)

10. Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande

(Artikel 81.1 EG; rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03, punkt 1 A)

11. Förfarande – Begäran om att det muntliga förfarandet skall återupptas

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 62)

12. Konkurrens – Böter – Belopp – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Förstainstansrättens fulla prövningsrätt

(Artikel 229 EG; rådets förordning nr 17, artikel 17)

1. Enligt lydelsen i punkt 1 A första stycket i riktlinjerna för beräkning av böter som åläggs enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5 i EKSG-fördraget, skall kommissionen vid beräkningen av bötesbeloppet på grundval av överträdelsens allvar bland annat beakta överträdelsens konkreta påverkan på marknaden, om den är mätbar. En kartells konkreta och mätbara påverkan på den relevanta marknaden skall därför anses styrkt om kommissionen kan ange konkreta och trovärdiga uppgifter till stöd för att kartellen sannolikt har påverkat marknaden.

En undersökning av en kartells påverkan på den relevanta marknaden innebär nämligen med nödvändighet ett hypotetiskt resonemang. Kommissionen skall bland annat undersöka hur högt priset för den ifrågavarande produkten hade varit om någon samverkan inte hade förelegat. Vid en undersökning av orsakerna till en verklig prisutveckling är det emellertid vanskligt att spekulera i vilken roll varje orsak spelat. Den objektiva omständigheten att parterna genom en priskartell har avstått från friheten att priskonkurrera skall beaktas. Bedömningen av vilken inverkan andra faktorer än att parterna frivilligt avstått från priskonkurrens har haft måste därför med nödvändighet grundas på sannolikheter som inte kan mätas exakt.

Kommissionen kan därför inte, med mindre än att kriteriet i punkt 1 A första stycket skall frånkännas all ändamålsenlig verkan, klandras för att den grundat sig på en kartells konkreta påverkan på den relevanta marknaden, när den haft ett konkurrensbegränsande syfte i form av en samverkan med avseende på priser eller kvoter, utan att kunna mäta denna påverkan eller redovisa sifferuppgifter i samband med den.

(se punkterna 71–75)

2. Med avseende på bekämpningen av förbjudna karteller saknar det faktiska beteende som ett företag påstår sig ha iakttagit relevans vid bedömningen av samverkans verkningar på marknaden, eftersom det är de verkningar som följde av hela den överträdelse som företaget deltog i som skall beaktas.

En kartells påverkan står inte heller med nödvändighet i proportion till dess varaktighet. Det kan således inte uteslutas att när en kartell under en lång period inte har några verkningar, men under en kort period förödande sådana, är verkningarna av denna kartell lika betydande som verkningarna av en kartell som har vissa verkningar under hela den tid som överträdelsen pågår. Det faktum att det saknades verkningar eller att dessa var begränsade under vissa perioder, om detta skulle bevisas, innebär således inte med nödvändighet att verkningarna var mindre omfattande än en kartells verkningar under en hel överträdelseperiod.

(se punkterna 89–90, 121, 128, 141 och 179)

3. Enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 skall bötesbeloppet fastställas så att hänsyn tas till både hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Kommissionen skall vidare enligt riktlinjerna för beräkning av böter som åläggs enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5 i EKSG-fördraget fastställa utgångsbeloppet för böterna på grundval av överträdelsens allvar med beaktande av dess art, konkreta påverkan på marknaden och omfattningen av den relevanta geografiska marknaden.

Genom denna rättsliga ram åläggs kommissionen således inte uttryckligen att ta hänsyn till produktmarknadens begränsade betydelse.

Vid bedömningen av hur allvarlig en överträdelse är ankommer det emellertid på kommissionen att ta hänsyn till en rad faktorer, vars slag och betydelse varierar alltefter överträdelsen i fråga och de särskilda omständigheterna i fallet. Bland dessa faktorer som vittnar om att en överträdelse är allvarlig kan det inte uteslutas att sådana faktorer som, beroende på det enskilda fallet, värdet på den produkt som är föremål för överträdelsen, ifrågavarande produktmarknads storlek och köparnas styrka kan ingå.

Om marknadens storlek kan utgöra en faktor som skall beaktas vid bedömningen av hur allvarlig överträdelsen är, varierar följaktligen dess betydelse beroende på de särskilda omständigheterna kring den aktuella överträdelsen.

(se punkterna 147–150)

4. De faktiska verkningarna av ett avtal eller ett samordnat förfarande behöver inte beaktas vid bedömningen av om artikel 81.1 EG är tillämplig, om syftet är att begränsa, hindra eller snedvrida konkurrensen på den gemensamma marknaden.

(se punkt 201)

5. Enligt artikel 44.1 c och 44.1 d i förstainstansrättens rättegångsregler skall ansökan bland annat innehålla en kortfattad framställning av de grunder som åberopats. Vidare skall oberoende av alla terminologiska frågor denna framställning vara tillräckligt klar och precis för att svaranden skall kunna förbereda sitt försvar och förstainstansrätten skall kunna pröva talan, i förekommande fall utan att behöva begära andra upplysningar. För att garantera rättssäkerheten och en god rättskipning krävs, för att en talan skall kunna tas upp till sakprövning, att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundar sig på åtminstone kortfattat men på ett konsekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i själva ansökan.

Det ankommer inte på förstainstansrätten att bland alla de omständigheter som har åberopats till stöd för en första grund ta reda på om vissa uppgifter även skulle kunna användas till stöd för en andra grund. Det faktum att kommissionen särskilt har ansträngt sig, trots den uppenbara bristen på precision i denna grund, att försöka identifiera eventuella argument som sökanden har åberopat inom ramen för sin argumentering i samband med den första grunden och vilka, i förekommande fall, kan användas till stöd för den andra grunden och att den har gjort sig besvär att besvara dem i detta sammanhang, påverkar inte denna slutsats. Kommissionens ståndpunkt utgör nämligen endast en hypotes vad gäller den exakta innebörden av sökandens grund. En sådan hypotes är inte ägnad att med säkerhet avgöra den exakta innebörden av den andra grunden.

(se punkterna 208–209)

6. Kommissionens meddelande om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden har sitt ursprung i kommissionens befogenhet att göra en skönsmässig bedömning och det innebär endast att kommissionen begränsar sitt eget utrymme för skönsmässig bedömning under iakttagande av principen om likabehandling. Meddelandet ger upphov till berättigade förväntningar hos de företag som vill underrätta kommissionen om att det föreligger en samverkan. Med avseende på den respekt för principerna om likabehandling och skydd för berättigade förväntningar som de företag som önskar samarbeta med kommissionen kan utläsa ur meddelandet om samarbete, är kommissionen skyldig att följa detta vid bedömningen av ett företags samarbete inom ramen för fastställandet av det bötesbelopp som skulle åläggas företaget.

Varken ett förslag till nytt meddelande, även om det har offentliggjorts före ett beslut om att ålägga böter för brott mot konkurrensreglerna, eller ett nytt meddelande som offentliggjorts före ett sådant beslut medför en begränsning av kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning i förevarande mål.

(se punkterna 223–224)

7. För att ett företag skall kunna komma i åtnjutande av en större nedsättning av böterna med tillämpning av avdelning C i meddelandet om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden, krävs enligt meddelandets avdelning B b, till vilken det hänvisas i avdelning C, att det företag som avslöjar den hemliga samverkan är först med att tillföra bevismaterial som är avgörande för att bevisa att kartellen finns. Det föreskrivs inte i meddelandet att det företag som avslöjar den hemliga samverkan för kommissionen, för att uppfylla detta villkor, måste ge kommissionen samtliga uppgifter som är avgörande för utarbetande av ett meddelande om invändningar eller, ännu mindre, för antagandet av ett beslut vari fördragsbrott konstateras.

(se punkterna 237–239)

8. Principen ne bis in idem innebär ett förbud mot att vidta sanktionsåtgärder mot samma person mer än en gång för samma rättsstridiga beteende i syfte att skydda samma rättsliga intresse. Tillämpningen av denna princip underkastas tre kumulativa krav, nämligen att det rör sig om samma faktiska omständigheter, att det är fråga om en och samma regelöverträdare och att det är ett och samma rättsliga intresse som skyddas.

Ett företag får vara föremål för två parallella förfaranden för samma rättsstridiga beteende och således för två olika sanktionsåtgärder, den ena av behörig myndighet i medlemsstaten, den andra av behörig gemenskapsinstitution i den mån förfarandena har olika syften och inte rör åsidosättanden av samma rättsregler.

Härav följer att principen ne bis in idem än mindre äger tillämplighet i ett fall som det förevarande i vilket förfarandena och de påföljder som har ålagts dels av kommissionen, dels av myndigheter i tredje land uppenbarligen inte har haft samma syfte. I det första fallet är ändamålet att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids inom Europeiska unionen eller Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, medan ändamålet i det andra fallet är att säkerställa att konkurrensen inte snedvrids på marknaden i tredje land Det för tillämpningen av principen ne bis in idem nödvändiga kravet på att det skall vara samma rättsliga intresse som skyddas är således inte uppfyllt i förevarande fall.

(se punkterna 277–281)

9. Om det vid beräkningen av det bötesbelopp som skall åläggas ett företag för brott mot gemenskapens konkurrensregler har begåtts ett misstag med avseende på den omsättning som skall beaktas, skall det faktum att misstaget uppdagas leda till att bötesbeloppet korrigeras, även om misstaget beror på företaget.

(se punkt 293)

10. När kommissionen delar upp de företag som har åsidosatt artikel 81.1 EG i grupper för att fastställa bötesbeloppen skall fastställandet av gränsvärden för var och en av de således identifierade grupperna vara konsekvent och sakligt motiverat.

(se punkt 295)

11. Förstainstansrätten är endast skyldig att bifalla en begäran om återupptagande av det muntliga förfarandet för att beakta påstådda nya omständigheter om den berörda parten stöder sig på omständigheter som kan ha en avgörande inverkan på tvistens utgång och denna inte har kunnat göra dem gällande innan det muntliga förfarandet avslutades.

Ett beslut, som antas efter det att ett beslut om att ålägga ett företag böter för brott mot konkurrensreglerna fattats, och som rör andra företag som deltagit i överträdelsen, innebär inte en sådan ny omständighet som påverkar giltigheten av det första beslutet och utgör inte skäl för att återuppta det muntliga förfarandet.

En gemenskapsrättsakts lagenlighet måste nämligen bedömas i förhållande till de faktiska och rättsliga omständigheter som rådde den dag då rättsakten antogs. Det är följaktligen uteslutet att vid bedömningen av gemenskapsrättsaktens lagenlighet beakta omständigheter som ligger senare i tiden än antagandet av denna rättsakt. För övrigt måste prövningen av ett besluts lagenlighet i princip ske på grundval av faktiska och rättsliga omständigheter som tas upp av parterna under det administrativa förfarandet och undersökningsförfarandet och/eller återges i beslutet. I det motsatta fallet skulle det inte föreligga någon överensstämmelse mellan det inledande administrativa förfarandet och det åtföljande rättsliga undersökningsförfarandet som baseras på att de faktiska och rättsliga omständigheterna är desamma.

(se punkterna 323–326)

12. Vid fastställandet av de bötesbelopp som skall åläggas för brott mot konkurrensreglerna är förstainstansrätten behörig att inom ramen för sin fulla prövningsrätt inhämta och beakta ytterligare upplysningar som inte fanns omnämnda i det angripna beslutet. Med hänsyn till rättssäkerhetsprincipen måste emellertid denna möjlighet i princip begränsas till ett beaktande av upplysningar som hänför sig till tiden före antagandet av det angripna beslutet och som kommissionen hade kunnat få kännedom om innan beslutet antogs. Ett annat synsätt skulle leda till att förstainstansrätten satte sig i sin förvaltnings ställe för att bedöma en fråga som den ännu inte har blivit ombedd att pröva, vilket skulle innebära ett överskridande av dess behörighet och mer allmänt till ett åsidosättande av uppdelningen mellan olika funktioner och den institutionella jämvikten mellan den dömande och den administrativa makten.

(se punkt 327)

FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (tredje avdelningen)

den 27 september 2006( )

”Konkurrens – Konkurrensbegränsande samverkan – Natriumglukonat – Artikel 81 EG – Böter – Artikel 15.2 i förordning nr 17 – Riktlinjer för beräkning av böter – Meddelande om samarbete – Proportionalitetsprincipen – Likabehandling – Principen ne bis in idem”

I mål T-322/01,

Roquette Frères SA, Lestrem (Frankrike), företrädd av O. Prost, D. Voillemot och A. Choffel, avocats,

sökande,

mot

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd inledningsvis av A. Bouquet, W. Wils, A. Whelan och F. Lelièvre, därefter av Bouquet, Wils och Whelan, samtliga i egenskap av ombud, biträdda av A. Condomines och J. Liygonie, avocat,

svarande,

angående en talan om i första hand ogiltigförklaring av artiklarna 1 och 3 i kommissionens beslut K(2001)2931 av den 2 oktober 2001 om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet (Ärende COMP/E‑1/36.756 – Natriumglukonat) med avseende på de böter som sökanden har ålagts, i andra hand nedsättning av böterna och i sista hand återbetalning till sökanden av rättsstridigt uppburna belopp,

meddelar

FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (tredje avdelningen)

sammansatt av ordföranden J. Azizi samt domarna M. Jaeger och F. Dehousse,

justitiesekreterare: handläggaren I. Natsinas,

efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 18 februari 2004,

följande

Dom

Bakgrund till tvisten

1 Roquette Frères SA (nedan kallat Roquette) är ett i den kemiska industrin verksamt bolag som bland annat tillverkar natriumglukonat.

2 Natriumglukonat är en kelatbildare, vilket är en produkt som gör metalljoner inaktiva under industriprocesser. Dessa processer omfattar bland annat industriell rengöring (rengöring av flaskor och verktyg), ytbehandling (rostskyddsbehandling, avfettning, aluminiumgravyr) och vattenbehandling. Kelatbildare används även i livsmedelsindustrin, kosmetikaindustrin, läkemedelsindustrin, pappersindustrin, betongindustrin och andra industrier. Natriumglukonat saluförs i hela världen och konkurrerande företag finns på världsmarknaderna.

3 År 1995 uppgick den totala försäljningen av natriumglukonat i världen till omkring 58,7 miljoner euro, varav försäljningen inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) uppgick till omkring 19,6 miljoner euro. Vid tidpunkten för omständigheterna i målet svarade fem företag för nästan hela världsproduktionen av natriumglukonat, nämligen för det första Fujisawa Pharmaceutical Co. Ltd (nedan kallat Fujisawa), för det andra Jungbunzlauer AG (nedan kallat Jungbunzlauer), för det tredje Roquette, för det fjärde Glucona vof (nedan kallat Glucona) – ett företag som fram till i december 1995 kontrollerades gemensamt av Akzo Chemie BV, som är ett helägt dotterbolag till Akzo Nobel NV (nedan kallat Akzo) och Coöperatieve Verkoop- en Productievereniging van Aardappelmeel en Derivaten Avebe BA (nedan kallat Avebe) – och slutligen Archer Daniels Midland Co (nedan kallat ADM).

4 I mars 1997 upplyste det amerikanska justitiedepartementet kommissionen om att till följd av att en utredning av marknaderna för lysin och citronsyra hade en utredning inletts även på marknaden för natriumglukonat. I oktober och december 1997 samt i februari 1998 upplystes kommissionen om att Akzo, Avebe, Glucona, Roquette och Fujisawa hade medgett att de samverkat i syfte att fastställa priset för natriumglukonat och att fördela försäljningsvolymerna för den produkten i Förenta staterna och i andra länder. Efter överenskommelse med det amerikanska justitiedepartementet ålade amerikanska myndigheter dessa företag böter.

5 Den 18 februari 1998 riktade kommissionen med stöd av artikel 11 i rådets förordning nr 17 av den 6 februari 1962, Första förordningen om tillämpning av fördragets artiklar [81] och [82] (EGT L 13, 1962, s. 204), en begäran om upplysningar till de huvudsakliga tillverkarna, importörerna, exportörerna och köparna av natriumglukonat i Europa.

6 Med anledning av begäran om upplysningar tog Fujisawa kontakt med kommissionen och angav att företaget samarbetat med amerikanska myndigheter i samband med den ovan beskrivna utredningen och att företaget hade för avsikt att göra detsamma med kommissionen på grundval av kommissionens meddelande av den 18 juli 1996 om befrielse från eller nedsättning av böter i kartellärenden (EGT C 207, s. 4) (nedan kallat meddelandet om samarbete). Efter ett möte med kommissionen den 1 april 1998 lämnade Fujisawa den 12 maj 1998 en skriftlig förklaring och en akt med en beskrivning av kartellens utveckling och ett antal andra handlingar.

7 Kommissionen genomförde den 16 och den 17 september 1998 kontroller med stöd av artikel 14.3 i förordning nr 17 i lokaler som tillhörde Avebe, Glucona, Jungbunzlauer och Roquette.

8 Kommissionen riktade en begäran om upplysningar till ADM den 10 november 1998. Den 26 november 1998 tillkännagav ADM att det hade för avsikt att samarbeta med kommissionen. Under mötet den 11 december 1998 överlämnade ADM ett ”första bidrag såsom ett led i sitt samarbete”. En förklaring från företaget och handlingar avseende ärendet överlämnades till kommissionen den 21 januari 1999.

9 Kommissionen riktade en begäran om detaljerade upplysningar till Glucona, Roquette och Jungbunzlauer den 2 mars 1999. Dessa företag angav i skrivelser av den 14, den 19 och den 20 april 1999 att de hade för avsikt att samarbeta med kommissionen samtidigt som de gav den vissa upplysningar om kartellen. Den 25 oktober 1999 riktade kommissionen en begäran om kompletterande upplysningar till Fujisawa, Glucona, Roquette och Jungbunzlauer.

10 På grundval av upplysningar den hade erhållit riktade kommissionen den 17 maj 2000 ett meddelande om invändningar avseende åsidosättande av artikel 81.1 EG och artikel 53.1 i avtalet om EES (nedan kallat EES-avtalet) till Roquette och de andra berörda företagen. Roquette och övriga berörda företag besvarade kommissionens invändningar i skriftliga yttranden. Ingen av parterna begärde att möte skulle hållas eller bestred riktigheten i de faktiska omständigheter som angavs i meddelandet om invändningar.

11 Den 11 maj 2000 sände kommissionen en begäran om kompletterande upplysningar till Roquette och de andra berörda företagen.

12 Den 2 oktober 2001 antog kommissionen beslut K(2001)2931 om ett förfarande enligt artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet (Ärende COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonat) (nedan kallat beslutet). Beslutet delgavs Roquette genom skrivelse av den 11 oktober 2001.

13 Beslutet innehåller bland annat följande bestämmelser:

”Artikel 1

[Akzo], [ADM], [Avebe], [Fujisawa], [Jungbunzlauer] och [Roquette] har överträtt artikel 81.1 EG och – från den 1 januari 1994 – artikel 53.1 i EES‑avtalet, genom att fortlöpande delta i en överenskommelse eller ett samordnat förfarande inom sektorn för natriumglukonat.

Överträdelsens varaktighet

– beträffande [Akzo], [Avebe], [Fujisawa] och [Roquette] mellan februari 1987 och juni 1995,

– beträffande [Jungbunzlauer] mellan maj 1998 och juni 1995,

– beträffande [ADM] mellan juni 1991 och juni 1995.

…

Artikel 3

Följande böter åläggs för den överträdelse som avses i artikel 1:

a) [Akzo] 9 miljoner euro

b) [ADM] 10,13 miljoner euro

c) [Avebe] 3,6 miljoner euro

d) [Fujisawa] 3,6 miljoner euro

e) [Jungbunzlauer] 20,4 miljoner euro

f) [Roquette] 10,8 miljoner euro

…”

14 För beräkningen av bötesbeloppet tillämpade kommissionen i beslutet den metod som anges i riktlinjerna för beräkning av böter som åläggs enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 och artikel 65.5 i EKSG-fördraget (EGT C 9, 1998, s. 3) (nedan kallade riktlinjerna) och i meddelandet om samarbete.

15 För det första fastställde kommissionen grundbeloppet i förhållande till hur allvarlig överträdelsen varit och hur länge den pågått.

16 Beträffande hur allvarlig överträdelsen varit ansåg kommissionen härvid först och främst att de berörda företagen hade begått en mycket allvarlig överträdelse, med hänsyn till dess art, konkreta inverkan på natriumglukonatmarknaden inom EES‑området och till den berörda geografiska marknadens omfång (punkt 371 i beslutet).

17 Kommissionen ansåg därefter att den verkliga ekonomiska möjligheten att skada konkurrensen måste beaktas och att böter skulle fastställas till sådana belopp att en avskräckande verkan uppnåddes. Kommissionen klassificerade de berörda företagen i två kategorier med utgångspunkt i den världsomsättning av natriumglukonat under år 1995 – det sista året för överträdelsen – som dessa meddelat kommissionen efter dennas begäran om upplysningar och varpå kommissionen grundade sin beräkning av företagens respektive marknadsandelar. I den första kategorin placerade kommissionen de företag som enligt de uppgifter som den förfogade över hade en världsmarknadsandel avseende natriumglukonat som översteg 20 procent, nämligen Fujisawa (35,54 procent), Jungbunzlauer (24,75 procent) och Roquette (20,96 procent). För dessa företag fastställde kommissionen ett utgångsbelopp på 10 miljoner euro. I den andra kategorin placerade kommissionen de företag som enligt de uppgifter som den förfogade över hade en världsmarknadsandel avseende natriumglukonat som understeg 10 procent, nämligen Glucona (omkring 9,5 procent) och ADM (9,35 procent). För dessa företag fastställde kommissionen ett utgångsbelopp för böterna på 5 miljoner euro, det vill säga 2,5 miljoner euro var för Akzo och Avebe som tillsammans ägde Glucona (punkt 385 i beslutet).

18 Kommissionen justerade utgångsbeloppet för att säkerställa att böterna skulle ha en tillräckligt avskräckande verkan och för att beakta den omständigheten att stora företag har en juridisk och ekonomisk kunskap och infrastruktur som gör det möjligt för dem att bättre bedöma huruvida deras agerande innebär en överträdelse och följderna därav i konkurrensrättsligt hänseende. Med hänsyn till de berörda företagens totala resurser tillämpade kommissionen därför multipliceringskoefficienten 2,5 på de utgångsbelopp som fastställts för ADM och Akzo, och ökade därmed utgångsbeloppet så att detta fastställdes till 12,5 miljoner euro för ADM och till 6,25 miljoner euro för Akzo (punkt 388 i beslutet).

19 Utgångsbeloppet ökades därutöver med 10 procent för varje år respektive företags överträdelse pågått, vilket innebar en ökning med 80 procent för Fujisawa, Akzo, Avebe och Roquette, med 70 procent för Jungbunzlauer och med 35 procent för ADM (punkterna 389–392 i beslutet).

20 Kommissionen fastställde därmed grundbeloppet för böterna till 18 miljoner euro beträffande Roquette. I fråga om ADM, Akzo, Avebe, Fujisawa och Jungbunzlauer fastställdes grundbeloppet till 16,88, 11,25, 4,5, 18, 17 respektive 18 miljoner euro (punkt 396 i beslutet).

21 För det andra ökades grundbeloppet för de böter som ålagts Jungbunzlauer med 50 procent på grund av den försvårande omständigheten att detta företag hade haft en ledande roll i kartellen (punkt 403 i beslutet).

22 För det tredje tog kommissionen ställning till och avvisade de argument som vissa företag framfört om att förmildrande omständigheter förelåg för dessa företag (punkterna 404–410 i beslutet).

23 För det fjärde gav kommissionen Fujisawa, med stöd av avdelning B i meddelandet om samarbete, en ”mycket betydande nedsättning” (80 procent) av det bötesbelopp som skulle ha ålagts företaget om det inte hade samarbetat. Kommissionen ansåg vidare att ADM inte uppfyllde villkoren i avdelning C i det ovannämnda meddelandet för att kunna medges en ”betydande nedsättning” av det bötesbelopp som ålagts företaget. Med stöd av avdelning D i det ovannämnda meddelandet medgav kommissionen en ”väsentlig nedsättning” (40 procent) av de bötesbelopp som ålagts ADM och Roquette och med 20 procent av de bötesbelopp som ålagts Akzo, Avebe och Jungbunzlauer (punkterna 418, 423, 426 och 427 i beslutet).

24 Den 19 mars 2002 återkallade kommissionen beslutet med avseende på Jungbunzlauer. Den 29 september 2004 antog kommissionen ett nytt beslut om ett förfarande enligt artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet (Ärende COMP/E-1/36.756 – Natriumglukonat) (nedan kallat beslutet av den 29 september 2004) vad avsåg Jungbunzlauer och tre andra bolag i Jungbunzlauerkoncernen (Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Jungbunzlauer Holding AG och Jungbunzlauer Austria AG). Företagen ålades genom detta beslut böter på 19,04 miljoner euro för att ha deltagit i en kartell inom natriumglukonatsektorn. Den 23 december 2004 väckte de företag till vilka beslutet var riktat talan mot nämnda beslut vid förstainstansrätten. Talan registrerades på förstainstansrättens kansli med nummer T-492/04.

Förfarandet och parternas yrkanden

25 Genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 20 december 2001 har Roquette väckt denna talan.

26 På grundval av referentens rapport beslutade förstainstansrätten (tredje avdelningen) att inleda det muntliga förfarandet och ställde som en processledningsåtgärd i enlighet med artikel 64 i förstainstansrättens rättegångsregler skriftliga frågor till parterna, vilka dessa besvarade inom utsatta frister.

27 Parterna utvecklade sin talan vid förhandlingen den 18 februari 2004.

28 Efter antagandet av beslutet av den 29 september 2004 vilket bland annat avsåg Jungbunzlauer, begärde Roquette genom skrivelse av den 2 februari 2005, för det första att processledningsåtgärder i enlighet med artikel 64.4 i förstainstansrättens rättegångsregler skulle vidtas och i andra hand att förstainstansrätten skulle vidta alla ändamålsenliga åtgärder såsom återupptagande av förfarandet eller förening av mål. Mot bakgrund av principen om god rättskipning har förstainstansrätten utan att återuppta förfarandet anmodat kommissionen att ta ställning till Roquettes begäran. I en skrivelse av den 7 mars 2005 uppgav kommissionen att den ansåg att det saknades anledning att bifalla Roquettes begäran.

29 Roquette har yrkat att förstainstansrätten skall

– ogiltigförklara artikel 1 i beslutet till den del det fastställs att överträdelsen i sökandens fall har varat från februari 1987 till juni 1995,

– ogiltigförklara artikel 3 i beslutet till den del sökanden har ålagts böter uppgående till 10,8 miljoner euro,

– använda sin fulla prövningsrätt för att sätta ned de böter som ålagts sökanden,

– förordna om att kommissionen skall återbetala det bötesbelopp som rättsstridigt har ålagts sökanden (kapitalbelopp jämte ränta med 3,76 procent), och

– förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

30 Kommissionen har yrkat att förstainstansrätten skall

– ogilla talan, och

– förplikta Roquette att ersätta rättegångskostnaderna.

Rättslig bedömning

31 Samtliga grunder som Roquette har åberopat avser fastställandet av det bötesbelopp som ålagts företaget och angår för det första hur allvarlig överträdelsen varit, för det andra hur länge överträdelsen pågått, för det tredje huruvida det föreligger förmildrande omständigheter, för det fjärde huruvida företaget samarbetat under det administrativa förfarandet och för det femte huruvida principen ne bis in idem är tillämplig med avseende på de böter som de amerikanska myndigheterna har ålagt sökanden.

I – Överträdelsens svårighetsgrad

A – Inledning

32 När det gäller kommissionens bedömning av hur allvarlig överträdelsen var har Roquette åberopat tre grunder, för det första att bedömningen av den omsättning som skall beaktas är oriktig, för det andra att det skett en missbedömning av kartellens konkreta inverkan på den relevanta marknaden och för det tredje att kommissionen inte tagit hänsyn till Roquettes beteende.

33 Innan förstainstansrätten avgör huruvida det finns fog för dessa olika grunder erinrar rätten om vissa faktorer i den bedömning av överträdelsens allvar som kommissionen gjort i beslutet.

34 Det framgår av beslutet att kommissionen, när den bedömde överträdelsens allvar först och främst ansåg att de berörda företagen hade begått en mycket allvarlig överträdelse, med hänsyn till dess art, konkreta inverkan på natriumglukonatmarknaden inom EES-området och omfattningen av den berörda geografiska marknaden, som påverkat hela EES-området (punkterna 334–371 i beslutet).

35 Kommissionen fastställde därefter att de berörda företagen skulle ”behandlas på olika sätt för att beakta deras verkliga ekonomiska möjlighet [att] skada konkurrensen och … att böter skulle fastställas till sådana belopp att en avskräckande verkan uppnåddes”. Kommissionen angav härvid att den beaktade varje företags storlek och därmed den verkliga inverkan på konkurrensen av företagets rättsstridiga agerande (punkterna 378 och 379 i beslutet).

36 Kommissionen valde att grunda sin bedömning på de berörda företagens omsättning av natriumglukonat i hela världen under det sista året för överträdelsen, det vill säga år 1995. Kommissionen ansåg härvid att ”eftersom [natriumglukonat]marknaden … är global [gav] dessa siffror den bästa möjliga indikationen på de deltagande företagens möjlighet [att] väsentligt skada andra aktörer inom den gemensamma marknaden eller inom EES” (punkt 381 i beslutet). Kommissionen tillade att denna metod enligt kommissionens uppfattning stöds av omständigheten att det var fråga om en världsomspännande kartell med syfte bland annat att fördela marknaderna på global nivå och därmed att undvika konkurrens inom vissa områden av EES-marknaden. Kommissionen ansåg vidare att världsomsättningen för en del av kartellen även gav en uppfattning om denna dels bidrag till hur effektiv hela kartellen var, eller tvärtemot av hur instabil den hade varit utan denna del (punkt 381 i beslutet).

37 Kommissionen valde mot denna bakgrund att avgränsa två kategorier av företag, nämligen en grupp bestående av de ”tre största natriumglukonattillverkarna [vilka] hade andelar av världsmarknaden som översteg 20 procent” och en grupp som bestod av företag ”med väsentligt lägre marknadsandelar på världsmarknaden för natriumglukonat (mindre än 10 procent)” (punkt 382 i beslutet). Kommissionen fastställde därför ett utgångsbelopp om 10 miljoner euro för företagen i den första gruppen som omfattade Fujisawa, Jungbunzlauer och Roquette, vars marknadsandelar uppgick till omkring 36, 25 respektive 21 procent och ett utgångsbelopp om 5 miljoner euro för företagen i den andra gruppen, det vill säga Glucona och ADM, vars marknadsandelar uppgick till omkring 9 procent vardera. Eftersom Glucona ägdes gemensamt av Akzo och Avebe fastställde kommissionen således ett grundbelopp om 2,5 miljoner euro för vart och ett av dessa företag (punkt 385 i beslutet).

38 Kommissionen justerade utgångsbeloppet för att säkerställa att böterna skulle ha en tillräckligt avskräckande verkan och för att beakta den omständigheten att de stora företagen hade kunskap om de rättsliga och ekonomiska infrastrukturerna som gjorde det möjligt för dem att bättre bedöma huruvida deras agerande innebar en överträdelse och följderna därav i konkurrensrättsligt hänseende. Med hänsyn till de berörda företagens totala resurser tillämpade kommissionen därför multipliceringskoefficienten 2,5 på de utgångsbelopp som fastställts för ADM och Akzo, och fastställde med hänsyn till överträdelsens allvar därmed bötesbeloppet till 12,5 miljoner euro för ADM och till 6,25 miljoner euro för Akzo (punkt 388 i beslutet).

B – Fastställandet av omsättningen

1. Parternas argument

39 Roquette har påstått att kommissionen fastställde den omsättning som skall beaktas vid beräkningen av böternas grundbelopp på ett felaktigt sätt. Enligt Roquette beror denna felaktiga bedömning från kommissionens sida på att den beaktade den omsättning som inbegriper omsättningen från företagets försäljning av moderlut trots att kommissionen har vitsordat att den natriumglukonatmarknad som berördes av kartellen inte innefattade moderlut.

40 Roquette har, efter att ha erinrat om att moderlut inte omfattas av tillämpningsområdet för beslutet, betonat att det framgår av företagets skrivelse av den 19 november 1999, dess svar av den 3 maj 1999 på kommissionens begäran om upplysningar av den 2 mars 1999 och dess yttrande av den 25 juli 2000 över meddelandet om invändningar att det natriumglukonat i flytande form som Roquette tillverkar endast utgör moderlut från företagets specifika tillverkningsprocess och därför skiljer sig från konkurrenternas natriumglukonat. Roquette har på denna grund bestridit att kommissionen inte kunde inse att det flytande natriumglukonat som Roquette hänvisar till utgör moderlut och inte det natriumglukonat i flytande form som konkurrenterna tillverkar. Roquette har härvidlag även åberopat kommissionens ståndpunkt i dess svarsinlaga i vilken kommissionen indirekt medger att det som Roquette kallar moderlut inte är exakt samma sak som natriumglukonat i flytande form.

41 Roquette har bestridit att avsaknaden av hänvisning till moderlut i företagets svar av den 3 maj 1999 och den 21 maj 2001 på skrivelserna med begäran om upplysningar av den 2 mars 1999 och den 11 maj 2001, kan motivera att kommissionen inte skiljer mellan moderlut och natriumglukonat i flytande form. Enligt Roquette bör den information som gavs i svaren, däribland omsättningen, bedömas mot bakgrund av tidigare förklaringar som gick ut på att flytande glukonater inte var produkter som omfattades av samverkan. Roquette har även åberopat Fujisawas inlaga av den 12 maj 1998 i vilken det enligt Roquette medges att moderlut inte är en slutprodukt och berördes inte av samverkan. Den omständigheten slutligen att parterna inte nämnde att Roquettes flytande natriumglukonat hade uteslutits ur samverkan hindrade enligt Roquette inte tredje part och kommissionen från att medge att moderlut inte var inbegripen i samverkan. Kommissionen kunde således veta att det som Roquette kallade flytande glukonat i själva verket var moderlut.

42 Roquette har således påstått att företaget inte kunde ana att kommissionen skulle vara främmande för hur dess flytande natriumglukonat var beskaffat och att även om kommissionen ansåg att den information den förfogade över var otillräcklig, var kommissionen inte så omsorgsfull som den är skyldig att vara såtillvida att den i samband med beräkningen av omsättningen underlät att begära nödvändiga förklaringar i fråga om skillnaden mellan Roquettes och de övriga företagens flytande glukonat (förstainstansrättens dom av den 14 maj 1998 i mål T-310/94, Gruber + Weber mot kommissionen, REG 1998, s. II-1043, punkt 242). Om kommissionen hade varit mer omsorgsfull skulle den enligt Roquette ha kunnat erhålla andra handlingar som visade att Roquette tillverkade moderlut. Slutligen har Roquette åberopat ett intyg utfärdat av företagets verkställande direktör som bekräftar att Roquettes flytande natriumglukonat utgör moderlut och att Roquette inte tillverkar annat flytande natriumglukonat än moderlut.

43 Roquette anser för det andra att det framgår av rättspraxis att prövningen av huruvida detta misstag skall beaktas vid beräkningen av böterna saknar relevans och att böterna under alla förhållanden skall sättas ned till följd av misstaget (förstainstansrättens dom av den 11 mars 1999 i mål T-156/94, Aristrain mot kommissionen, REG 1999, s. II-645, punkterna 584–586).

44 Roquette anser följaktligen att den omsättning som skulle beaktas vid beräkningen av bötesbeloppet inte fick inbegripa försäljningen av företagets moderlut. Den omsättning som beaktades i punkt 48 i beslutet vid beräkningen av grundbeloppet för böterna inbegrep emellertid Roquettes omsättning av moderlut.

45 Konsekvensen av denna felaktiga bedömning från kommissionens sida är att Roquettes omsättning av den produkt som är föremål för överträdelsen är lägre än den som har beaktats. Genom denna oriktiga bedömning agerar kommissionen i strid med sina egna och domstolens regler på området samt i strid med principen om likabehandling och proportionalitet. Följaktligen bör Roquette inte klassificeras bland tillverkarna i den första kategorin vars marknadsandel överstiger 20 procent och för vilka grundbeloppet för böterna har fastställts till 10 miljoner euro. Kommissionen har således ålagt sökanden alltför höga böter.

46 Roquette har vidare erinrat om att enligt rättspraxis är omsättningen en viktig faktor vid bedömningen av vilken betydelse varje företag har som deltar i samverkan och att enbart omsättningen från de varor som är föremål för samverkan kan anses utgöra en indikation på överträdelsens omfattning (domstolens dom av den 7 juni 1983 i de förenade målen 100/80–103/80, Musique Diffusion française m.fl. mot kommissionen, REG 1983, punkt 120, s. 1825, svensk specialutgåva, volym 7, s. 133, punkt 120, förstainstansrättens dom i det ovan i punkt 42 nämnda målet Gruber + Weber mot kommissionen, punkt 237, och av den 11 mars 1999 i mål T-157/94, Ensidesa mot kommissionen, REG 1994, s. II-707). Roquette anser att det strider mot principen om likabehandling att behålla samma bötesbelopp efter det att omsättningen har minskats till följd av att resultaten från försäljningen av moderlut uteslutits. Roquette har även erinrat om att förstainstansrätten med stöd av sin fulla prövningsrätt är självständig i förhållande till kommissionen när den fastställer böterna.

47 Kommissionen har underkänt samtliga Roquettes argument. Kommissionen anser att den inte hade någon som helst möjlighet att känna till att Roquettes flytande natriumglukonat utgjorde moderlut. Enligt kommissionen har Roquette medvetet upprätthållit en viss tvetydighet i detta avseende. Kommissionen har i syfte att bekräfta detta påstående hänvisat till Roquettes svar av den 3 maj 1999 och den 3 maj 2001 på dess begäran om upplysningar och till en affärshandling som bifogades Roquettes skrivelse av den 19 november 1999. Kommissionen har anmärkt att Roquette i båda dessa handlingar nämner flytande natriumglukonat utan att precisera att det utgör moderlut. Vidare är det inte möjligt att på grundval av Roquettes hänvisningar till flytande natriumglukonat och moderlut i skrivelsen av den 19 november 1999 med säkerhet dra slutsatsen att Roquette endast saluförde flytande natriumglukonat av typen moderlut. Kommissionen har framhållit att Roquette visste att dess begäran om upplysningar var avsedd att möjliggöra en bedömning av den av samverkan berörda marknaden för att böterna skulle kunna beräknas. Kommissionen anser det följaktligen vara föga troligt att företaget, när det besvarade begäran om upplysningar, avstod från att ange hur dess flytande natriumglukonat var beskaffat för att följa det formulär som hade överlämnats till företaget och av rädsla för att, genom att göra avsteg från detsamma, inte fullgöra sin samarbetsskyldighet. Kommissionen har bestridit relevansen av domen i det ovan i punkt 42 nämnda målet Gruber + Weber mot kommissionen som Roquette har åberopat. Kommissionen anser sig nämligen i förevarande mål ha blivit vilseledd av Roquette. Slutligen har kommissionen anfört att inte någon av parterna i samverkan uppgav under förfarandet att Roquettes natriumglukonat i flytande form kunde ha uteslutits ur kartellen.

48 Kommissionen har vidare understrukit att, även om Roquettes produkt i flytande form inte borde ha beaktats vid beräkningen av företagets omsättning med avseende på natriumglukonat, skulle detta inte påverka det utgångsbelopp på 10 miljoner euro som kommissionen fastställde för böterna.

49 Kommissionen har anfört att böterna måste stå i proportion till hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått och inte till företagets egen omsättning. Det anges i riktlinjerna att kommissionen för att bedöma överträdelsens allvar skall beakta dess art, konkreta påverkan på marknaden, om den är mätbar, och omfattningen av den relevanta geografiska marknaden. Dessutom erkänns i rubrik i A i riktlinjerna och i rättspraxis att genomförandet av principen om likabehandling kan leda till att det för samma beteende tillämpas olika belopp på de berörda företagen utan att denna åtskillnad baseras på en enkel beräkningsmetod (domstolens dom av den 13 december 2001 i mål T-48/98, Acerinox mot kommissionen, REG 2001, s. II-3859, punkt 90).

50 Kommissionen anser i förevarande mål att även om Roquettes marknadsandel minskade från 20,96 procent till 17,4 procent skulle Roquette fortfarande vara en av de tre främsta tillverkarna av natriumglukonat i fråga om vilken det skall fastställas ett utgångsbelopp på 10 miljoner euro. Roquette skulle fortfarande ligga långt före ADM och Gluconas moderbolag vilka förfogade över en marknadsandel på mindre än 10 procent och ålades böter till ett belopp av 5 miljoner euro.

2. Förstainstansrättens bedömning

51 Det skall inledningsvis anföras att det är klarlagt att den produkt som är föremål för överträdelsen är natriumglukonat som innefattar fast natriumglukonat, flytande natriumglukonat och glukonsyra, med undantag av den produkt som benämns moderlut.

52 Det framgår dessutom av punkterna 48 och 381 i beslutet att den av kommissionen beaktade omsättningen är densamma som återfinns i utdrag ur de svar som parterna i samverkan gav på kommissionens skrivelser med begäran om upplysningar. Denna omsättning motsvarar försäljningssiffrorna för natriumglukonat på global nivå för var och en av deltagarna i samverkan under det sista år som överträdelsen pågick, nämligen år 1995. Kommissionen ansåg således mot denna bakgrund att Roquettes globala omsättning avseende natriumglukonat uppgick till 12 293,62 miljoner euro och att företagets marknadsandel till följd härav bedömdes vara 20,96 procent (punkt 48 i beslutet).

53 Med anledning av en skriftlig fråga från förstainstansrätten har kommissionen bekräftat att summan 12 293,62 euro motsvarade 80 216 582 franska franc (FRF), ett belopp som Roquette hade delgett kommissionen i sitt svar på begäran om upplysningar av den 21 maj 2001. Det framgår av detta svar att beloppet 80 216 582 FRF som utgjorde Roquettes globala omsättning i fråga om natriumglukonat år 1995 motsvarade Roquettes sammanlagda omsättning avseende natriumglukonat i fast form (60 517 501 FRF), natriumglukonat i flytande form (16 029 382 FRF) och glukonsyra (3 669 699 FRF) under år 1995.

54 Roquette har slutligen till repliken bifogat ett intyg som den verkställande direktören hade skrivit enligt vilket Roquette under år 1995 och dessförinnan endast saluförde moderlut med beteckningen flytande natriumglukonat. Kommissionen har inte bestridit att denna förklaring skulle vara korrekt vare sig i sin duplik, i sitt svar på förstainstansrättens skriftliga frågor eller vid förhandlingen.

55 Det är följaktligen utrett att Roquettes omsättning som kommissionen tog hänsyn till inbegrep omsättning som härrörde från försäljningen av moderlut trots att denna produkt inte var föremål för samverkan. Härav följer att den av Roquette åstadkomna omsättning som beaktades vid fastställandet av bötesbeloppet är felaktig. Roquette har således av misstag ålagts böter vars belopp inte på ett adekvat sätt avspeglar företagets ställning på marknaden för den produkt som är föremål för överträdelse.

56 Konsekvenserna av detta fel kommer, efter det att de övriga grunder som Roquette har åberopat har prövats, att bedömas inom ramen för förstainstansrättens utövande av sin fulla prövningsrätt.

C – Kartellens konkreta påverkan

1. Inledande synpunkter

57 Roquette har i huvudsak påstått att kommissionen, vid bedömningen av kartellens konkreta påverkan på den relevanta marknaden, inte beaktade att den hade en begränsad verkan. Kommissionen har därmed gjort avsteg från sin egen praxis och fast rättspraxis i strid med artikel 15 i förordning nr 17 och proportionalitetsprincipen.

58 Det bör erinras om att enligt fast rättspraxis skall bedömningen av hur allvarliga överträdelserna är göras med hänsyn till ett stort antal omständigheter, såsom bland annat de särskilda omständigheterna i målet, dess kontext och böternas avskräckande verkan, utan att det har fastställts någon tvingande eller uttömmande förteckning över de kriterier som absolut skall tas i beaktande (domstolens beslut av den 25 mars 1996 i mål C-137/95 P, SPO m.fl. mot kommissionen, REG 1996, s. I-1611, punkt 54, domstolens dom av den 17 juli 1997 i mål C-219/95 P, Ferriere Nord mot kommissionen, REG 1997, s. I-4411, punkt 33, och förstainstansrättens dom av den 20 mars i mål T-9/99, HFB m.fl. mot kommissionen, REG 2002, s. II-1487, punkt 443).

59 Kommissionen har i riktlinjerna (punkt 1 A första stycket) angett att den för att bedöma en överträdelses allvar, förutom dess art och omfattningen av den relevanta geografiska marknaden beaktar överträdelsens ”konkreta påverkan på marknaden, om den är mätbar”.

60 I förevarande mål framgår av punkterna 334–388 i beslutet att kommissionen fastställde bötesbeloppet, som bestämts i förhållande till överträdelsens allvar, med beaktande av dessa tre kriterier. Den beaktade i detta sammanhang särskilt att samverkan haft en ”verklig inverkan” på natriumglukonatmarknaden (punkt 371 i beslutet).

61 I punkt 340 i beslutet inledde kommissionen sin bedömning enligt följande:

”Kommissionen anser att den överträdelse som begåtts av företag som under den tidsperiod som avses i förevarande beslut företrädde mer än 90 procent av världsmarknaden och 95 procent av den europeiska marknaden för natriumglukonat haft en konkret påverkan på EES-marknaden, eftersom den genomförts omsorgsfullt. Eftersom åtgärderna särskilt syftade till att minska försäljningsvolymerna, att tillämpa högre priser än vad som annars kommit i fråga och att begränsa försäljningen till vissa kunder, måste de ha påverkat det normala marknadsbeteendet och därigenom haft en påverkan på marknaden.”

62 I punkt 341 i beslutet betonade kommissionen att ”[s]å långt möjligt [hade] åtskillnad gjorts mellan frågan om genomförandet av överenskommelsen och frågan om vilken påverkan den har haft på marknaden”, men att det emellertid varit ”oundvikligt att vissa faktiska omständigheter som använts för att komma fram till slutsatser i dessa två avseenden sammanfaller”.

63 Kommissionen bedömde därför inledningsvis genomförandet av kartellen (punkterna 342–351 i beslutet). Enligt kommissionen utvisade olika omständigheter att kartellen genomförts. Dessa omständigheter avsåg vad kommissionen ansåg vara hörnstenen i samverkan, nämligen försäljningskvoter. Kommissionen åberopade vidare omständigheten att ”[s]amverkan karaktäriserades av en ständig omsorg om att fastställa riktpriser eller minimipriser” och tillade att enligt dess uppfattning borde ”[d]essa priser inverkat på deltagarnas agerande även om de inte systematiskt berördes av dessa” (punkt 348 i beslutet). Kommissionen drog slutsatsen att ”det inte [rådde] någon tvekan om att [samverkan] verkligen genomförts” (punkt 350 i beslutet).

64 Kommissionen bedömde därefter kartellens påverkan på natriumglukonatmarknaden. Den hänvisade i detta avseende först och främst till bedömningen av den relevanta marknaden i punkterna 34–41 i beslutet. Med hänvisning till den bedömning som gjorts i punkterna 235 och 236 i beslutet och med stöd av två tabeller (nedan kallade de grafiska framställningarna) som erhållits hos Roquette, hävdade kommissionen följande (punkt 354 i beslutet):

”Den prisutveckling som framgår av [de grafiska framställningarna] som återfunnits hos Roquette under utredningen utvisar att syftet hos deltagarna i samverkan uppnåtts, åtminstone delvis. De två [grafiska framställningarna] som illustrerar prisutvecklingen i [franska franc (FRF)] på den europeiska natriumglukonatmarknaden mellan år 1977 och 1995 utvisar ett prisfall under år 1985. Denna förändring var förmodligen följden av att en tidigare samverkan hade upphört och den ökning som följde av att produktionskapaciteten utnyttjades i större utsträckning. Vid slutet av [år] 1986 hade prisnivåerna nästan halverats jämfört med början av [år] 1985. Det är mycket troligt att tillämpningen av de avtal enligt vilka den nya samverkan inleddes från och med [år] 1986 väsentligt bidrog till den starka höjning (fördubbling) av priserna som konstaterades mellan år 1987 och år 1989. Efter en nedgång år 1989 som var mindre markerad än år 1985 stod priserna fram till år 1995 kvar på en nivå som var omkring 60 procent högre än år 1987.”

65 I punkterna 235 och 236 i beslutet, till vilka det hänvisas i punkt 354 i beslutet, anmärkte kommissionen följande:

”235 Två handlingar som påträffats i Roquettes lokaler vid undersökningen är tillräckligt tydliga och utgör bevisning för resultaten av natriumglukonatkartellen. De innehåller bland annat en [grafisk framställning] över det ’europeiska’ genomsnittspriset för natriumglukonat mellan år 1977 och år 1995.

236 [En av de grafiska framställningarna] utvisar på ett frapperande sätt att priserna steg brant år 1981 och år 1987, när den ’första’ respektive den ’andra’ samverkan genomfördes. Priserna föll snabbt år 1985, vilket motsvaras av att den första samverkan upphörde när Roquette drog sig tillbaka. Priset på natriumglukonat steg kraftigt mellan år 1987 och år 1989, det fördubblades nämligen. Mellan år 1989 och år 1995 stod priset kvar på en nivå som var omkring 60 procent högre än under nedgångsperioden år 1987. Det skall noteras att priset på natriumglukonat, i motsats till tiden mellan år 1981 och år 1986, kunde hållas kvar på en mycket hög nivå fram till år 1995.”

66 Härefter sammanfattade, bedömde och underkände kommissionen olika argument som de berörda parterna åberopat under det administrativa förfarandet för att vederlägga kommissionens slutsats av de grafiska framställningar som påträffats i Roquettes lokaler. ADM gjorde särskilt gällande att priserna skulle ha utvecklats på samma sätt även om kartellen inte hade förelegat. Kommissionen anförde följande beträffande ADM:s argument (punkterna 359, 365 och 369 i beslutet):

”359 Av de argument ADM åberopat framgår inte på ett övertygande sätt att den omständigheten att samverkan genomförts inte inverkat på prisfluktuationerna. Den bild ADM målat upp stämmer visserligen med förhållandena då en kartell inte föreligger, men överensstämmer även med den samverkan som föreligger. Det ökade utnyttjande av kapaciteten som noterats för mitten av åttiotalet kan samtidigt ha varit orsak till och resultat av att den första samverkan (1981–1985) upphörde. Utvecklingen från år 1987 stämmer fullständigt överens med att den samverkan som inletts under denna tid återupplivades. Den omständigheten att priset på natriumglukonat börjat stiga kan därför inte förklaras endast med konkurrensens inverkan, utan skall ses mot bakgrund av deltagarnas avtal om ’minimipris’, fördelning av marknadsandelar samt ett informations- och övervakningssystem. Samtliga dessa faktorer bidrog till prisuppgången.

…

365 [En av de grafiska framställningar] som påträffats hos Roquette utvisar att priserna var stabila eller sjönk något mellan år 1991 och år 1995, det vill säga under den tid då ADM deltog i samverkan. Det finns inget som påvisar att priserna skulle ha fallit starkt och ännu mindre att de inte var lönsamma. Det är mer sannolikt att den omständigheten att ADM försvann från marknaden berodde på de allvarliga tekniska problem företaget hade omedelbart efter att det anslöt sig till samverkan och på att dessa kvarstod. ADM har därför aldrig kunnat uppfylla sina försäljningskvoter.

…

369 Det är, med beaktande bland annat av de risker de löpte, slutligen otänkbart att parterna under en så lång tidsperiod vid flera tillfällen skulle ha beslutat att träffas någonstans i världen för att fördela försäljningskvoter, fastställa priser och fördela kunder mellan sig om samverkan såsom de påstår haft en begränsad eller ingen inverkan på marknaden för natriumglukonat.”

67 Mot bakgrund av denna analys kan de olika anmärkningar som Roquette har riktat mot kommissionens sätt att visa att kartellen hade en konkret påverkan särskiljas, beroende på om de gäller slutsatser som kommissionen drog angående kartellens genomförande, faktorer som kommissionen beaktade för att visa att kartellen genomfördes och vilken verkan den haft samt kommissionens uteblivna beaktande av andra faktorer vid bedömningen av kartellens konkreta påverkan.

2. Huruvida kommissionen valde en felaktig metod för att visa att kartellen haft en konkret påverkan på marknaden.

a) Parternas argument

68 Utöver dessa bestridanden av relevansen hos de faktorer som kommissionen beaktade för att visa att kartellen hade genomförts och vilken verkan den haft, har Roquette bestridit att det var möjligt för kommissionen att visa att det förelåg en konkret påverkan med utgångspunkt i slutsatser som dragits av att kartellen genomförts.

69 I synnerhet har Roquette tagit avstånd från kommissionens analys i punkterna 340–351 i beslutet i vilka den hävdade att eftersom samverkan genomförts omsorgsfullt måste den ha påverkat deltagarnas ageranden och att ett effektivt genomförande av avtalen inte med nödvändighet förutsätter att exakt samma priser och volymer tillämpas på marknaden utan att det räcker med ett närmande till en överenskommen nivå. Roquette har även bestridit kommissionens slutsats i punkt 369 i beslutet att det förhållandet att parterna vid flera tillfällen under lång tid träffades trots riskerna måste ha påverkat marknaden.

70 Kommissionen har bestridit detta resonemang.

b) Förstainstansrättens bedömning

71 Det skall först och främst erinras om att kommissionen enligt lydelsen i punkt 1 A första stycket i riktlinjerna, vid beräkningen av bötesbeloppet på grundval av överträdelsens allvar skall beakta bland annat överträdelsens ”konkreta påverkan på marknaden, om den är mätbar”.

72 Härvid skall den exakta betydelsen av orden ”om den [det vill säga den konkreta påverkan] är mätbar” undersökas. Det är särskilt fråga om att avgöra om kommissionen i samband med att den beräknar bötesbeloppet kan beakta en överträdelses konkreta påverkan i den mening som avses med detta uttryck endast om och i den mån den kan mäta denna påverkan.

73 Såsom kommissionen med fog har påstått medför en undersökning av en kartells påverkan på den relevanta marknaden med nödvändighet ett hypotetiskt resonemang. Kommissionen skall härvid bland annat undersöka hur högt priset för den ifrågavarande produkten hade varit om någon samverkan inte förelegat. Vid en undersökning av orsakerna till en verklig prisutveckling är det emellertid vanskligt att spekulera i vilken roll varje orsak spelat. Den objektiva omständigheten att parterna genom en priskartell har avstått från friheten att priskonkurrera skall beaktas. Bedömningen av vilken inverkan andra faktorer än att parterna frivilligt avstått från priskonkurrens har haft måste därför med nödvändighet grundas på sannolikheter som inte kan mätas exakt.

74 Kommissionen kan därför, med mindre än att ett kriterium som kan beaktas för att fastställa bötesbeloppet skall frånkännas all ändamålsenlig verkan, inte klandras för att den grundat sig på en kartells konkreta påverkan på den relevanta marknaden trots att den inte kunnat mäta denna påverkan eller redovisa sifferuppgifter i samband med den.

75 En kartells konkreta påverkan på den relevanta marknaden skall därför anses styrkt om kommissionen kan ange konkreta och trovärdiga uppgifter till stöd för att kartellen sannolikt har påverkat marknaden.

76 I förevarande mål framgår det av sammanfattningen av kommissionens bedömning (se ovan punkterna 168–173) att denna stödde sig på två uppgifter när den kom fram till att kartellen hade haft en ”konkret påverkan” på marknaden. Den åberopade nämligen dels att kartellmedlemmarna omsorgsfullt genomfört överenskommelserna i kartellen (se bland annat punkt 340, som återgetts ovan i punkt 61) och att kartellen haft lång varaktighet (punkt 369 i beslutet, som återgetts ovan i punkt 66). Kommissionen ansåg vidare att det framgick av de grafiska framställningar som påträffats i Roquettes lokaler att de priser som kartellen fastställt till viss del överensstämde med de priser som deltagarna verkligen tillämpade på marknaden (punkt 354 i beslutet, se ovan punkt 171).

77 Först och främst nöjde sig inte kommissionen med att endast utifrån den omständigheten att kartellen verkligen genomförts dra slutsatsen att natriumglukonatmarknaden påverkats konkret. Såsom framgår av de ovan återgivna utdragen ur beslutet, försökte kommissionen så långt möjligt undersöka genomförandet av kartellen och dess konkreta påverkan på marknaden separat, genom att beakta att den omständigheten att en kartell måste ha genomförts för att en konkret påverkan skall kunna påvisas inte är en tillräcklig förutsättning för att påverkan skall kunna påvisas (se, för ett motsvarande synsätt, punkt 341 i beslutet). I punkt 341 i beslutet medgav kommissionen visserligen att det var ”oundvikligt att vissa faktiska omständigheter som använts för att komma fram till slutsatser i dessa två avseenden sammanfaller”, vilket är skälet till att kommissionen inte alltid, såsom Roquette har påpekat, har tillämpat lämpliga lydelser i varje del av sin bedömning. Roquette har inte desto mindre felaktigt klandrat kommissionen för att ha förväxlat kartellens genomförande och dess konkreta påverkan. Eftersom det faktiska genomförandet av en samverkan är en förutsättning för att den skall ha konkret påverkan, utgör ett sådant genomförande dessutom ett indicium på att samverkan har haft en konkret påverkan.

78 Kommissionen kan vidare inte klandras för att den, när deltagarna i en samverkan såsom i förevarande mål företrätt mer än 90 procent av världsmarknaden och 95 procent av marknaden för natriumglukonat inom EES-området och gjort avsevärda ansträngningar för att organisera, följa och övervaka kartellens överenskommelser, ansåg att den omständigheten att kartellen genomförts utgjorde ett starkt indicium på att marknaden påverkats, med beaktande av att (se ovan punkt 167) kommissionen i förevarande mål inte begränsat sig till denna bedömning.

79 Kommissionen kunde dessutom med giltig verkan anse att betydelsen av detta indicium ökade ju längre samverkan varade. En väl fungerande komplicerad samverkan, som i förevarande fall omfattar fastställande av priser, fördelning av marknaden och informationsutbyte, medför bland annat betydande administrations- och driftskostnader. Kommissionen kunde därför rimligen anse att den omständigheten att företagen låtit överträdelsen fortgå och säkerställt att den drevs effektivt under en lång period, trots de risker som är förenade med sådan lagstridig verksamhet, utvisar att deltagarna i samverkan erhållit viss vinst av denna och därmed att den haft en konkret påverkan på den relevanta marknaden, även om den inte var mätbar.

80 Av vad ovan anförts följer att kommissionen inte gick tillväga på ett felaktigt sätt när den bedömde kartellens konkreta påverkan på natriumglukonatmarknaden.

3. Anmärkningarna avseende de uppgifter som kommissionen beaktade i syfte att påvisa kartellens genomförande och verkningar

a) Samverkans olika faser

Parternas argument

81 Enligt Roquette skiljer kommissionen i beslutet mellan tre faser i genomförandet av överträdelsen, nämligen den förberedande fasen (från maj 1986 till april 1987 då ADM anslöt sig till kartellen), den operationella fasen (från april 1987 till maj 1990) och nedgångsfasen (från maj 1990 till juni 1995). Roquette har påstått att denna distinktion tydligen grundar sig på graden av påverkan på marknaden och att kommissionen inte på ett adekvat sätt har mätt kartellens verkningar under den första och den sista fasen.

82 Roquette anser inte att det under den förberedande fasen förelåg någon reell konkurrensbegränsande påverkan på den relevanta marknaden eftersom parterna endast hade upprättat kontakter och kommit överens om de vägledande principerna för samverkan. Såsom kommissionen medgav i punkt 106 i beslutet, hade mötet i maj 1986 inte någon inverkan och behövde därför inte beaktas vid bedömningen av kartellens verkningar. Roquette anser att mötet den 19 och den 20 februari 1987 inte fick några verkningar och således inte heller behövde beaktas av kommissionen. Enligt Roquette var det under detta möte enbart principerna för samverkan som hade slagits fast och inte det praktiska tillvägagångssättet som inte beslutades förrän under mötet den 11 och den 12 april 1987. Följaktligen kunde inte kommissionen beakta verkningarna av överträdelsen förrän från och med april 1987 och inte, som den gjorde, från och med februari 1987.

83 Roquette anser dessutom att kommissionen försummade att ta hänsyn till kartellens funktionella brister under nedgångsfasen när den bedömde dess påverkan på marknaden. Kommissionen beaktade således inte det ifrågasättande av kompensationssystemet som berodde på att ADM inte kunde iaktta de försäljningskvoter som företaget tilldelades så snart företaget anslöt sig till kartellen, trots att kommissionen vitsordade dessa omständigheter i punkterna 100, 200 och 209 i beslutet. Kommissionen beaktade inte heller att de principer som parterna hade beslutat om under mötena angående bland annat delgivning av uppgifter om försäljning och parternas iakttagande av kvoter. Roquette har särskilt påstått att kommissionen inte tog hänsyn till företagets vägran att delta i systemet för extern övervakning vilket ledde till att det fick manöverutrymme.

84 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

Förstainstansrättens bedömning

85 När det gäller den omständigheten att kommissionen inte beaktade att kartellen bestod av olika faser bör det först uppmärksammas att, tvärtemot vad Roquette har påstått, kommissionen inte har visat hur stor påverkan var under kartellens olika faser. Det framgår nämligen av punkt 352 och följande punkter i beslutet att kommissionen beaktade kartellens verkningar under en enda period som omfattade hela den tid som överträdelsen pågick.

86 Vad därefter angår det faktum att kartellen inte hade några verkningar under den förberedande fasen, framgår det visserligen av beslutet att Benckiser GmbH (som överlät sin verksamhet avseende natriumglukonat till Jungbunzlauer), Fujisawa, Glucona och Roquette under mötet den 19 och den 20 februari 1987 i Amsterdam ingick ett generellt ramavtal. Ramavtalets närmare bestämmelser skulle studeras under ett kommande möte som skulle hållas två månader senare i Vancouver (punkterna 108 och 109 i beslutet). Under mötet den 11 och den 12 april 1987 i Vancouver preciserade nämnda parter och Finnsugar principerna för genomförandet av samverkan (punkterna 112, 113, 115 och 116 i beslutet).

87 Under mötet den 19 och den 20 februari 1987 i Amsterdam överenskom emellertid parterna, vad beträffar principen för fastställande, frysning och bevarande av marknadsandelar på grundval av årets eller de två föregående årens faktiska försäljningssiffror, att 1986 års försäljningssiffror skulle tjäna som referens (punkt 108 i beslutet) och att marknadsandelarna skulle fördelas enligt ett visst fördelningstal. Den sistnämnda uppgiften framgår av ett meddelande från en företrädare för Roquette av den 3 mars 1997 vilket Roquette lade fram för kommissionen under det administrativa förfarandet. Följaktligen enades parterna under mötet den 19 och den 20 februari i Amsterdam åtminstone om vissa praktiska åtgärder som möjliggjorde en partiell tillämpning av överenskommelserna. Därför kan det inte bestridas att genomförandet av kartellen skall räknas från denna dag, oavsett de olika preciseringar som lämnats senare.

88 Vad beträffar kommissionens uteblivna beaktande av att kartellens verkningar minskade under nedgångsfasen framgår det förvisso av beslutet att den omständigheten att ADM inte iakttog kvoterna ledde till talrika konflikter mellan de olika deltagarna i samverkan och krav på att kompensationssystemet skulle avskaffas (se särskilt punkterna 100, 200 och 209 i beslutet). ADM:s oförmåga att uppfylla sin försäljningskvot, medan de övriga parterna i samverkan begränsade utbudet av sin produkt, ledde till att utbudet av natriumglukonat på marknaden minskade ytterligare vilket inte försvagade utan snarare förstärkte kartellens verkningar på marknaden.

89 Roquette har vidare påstått att parterna inte fullgjort skyldigheten att delge uppgifter om försäljning och iakttagande av kvoter under denna nedgångsfas. Uppmärksammas bör att Roquette till stöd för detta argument endast har åberopat det faktum att företaget vägrade att delta i ett system för extern övervakning och därför erhöll manöverutrymme. Enligt fast rättspraxis saknar det faktiska beteende som ett företag påstår sig ha iakttagit relevans vid bedömningen av samverkans verkningar på marknaden, eftersom det är de verkningar som följde av hela den överträdelse som företaget deltog i som skall beaktas (domstolens dom av den 8 juli 1999 i mål C-49/92 P, kommissionen mot Anic Partecipazioni, REG 1999, s. I-4125, punkterna 150 och 152, och förstainstansrättens dom av den 9 juli 2003 i mål T-224/00, Archer Daniels Midland och Archer Daniels Midland Ingredients mot kommissionen, REG 2003, s. II-2597, punkterna 160 och 167). Följaktligen finns det inte heller något fog för argumentet att kommissionen inte beaktade kartellens verkningar under nedgångsfasen.

90 Om det slutligen skulle visa sig att kartellen inte genomfördes under den förberedande fasen och nedgångsfasen, styrker inte detta i sig att kartellen inte hade någon påverkan på marknaden. En kartells påverkan står inte med nödvändighet i proportion till dess varaktighet. Det kan således inte uteslutas att när en kartell under en lång period inte har några verkningar, men förödande sådana under en kort period, är verkningarna av denna kartell lika betydande som verkningarna av en kartell som har vissa verkningar under hela den tid som överträdelsen pågår. Det faktum att det saknades verkningar eller att dessa var begränsade under vissa perioder, om detta skulle bevisas, innebär således inte med nödvändighet att verkningarna var mindre omfattande än verkningarna under hela överträdelseperioden.

91 Mot bakgrund av det ovan anförda kan Roquettes anmärkning att kommissionen underlät att beakta kartellens olika faser inte godtas.

b) Huruvida målen för kartellen uppnåddes under den operationella fasen

Inledning

92 Roquette anser även att kartellens konkreta påverkan var begränsad under den operationella fasen (från april 1987 till maj 1990), vilket kommissionen inte tog vederbörlig hänsyn till. Roquette har särskilt gjort gällande att kommissionen inte beaktade att kartellen hade begränsade verkningar, med tanke på bristerna i övervakningssystemet, och att målen för kartellen, vilka bestod i att införa kvoter, fastställa priser och fördela kunder, inte uppnåddes.

93 Det skall först och främst understrykas att kommissionen i förevarande mål inte har försökt visa att målen för kartellen helt och hållet uppnåddes. Kommissionen anser att utbytet av information parterna emellan, den detaljerade definitionen av marknadsandelarna, fastställandet av riktpriser och/eller minimipriser och fördelningen av kunder mellan kartellmedlemmarna under möten i första hand vittnar om att kartellen genomfördes. Mot bakgrund av detta genomförande och prisutvecklingen på natriumglukonatmarknaden såsom den enligt kommissionen framgår av grafiska framställningar som påträffats i Roquettes lokaler har kommissionen funnit att det första målet, det vill säga ett artificiellt upprätthållande av ett högt pris på natriumglukonat åtminstone delvis uppnåddes (punkt 354 i beslutet).

94 Förstainstansrätten skall således studera var och en av Roquettes invändningar om att målen med samverkan inte uppnåddes, i syfte att avgöra om dessa invändningar kan leda till ett ifrågasättande av att kartellen genomfördes på det sätt som kommissionen har visat. Eftersom genomförandet av en kartell är en nödvändig förutsättning för att den skall ha en konkret påverkan, medför tvivlet på att den genomförts att det blir omöjligt att visa att den haft en konkret påverkan på marknaden.

Övervakningssystemet

– Parternas argument

95 Roquette har påstått att det övervakningssystem som anses vara ett av de viktigaste inslagen i kartellen inte alls fungerade. Kommissionen medgav detta i punkterna 93, 172, 195 och 214 i beslutet och Roquette underströk detta i sin samarbetspromemoria av den 22 juli 1999 (nedan kallad promemorian av den 22 juli 1999), vilket tyder på att avtalsparterna tillhandahöll inexakta uppgifter. Kommissionen har emellertid vid bedömningen av överträdelsens allvar inte tagit hänsyn till att övervakningssystemet inte fungerade.

96 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

– Förstainstansrättens bedömning

97 När det gäller övervakningssystem, det vill säga det som inledningsvis sköttes av ett schweiziskt förvaltningsbolag som sammanställde statistiska uppgifter om kartellmedlemmarna och det genom vilket en av kartellmedlemmarna sammanställde uppgifter som sedan delades ut till övriga kartellmedlemmar (punkt 92 i beslutet), har det inte bestridits att övervakningssystemen fungerade otillfredsställande och att de uppgifter som framkom genom dem inte fullt ut avspeglade verkligheten på marknaden.

98 De omständigheter som Roquette har åberopat vederlägger emellertid inte det faktum att kartellmedlemmarna delgav varandra uppgifter inom ramen för övervakningssystemet. Dessutom borde de delgivna uppgifterna, även om det medges att de var approximativa, haft en viss relevans och följaktligen varit till nytta för kartellmedlemmarna. Parterna upphörde nämligen inte vid någon tidpunkt med att lämna uppgifter till övervakningssystemet och de fortsatte att träffas för att diskutera det och för att fastställa kvoter på grundval av detta system.

99 Kommissionen kunde följaktligen med giltig verkan dra slutsatsen i punkt 344 i beslutet att ett övervakningssystem, om än bristfälligt, hade skapats av parterna.

Kvoterna

– Parternas argument

100 Roquette har påstått att syftet med att införa försäljningskvoter i stor utsträckning motverkades av att övervakningssystemet var bristfälligt. I punkterna 181, 196, 200, 209 och 225 i beslutet framgår det tydligt att iakttagandet av kvoter ständigt var en källa till bekymmer. Vidare hade Roquette under hela samarbetet med kommissionen fäst dess uppmärksamhet på att kvoterna inte iakttogs. Således angav Roquette i sin promemoria av den 22 juli 1999 att företaget alltid hade tillverkat och sålt produkter med maximal produktionskapacitet genom att följa utvecklingen av efterfrågan – vilket innebär att det aldrig fanns någon tanke på begränsning av produktion eller försäljning. Roquette har framhållit att kommissionen inte bestred detta faktiska förhållande men avstod från att ta hänsyn till detta i sin bedömning. Roquette har även pekat på att vissa kartellmedlemmar överskred sina kvoter, vilket gör kommissionens påståenden mindre trovärdiga vad beträffar noggrannheten med de årligen tilldelade kvoterna. Roquette anser slutligen att företagets analys bekräftas av dess avsevärda överskridanden av tilldelade kvoter vilket illustreras av att en betydande kund gick förlorad när de övriga deltagarna tillämpade sanktionsåtgärder.

101 Roquette har bestridit kommissionens resonemang med stöd av vilket den, på grundval av små avvikelser mellan överenskomna kvoter och de volymer som verkligen hade sålts, ansåg att systemet med kvoter ”verkligen genomfördes” (punkt 346 i beslutet). Enligt Roquette kan en sådan slutsats inte dras av de sifferuppgifter som parterna delgav inom ramen för samverkan eftersom det tydligt har visats att dessa försäljningssiffror oftast var oriktiga och att systemet med kvoter i Roquettes fall inte hade någon som helst inverkan på företagets affärspolicy. Kvotsystemets ineffektivitet bevisas av att deltagarna var oförmögna att tvinga Roquette och ADM att iaktta sina kvoter. Roquette har slutligen invänt mot att kommissionen i punkt 347 i beslutet fann att kvoterna hade genomförts efter ett ”minutiöst utarbetande” eftersom fastställande av kvoter tillsammans med ett kompensationssystem mildrar kvoternas verkningar.

102 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

– Förstainstansrättens bedömning

103 Roquette anser beträffande kommissionens beaktande av kvoterna för det första att kvotsystemets effektivitet till stor del motverkas av bristerna i övervakningssystemet. Eftersom, såsom anges ovan i punkt 98, de eventuella bristerna i övervakningssystemet inte var av den arten att dess genomförande kunde ifrågasättas, var de inte heller, tack vare detta övervakningssystem, ägnade att påverka genomförandet av ett system med kvoter.

104 Roquette har för det andra påstått att parterna inte iakttog kvoterna. Även om enligt vad kommissionen anförde i beslutet vissa omständigheter tyder på att somliga aktörer inte iakttog kvoterna bör det framhållas att parterna fortsatte med att regelbundet diskutera dessa kvoter och iakttagandet av dem. Detta vittnar i tillräckligt hög grad om att ett system med kvoter hade utarbetats mellan parterna och att det åtminstone partiellt hade genomförts. Om diskussionerna hade varit rent teoretiska, såsom Roquette har hävdat, skulle parterna nämligen inte ha gjort sig besvär med att fortsätta diskutera dessa kvoter.

105 Det har dessutom framkommit, utan att det har bestridits av Roquette, att vissa parter blev oense vad gäller iakttagandet av dessa kvoter. Enligt vad som har anförts uppstod ett gräl mellan parterna när Finnsugars företrädare meddelade sin avsikt att öka företagets marknadsandel betydligt (punkt 125 i beslutet). Den omständigheten att Finnsugar avgav denna viljeförklaring och den reaktion som den framkallade utgör ett indicium på att det redan tidigare fanns ett avtal om kvoter och fördelning av marknadsandelar. Likaledes visar de incitament som syftade till att ADM skulle iaktta sina kvoter och Gluconas missnöje som blev följden av att ADM underlät att iaktta nämnda kvoter att Glucona kände sig bunden av de kvoter som tilldelats parterna i enlighet med samverkan och följaktligen av sina egna kvoter, vilket tyder på att Glucona vid en viss tidpunkt iakttog dem (punkt 193 i beslutet).

106 Roquette har för det tredje påstått att kommissionen inte kunde förlita sig på de försäljningssiffror som parterna lämnade inom ramen för samverkan, eftersom det har slagits fast att dessa försäljningssiffror oftast var oriktiga. Roquette anser följaktligen att kommissionen inte kunde bevisa att kartellen hade genomförts med stöd av den obetydliga skillnaden mellan kvoterna och de volymer som i realiteten hade sålts.

107 Även om det inte kan uteslutas att vissa kartellmedlemmar uppgav oriktiga försäljningssiffror, som de övriga medlemmarna förutsatte vara korrekta, har försäljningssiffror i vart fall kommunicerats parterna emellan och marknadsandelar har beräknats med precision och tilldelats parterna. Dessa omständigheter hänför sig till genomförandet av kartellen.

108 Roquette har för det fjärde hävdat att det faktum att varken företaget självt eller ADM kunde tvingas till att iaktta sina kvoter vittnar om att kompensationssystemet inte alls fungerade. Roquette anser vidare att fastställande av kvoter tillsammans med ett kompensationssystem mildrar kvoternas verkningar och att kommissionen följaktligen inte enbart utifrån det faktum att kvoter infördes kan dra slutsatsen att de blev föremål för ett minutiöst utarbetande av parterna.

109 Förstainstansrätten erinrar härvidlag om att kompensationssystemet bestod i att med utgångspunkt i skillnaden mellan den årliga kvot som ett företag tilldelats och den verkliga försäljningsvolymen, på årsbasis öka eller minska de kvoter som detta företag skulle tilldelas följande år. Ett företag som således ett år hade överskridit sin årliga tilldelade kvot fick sin årliga kvot för följande år minskad med skillnaden mellan föregående års kvot och verkliga försäljning och vice versa (punkt 99 i beslutet).

110 Den omständigheten att ADM och Roquette aldrig kunde tvingas iaktta sina kvoter vittnar emellertid inte med nödvändighet om att kompensationssystemet inte genomfördes. Det faktum att ADM samlade på sig ett överskott av kvoter i jämförelse med de övriga deltagarna i samverkan, på grund av att företaget inte lyckades iaktta sina kvoter, och härigenom ådrog sig Gluconas missnöje (punkt 193 i beslutet), bevisar nämligen att ADM:s uteblivna iakttagande av kvoterna blev föremål för sanktionsåtgärder och att kompensationssystemet fungerade. Det är vidare inte möjligt att sluta sig till att ett kompensationssystem kan mildra verkningarna av kvoter som har utarbetats mer eller mindre minutiöst. Denna minutiösa karaktär som kommissionen har framhållit avsåg i vart fall endast fastställandet av kvoter som sådant. Argumentet stöds inte av de faktiska omständigheterna, eftersom kompensationssystemet inte mildrar kvoternas verkningar. Kompensationssystemet möjliggör nämligen endast att sanktionsåtgärderna differentieras i de fall kvoterna inte iakttas. Roquette har dessutom självt anfört att en part inte kunde missbruka detta kompensationssystem. Såsom framgår av promemorian av den 22 juli 1999 ledde nämligen det faktum att Roquette inte iakttog kvoterna till en förlust av den för natriumglukonatmarknaden viktiga kunden Glucona, efter det att de övriga deltagarna i samverkan hade ålagt Roquette sanktionsåtgärder.

111 Kommissionen har följaktligen styrkt att ett system med kvoter genomförts.

Priserna

– Parternas argument

112 Roquette anser även att det i praktiken aldrig gick att fastställa minimipriser och/eller riktpriser. Punkterna 199 och 209 i beslutet och promemorian av den 22 juli 1999 bekräftar att parterna inte iakttog minimipriserna och/eller riktpriserna. Det påstående som finns i punkt 219 i beslutet att riktpriserna och/eller minimipriserna iakttogs har endast kunnat visas i fråga om Glucona.

113 Roquette anser vidare att kommissionen inte tog hänsyn till de uppgifter som företaget tillhandahöll, vilka visade att skillnaden mellan de priser som parterna hade fastställt och de priser som Roquette tillämpade var mycket stora och att företagets priser systematiskt låg under riktpriserna och/eller minimipriserna. För att illustrera detta påstående har Roquette i sin ansökan ingett en förteckning i tabellform över sina främsta köpare i Europa och de priser som tillämpades under åren 1989–1994.

114 Roquette anser sig dessutom i hela promemorian av den 22 juli 1999 ha riktat kommissionens uppmärksamhet på att det riktpris som parterna hade fastställt var rent teoretiskt.

115 Roquette anser vidare att kommissionens argument, att genomförandet av prisavtalen kan anses styrkt när de priser som tillämpas närmar sig den överenskomna nivån (punkt 348 i beslutet), endast äger giltighet i förevarande mål i fråga om riktpriserna och inte minimipriserna.

116 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

– Förstainstansrättens bedömning

117 Vad beträffar påståendet att systemet med minimipriser och/eller riktpriser inte fungerade, har det inte bestridits att parterna nämnt vissa fall där de överenskomna priserna inte har tillämpats (se särskilt punkterna 199 och 209 i beslutet).

118 Det är dock inte möjligt att härav dra slutsatsen att dessa riktpriser och/eller minimipriser aldrig genomfördes. Det framgår således av punkt 219 i beslutet att Glucona följde riktpriserna.

119 Tvärtemot vad Roquette har hävdat är dessutom denna punkt inte den enda i vilken det anges att vissa parter tillämpade överenskomna priser. Det framgår således av punkt 204 i beslutet att ett för Jungbunzlauer internt meddelande visar att detta företag tillämpade det minimipris som hade överenskommits under ett kartellmöte.

120 Kommissionen har således i rimlig mån visat att de av parterna fastställda priserna inte var rent teoretiska och att parterna genomförde prisavtal om än inte systematiskt.

121 Denna slutsats påverkas inte av den omständigheten, förutsatt att den är riktig, att Roquette aldrig följde de priser som kartellen fastställt och att Roquettes verkliga pris avvek systematiskt och i hög grad från riktpriset. Såsom anges ovan i punkt 89 skall förstainstansrätten i det skede då den prövar kommissionens kvalificering av hur allvarlig överträdelsen är inte undersöka företagens egna beteenden, eftersom de verkningar som skall beaktas vid fastställandet av den allmänna bötesnivån inte är verkningarna av ett enskilt företags påstått faktiska beteende utan verkningarna av hela den överträdelse som företaget deltog i.

122 Kommissionens ståndpunkt är att ett effektivt genomförande av en samverkan kring riktpriser och försäljningsvolymer inte med nödvändighet förutsätter att exakt samma priser och volymer återfinns på marknaden utan att priser fastställda av parterna som närmar sig den överenskomna nivån räcker för att visa att avtalet har tillämpats (punkt 348 i beslutet). Roquette anser att denna ståndpunkt saknar giltighet i förevarande mål och att den endast är relevant i förhållande till riktpriser och inte minimipriser. I förevarande mål är det emellertid endast fråga om minimipriser. Det är här tillräckligt att konstatera att Roquette inte har kunnat förklara varför detta ställningstagande inte ska gälla minimipriser.

123 Kommissionen kunde således med rätta dra slutsatsen att parterna hade genomfört en samverkan om priser på natriumglukonat.

Fördelningen av kunder

– Parternas argument

124 Roquette har påstått att företaget aldrig deltog i arrangemangen avseende kunder och att det vidmakthöll vad som förvärvats i fråga om marknadsvolym, vilket vittnar om att systemet för utbyte av kunder var ineffektivt och således innebär ett ifrågasättande av kartellens verkningar.

125 Kommissionen har inte framfört några specifika argument i denna fråga.

– Förstainstansrättens bedömning

126 Roquettes argument att systemet för utbyte av kunder var ineffektivt grundar sig enbart på att företaget inte deltog i nämnda utbyte.

127 Denna omständighet motbevisar inte att det genomfördes ett utbyte av kunder mellan övriga kartellmedlemmar såsom framgår av protokollen från mötena den 9 augusti 1989 i Zürich (punkt 137 i beslutet) och de handskrivna anteckningar som Roquette tog under mötena den 28 november 1989 i Hakone och den 10 och den 11 juni 1991 i Genève (punkterna 148 och 177 i beslutet).

128 I vart fall skall, såsom anges ovan i punkt 89, i detta skede av bedömningen av överträdelsens allvar endast de verkningar som följde av hela överträdelsen beaktas och inte ett enskilt agerande av en av deltagarna i överträdelsen. Eftersom Roquettes invändningar enbart gällde företagets eget agerande kan argumentet inte godtas i detta skede i bedömningen.

129 Kommissionen kunde följaktligen med rätta dra den slutsatsen att det hade genomförts ett utbyte av kunder parterna emellan.

130 Vad gäller samtliga ovan anförda skäl finner förstainstansrätten att kommissionen inte begick något fel när den ansåg att kartellen hade genomförts av parterna.

c) Anmärkningarna avseende beaktandet av kartellens verkningar på grundval av grafiska framställningar som erhållits i Roquettes lokaler

Parternas argument

131 Enligt Roquette har kommissionen uteslutande grundat sig på grafiska framställningar som erhållits i företagets lokaler. Dessa grafiska framställningar rör emellertid enligt Roquette inte alla aktörer och kommissionen har med orätt dragit allmänna slutsatser om kartellen utifrån Roquettes särskilda situation. Dessutom står de uppgifter som finns i dessa grafiska framställningar fullständigt i strid med de kundpriser som Roquette tillhandahöll kommissionen inom ramen för sitt samarbete med densamma, vilket visar att de priser som kartellen fastställt inte tillämpades. I dessa grafiska framställningar anges vidare för den period som börjar år 1989 – samverkans huvudfas – kraftiga fluktuationer och en tendens till prissänkning, vilket trots allt är motsägelsefullt i fråga om en kartell som genomförts med framgång. Enligt Roquette har kommissionen även medgett i sin svarsinlaga att den inte visste huruvida dessa grafiska framställningar illustrerade Roquettes priser eller priserna på natriumglukonat för alla kartellmedlemmar. Denna osäkerhet bekräftar att kommissionen inte var omsorgsfull nog för att ta reda på mer om de grafiska framställningarnas innebörd.

132 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

Förstainstansrättens bedömning

133 Utöver det faktum att kommissionen av kartellens genomförande har slutit sig till att den haft konkreta verkningar (se punkt 63 ovan), har kommissionen funnit att kartellen har haft en ”konkret påverkan” med hänvisning till det sannolika sambandet mellan å ena sidan genomförandet av kartellen och å andra sidan prisutvecklingen såsom den framgår av de båda grafiska framställningar som erhållits i Roquettes lokaler.

134 Det visar sig härvidlag att de båda grafiska framställningar som kommissionen erhöll hos Roquette återger en prisutveckling. Den första har titeln ”Natriumglukonat – Den europeiska prisutvecklingen” och den andra ”Den europeiska prisutvecklingen för natriumglukonat”. Dessa grafiska framställningar återger lodrätt priserna uttryckta i FRF/kg och vågrätt åren från år 1977 till år 1995, vad gäller den första grafiska framställningen, och åren från 1979 till 1992 vad gäller den andra.

135 Det framgår av den första grafiska framställningen att från år 1985 till början av år 1987 sjönk priset från mer än 8,5 FRF/kg till något mer än 4,5 FRF/kg. Från år 1987 till början av år 1989 steg samma pris från något mer än 4,5 FRF/kg till något mer än 8 FRF/kg. Från år 1989 till år 1991 sjönk priset på nytt från något mer än 8 FRF/kg till något mindre än 7 FRF/kg för att därefter från och med år 1991 åter stiga till omkring 7,5 FRF/kg och stabilisera sig på denna nivå fram till år 1994. Den andra grafiska framställningen uppvisar en liknande prisutveckling för perioden 1986–1992.

136 Det kan utifrån dessa grafiska framställningar konstateras att tillämpningen av avtalen om inrättande av den nya samverkan räknad från år 1986 motsvarar en kraftig höjning (fördubbling) av priset under åren 1987–1989 i jämförelse med priset i början av år 1985.

137 Roquette har emellertid påstått att de priser som återges i de grafiska framställningarna motsvarar företagets priser och inte marknadspriserna. Även om det är korrekt att det i dessa grafiska framställningar på intet sätt anges om det handlar om Roquettes priser eller priserna på hela natriumglukonatmarknaden bör det emellertid noteras att andra kartellmedlemmar har åberopat dessa grafiska framställningar under det administrativa förfarandet (punkterna 355–362 i beslutet) i sin argumentering angående prishöjningen under åren 1987–1989. ADM har således gjort gällande att det handlar om en automatisk tillbakagång till de priser som tillämpades före år 1987. Akzo har gjort gällande att penningvärdet fluktuerade (punkt 357 i beslutet).

138 Den omständigheten att de övriga kartellmedlemmarna har försökt motivera den prisutveckling som återges i dessa grafiska framställningar tyder på att de övriga medlemmarna anser att dessa priser på natriumglukonat likaledes motsvarar de priser som de tillämpar och inte endast de priser som Roquette tillämpar. Eftersom det inte har bestridits att kartellmedlemmarna tillsammans har en marknadsandel som överstiger 90 procent kunde kommissionen med giltig verkan grunda sig på dessa grafiska framställningar för att visa att kartellen hade en påverkan på natriumglukonatmarknaden.

139 Roquette anser vidare att de priser som anges i dessa grafiska framställningar inte motsvarar företagets priser enligt de uppgifter Roquette tillhandahöll inom ramen för sitt samarbete med kommissionen.

140 Förstainstansrätten noterar emellertid att de uppgifter som Roquette tillhandahöll inom ramen för sitt samarbete med kommissionen inte alltid täcker perioden 1987–1989. Den jämförelse mellan minimipriser och verkliga genomsnittspriser som Roquette, på grundval av dessa uppgifter, har gjort i sin ansökan täcker endast perioden från år 1989 till oktober 1994 varvid den period utelämnats under vilken prishöjningen enligt de grafiska framställningarna var som störst, nämligen från början av år 1987 till halva år 1989. Det framgår vidare av Roquettes skrivelse av den 12 oktober 1999, som åtföljde vissa av dessa uppgifter, att den handling i vilka dessa uppgifter finns återger Roquettes prisutveckling för natriumglukonat under åren 1988–1997 i förhållande till ett antal kunder motsvarande ungefär en tredjedel av företagets globala försäljning.

141 Det skall slutligen i vart fall erinras om att ett företags påstått faktiska agerande saknar relevans vid bedömningen av kartellens påverkan på marknaden, eftersom det endast är verkningarna av överträdelsen som skall beaktas (se punkt 89 ovan). Det ankom således inte på kommissionen att vid bedömningen av kartellens påverkan på natriumglukonatmarknaden undersöka Roquettes eget agerande, eftersom de verkningar som skulle beaktas vid fastställandet av den allmänna bötesnivån var verkningarna av hela den överträdelse i vilken Roquette deltog.

142 Roquette har anfört att de fluktuationer och den tendens till prissänkningar som kan observeras från och med år 1989 i de grafiska framställningarna, det vill säga under kartellens huvudfas inte är betecknande för en kartell som genomförts med framgång. Det bör i detta avseende noteras att även om de båda grafiska framställningarna visar en prissänkning under perioden 1989–1991 åtföljs denna prissänkning av en prishöjning fram till år 1992. Enligt en av de båda grafiska framställningarna åtföljdes denna höjning fram till år 1992 av en relativ prisstabilitet fram till år 1995. Det kan därför inte sägas att det fanns en allmän tendens till prissänkningar.

143 Den omständigheten att kartellens priser fluktuerade under kartellens existens kan inte utgöra bevis för att kartellen inte hade några verkningar.

144 Roquette kan följaktligen inte vinna framgång med sitt påstående att kartellen inte hade någon konkret påverkan på marknaden enligt de grafiska framställningar som erhållits i dess lokaler.

4. Anmärkningarna avseende kommissionens uteblivna beaktande av andra faktorer vid bedömningen av kartellens verkningar

a) Uteblivet beaktande av de specifika förhållandena på marknaden

Parternas argument

145 Roquette anser därefter att kommissionen borde ha beaktat vad som var betecknande för den aktuella produkten, nämligen den extremt begränsade tillverkningskostnaden för användarna, marknadens obetydliga storlek och köparnas extrema styrka.

146 Kommissionen anser att dessa argument inte kan godtas.

Förstainstansrättens bedömning

147 I fråga om beaktandet av den obetydliga storleken på marknaden, produktens värde och köparnas styrka, skall det först erinras om att enligt artikel 15.2 i förordning nr 17 skall bötesbeloppet fastställas så att hänsyn tas till både hur allvarlig överträdelsen är och hur länge den har pågått. Vidare skall enligt riktlinjerna utgångsbeloppet för böterna fastställas på grundval av överträdelsens allvar med beaktande av dess art, konkreta påverkan på marknaden och omfattningen av den relevanta geografiska marknaden.

148 Genom denna rättsliga ram åläggs kommissionen således inte uttryckligen att ta hänsyn till produktmarknadens begränsade betydelse, produktens värde och köparnas styrka.

149 Vid bedömningen av hur allvarlig en överträdelse är ankommer det på kommissionen att ta hänsyn till en rad faktorer, vars slag och betydelse varierar allt efter överträdelsen i fråga och de särskilda omständigheterna i fallet (domen i de ovan i punkt 46 nämnda förenade målen Musique Diffusion française m.fl. mot kommissionen, punkt 120). Bland dessa faktorer som vittnar om att en överträdelse är allvarlig kan det inte uteslutas att, beroende på det enskilda fallet, värdet på den produkt som är föremål för överträdelsen, ifrågavarande produktmarknads storlek och köparnas styrka kan förekomma.

150 Om marknadens storlek, produktens värde och köparnas styrka kan utgöra faktorer som skall beaktas vid bedömningen av hur allvarlig överträdelsen är, varierar följaktligen deras betydelse beroende på de särskilda omständigheterna kring den aktuella överträdelsen.

151 I förevarande mål gäller överträdelsen bland annat en prissamverkan som till själva sin karaktär är mycket allvarlig. Dessutom företräder kartellmedlemmarna mer än 90 procent av världsmarknaden och 95 procent av den europeiska marknaden (punkt 9 i beslutet). Slutligen har det klarlagts att natriumglukonat är en råvara som används i ett mycket varierat antal färdiga produkter och således rör ett stort antal marknader (punkterna 6 och 8 i beslutet). I detta sammanhang är den relevanta marknadens obetydliga storlek, produktens begränsade värde och köparnas styrka, om det antas att dessa omständigheter kan bevisas, endast av mindre betydelse i jämförelse med alla de övriga omständigheter som vittnar om att överträdelsen var allvarlig.

152 Det skall i vart fall beaktas att kommissionen ansåg att överträdelsen skulle betraktas som mycket allvarlig i den mening som avses i riktlinjerna, i vilka det anges att ”möjliga belopp” för kommissionen för sådana fall är ett utgångsbelopp på över 20 miljoner euro. I förevarande mål framgår det emellertid av punkt 385 i beslutet att kommissionen endast fastställde ett utgångsbelopp på 10 miljoner euro för de företag som tillhörde den första kategorin och 5 miljoner euro för de företag som tillhörde den andra kategorin, vilket motsvarar hälften eller till och med en fjärdedel av det belopp som det enligt riktlinjerna hade varit möjligt att ålägga för mycket allvarliga överträdelser.

153 Detta fastställande av utgångspunkten för böterna bekräftar, såsom kommissionen angav i punkt 377 i beslutet, att den vad beträffar marknadsstorleken särskilt beaktade dessa omständigheter.

154 Av dessa skäl skall Roquettes invändningar inte godtas, vilka avsåg kommissionens uteblivna beaktande av den begränsade marknadsstorleken, den aktuella produktens ringa värde och köparnas styrka.

b) Uteblivet beaktande av köparnas uppfattning

Parternas argument

155 Roquette anser att kommissionen när den fastställde böterna inte tog hänsyn till uppfattningen hos de köpare som står för merparten av efterfrågan inom sektorn. Roquette anser att om kommissionen ställde frågor till köparna angående kartellens påverkan så var det för att den betraktade de uppgifter som enkäten gav som nödvändiga för att fastställa denna påverkan. Med avseende på de av kommissionen i punkt 368 i beslutet formulerade slutsatserna, har emellertid inte köparnas uppfattning att kartellen inte hade någon påverkan beaktats.

156 Enligt Roquette bevisar användarnas svar på kommissionens frågeformulär att det inte hade märkts någon som helst prisstegring på natriumglukonat under den period som omfattas av enkäten, nämligen från år 1989 till oktober 1994. Vissa köpare konstaterade tvärtom att priset sjunkit. Dessutom ansåg ingen av köparna att de hade konfronterats med säljvägran med avseende på natriumglukonat. Slutligen ansåg endast två köpare att det inte fanns någon intensiv konkurrens på marknaden, nio köpare ansåg att konkurrensen var normal och fem köpare förklarade att de inte kunde uttala sig om saken.

157 Roquette har vidare gjort gällande att de ganska neutrala svaren från köparna beror på att det inte finns några stora prisskillnader på den relevanta marknaden, i likhet med vad som är fallet på många råvarumarknader. Vidare har Roquette påstått att det finns konkurrenter vars betydelse man inte kan bortse från på var och en av natriumglukonatmarknaderna.

158 Kommissionen anser att denna argumentation inte kan godtas.

Förstainstansrättens bedömning

159 När det handlar om Roquettes argument angående beaktandet av köparnas uppfattning skall det erinras om att kommissionen fann i punkt 368 i beslutet dels att köparnas svar på begäran om upplysningar inte gjorde det möjligt att dra någon som helst slutsats angående kartellens verkningar, dels att köparnas svar på frågan om det förekommit betydande prishöjningar sedan den 1 januari 1992 överensstämde med de grafiska framställningar som erhållits i Roquettes lokaler, av vilka det framgår att priserna sjönk något år 1992 innan de stabiliserades.

160 Det måste därefter understrykas med avseende på de frågor som förekom i frågeformuläret att ifrågavarande köpares svar endast rör perioden efter den 1 januari 1992. Även om det fanns grund för Roquettes invändningar skulle de därför inte möjliggöra ett ifrågasättande av den bedömning som kommissionen gjorde av kartellens verkningar före den 1 januari 1992.

161 Förstainstansrätten erinrar om, såsom anges i punkt 135 ovan, att det framgår av en av de grafiska framställningar som erhållits i Roquettes lokaler att priset på natriumglukonat sjönk något från och med år 1992 för att sedan stabiliseras fram till år 1995.

162 Det följer i förevarande mål av svaren från de tillfrågade köparna att en stor majoritet av dem ansåg att det förelåg normal eller föga intensiv konkurrens på natriumglukonatmarknaden. Dessa överväganden är emellertid inte av den art att de kan vederlägga konstaterandena angående prisutvecklingen på natriumglukonatmarknaden efter år 1992, såsom den framgår av en av de grafiska framställningar som erhållits i Roquettes lokaler. En normal eller föga intensiv konkurrens kan nämligen visa sig i en prissänkning åtföljd av en relativ prisstabilitet på marknaden såsom framgår av en