Förslag till avgörande av generaladvokat Alber föredraget den 25 april 2002. - Ravil SARL mot Bellon import SARL och Biraghi SpA. - Begäran om förhandsavgörande: Cour de cassation - Frankrike. - Skyddad ursprungsbeteckning - Förordning (EEG) nr 2081/92 - Förordning (EG) nr 1107/96 - Färskriven Grana Padano - Produktspecifikation - Avtal mellan två medlemsstater - Kravet att ost skall rivas och förpackas inom produktionsområdet - Artiklarna 29 EG och 30 EG - Berättigande - Huruvida kravet kan åberopas gentemot utomstående - Rättssäkerhet - Offentliggörande. - Mål C-469/00.



Rättsfallssamling 2003 s. I-05053



Generaladvokatens förslag till avgörande

I - Inledning

1. Denna begäran om förhandsavgörande gäller räckvidden hos skyddet för industriell äganderätt i form av skyddade ursprungsbeteckningar. Närmare bestämt är det osäkert om den skyddade ursprungsbeteckningen "grana padano" får användas endast om ifrågavarande ost har rivits och förpackats inom produktionsområdet. Kärandena i förfarandet vid den nationella domstolen vill förbjuda svaranden att marknadsföra osten grana padano som rivits i Frankrike under den skyddade ursprungsbeteckningen "grana padano".

II - Tillämpliga bestämmelser

1) De gemenskapsrättsliga bestämmelserna

Rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (nedan kallad förordning nr 2081/92).

2. Förordning nr 2081/92 syftar till att införa gemenskapsrättsliga bestämmelser till skydd för vissa jordbruksprodukter och livsmedel, vars egenskaper och geografiska härkomst sammanhänger med varandra.

3. I artikel 2.2 föreskrivs följande:

"I denna förordning används följande uttryck med de betydelser som här anges:

a) Ursprungsbeteckning: Namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva en jordbruksprodukt eller ett livsmedel

- som härstammar från ifrågavarande region, ort eller land,

och

- vars kvalitet eller egenskaper helt eller väsentligen beror på viss geografisk omgivning med de naturliga och mänskliga faktorer som därtill hör och vars framställning, bearbetning och beredning äger rum i det ifrågavarande geografiska området.

b) Geografisk beteckning: Namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva en jordbruksprodukt eller ett livsmedel

- som härstammar från ifrågavarande region, ort eller land,

och

- som besitter viss kvalitet, har visst anseende eller äger viss annan egenskap som kan hänföras till detta geografiska ursprung och som framställs, bearbetas och bereds i det ifrågavarande geografiska området."

4. För att en jordbruksprodukt eller ett livsmedel skall kunna få en skyddad ursprungsbeteckning (nedan kallad PDO) eller geografisk skyddad beteckning (nedan kallad PGI) måste produkten eller livsmedlet i enlighet med artikel 4.1 i förordning nr 2081/92 överensstämma med en produktspecifikation. I artikel 4.2 anges de uppgifter som skall omfattas av denna produktspecifikation. Bland annat anges en beskrivning av jordbruksprodukten eller livsmedlet, med uppgift om råvarorna, en definition av det geografiska området, en beskrivning av vilken metod som använts för framställning av jordbruksprodukten eller livsmedlet, uppgifter som påvisar sambandet med den lokala omgivningen eller det geografiska ursprunget samt de övriga uppgifter som föreskrivits av gemenskapen och/eller nationella stadganden.

5. I förordning nr 2081/92 föreskrivs ett normalt och ett för detta mål relevant förenklat förfarande för registrering av PDO och PGI i kommissionens register över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. Dessa förfaranden skiljer sig från varandra framför allt på grund av att det förenklade förfarandet inte medför någon skyldighet att offentliggöra ansökningens huvudsakliga innehåll och hänvisningar till nationella föreskrifter i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. I artiklarna 5-7 regleras det normala förfarandet. Sammanfattningsvis föreskrivs i artikel 5 att ansökningen först skall inges på nationell nivå och att medlemsstaten i fråga skall kontrollera ansökningens innehåll och tillställa kommissionen ansökningen i den mån som den anser den vara berättigad. Enligt artikel 6 skall kommissionen genom en formell granskning kontrollera att registreringsansökningen innehåller alla de uppgifter som föreskrivs i artikel 4. Om kommissionen finner att namnet är skyddsberättigat, skall den i Europeiska gemenskapernas officiella tidning offentliggöra sökandens namn och adress, produktens benämning, ansökningens huvudsakliga innehåll, hänvisningar till de nationella föreskrifter som kan finnas om produktens framställning och beredning och när så behövs motiveringen för sina slutsatser. Om en medlemsstat eller en lagligen berörd intresserad fysisk eller juridisk person inte framställer någon invändning till kommissionen i enlighet med artikel 7 skall kommissionen föra in namnet i registret över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar och offentliggöra det i Europeiska gemenskapernas officiella tidning.

6. Enligt artikel 8 får beteckningarna PDO och PGI användas endast på jordbruksprodukter och livsmedel som uppfyller denna förordnings krav.

7. I artikel 13.1 föreskrivs följande:

"Registrerade beteckningar skall skyddas mot följande.

a) Varje direkt eller indirekt kommersiellt bruk av den skyddade beteckningen för produkter som inte omfattas av registreringen i den mån dessa produkter är jämförbara med de produkter som har registrerats under beteckningen i fråga eller detta bruk av den skyddade beteckningen innebär att dennas anseende exploateras.

b) Varje obehörigt bruk, imitation eller anspelning, även när produktens verkliga ursprung anges eller det skyddade namnet har översatts eller åtföljs av uttryck som stil, typ, metod, sådan som tillverkas i, imitation eller dylikt.

c) Varje annan osann eller vilseledande uppgift om ursprung, härkomst, beskaffenhet eller väsentliga egenskaper hos produkten på dennas inre eller yttre förpackning, reklammaterial eller handlingar, liksom förpackning av produkten i behållare som är ägnad att inge en oriktig föreställning om produktens verkliga ursprung.

d) Annat beteende som är ägnat att vilseleda allmänheten om produktens verkliga ursprung.

..."

8. I artikel 17 regleras det förenklade förfarandet för registrering av en PDO eller PGI. Detta förfarande gällde för "grana padano" och andra nationellt skyddade beteckningar som existerade redan före ikraftträdandet av denna förordning. Artikel 17 har följande lydelse:

"1. Inom sex månader efter det att denna förordning har trätt i kraft, skall medlemsstaterna meddela kommissionen vilka hos dem skyddade beteckningarna eller, ..., vilka inarbetade beteckningar de önskar registrera i enlighet med denna förordning.

2. I enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 15 skall kommissionen registrera de av de beteckningar som avses i punkt 1 vilka uppfyller kraven i artikel 2 och 4. Artikel 7 skall inte vara tillämplig. ...

3. ..."

9. Efter att ha mottagit och formellt granskat de beteckningar som medlemsstaterna meddelat på grundval av ovannämnda artikel 17 i förordning nr 2081/92, antog kommissionen förordning (EG) nr 1107/96 av den 12 juni 1996 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92. Bilagan till denna förordning innehåller registret över beteckningar som förts in som PDO eller PGI och som också omfattar PDO "grana padano".

2) Det förfarande som tillämpas för att registrera ursprungsbeteckningen "grana padano" som PDO

10. Enligt den italienska regeringens yttrande har Italien reglerat användningen av ursprungsbeteckningar för italiensktillverkad ost i lag nr 125 av den 10 april 1954 och presidentdekret nr 1269 av den 30 oktober 1955. Dessa rättsakter omfattar också "grana padano" och innehåller en definition av ifrågavarande osts produktionsområde.

11. Genom dekret av den 22 september 1981 utvidgades ursprungsbeteckningen "grana padano" till att omfatta ost som marknadsförs portionsvis.

12. Genom ett dekret som utfärdades av den italienska premiärministern den 4 november 1991 utvidgades ursprungsbeteckningen "grana padano" på nytt, den här gången närmare bestämt till att omfatta riven ost; "grattugiato". Användningen av PDO förbands med ett villkor som innebär att osten skall rivas enligt vissa bestämmelser i produktionsområdet och förpackas direkt efter rivningen utan ytterligare beredning och utan tillsats av konserveringsmedel eller andra ämnen som kan ändra ostens ursprungliga organoleptiska egenskaper. Detta dekret offentliggjordes den 8 april 1992.

13. Den 18 juni 1954 bildades "Consorzio per la tutela del formaggio Grana padano" (nedan kallat konsortiet Grana padano). Detta är en sammanslutning av producenter av grana padano. Den italienska staten har givit konsortiet Grana padano i uppdrag att övervaka iakttagandet av bestämmelserna om framställning av grana padano. Ravil har i sitt yttrande anfört att konsortiet får tilldela "licenser" för användning av PDO.

14. Som jag redan har nämnt fördes PDO "grana padano" in i kommissionens register över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. Ifrågavarande registrering ägde rum inom ramen för förordning nr 1107/96, det vill säga med tillämpning av ett förenklat förfarande i enlighet med artikel 17 i förordning nr 2081/92. Endast PDO "grana padano" registrerades, inte beteckningen "grana padano grattugiato" (riven grana padano) eller den av Ravil använda beteckningen "grana padano râpé frais" (färskriven grana padano).

3) Bilateralt avtal mellan Italien och Frankrike

15. Dessutom skall det påpekas att Italien och Frankrike slöt ett bilateralt avtal den 28 april 1964 på grundval av den internationella konventionen för användningen av originalbeteckningar och benämningar på ost, vilken undertecknades den 1 juni 1951 i Stresa. På grund av artiklarna 1 och 3 i detta avtal skyddas ursprungsbeteckningen "grana padano" i Frankrike (jfr bilaga B i avtalet) och får användas endast på de villkor som regleras i italiensk rätt.

III - Förfarandet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan

16. Företaget Ravil med säte i Frankrike erhöll den 1 juli 1990 en "licens" från konsortiet Grana padano för att sälja riven grana padano i Frankrike under beteckningen "grana padano râpé frais". Sedan dess har företaget importerat hela ostar av sorten grana padano från Italien. Dessa ostar har rivits i Frankrike och sålts under beteckningen "grana padano râpé frais".

17. Företaget Biraghi har sitt säte i Italien, där det framställer och marknadsför ost, bland annat också grana padano. Företagen Bellon Import och Biraghi France är båda etablerade i Frankrike och importörer med ensamrätt att importera varor från företaget Biraghi till Frankrike.

18. Den 4 oktober 1996 väckte Biraghi och Bellon talan mot Ravil vid Tribunal de commerce de Marseille. Härvid yrkade de att Ravil vid äventyr av vite skulle åläggas att upphöra med marknadsföringen av den i Frankrike rivna osten som betecknas "grana padano râpé frais" och ersätta Biraghi och Bellon för deras förluster till följd av denna marknadsföring. Kärandena gjorde gällande att det dekret som hade utfärdats av den italienska premiärministern den 4 november 1991 hade utvidgat ursprungsbeteckningen "grana padano" till att omfatta riven ost och infört ett krav på att osten skulle rivas i produktionsområdet. Genom dom av den 5 november 1997 förpliktade Tribunal de commerce Ravil att utge skadestånd för den marknadsföring som skett sedan år 1992 och förbjöd Ravil vid äventyr av vite att sälja ost under beteckningen "grana padano râpé frais". Cour d'appell d'Aix-en-Provence fastställde detta avgörande genom dom av den 5 mars 1998. Den ansåg det nämligen vara tillräckligt styrkt att marknadsföringen av "grana padano râpé frais" uppfyller rekvisiten för illojal konkurrens. Ravil har åsidosatt den italienska regleringen för att utföra åtgärderna till lägre kostnader och ta marknadsandelar från de konkurrenter som iakttagit bestämmelserna.

19. Ravil överklagade denna dom till Cour de cassation. Sistnämnda domstol anser att dekretet av den 4 november 1991 utgör en åtgärd med motsvarande verkan som kvantitativa exportrestriktioner i den mening som avses i artikel 29 EG. Med hänvisning till domstolens domar i målen C-47/90, Delhaize, och C-388/95, Belgien mot Spanien (som också kallas Rioja), har Cour de cassation ställt följande tolkningsfråga till domstolen:

"Skall artikel 29 EG anses utgöra hinder för en nationell lagstiftning, varigenom ursprungsbeteckningen grana padano förbehålls ost som rivs inom produktionsområdet, när en sådan skyldighet inte är nödvändig för bibehållandet av särskilda egenskaper som produkten har förvärvat?"

20. Det skall återigen påpekas att Ravil sedan år 1999 i Italien låtit riva ost för export till Frankrike på grund av ett avtal som det slöt med konsortiet Grana padano i slutet av år 1998.

IV - Parternas argument

1) Ravil

21. Ravil anser att kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet försvårar och fördyrar exporten av ost. Regleringen avskräcker eventuella importörer från att importera och sälja osten i en annan medlemsstat.

22. Vidare anser Ravil inte att det är nödvändigt att kräva att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet för att kunna garantera kvaliteten på produkter som marknadsförs under PDO "grana padano". Åtgärden försvårar och fördyrar exporten av grana padano och är dessutom särskilt fördelaktig för de lokala företagen som medges en ensamrätt att riva och förpacka ifrågavarande ost. Franska företag måste antingen upprätta en lämplig struktur inom produktionsområdet eller anlita underleverantörer. Dessutom har Ravil påpekat att det inte föreligger någon skyldighet att förpacka bitar av grana padano inom produktionsområdet.

23. Dekretets reglering är inte berättigad med hänsyn till skyddet för industriell äganderätt. Förordning nr 1107/96 skyddar för övrigt endast PDO "grana padano", inte den av Ravil använda beteckningen "grana padano râpé frais". Dessutom innehåller produktspecifikationen för PDO "grana padano" ingen bestämmelse om var osten skall rivas eller förpackas.

2) Bellon och Biraghi France

24. Bellon och Biraghi France har bestritt att det är fråga om en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion och därvidlag gjort gällande att dekretet tillämpas på samma sätt på ost som säljs inrikes som på ost som exporteras. Ifrågavarande åtgärd avser därför inte särskilt exporten.

25. Bellon och Biraghi France anser att regleringen i dekretet av den 4 november 1991 är förenlig med gemenskapsrätten. Enligt domen i mål C-3/91, Exportur, faller PDO under industriell äganderätt. Genom förordning nr 2081/92 har det gemenskapsrättsliga skyddet ersatt det nationella skyddet för PDO. Såtillvida kan förordning nr 1107/96, på grundval av vilken PDO "grana padano" har tagits upp i kommissionens register inte stå i strid med gemenskapsrätten och särskilt inte med artikel 29 EG.

26. Kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet för att kunna få förses med PDO "grana padano" garanterar produktens kvalitet och särskilda egenskaper. Utanför produktionsområdet förekommer det inga lämpliga kontroller som gör det möjligt att säkerställa produktens kvalitet.

27. En PDO garanterar att en produkt härstammar från ett visst område och har vissa egenskaper. Med hjälp av en PDO kan en producent upprätta en kundkrets. Varor som har försetts med denna PDO har en viss image som grundar sig på produktens kvalitet.

28. Vid beredningen av grana padano riskerar osten att oxidera, torka ut, krympa och jäsa. Därför krävs särskilda kunskaper för denna beredning. Även rivningen kräver särskilda färdigheter och kunskaper. Därför är regleringen nödvändig för att bibehålla produktens anseende.

3) Republiken Frankrike

29. Den franska regeringen har påpekat att Ravil använder beteckningen "grana padano râpé frais" som inte motsvarar PDO "grana padano". Emellertid syftar dekretet av den 4 november 1991 till att utvidga ursprungsbeteckningens skydd till att omfatta riven ost. Skyddet för "grana padano râpé frais" har emellertid knutits samman med PDO "grana padano" genom produktspecifikationen, som hänför sig till de nationella bestämmelserna och därmed också till detta dekret. För att kunna få förses med en PDO måste därför också riven grana padano uppfylla kraven i produktspecifikationen, inklusive kravet på att ha rivits inom produktionsområdet.

30. Den franska regeringen anser att tolkningsfrågan inte är utformad på ett riktigt sätt. Detta förfarande gäller inte förenligheten mellan det italienska dekretet och artikel 29 EG utan förenligheten mellan förordning nr 1107/96 och gemenskapsrätten. Cour de cassation har emellertid inte anfört några argument till stöd för att denna förordning skulle vara ogiltig. Därför skiljer sig omständigheterna i detta mål från omständigheterna i målen Delhaize och Rioja. Den franska regeringen har därför föreslagit att det skall fastställas att det inte finns någon anledning att avgöra huruvida italiensk rätt är förenlig med gemenskapsrätten.

31. Den franska regeringen har kompletterat sitt yttrande under den muntliga förhandlingen. Nu anser den att förordning nr 1107/96 är förenlig med gemenskapsrätten. Det faktum att osten skall rivas inom produktionsområdet utgör ett krav för användningen av PDO "grana padano". Detta krav kan omfattas av det skydd som föreskrivs i förordning nr 2081/92.

4) Republiken Italien

32. Republiken Italien har föreslagit att tolkningsfrågan skall besvaras med hänsyn till skillnaden mellan tiden före och tiden efter ikraftträdandet av förordning nr 1107/96. I fråga om tiden före ikraftträdandet av förordning nr 1107/96 har den hänvisat till ett bilateralt avtal som Italien och Frankrike slöt den 28 april 1964 på grundval av den internationella konventionen för användningen av originalbeteckningar och benämningar på ost, vilken undertecknades den 1 juni 1951 i Stresa. Ifrågavarande avtal innehåller inga bestämmelser om senare ändringar i de ursprungsbeteckningar som det omfattar. Därför har regleringen i dekretet av den 4 november 1991 inte kommit att omfattas av detta avtal. I enlighet med detta avtal omfattar PDO "grana padano" följaktligen inte riven ost. Såtillvida har Republiken Italien dragit den slutsatsen att Ravil inte har åsidosatt 1964 års avtal genom sitt uppträdande.

33. Från och med ikraftträdandet av förordning nr 1107/96 skyddas PDO "grana padano" i den utsträckning som beskrivs i produktspecifikationen. Denna produktspecifikation hänvisar till nationell rätt, som också omfattar dekretet av den 4 november 1991. Följaktligen omfattar PDO nu också riven grana padano.

34. Osten rivs inom ramen för produktionsprocessen. Därför skall också vissa produktionsmetoder för rivning beaktas och kontrolleras genom särskilda kontrollorgan. Med stöd av domen i målet Rioja har den italienska regeringen påpekat att det handlar om att bibehålla kvalitet också i fråga om PDO "grana padano". Den italienska regeringen har hänvisat till risken för att en grana padano som inte har rivits på ett korrekt sätt kan härskna och att en felaktig hantering därför kan vara till stor skada för anseendet hos de produkter som framställts under iakttagande av bestämmelserna om PDO. Med hänsyn till detta och med hänsyn till det faktum att det inte förekommer någon lämplig kvalitetskontroll utanför produktionsområdet har den italienska regeringen dragit den slutsatsen att Ravil har åsidosatt bestämmelserna om användning av PDO "grana padano" från och med ikraftträdandet av förordning nr 1107/96, alltså från och med den 21 juni 1996.

5) Konungariket Spanien

35. Även den spanska regeringen har med åberopande av domen i målet Rioja utgått från att skyddet för PDO omfattas av industriell äganderätt och kan motivera en exportrestriktion. Osten rivs visserligen i samband med sin framställning. Eftersom grana padano emellertid konsumeras nästan uteslutande i riven form har rivningen av denna ost en särskild betydelse. De kontroller som utförs utanför produktionsområdet utgör i fråga om grana padano liksom i fråga om Riojavin inte en lika stor garanti för produktens kvalitet som de kontroller som utförs inom produktionsområdet och under uppsikt av konsortiet Grana padano. Även om osten rivs under bästa möjliga förhållande och under iakttagande av alla bestämmelser, så utgör kravet på att osten skall rivas inom produktionsområdet ändå en bättre garanti för produktens kvalitet. I fråga om skyddade ursprungsbeteckningar är det särskilt viktigt att bibehålla produktens anseende.

6) Kommissionen

36. Kommissionen har också stött sig på domen i målet Rioja och har i detta mål dragit den slutsatsen att kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet utgör en berättigad exportrestriktion.

37. Innehavaren av en PDO får fastställa bestämmelserna för användning av denna PDO. PDO omfattas av industriell äganderätt och kan enligt artikel 30 EG motivera restriktioner i den mening som avses i artikel 29 EG.

38. En PDO garanterar en produkts härkomst från ett visst område. Dessutom garanterar den att produkten har vissa egenskaper. Den exportrestriktion som följer av kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet är berättigad på grund av att det utförs lämpliga kvalitetskontroller endast inom produktionsområdet. Denna restriktion garanterar ursprungets identitet och produktens anseende och är därför nödvändig.

39. "Grana padano" är en känd PDO med ett stort anseende. Produkten kännetecknas av vissa egenskaper och har framställts med hjälp av ett visst know-how, som måste iakttas för att bibehålla produktens anseende och särskilda egenskaper.

40. Grana padano marknadsförs särskilt i riven form och därför omfattar PDO "grana padano" också riven ost. Rivningen är en särskild process. De villkor på vilka osten rivs är avgörande för den saluförda produktens smak. Redan urvalet av de hela ostar som skall rivas kräver särskilda kunskaper och färdigheter. Utanför produktionsområdet förekommer det inga kontroller som garanterar att dessa bestämmelser iakttas.

V - Bedömning

1) Föremålet för begäran om förhandsavgörande

41. Begäran om förhandsavgörande avser förenligheten mellan det italienska dekretet av den 4 november 1991 och gemenskapsrätten. Denna fråga tycks vara något ofullständig. På grund av territorialitetsprincipen som gäller för industriell äganderätt, som också omfattar ursprungsbeteckningar, är det nämligen inte självklart att det italienska dekretet skall tillämpas i Frankrike. Därför är det lämpligt att först klarlägga föremålet för begäran om förhandsavgörande.

42. Det italienska dekretet skulle kunna tillämpas i Frankrike dels på grund av avtalet om skydd för ursprungsbeteckningar av den 28 april 1964 mellan Italien och Frankrike, dels på grund av förordning nr 1107/96.

43. Även avtal som medlemsstaterna har slutit efter EG-fördragets ikraftträdande måste vara förenliga med gemenskapsrätten. Beträffande tiden före den 21 juni 1996 är det därför frågan om i vilken mån det avtal som Italien och Frankrike slöt den 28 april 1964 är förenligt med gemenskapsrätten och särskilt med artikel 29 EG.

44. Visserligen har den italienska regeringen anfört att avtalet inte automatiskt beaktar senare ändringar av nationell rätt. Regeringen anser därför att ursprungsbeteckningen "grana padano" inte omfattar riven ost inom ramen för avtalets giltighet. Ifrågavarande avtal omfattar nämligen inte 1991 års dekret och därmed inte det i detta mål omtvistade kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet på grund av att dessa inte har varit föremål för ett senare godkännande. Det ankommer emellertid på den nationella domstolen att fastställa tillämplig nationell rätt, som också omfattar 1964 års avtal. Begäran om förhandsavgörande innehåller inte några utläggningar i fråga om tolkningen av 1964 års avtal. Vid en närmare undersökning förutsätter jag att den nationella domstolen har utgått från att det italienska dekretet är tillämpligt på grund av 1964 års avtal. Emellertid vill jag betona att denna fråga i stället skall undersökas och avgöras av den nationella domstolen. Tills vidare kan det därför konstateras att begäran om förhandsavgörande syftar till att avgöra huruvida det avtal som slutits mellan Frankrike och Italien är förenligt med gemenskapsrätten endast i den mån som regleringen i dekretet av den 4 november 1991, enligt vilken riven grana padano får marknadsföras under ifrågavarande ursprungsbeteckning endast då den har rivits och förpackats inom produktionsområdet, är tillämplig i Frankrike på grund av ifrågavarande avtal.

45. Sedan den 21 juni 1996 skyddas PDO "grana padano" inom hela gemenskapen genom förordning nr 1107/96, jämförd med förordning nr 2081/92. I begäran om förhandsavgörande ifrågasätts därför också giltigheten hos förordning nr 1107/96 i den mån som användningen av PDO "grana padano" härigenom förbehålls grana padano som rivits och förpackats inom produktionsområdet.

46. Sammanfattningsvis skall det därför konstateras att det är det avtal som har slutits mellan Frankrike och Italien år 1964 samt förordning nr 1107/96 som utgör föremålet för detta förfarande för förhandsavgörande. Dessa båda rättsakters lagenlighet ifrågasätts emellertid endast i den mån som de innehåller en förklaring om att regleringen i det italienska dekretet av den 4 november 1991 är tillämplig. Såtillvida är det - som den nationella domstolen har preciserat - när allt kommer omkring fråga om huruvida en reglering, enligt vilken riven grana padano får marknadsföras under ifrågavarande ursprungsbeteckning endast då osten har rivits och förpackats inom produktionsområdet, är förenlig med gemenskapsrätten.

2) Lagenligheten hos det avtal som har slutits mellan Frankrike och Italien år 1964

a) Huruvida det är fråga om en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion i den mening som avses i artikel 29 EG

47. Enligt domstolens fasta rättspraxis utgör artikel 29 EG ett förbud mot nationella åtgärder som särskilt har till syfte eller verkan att hindra exportflödet och därigenom skapa en skillnad i betingelserna för en medlemsstats inrikes- och utrikeshandel, så att den berörda medlemsstatens inhemska produktion eller inhemska marknad tillförsäkras en särskild fördel.

48. För det första talar det faktum att kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet berör nationella och utländska marknadsaktörer på samma sätt mot antagandet om att det föreligger en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion. Ett företag som är etablerat i Rom får lika litet som Ravil i Frankrike riva och marknadsföra ifrågavarande ost under PDO "grana padano" i Rom.

49. Å andra sidan skall det beaktas att kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet för att få marknadsföras under ursprungsbeteckningen "grana padano" är särskilt fördelaktigt för företag som är verksamma inom produktionsområdet, eftersom dessa företag ensamma medges en rätt att riva och förpacka ifrågavarande ost. Denna verksamhet fortsätter att förbehållas den industri som är etablerad inom produktionsområdet.

50. Dessutom torde den omtvistade regleringen fördyra exporten av ost till andra medlemsstater. Exporten skall nämligen föregås av en ytterligare beredning. Denna fördyring försvårar exporten av grana padano. Mot denna bakgrund skall dekretet kvalificeras som en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion.

51. Såsom nämnts ovan har det i rättspraxis inom ramen för tolkningen av artikel 29 EG undersökts huruvida ifrågavarande åtgärd särskilt begränsar exporten. I domarna i målen Delhaize och Rioja har domstolen ansett att åtgärder, på grund av vilka ursprungsbeteckningar för Riojavin får endast användas under förutsättning att detta vin har buteljerats inom produktionsområdet särskilt har till verkan att hindra exportflödet i den mening som avses i artikel 29 EG. I domen i målet Rioja har den kommit fram till detta antagande på grund av att vin inom produktionsområdet i motsats till exporterat vin har fått transporteras även om det inte buteljerats.

52. Omständigheterna i detta mål tycks vara jämförbara med omständigheterna i de ovannämnda målen. Det ifrågavarande dekretet kräver endast att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet. Detta krav iakttas även om osten transporteras inom produktionsområdet från ysteriet till ett annat företag, som sedan river och förpackar osten i enlighet med gällande bestämmelser. Därför kommer man även i detta mål att kunna dra den slutsatsen att det föreligger en typisk exportrestriktion.

53. Slutligen skall det därför konstateras att dekretet av den 4 november 1991 och såtillvida också 1964 års avtal utgör åtgärder med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion i den mening som avses i artikel 29 EG. Dessa rättsakter skapar nämligen en skillnad i betingelserna för en medlemsstats inrikes- och utrikeshandel, så att den berörda medlemsstatens inhemska produktion tillförsäkras en särskild fördel.

b) Motivering till åtgärden till skydd för industriell äganderätt i den mening som avses i artikel 30 EG

54. Därmed kan man fråga sig i vilken mån ifrågavarande åtgärd är berättigad med hänsyn till skyddet för industriell äganderätt i den mening som avses i artikel 30 EG. Ursprungsbeteckningar omfattas av industriell och kommersiell äganderätt i den mening som avses i artikel 30 EG. Den begränsning av handeln som också anges i artikel 30 EG är berättigad i den mån som den är nödvändig för att garantera att en ursprungsbeteckning fyller sin typiska funktion, som består i att garantera att den produkt som har försetts med denna beteckning härstammar från ett visst geografiskt område och har särskilda egenskaper. Följaktligen är kravet på att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet berättigat, om rivningen förlänar ost med ursprung i detta område särskilda egenskaper som individualiserar den eller om rivningen inom produktionsområdet är nödvändig för bibehållande av typiska egenskaper, som denna ost har förvärvat vid sin framställning. Som kommissionen med rätta har betonat är det emellertid tillåtet att begränsa den fria rörligheten för varor endast genom sådana krav som måste iakttas för att skydda PDO-anseendet och som uppfyller proportionalitetsprincipen.

i) Reglering till skydd för en särskild egenskap

55. Därför skall det undersökas i vilken mån osten på grund av att den rivs och förpackas inom produktionsområdet erhåller eller bibehåller en egenskap, som påverkar konsumentens val och som alltså är väsentlig.

56. För det första talar det faktum att rivning enligt Bellon och Biraghi, Italien, Spanien och kommissionen, förutsätter särskilda kunskaper för att det föreligger en särskild egenskap. De hela ostar som skall rivas väljs ut med hjälp av särskild sakkunskap. Vid rivningen skall dessutom vissa krav som anges bland annat i artikel 2 i dekretet av den 4 november 1991 beaktas för att bibehålla ostens kvalitet och särskilda egenskaper. Enligt ovannämnda parter existerar detta know-how endast inom produktionsområdet.

57. Det faktum att kvalitetskontroller i fråga om rivning och förpackning utförs av konsortiet endast inom produktionsområdet är ett annat argument som också har framförts av Bellon och Biraghi, Italien, Spanien och kommissionen och som talar för att det föreligger en väsentlig egenskap. De anser att en fortsatt hög kvalitet hos den marknadsförda grana padano endast kan garanteras på detta sätt.

58. Det skall emellertid beaktas att inga av de parter som deltar i förfarandet har argumenterat för att rivning av ost inom produktionsområdet är en process, som förser denna ost med särskilda egenskaper eller som är nödvändig för att osten skall kunna bibehålla de typiska egenskaper som den har förvärvat vid sin framställning. De särskilda kunskaper som är nödvändiga för att välja ut hela ostar och för att riva osten på rätt sätt i enlighet med de bestämmelser som gäller för PDO kan också tillämpas utanför produktionsområdet. Det är fullt tänkbart att dessa kunskaper historiskt sett har utvecklat sig inom produktionsområdet. Emellertid har det inte anförts någon förklaring till varför dessa kunskaper skulle existera endast inom produktionsområdet. De som deltar i framställningen och beredningen av en produkt kan framför allt genom utbildning inom produktionsområdet förvärva de kunskaper och färdigheter som är nödvändiga för att framställa och bereda produkten. Likaså kan personer som har förvärvat dessa kunskaper och färdigheter flytta från produktionsområdet. Därför anser jag att de mänskliga faktorer som inverkar på produkten i princip är oberoende av produktionsområdet.

59. Motsvarande gäller för iakttagandet av vissa yttre krav vid rivning som enligt vad Bellon och Biraghi gjort gällande syftar till att skydda osten för risken att oxidera, torka ut, krympa och jäsa. Detta gäller också för iakttagandet av de tekniska och teknologiska parametrarna som anges i artikel 2 i dekretet av den 4 november 1991. Det har inte argumenterats för det faktum att risker skulle kunna förhindras endast om osten rivs inom produktionsområdet eller att de tekniska och teknologiska parametrerna skulle kunna iakttas endast inom produktionsområdet. Med tanke på dagens tekniska möjligheter är det lätt att föreställa sig att dessa krav kan beaktas när som helst och var som helst. Då finns det emellertid ingen synbar anledning att tillåta rivning endast inom produktionsområdet.

60. På grund av dessa omständigheter och i brist på motargument i begäran om förhandsavgörande och i parternas yttranden är det åtminstone inte uppenbart att grana padano som rivs utanför produktionsområdet nödvändigtvis mister de särskilda egenskaper som den har förvärvat vid framställningen. Detta gäller naturligtvis endast när osten rivs under iakttagande av alla andra krav, särskilt genom att endast använda grana padano och genom att iaktta de tekniska och teknologiska parametrar som anges i artikel 2 i dekretet av den 4 november 1991. Osten får ju också exporteras hel eller i bit och rivas av konsumenten själv utan att den mister sina kvalitativa egenskaper. I detta sammanhang torde det vara ovisst om inte endast den som själv river osten riktigt kan uppskatta kvaliteten på en god grana padano. Det är inte begripligt varför det skulle vara tillåtet för en konsument att riva ost när det däremot inte skulle vara tillåtet för ett industriföretag att riva och omedelbart därefter förpacka ost. Med hänsyn till risken för en kvalitetsförsämring skall det också betänkas att hela ostar som exporteras kanske blir liggande längre till exempel hos en detaljhandlare och därför utsätts för risken att torka ut, mista sin arom eller förlora sitt utseende. I fråga om industriell rivning och förpackning kan dessa risker eventuellt motverkas målmedvetet.

61. Därtill kommer följande övervägande. I målet Rioja har domstolen dragit den slutsatsen att kravet på att vin skall buteljeras i flaskor inom produktionsområdet garanterar kvaliteten på det buteljerade vinet på bästa sätt och därför är en berättigad begränsning av den fria rörligheten för varor. Konsumenten köper huvudsakligen vin i flaskor och därför kan det verka uppenbart att buteljering av vin inom produktionsområdet utgör en väsentlig egenskap. I fråga om grana padano är omständigheterna emellertid annorlunda. Konsumenten köper denna ost antingen riven eller i bit. Detta tyder utan tvekan på att rivningen av ost har en annan betydelse än buteljeringen av vin. Följaktligen kan rivningsorten inverka på ett förhållandevis mindre avgörande sätt på konsumentens val. Detta talar för att inte betrakta rivning inom produktionsområdet som en väsentlig egenskap.

62. Rivning och förpackning av grana padano inom produktionsområdet skall därför tills vidare inte betraktas som en åtgärd som syftar till att skydda ostens särskilda egenskaper. Det har varken styrkts att denna åtgärd förser osten med en särskild egenskap eller att den är nödvändig för att bibehålla de särskilda egenskaper som den har förvärvat i produktionsprocessen. De som deltar i förfarandet har också snarare åberopat produktkontrollerna och produktens därmed förknippade anseende än nyssnämnda argument.

ii) Utförande av kvalitetskontroller inom produktionsområdet

63. Om ovanstående uppfattning godtas så är det strängt taget onödigt att undersöka frågan om huruvida det är nödvändigt att kontrollera rivning för att garantera kvaliteten hos grana padano. Om rivning inom produktionsområdet inte utgör någon väsentlig egenskap kan det nämligen inte längre vara av avgörande betydelse att kontroller utförs inom produktionsområdet.

64. Såtillvida skall detta argument behandlas endast i andra hand nedan. Dels tycks en sådan behandling vara nödvändig för det fall att domstolen inte skulle godta ovanstående analys. Dels finns det anledning att undersöka detta argument, eftersom de parter som har uttalat sig för kravets lagenlighet framför allt har grundat sig på med åberopande av domen i målet Rioja. Bellon och Biraghi, Italien, Spanien och kommissionen har anfört att rivningen erfordrar särskilda kunskaper och att dekretets särskilda krav skall beaktas. På så sätt rivs grana padano så att dess kvalitet och dess särskilda egenskaper bibehålls vid rivningen. Detta är avgörande för bibehållandet av den upprättade kundkretsen och därmed för det ekonomiska värdet av PDO "grana padano". Iakttagandet av de relevanta kriterierna garanteras endast om behöriga myndigheter utför systematiska kontroller inom produktionsområdet. Utanför produktionsområdet förekommer inga lämpliga kontroller. Slutligen är det också nödvändigt att undersöka behovet av kontroller, eftersom de bestämmelser som har fastställts för användningen av PDO som ovan har förklarats skall iakttas i fråga om ost som rivs utanför produktionsområdet. Även i detta sammanhang kan det vara viktigt att avgöra hur iakttagandet av dessa krav kan garanteras. För klarhetens skull skall det i detta avseende först påpekas att det i detta fall endast är fråga om kontroller av rivning. Ost som rivits utanför produktionsområdet är ju nämligen ända fram till rivningen föremål för precis samma kontroller som den ost som rivs inom produktionsområdet.

65. Kontroller bidrar till att bibehålla kvaliteten och därmed också anseendet hos den rivna grana padano. Såtillvida skulle det kunna konstateras att det med hänsyn till skyddet för industriell äganderätt är berättigat att kräva att osten skall rivas under konsortiets kontroll inom produktionsområdet och förpackas omedelbart därefter utan användning av konserveringsmedel.

66. Detta antagande talar emellertid mot det faktum att kontroller i princip kan utföras inte endast inom produktionsområdet utan också utanför detta område. Antingen kan kontrollörer sändas ut av konsortiet, eller så kan personer som är etablerade inom det ifrågavarande området utbildas till kontrollörer av konsortiet och anförtros kontrollen.

67. Visserligen har domstolen i domen i målet Rioja fastställt att de kontroller som i enlighet med gemenskapsrätten utförs utanför produktionsområdet inte ger lika stor garanti för vinets kvalitet och äkthet som kontroller som utförs inom produktionsområdet. Av det ovanstående har det emellertid redan framgått att rivning av ost inte tycks vara jämförbar med buteljering av vin i flaskor. Konsumenten köper grana padano antingen riven eller i bit, medan han däremot i regel köper vin som buteljerats på flaska. Redan på grund av detta torde kontrollen av rivning förmodligen inte tillmätas samma betydelse som kontrollen av buteljering.

68. Det problem som har åberopats av Bellon och Biraghi samt av Spanien och kommissionen och som innebär att inga lämpliga kvalitetskontroller kan utföras utanför produktionsområdet uppkommer ofta vid genomförandet av bestämmelser i främmande rättsordningar. Den marknadsaktör som vill använda PDO är även om han river osten utanför produktionsområdet, skyldig att iaktta bestämmelser som reglerar användning av PDO och som föreskriver att det skall utföras lämpliga kontroller. I annat fall åsidosätter han dessa bestämmelser och får inte använda PDO.

69. Det är just också på grund av de förbud som fastställs i artiklarna 8 och 13 i förordning nr 2081/92 möjligt att genomföra bestämmelserna om användningen av PDO "grana padano" inklusive eventuella kontroller inom hela gemenskapen.

70. Invändningen att konsumenten kan vara säker på att erhålla grana padano endast om osten rivs och förpackas under konsortiets uppsikt inom produktionsområdet tycks såtillvida inte heller vara övertygande. Detta krav kan visserligen garantera att endast hela ostar som har försetts med PDO "grana padano" rivs. Emellertid förutsätter denna invändning att ett företag som bereder grana padano utanför produktionsområdet i förekommande fall använder hela ostar som det river och som det olovligen förser med PDO "grana padano" vid försäljningen. Därmed anklagas konkurrenten emellertid på ett otillåtet sätt för att uppträda i strid med gällande lag. Därför skall denna invändning inte godtas.

71. Slutligen skall det därför konstateras att regleringen i dekretet av den 4 november 1991 inte syftar till att skydda en väsentlig egenskap. Följaktligen är den begränsning av den fria rörligheten för varor som har konstaterats föreligga inte berättigad med hänsyn till det skydd för industriell och kommersiell äganderätt som fastställs i artikel 30 EG. Denna begränsning åsidosätter därför artikel 29 EG.

iii) Proportionalitet

72. I andra hand och för det fall att domstolen inte godtar ovanstående uppfattning skall det undersökas om regleringen i dekretet av den 4 november 1991 är nödvändig för att skydda anseendet hos PDO "grana padano".

73. Kravet på att grana padano skall rivas inom produktionsområdet är särskilt med hänsyn till de kvalitetskontroller som konsortiet utför ägnat att garantera att den rivna osten består endast av grana padano, att den härstammar från produktionsområdet och att den rivs enligt de bestämmelser som fastställts för användning av PDO "grana padano". Det är emellertid osäkert om denna reglering är den åtgärd som är minst restriktiv för att uppnå god affärssed och kunna upplysa konsumenter om produktens härkomst och särskilda egenskaper, eller om det skulle kunna vidtas andra åtgärder som är mindre restriktiva för den fria rörlighet för varor och lika bra för att uppnå dessa mål.

74. Framför allt skall frågan om en lämplig märkning av produkten beaktas. I detta mål kan det bli aktuellt att märka varan "grana padano, riven i Frankrike" (râpé en France) eller att märka den på ett liknande och icke-diskriminerande sätt.

75. I målet Rioja har domstolen inte eftersträvat den lösning som har övervägts i detta mål. Den har påpekat att det faktum att det förekommer två olika buteljeringsprocesser, inom och utanför produktionsområdet, med eller utan producentkooperationers systematiska kontroll, kan minska det förtroende som beteckningen "denominación de origen calificada" åtnjuter bland konsumenter, som har utgått från att alla stegen i produktionen av ett välkänt kvalitetsvin som producerats inom bestämda områden skall ha utförts under den berörda kooperationens kontroll och ansvar.

76. Det tycks endast vara möjligt att jämföra detta mål med ovannämnda mål på vissa villkor. Å ena sidan har rivning av ost ur konsumentens synvinkel - som redan har förklarats - inte ett så nära samband med produkten som buteljering av vin. Å andra sidan har parterna i detta förfarande - till skillnad från parterna i målet Rioja - inte argumenterat för att konsumenten inte skulle kunna skilja mellan grana padano som rivits inom och utanför produktionsområdet eller för att det till och med kan finnas två olika marknader; en för grana padano som rivits inom produktionsområdet och en för grana padano som rivits utanför produktionsområdet.

77. Det är inte heller på något vis uppenbart att det i förekommande fall automatiskt måste göras en negativ bedömning av den ost som har rivits inom produktionsområdet för att det har gjorts en negativ bedömning av grana padano som har rivits utanför produktionsområdet. En lämplig märkning, som skiljer en ost som rivs inom det område där grana padano framställs tillräckligt klart och tydligt från en ost som rivs utanför detta område kan enligt vad som särskilt skall påpekas också helt övertyga konsumenten som inte endast inom ramen för artikel 28 EG utan också inom ramen för artikel 29 EG föresätts vara myndig och upplyst om att de båda produkterna skiljer sig från varandra. Det är fråga om två former för marknadsföring av grana padano som skall åtskiljas. Om konsumenten konstaterar att den ost som har rivits utanför produktionsområdet inte uppfyller hans krav på grana padano, så kan han i stället köpa grana padano som har rivits inom produktionsområdet. Det har inte styrkts att konsumenten genast väljer en annan sorts ost när han inte tycker om en form av produkten.

78. Den lösning som det har redogjorts för i detta mål och som innebär att använda en lämplig märkning av produkten finner också stöd i förordning nr 2081/92. Det femte skälet i denna förordning klargör uttryckligen att bestämmelserna om de skyddade ursprungsbeteckningarna och de skyddade geografiska beteckningarna endast kompletterar de allmänna bestämmelserna om märkning i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel.

79. Dessutom skall det påpekas att även förordning nr 2081/92 söker lösa konfliktsituationer genom en lämplig märkning. I artikel 12.2 i denna förordning fastställs att ett tredje lands beteckning om den sammanfaller med en gemenskapsrättsligt skyddad beteckning får användas endast om produktens ursprungsland är klart och tydligt angivet i märkningen. Om konsumenten förväntas kunna skilja mellan två olika produkter med likalydande beteckningar när märkningen innehåller en uppgift om ursprungslandet, kan jag emellertid inte förstå varför han inte också skulle kunna göra detta när beredningsorten anges i märkningen.

80. Slutligen skall det därför konstateras att det finns en åtgärd som är mindre restriktiv än en begränsning att PDO "grana padano" endast får användas på grana padano som rivits och förpackats inom produktionsområdet. En lämplig märkning av produkten kan medföra ett lika effektivt skydd för PDO "grana padano", produktens kvalitet och dess anseende bland konsumenter. Därför är dekretet av den 4 november 1991 mer ingripande än vad som är nödvändigt och är såtillvida oproportionerligt.

c) Konsekvens för avtalet mellan Frankrike och Italien

81. Inom ramen för denna prövning återstår det därmed att konstatera att avtalet mellan Frankrike och Italien från år 1964 är oförenligt med gemenskapsrätten i den mån som användningen av PDO "grana padano" härigenom förbehålls ost som rivs inom produktionsområdet.

3) Lagenligheten hos förordning nr 1107/96

82. PDO "grana padano" skyddas på gemenskapsrättslig nivå i och med ikraftträdandet av förordning nr 1107/96. Det framgår av artikel 17.3 i förordning nr 2081/92 att detta skydd inom hela gemenskapen ersätter det dittillsvarande nationella skyddet. Genom förordning nr 1107/96 har PDO "grana padano" förts in i kommissionens register över skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. Nedan skall det därför undersökas i vilken mån den gemenskapsrättsligt skyddade PDO "grana padano" omfattar riven ost och i vilken mån denna reglering är förenlig med förordning nr 2081/92 och med artikel 29 EG eller är berättigad enligt artikel 30 EG. Gemenskapens rättsakter skall även vara förenliga med bestämmelserna om fri rörlighet för varor.

a) Skyddsområde för PDO "grana padano"

83. Ravil har bestritt att PDO "grana padano" omfattar riven ost. I detta avseende skall det konstateras att en produktspecifikation skall bifogas ansökan om registrering i enlighet med artikel 4 i förordning nr 2081/92. Denna produktspecifikation kan i enlighet med artikel 4.2 i innehålla en hänvisning till de övriga uppgifter som föreskrivits i gemenskapsrätten och/eller i nationella stadganden.

84. Den produktspecifikation som kommissionen har lagt fram på domstolens uppmaning tillsammans med ansökan om registrering av PDO "grana padano", innehåller en hänvisning till dekretet av den 4 november 1991. Det är inte uppenbart att denna hänvisning till dekretet ströks när PDO "grana padano" fördes in i kommissionens register. Följaktligen omfattar PDO "grana padano" även riven ost.

b) Huruvida regleringen är förenlig med förordning nr 2081/92

85. Ovanstående ger upphov till frågan om huruvida kommissionen fick föra in PDO "grana padano" i ifrågavarande skyddsområde vid registreringen. Därför skall det undersökas om denna registrering är förenlig med förordning nr 2081/92.

86. I enlighet med artikel 2.2 a i förordning nr 2081/92 används en ursprungsbeteckning för att beskriva en jordbruksprodukt eller ett livsmedel som härstammar från ifrågavarande region, ort eller land och vars kvalitet eller egenskaper helt eller väsentligen beror på viss geografisk omgivning med de naturliga och mänskliga faktorer som därtill hör och vars framställning, bearbetning och beredning äger rum i det ifrågavarande geografiska området. Rivning och förpackning under konsortiets kontroll inom produktionsområdet är processer inom ramen för beredningen. De garanterar att den ost som rivs består av ost som får marknadsföras under PDO "grana padano". Den kontroll som konsortiet utför garanterar att bestämmelserna om beredning av grana padano iakttas.

87. En ytterligare kontroll av en registrerings lagenlighet skall utföras under beaktande av den kompetensfördelning mellan medlemsstaterna och kommissionen som införts genom förordning nr 2081/92. Som domstolen har förklarat i sin dom i målet Carl Kühne m.fl. skall en ansökan om registrering i enlighet med artikel 5 i förordning nr 2081/92 inges till en medlemsstat. Denna medlemsstat skall kontrollera huruvida denna ansökan är berättigad med hänsyn till de krav som uppställs i förordningen. Endast om den finner att så är fallet skall den vidarebefordra ansökan till kommissionen, som då i enlighet med artikel 6.1 i förordning nr 2081/92 företar endast en formell granskning. Inom ramen för denna granskning skall det kontrolleras om produktspecifikationen innehåller de uppgifter som krävs enligt artikel 4 och om beteckningen, på grundval av produktspecifikationen, uppfyller kraven i artikel 2.2 a eller 2.2 b. I detta avseende begränsar sig kommissionen till att kontrollera att den behöriga medlemsstatens bedömning inte är uppenbart felaktig. Detta gäller både det normala förfarandet enligt artiklarna 5 till 7 och det förenklade förfarandet enligt artikel 17 i förordning nr 2081/92. En dylik kompetensfördelning påkallas på grund av att kontrollen av en registreringsansökan i stor omfattning förutsätter ingående kunskap om omständigheter som är speciella för den berörda medlemsstaten och som de nationella myndigheterna är bäst lämpade att kontrollera.

88. Ovannämnda kompetensfördelning inverkar också på gemenskapsdomstolarnas kontroll av kommissionens registreringsbeslut. Därför skall det endast undersökas om kommissionen har fullgjort sin kontrollskyldighet och om ovannämnda krav är uppfyllda enligt artiklarna 2 och 4 i förordningen.

89. I brist på motsatta uppgifter skall det antas att kommissionen har prövat den ansökan och den produktspecifikation som den italienska regeringen har lämnat in inom ramen för det förfarande som fastställs i artikel 17 i förordning nr 2081/92. Enligt ovanstående konstaterande är det åtminstone inte uppenbart att ifrågavarande produktspecifikation är ofullständig eller att de uppgifter som den innehåller, inklusive kravet på att osten skall rivas och förpackas under konsortiet Grana padanos kontroll inom produktionsområdet, inte motiverar det faktum att produkten förses med en PDO vid registreringen. Följaktligen skall det konstateras att registreringen enligt förordning nr 1107/96 inte åsidosätter förordning nr 2081/92.

c) Huruvida registreringen är förenlig med artikel 29 EG

90. Eftersom PDO "grana padano" också omfattar riven ost, är det i enlighet med artikel 8 i förordning nr 2081/92 förbjudet att beteckna riven ost, som visserligen har framställts av grana padano men som inte har rivits och förpackats inom produktionsområdet, som PDO "grana padano" inom gemenskapen. Nedan skall det därför undersökas i vilken mån regleringen i artikel 8 i förordning nr 2081/92 jämförd med förordning nr 1107/96 och produktspecifikationen för PDO "grana padano" är förenlig med gemenskapsrätten och särskilt artiklarna 29 och 30 EG.

91. I enlighet med ovanstående överväganden är det italienska dekretet en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion i den mening som avses i artikel 29 EG. Dekretet är inte motiverat med hänsyn till skyddet för industriell och kommersiell äganderätt i den mening som avses i artikel 30 EG. Därför åsidosätter även förordning nr 1107/96 artiklarna 29 och 30 EG i den mån som den tillerkänner ifrågavarande reglering giltighet inom hela gemenskapen.

92. Emellertid är det nödvändigt att i stället för att genomföra en undersökning som hänför sig till tiden före ikraftträdandet av förordning nr 1107/96 klargöra lagstiftningens allmänna tendens inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken att framhäva produkternas kvalitet för att förbättra deras anseende. Detta görs bland annat genom användningen av ursprungsbeteckningar. Denna tendens bekräftas genom andra till sjätte skälet i förordning nr 2081/92. Logiskt sett utgör artikel 37 EG i kapitlet om jordbruk i fördraget den rättsliga grunden för denna förordning. I detta avseende vill lagstiftaren inte endast införa ett skydd för jordbruksprodukters kvalitet utan framför allt också fastställa strukturpolitiska mål, vilket framgår av andra skälet i förordningen. Här eftersträvas ett främjande av landsbygdsområden genom att förbättra jordbrukarnas inkomster och motverka avfolkning i dessa trakter. Såtillvida måste man hålla med Ravil om att den begränsning som är följden av dekretet av den 4 november 1991 medför en fördel för företagen inom produktionsområdet. Detta är i sin helhet syftet med förordning nr 2081/92. Dessa konstateranden skulle kunna tala för att regleringen i dekretet av den 4 november 1991 och såtillvida också förordning nr 1107/96 skall anses vara förenliga med gemenskapsrätten.

93. För det första talar ordalydelsen i artikel 30 EG mot det faktum att beaktandet av strukturpolitiska överväganden motiverar begränsningar av den fria rörligheten för varor. Uppräkningen av grunder som kan berättiga en begränsning av den fria rörligheten för varor innehåller ingen kategori av "strukturpolitiska överväganden" eller "jordbrukspolitik". Enligt rättspraxis är emellertid uppräkningen av undantagsfall i artikel 30 EG uttömmande.

94. Enligt allmänna tolkningsbestämmelser skall artikel 30 EG som utgör ett undantagsfall till principen om fri rörlighet för varor, dessutom tolkas restriktivt. Även detta talar för att betrakta kvantitativa exportrestriktioner och åtgärder med motsvarande verkan som berättigade endast inom snäva gränser. Eftersom ursprungsbeteckningar är knutna till produktionsområdet, tycks det i fråga om dessa vara berättigat att godta begränsningar som följer av en naturlig inverkan på ifrågavarande produkt. Detta gäller däremot inte för know-how, som i princip också kan tas i anspråk utanför produktionsområdet.

95. Därutöver skall det påpekas att en vid tolkning av artikel 30 EG inte tycks vara lämplig just inom ramen för en undersökning av exportrestriktioner i den mening som avses i artikel 29 EG. Som jag redan har förklarat ovan har artikel 29 EG konkretiserats genom rättspraxis i den bemärkelsen att artikeln inte skall anses förbjuda varje exportrestriktion, utan endast de åtgärder som särskilt hindrar export av varor. Enligt denna rättspraxis är tillämpningsområdet för förbudet för exportrestriktioner mycket mindre än för importrestriktioner enligt artikel 28 EG. Enligt den formel som har fastställts i målet Dassonville förbjuder artikel 28 EG varje åtgärd som syftar till att direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt hindra handeln inom gemenskapen. Om emellertid redan tillämpningsområdet för artikel 29 EG är mindre än för artikel 28 EG, finns det ännu mindre anledning att just i samband med förstnämnda bestämmelse göra en vid tolkning av de undantag som fastställs i artikel 30 EG. Inom ramen för tolkningen av artikel 30 EG skall åtgärder därför godtas endast om de är nödvändiga för att garantera härkomst och kvalitet i fråga om den produkt som skyddas av PDO.

96. Slutligen skall också följande aspekt beaktas. Domstolen har vid tolkningen av bestämmelserna om fri rörlighet för varor alltid försökt att hävda denna grundläggande frihet gentemot nationella åtgärder, som i likhet med ifrågavarande dekret bland annat också har avsett skyddet för inhemsk industri. De undersökningar som har utförts inom denna ram har ofta gällt livsmedel som har framställts av råvaror som i huvudsak har utgjorts av jordbruksprodukter. Ett känt exempel på detta är domen i fråga om de tyska renhetskraven för öl, som i sin tur härleder sig till ett bayerskt renhetskrav från år 1516. Andra fall har gällt italiensk pasta, lägsta fetthalt hos edamerost och marknadsföring av djupfryst yoghurt. För närvarande är två mål om choklad anhängiga vid domstolen.

97. Rättspraxis i fråga om tolkningen av artikel 28 EG kan ha föranlett producenter att "fly" till industriell äganderätt, alltså att sträva efter att kompensera sig för det förlorade nationella lagstadgade skyddet för konkurrens genom att skapa ny industriell äganderätt som skyddade ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar. Ölet illustrerar denna tendens på ett överväldigande sätt. Genom det bayerska/tyska renhetskravet har användningen av beteckningen "Bier" "(öl)" förbehållits bryggt öl som har baserats på endast vissa ingredienser. Sedan domstolen har förklarat detta krav vara oförenligt med artikel 28 EG kan också sådan öl som har framställts i andra medlemsstater som inte har iakttagit renhetskravet marknadsföras i Tyskland under beteckningen "Bier". Först försökte de tyska bryggerierna kompensera sig för den ekonomiska förlusten, som uppkom för dem när den tyska marknaden öppnades för konkurrerande produkter från andra medlemsstater, genom reklam, till exempel genom texten "bryggt i enlighet med det tyska renhetskravet" i märkningen. I enlighet med det förfarande som fastställs i artikel 17 i förordning nr 2081/92 infördes sedan "Bayerisches Bier" (bayerskt öl) som geografiskt skyddad beteckning i kommissionens register. Om domstolen därför inom ramen för godkännande av industriell äganderätt uppträder liberalt och godtar bestämmelser som objektivt sett inte är nödvändiga för att trygga produktens särskilda egenskaper och ursprung i ett visst område, så riskerar den att återigen begränsa den fria rörligheten för varor som har genomförts inom ramen för tolkningen av artikel 28 EG och öppnandet av de nationella marknaderna inom ramen för artikel 29 EG.

98. I alla händelser skall de berättigade undantagen i artikel 30 EG tolkas restriktivt om hänsyn tas till det samband mellan artiklarna 28, 29 och 30 EG som det har redogjorts för i de sista båda argumenten och till följderna av rättspraxis i fråga om artikel 28 EG som alltid har utfallit till förmån för den fria rörligheten för varor.

99. Inom ramen för den produktspecifikation som enligt artikel 4 i förordning nr 2081/92 skall inges tillsammans med ansökan om registrering skall följaktligen endast bestämmelser som är nödvändiga för att garantera produktens härkomst och särskilda egenskaper godtas. Bestämmelser som endast syftar till att ge de lokala företagen som är etablerade inom produktionsområdet en ensamrätt att vidarebearbeta produkten skall emellertid inte godtas.

100. Slutligen anser jag således att de strukturpolitiska mål som eftersträvas inom jordbrukspolitiken genom förordning nr 2081/92 inte heller kan på grundval av artikel 30 EG motivera de exportrestriktioner som har konstaterats föreligga.

d) Slutsats

101. På grundval av artikel 17 i förordning nr 2081/92 har kommissionen antagit förordning nr 1107/96, genom vilken PDO "grana padano" - tillsammans med det krav som har fastställts i dekretet av den 4 november 1991 och som innebär att osten skall rivas och förpackas inom produktionsområdet - förts in i registret för de ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar som skyddas enligt förordning nr 2081/92. Genom förordning nr 1107/96 är den exportrestriktion som har fastställts i detta mål därför av gemenskapsrättslig karaktär. Denna förordning skall därför, på grund av att den åsidosätter artikel 29 EG, anses vara icke gällande i den mån som PDO "grana padano" härigenom förbehålls ost som rivs och förpackas inom produktionsområdet.

VI - Förslag till avgörande

102. På grund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen skall besvara tolkningsfrågan enligt följande:

1) Artikel 29 EG skall anses utgöra hinder för nationella bestämmelser, varigenom ursprungsbeteckningen "grana padano" förbehålls ost som rivs och förpackas inom produktionsområdet.

2) Kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 av den 12 juni 1996 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 skall anses vara icke gällande i den mån som den skyddade ursprungsbeteckningen "grana padano" härigenom förbehålls ost som rivs och förpackas inom produktionsområdet.