ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 30 april 1997. - Moccia Irme SpA mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Berättigat intresse av att få saken prövad - Statligt stöd. - Mål C-89/97 P(R).



Rättsfallssamling 1997 s. I-02327



Sammanfattning



Nyckelord

1 Överklagande - Grunder - Felaktig bedömning av omständigheterna - Avvisning - Ogillande - Rättslig bedömning av de faktiska omständigheterna - Rättslig bedömning av klagandens intresse av att få till stånd ett uppskov med verkställigheten av beslutet - Upptagande till sakprövning

(EKSG-stadgan för domstolen, artikel 51 första stycket)

2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Klagandens intresse av att få till stånd det önskade uppskovet - Negativt förvaltningsbeslut

(EKSG-fördraget, artikel 39 andra stycket)

Sammanfattning

3 Även om det i artikel 51 första stycket i EKSG-stadgan för domstolen anges att ett överklagande endast får stödjas av grunder som avser åsidosättande av rättsregler och en bedömning av omständigheterna således är utesluten, hindrar detta inte att det till stöd för ett överklagande åberopas grunder som rör den rättsliga bedömningen av dessa omständigheter och som är avsedda att visa att förstainstansrätten har gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning.

I det avseendet kan ett överklagande av ett interimistiskt beslut, i vilket det påstås att klagandens intresse av att få till stånd ett uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut inte har prövats tillräckligt väl, inte anses vara begränsat till ett ifrågasättande av förstainstansrättens bedömning av faktiska omständigheter, utan måste förstås som avsett att få fastställt att det överklagade beslutet är grundat på en felaktig rättstillämpning vad beträffar den rättsliga bedömningen av dessa omständigheter.

4 Rätten kan i ett interimistiskt förfarandet endast bevilja uppskov med verkställighet eller interimistiska åtgärder om det särskilt har fastställts att åtgärderna kräver skyndsamhet på så sätt att de måste förordnas och få verkan före avgörandet av saken, för att hindra att sökandens intressen förorsakas allvarlig och irreparabel skada. Interimistiska åtgärder som inte är ägnade att hindra den allvarliga och irreparabla skada som åberopas av sökanden kan dock långt ifrån anses vara nödvändiga i det avseendet. Om sökanden saknar intresse av att de begärda interimistiska åtgärderna kommer till stånd, kan dessa åtgärder inte anses uppfylla villkoret om skyndsamhet.

En ansökan om uppskov med verkställighet kan inte framställas mot ett negativt förvaltningsbeslut, eftersom beviljandet av uppskov inte kan medföra att sökandens ställning ändras.
Domstolens beslut (första avdelningen) den 6 mars 1997. - Roberto Galtieri mot Europaparlamentet. - Överklagandet uppenbart ogrundat. - Mål C-150/96 P.



Rättsfallssamling 1997 s. I-01229



Sammanfattning



Nyckelord

verklagande - Grunder - Förstainstansrätten har åsidosatt artikel 85 i tjänsteföreskrifterna - Klaganden har gjort en uppenbart ensidig och felaktig tolkning av den överklagade domen - Överklagandet uppenbart ogrundat - Ogillande

(Domstolens rättegångsregler, artikel 19; tjänsteföreskrifterna, artikel 85)

Sammanfattning

Ett överklagande är uppenbart ogrundat och skall ogillas om det grundas på ett åsidosättande av artikel 85 i tjänsteföreskrifterna och det av en enkel jämförelse mellan den överklagade domen och klagandens beskrivning av densamma framgår att klaganden har gjort en uppenbart ensidig och felaktig tolkning av domen.
61996O0405

Domstolens beslut den 7 juli 1998. - Société Béton Express, Société nouvelle de concassage, Société Bourbon Lumière och Société Ouest Concassage mot Direction régionale des douanes de la Réunion. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal d'instance de Saint-Denis de la Réunion - Frankrike. - Artikel 104.3 i rättegångsreglerna - Uppenbart identisk fråga. - Förenade målen C-405/96, C-406/96, C-407/96 och C-408/96.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04253
Domstolens beslut den 19 juli 1996. - Brottmål mot Lahlou Hassan. - Begäran om förhandsavgörande: Pretura circondariale di Roma - Italien. - Tolkning av fordragsbestämmelser om fri rörlighet för varor och fritt tillhandahållande av tjänster i förhållande till nationell lagstiftning om ett offentligrättsligt bolags förvaltning av upphovsrätter. - Mål C-196/96.



Rättsfallssamling 1996 s. I-03945



Sammanfattning



Nyckelord

Begäran om förhandsavgörande - Upptagande till sakprövning - Frågor som ställs utan att tillräckliga uppgifter om den faktiska och rättsliga bakgrunden lämnas - Frågor som ställs i ett sammanhang som utesluter ett användbart svar

(EG-fördraget, artikel 177; EG-stadgan för domstolen, artikel 20)

Sammanfattning

Eftersom det är nödvändigt att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen, krävs att den klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa frågor.

Den information som tillhandahålls och de frågor som ställs i begäran om förhandsavgörande skall inte enbart möjliggöra för domstolen att lämna användbara svar, utan den skall även ge såväl medlemsstaternas regeringar som andra berörda parter möjlighet att avge yttranden i enlighet med artikel 20 i protokollet om stadgan för Europeiska gemenskapernas domstol.

Det ankommer på domstolen att se till att denna möjlighet säkerställs, med beaktande av att det enligt ovannämnda bestämmelse endast är begäran om förhandsavgörande som delges de berörda parterna.

Det är följaktligen uppenbart att en begäran om förhandsavgörande från en nationell domstol, i vilken man inskränker sig till att redogöra för de brott som enligt nationell rätt har begåtts inom det upphovsrättsliga området och den fråga som uppstått i samband därmed angående huruvida det är förenligt med gemenskapsrätten att ett bolag ges ensamrätt att förvalta upphovsrätter och i åtnjutande av straffrättsligt skydd uppbära ersättning, och som inte lämnar en tillräcklig redogörelse för tvistens faktiska bakgrund, den nationella rättsliga bakgrunden, eller de närmare skälen till varför den undrar över tolkningen av gemenskapsrätten och varför den anser det nödvändigt att ställa tolkningsfrågor till domstolen, inte kan upptas till sakprövning, eftersom det inte är möjligt för domstolen att ge en användbar tolkning av gemenskapsrätten.
Domstolens beslut (andra avdelningen) den 14 mars 1996. - Sergio Del Plato mot Europeiska kommissionen. - Tjänsteman - Uppenbart att överklagande inte kan upptas till prövning - Ogrundat. - Mål C-31/95 P.



Rättsfallssamling 1996 s. I-01443



Nyckelord

verklagande - Grunder - Upprepning av de grunder och argument som har åberopats inför förstainstansrätten - Kan inte upptas till sakprövning - Avvisning

(EG-stadgan för domstolen, artiklarna 49 och 51; domstolens rättegångsregler, artikel 112.1 c)
61995O0046

Beslut meddelat av domstolens ordförande den 11 mars 1997. - Europeiska kommissionen mot Storhertigdömet Luxemburg. - Avskrivning. - Mål C-46/95.



Rättsfallssamling 1997 s. I-01279
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 15 september 1995. - Europaparlamentet mot Angelo Innamorati. - Överklagande - Tjänstemän - Uttagningsprov - Avslag av en ansökan - Motivering av ett beslut som fattats av uttagningskommittén vid ett allmänt uttagningsprov - Uppskov med verkställigheten av förstainstansrättens dom. - Mål C-254/95 P-R



Rättsfallssamling 1995 s. I-02707



Sammanfattning



Nyckelord

Tjänstemän - Talan - Dom om ogiltigförklaring - Verkningar - Ogiltigförklaring av ett beslut av en uttagningskommitté i vilket en kandidat ges ett resultat som medför uteslutning - Uttagningskommittén och tillsättningsmyndighetens skyldigheter

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 91)

Sammanfattning

När förstainstansrätten ogiltigförklarar ett beslut i vilket uttagningskommittén för ett allmänt uttagningsprov har gett sökanden ett resultat som understeg minimikraven, och följaktligen uteslutit honom från övriga prov i uttagningsprovet, ankommer det på uttagningskommittén och tillsättningsmyndigheten att försöka finna en rättvis lösning för sökanden, genom vilken dennes intressen ges ett vederbörligt skydd, utan att det blir nödvändigt att underkänna hela uttagningsprovet eller att ogiltigförklara de utnämningar som har skett på grundval av detta prov. Det ankommer inte på domstolen att bestämma hur förstainstansrättens dom i detalj skall verkställas.
Domstolens beslut den 7 april 1995. - Brottmål mot Juan Carlos Grau Gomis m.fl.. - Begäran om förhandsavgörande: Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Sueca - Spanien. - Begäran om förhandsavgörande - Obehörighet - Avvisning. - Mål C-167/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01023



Sammanfattning



Nyckelord

1 Begäran om förhandsavgörande - Domstolens behörighet - Tolkning av artikel B i Fördraget om Europeiska unionen - Omfattas inte

(EG-fördraget, art. 177; Fördraget om Europeiska unionen, art. B och L)

2 Begäran om förhandsavgörande - Upptagande till prövning - Frågor som har ställts utan att bakgrunden och de tillämpliga bestämmelserna tillräckligt har preciserats

(EG-fördraget, art. 177; Domstolens EG-stadgar, art. 20)

Sammanfattning

3 I enlighet med artikel L i Fördraget om Europeiska unionen är det uppenbart att domstolen saknar behörighet att tolka artikel B i detta fördrag inom ramen för en begäran om förhandsavgörande.

4 För att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som den nationella domstolen kan använda krävs att denna definierar den faktiska och rättsliga ramen inom vilken de ställda frågorna är infogade, eller åtminstone att den förklarar de faktiska hypoteser som dessa frågor grundar sig på.

Vidare är det nödvändigt att den nationella domstolen ger en viss förklaring till varför den begär tolkning av just dessa regler i gemenskapsrätten och vilket samband som den nationella domstolen anser finns mellan dessa regler och de regler som är relevanta i tvisten.

Den information som lämnas i besluten om hänskjutande för att uppfylla dessa krav är inte enbart till för att ge domstolen möjlighet att lämna ett ändamålsenligt svar, utan även för att ge medlemsstaternas regeringar liksom andra berörda parter en möjlighet att yttra sig i enlighet med artikel 20 i stadgan för EG-domstolen.
5

I artikel 6 i direktiv 2013/32 föreskrivs följande: ”1. Om en person ansöker om internationellt skydd vid en myndighet som enligt nationell rätt är behörig att registrera sådana ansökningar ska denna diarieföring ske senast tre arbetsdagar efter det att ansökan gjorts. Om ansökan om internationellt skydd görs vid en annan myndighet som kan förväntas få ta emot sådana ansökningar men som inte är behörig att registrera dem i enlighet med nationell rätt ska medlemsstaterna säkerställa att diarieföringen sker senast sex arbetsdagar efter det att ansökan gjorts. Medlemsstaterna ska säkerställa att de andra myndigheter som kan förväntas få ta emot ansökningar om internationellt skydd, till exempel polisen, gränsbevakningen, invandringsmyndigheterna och personalen vid förvarsanläggningar har relevant information och att deras personal erhåller nödvändig utbildning med hänsyn till utförandet av sina uppgifter och sitt ansvar och instrueras att upplysa sökande om var och hur ansökningar om internationellt skydd kan lämnas in. 2. Medlemsstaterna ska se till att en person som har ansökt om internationellt skydd har en faktisk möjlighet att lämna in sin ansökan så snart som möjligt. Om sökanden inte lämnar in sin ansökan får medlemsstaterna tillämpa artikel 28 i enlighet därmed. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 får medlemsstaterna ställa som krav att ansökningar om internationellt skydd ska lämnas in personligen och/eller på en angiven plats. 4. Utan hinder av punkt 3 ska en ansökan om internationellt skydd anses ha lämnats in när en blankett har lämnats in av sökanden eller en officiell rapport inkom till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten i enlighet med nationell rätt. 5. Om ett stort antal tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ansöker om internationellt skydd samtidigt, med följden att det i praktiken blir mycket svårt att respektera den tidsfrist som föreskrivs i punkt 1, får medlemsstaterna besluta att tidsfristen ska förlängas till tio arbetsdagar.”
18

Tribunalen konstaterade i förevarande fall att sådana kriterier visserligen hade använts för att rangordna ansökningarna i syfte att endast gå vidare med vissa av dem, men att de inte hade använts under intervjuerna med de sökande eller i samband med analysen av svaren på de frågor som ställts under intervjuerna, som ledde fram till rangordningen av sökandena i förhållande till deras kvalifikationer. Under det andra steget i urvalsförfarandet fastställde den rådgivande kommittén nämligen sju diskussionsämnen eller -teman som skulle användas för att utvärdera sökandena, vilka rangordnades i förhållande till sina kvalifikationer enbart på grundval av deras svar på frågorna om dessa ämnen eller teman, som togs upp under intervjuerna.
12

I artikel 3 i denna lag föreskrivs följande: ”Partner som önskar anmäla sitt partnerskap ska personligen och gemensamt skriftligen anmäla sitt partnerskap till folkbokföringsenheten i den kommun där de har hemvist eller gemensam bostad. Om partnerna sinsemellan har ingått ett avtal som behandlar partnerskapets förmögenhetsrättsliga verkningar ska det också anmälas. Folkbokföringsenheten ska kontrollera att båda partnerna uppfyller de villkor som föreskrivs i denna lag och, om så är fallet, lämna ett intyg till båda partnerna om att partnerskapet har anmälts. För personer vilkas födelsebevis har upprättats eller skrivits in i Luxemburg ska partnerskapsanmälan noteras i marginalen i partnernas födelsebevis. Om anmälan hänvisar till ett avtal ska folkbokföringsenheten skyndsamt inom tre arbetsdagar sända anmälan till åklagarmyndigheten för att avtalet ska föras in i folkbokföringsregistret och i en sådan förteckning som avses i artikel 1126 och följande artiklar i Nouveau code de procédure civile [(nya civilprocesslagen)]. Det registrerade partnerskapet börjar gälla mellan partnerna från och med den dag då anmälan tas emot av folkbokföringsenheten, som ger det ett bestämt datum. Partnerskapet kan göras gällande mot tredje man från och med den dag då anmälan förs in i folkbokföringsregistret. Innehållet i och formaliteterna för anmälan samt de handlingar som ska bifogas kan fastställas i luxemburgisk förordning”
3

ICA är det organ som enligt Lei n.o 55/2012 – Princípios de ação do Estado no quadro do fomento, desenvolvimento e proteção da arte do cinema e das atividades cinematográficas e audiovisuais (lag nr 55/2012 om principer för statliga åtgärder i samband med att främja, utveckla och skydda filmkonst samt filmverksamhet och audiovisuell verksamhet) av den 6 september 2012 (Diário da República, 1:a serien, nr 173/2012 av den 6 september 2012) har i uppdrag att bevilja stöd, bland annat ekonomiskt, till filmverksamhet och audiovisuell verksamhet.
33

Det ska erinras om att den skyndsamma handläggning av ett mål som avses i artikel 105 i rättegångsreglerna utgör ett processrättsligt instrument som är avsett för att hantera högst trängande fall (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 mars 2022, Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Heltäckande sjukförsäkring), C‑247/20, EU:C:2022:177, punkt 41 och där angiven rättspraxis).
1

Danske Slagtermestre har yrkat att domstolen ska upphäva det beslut som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 1 december 2020, Danske Slagtermestre/kommissionen (T‑486/18, ej publicerat, EU:T:2020:576) (nedan kallat det överklagade beslutet). Genom detta beslut avvisade tribunalen klagandens talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut C(2018) 2259 final av den 19 april 2018, angående statligt stöd SA.37433 (2017/FC) – Danmark (nedan kallat det omtvistade beslutet). Kommissionen hade i det beslutet, efter det att det preliminära granskningsförfarandet avslutats, fastställt att den avgift som införts genom lov nr. 902/2013 om ændring af lov om betalningsregler for spildevandsforsyningsselskaber m.v. (Betalingsstruktur for vandafledningsbidrag, bemyndigelse til opgørelse af særbidrag for behandling af særlig forurenet spildevand m.v.) (lag nr 902/2013 om ändring av lagen om betalningsregler för bolag som hanterar avloppsvatten (betalningsstruktur för vattenavledningsavgifter, bemyndigande att besluta om särskilda avgifter för behandling av särskilt förorenat avloppsvatten m.m.)) inte innebar någon selektiv fördel för vissa bestämda företag och att avgiften således inte utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Phoenix Contact GmbH & Co. KG, å ena sidan, och HARTING Deutschland GmbH & Co. KG och Harting Electric GmbH & Co. KG, å den andra, angående ett påstått intrång i ett europeiskt patent som innehas av Phoenix Contact.
46

Mot denna bakgrund ankommer det visserligen i första hand på varje medlemsstat att – för att säkerställa att principerna om ömsesidigt förtroende och erkännande, vilka ligger till grund för systemet med en europeisk arresteringsorder, kan tillämpas fullt ut – se till att, och detta ytterst under EU-domstolens kontroll, de krav som följer av ovan nämnda grundläggande rättighet är uppfyllda, och därvid avstå från varje åtgärd som kan äventyra den rättigheten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 december 2020, Openbaar Ministerie (Den utfärdande rättsliga myndighetens oavhängighet), C‑354/20 PPU och C‑412/20 PPU, EU:C:2020:1033, punkt 40); samtidigt kan den omständigheten att det föreligger en verklig risk för att en person som är föremål för en europeisk arresteringsorder får sin grundläggande rätt kränkt om han eller hon överlämnas till den utfärdande rättsliga myndigheten medföra att den verkställande rättsliga myndigheten har rätt att, undantagsvis, avstå från att vidta åtgärder med anledning av denna europeiska arresteringsorder med stöd av artikel 1.3 i detta rambeslut (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 59).
10

Enligt artikel 3 § 2 i kunglig förordning av den 19 april 2001 om parallellimport av humanläkemedel och parallelldistribution av humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel (Belgisch Staatsblad av den 30 maj 2001, s. 17954), i dess lydelse enligt kunglig förordning av den 21 januari 2011 (Belgisch Staatsblad av den 9 februari 2011, s. 9864) gäller följande: ”Genom undantag från bestämmelserna i artikel 4 § 1.1 i kunglig förordning av den 14 december 2006 om humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel kan den som vill parallellimportera ett läkemedel få tillstånd för detta, förutsatt att det är ett läkemedel 1° som är föremål för ett godkännande för utsläppande på marknaden i ursprungsmedlemsstaten som beviljats av de behöriga myndigheterna i den medlemsstaten, 2° för vilka det finns ett referensläkemedel, 3° som, utan att i alla avseenden vara identiskt med referensläkemedlet, a) har åtminstone samma kvalitativa och kvantitativa sammansättning av aktiva substanser, b) har åtminstone samma terapeutiska indikationer, c) är minst likvärdigt i terapeutiskt avseende, och d) har åtminstone samma läkemedelsform. Om det visas att det läkemedel för vilket tillstånd för parallellimport har sökts och som uppfyller kraven i punkt 1.3° a och d har samma kvalitativa och kvantitativa sammansättning när det gäller hjälpämnen och är tillverkat enligt samma process, anses läkemedlet uppfylla kraven i punkt 1.3° c. Om den federala myndigheten finner att det inte har visats att kriteriet i punkt 1.3° c har uppfyllts, ska den begära att de behöriga myndigheterna i ursprungsmedlemsstaten lämnar den information som krävs för att bedöma om detta kriterium har uppfyllts. Genom minst en av följande undersökningar eller experiment kan det påvisas att kriteriet i punkt 1.3° c har uppfyllts: 1° bioekvivalensstudier, 2° kliniska prövningar, 3° farmakodynamiska studier på människor, 4° studier av den lokala tillgången till läkemedlet, 5° studier av upplösning in vitro. De studier eller experiment som används enligt punkt 4 är anpassade till läkemedlets särskilda egenskaper.”
45

Även om den tidsmässiga begränsning som domstolen godtog i sin dom av den 22 november 2011, KHS (C‑214/10, EU:C:2011:761), med all säkerhet hindrar arbetstagarna från att göra anspråk på att behålla all rätt till årlig betald semester som de har förvärvat under den längre tid som de varit frånvarande från arbetet under flera på varandra följande beräkningsperioder, kan en sådan begränsning inte tillämpas på rätten till årlig betald semester som tjänats in under den referensperiod under vilken en arbetstagare faktiskt har arbetat innan han eller hon befunnit sig i en situation av fullständig invaliditet eller arbetsoförmåga, utan att det prövas huruvida arbetsgivaren i tillräckligt god tid har gett arbetstagaren möjlighet att utöva denna rätt. En sådan situation skulle nämligen urholka den rätt som föreskrivs i artikel 31.2 i stadgan och konkretiseras i artikel 7 i direktiv 2003/88.
19

Mot denna bakgrund beslutade Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Valladolid (Förvaltningsdomstolen på provinsnivå nr 2 i Valladolid) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”Mot bakgrund av artiklarna 4.1, 6, 7.2 och 7.3 i [direktiv 2011/7]: 1) Ska artikel 6 i direktiv 2011/7 tolkas så, att beloppet på 40 euro under alla omständigheter ska betalas för varje faktura förutsatt att borgenären har valt att särskilja fakturorna vid framställandet av krav till myndigheter och förvaltningsdomstolar eller rör det sig under alla omständigheter om 40 euro per faktura även om kraven har framförts tillsammans och på ett allmänt hållet sätt? 2) Vilken tolkning ska göras av artikel 198.4 i lag 9/2017 [som föreskriver] en betalningsfrist på 60 dagar för samtliga typfall och samtliga avtalstyper, varav en inledande period på 30 dagar för godkännande och 30 ytterligare dagar för betalningen, mot bakgrund av skäl 23 i direktivet …? 3) Hur ska artikel 2 i direktiv 2011/7 tolkas? Ska direktivet tolkas så, att beräkningsgrunden för den dröjsmålsränta som föreskrivs i detta direktiv kan omfatta den mervärdesskatt som utgår på den prestation som utförts och vars belopp ingår i den aktuella fakturan? Eller är det nödvändigt att göra en åtskillnad beroende på den tidpunkt då leverantören betalar in mervärdesskatten till skattemyndigheten?”
29

Det framgår av svaret på den fråga som EU-domstolen ställt och som det hänvisats till i punkt 25 ovan, att den hänskjutande domstolen anser att förevarande mål skiljer sig från de mål som avgjordes genom domen av den 16 juli 2020, État belge (Familjeåterförening – Underårigt barn) (C‑133/19, C‑136/19 och C‑137/19, EU:C:2020:577), bland annat på grund av de skillnader i fråga om faktiska och rättsliga omständigheter som de målen respektive förevarande mål uppvisar. Den hänskjutande domstolen har särskilt påpekat att i nämnda dom preciserade EU-domstolen visserligen att artikel 4.1 första stycket c i direktiv 2003/86 ska tolkas så, att den avgörande tidpunkten för bedömningen av huruvida en ogift tredjelandsmedborgare eller statslös person utgör ett underårigt barn i den bestämmelsens mening är när ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening för underåriga barn lämnas in, och inte när medlemsstatens behöriga myndigheter meddelar beslut i ansökningsärendet, i förekommande fall efter det att ett beslut om avslag på denna ansökan har överklagats. Eftersom det inte var av avgörande betydelse för utgången i de målen besvarade EU-domstolen emellertid inte frågan huruvida det är möjligt, i ett fall av familjeåterförening mellan ett barn och en förälder som beviljats flyktingstatus, att grunda denna bedömning på en tidigare tidpunkt än den när ansökan om inresa och vistelse för familjeåterförening lämnades in, närmare bestämt tidpunkten då föräldern lämnade in sin asylansökan.