Förslag till avgörande av generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer föredraget den 13 januari 2000. - Amministrazione delle Finanze dello Stato mot Schiavon Silvano. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunale civile e penale di Treviso - Italien. - Gemensam handelspolitik - Förordningarna (EEG) nr 545/92 och nr 859/92 - Import till gemenskapen av nötkött av typen "baby-beef" med ursprung i och som exporteras från före detta jugoslaviska republiken Makedonien - Behörigt organ för utfärdande av ursprungsintyg. - Mål C-230/98.



Rättsfallssamling 2000 s. I-03547



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Genom tolkningsfrågor som ställts med stöd av artikel 177 i EG-fördraget (nu artikel 234 EG) begär Tribunale di Treviso (Italien) att domstolen skall uttala sig om förordning (EEG) nr 545/92(1) (nedan kallad förordning nr 545/92) och förordning (EEG) nr 859/92(2) (nedan kallad förordning nr 859/92), som för år 1992 reglerade importen av nötkött, närmare bestämt produkter av "baby-beef", från republikerna Kroatien och Slovenien och de före detta jugoslaviska republikerna Bosnien och Hercegovina, Makedonien och Montenegro.

I - Bakgrunden till tvisten vid den nationella domstolen

2 Företaget Schiavon Silvano, svarande i den nationella tvisten, importerade den 28 september och den 6 och 19 oktober 1992 nötkött (produkter av "baby-beef") från den före detta jugoslaviska republiken Makedonien till ett belopp av totalt 179 903 600 ITL, i enlighet med systemet med uppskov med tull och mervärdesskatt, i avvaktan på att företaget skulle styrka sin rätt att åberopa den ordning för handelsförmåner som föreskrivs i förordning nr 545/92.

I syfte att styrka köttets ursprung uppvisade företaget Schiavon Silvano intyg utfärdade av Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad, det organ i före detta Förbundsrepubliken Jugoslavien som var behörigt att utfärda sådana intyg enligt de tillämpningsföreskrifter till samarbetsavtalet mellan EEG och nämnda stat som antagits.

3 Amministrazione delle Finanze dello Stato-Dogana di Trieste, sökande i tvisten vid den nationella domstolen (nedan kallad sökanden), ansåg att dessa intyg inte var giltiga och att det aktuella godset därmed inte skulle omfattas av ordningen för handelsförmåner, utan krävde betalning av importtullar och mervärdesskatt, jämte ränta, med 233 971 480 ITL. Schiavon Silvanos försäkringsbolag betalade ut högsta möjliga belopp, motsvarande 150 000 000 ITL, varmed skulden till myndigheten minskade till 83 971 480 ITL.

Schiavon Silvano försattes i konkurs genom beslut av den 5 oktober 1995 av Tribunale di Treviso.

4 Genom talan som väcktes med stöd av artikel 101 i konkurslagen ansökte sökanden om efterbevakning med förmånsrätt av restfordran uppgående till 83 971 480 ITL i företaget Schiavon Silvanos konkurs.

5 Ostridigt är att de nötkreatur som har importerats hör till den varukategori som skatteförmånerna vid import från vissa länder utanför gemenskapen avser, att deras ursprungsort var före detta jugoslaviska republiken Makedonien, att varorna åtföljdes av ursprungsintyg utfärdade av Savezni Trzisni Inspektorat och att importerna skedde i september och oktober 1992.

Tvistigt mellan parterna är huvudsakligen frågan om de intyg som utfärdades av Savezni Trzisni Inspektorat, och som åtföljde varorna då de övergick till fri omsättning i medlemsstaterna efter den 5 april 1992, mot bakgrund av att det i vissa av de före detta jugoslaviska republikerna inte hade utsetts något organ med behörighet att intyga såväl produkters ursprung som deras beskaffenhet, skall anses giltiga vid beviljande av de skattelättnader vid import som föreskrivs i förordning nr 545/92.

II - Tolkningsfrågorna

6 För att avgöra denna tvist har Tribunale di Treviso ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:

"1) Skall gemenskapsmedborgarna genom artikel 1 i rådets förordning nr 545/92 omedelbart anses ha fått en personlig rätt till importförmåner, med den följden att denna rätt, då det inte utsetts något organ som är behörigt att utfärda ursprungsintyg avseende vissa av de före detta jugoslaviska republikerna, även föreligger när det finns ett intyg som utfärdats av det organ som tidigare hade denna behörighet, fram till dess att det nya organet utses?

2) Skall tvärtom förteckningen i bilaga I till kommissionens förordning nr 859/92 anses vara uttömmande och av den arten att Savezni Trzisni Inspektorat inte längre har behörighet att utfärda intyg?"

III - De gemenskapsrättsliga bestämmelserna och det sammanhang i vilket de antogs

7 I april 1980 undertecknade gemenskapen och dess medlemsstater å ena sidan och Republiken Jugoslavien å andra sidan ett samarbetsavtal som godkändes genom förordning nr 314/83.(3) Till följd av den väpnade konflikt som år 1991 bröt ut i Republiken Jugoslavien suspenderades avtalet.(4) Därefter upphävdes samarbetsavtalet med verkan från den 27 november 1991.(5) Genom förordning (EEG) nr 3300/91 (nedan kallad förordning nr 3300/91) upphävdes från den 15 november 1991 de handelskoncessioner som medgivits av gemenskapen.(6)

8 Genom förordning (EEG) nr 3567/91(7) (nedan kallad förordning nr 3567/91) medgavs republikerna Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Slovenien och den före detta jugoslaviska republiken Makedonien handelsfördelar för en hel rad produkter, dock ej produkter av "baby-beef", handelsfördelar som i stort sett motsvarade dem som hade fastställts i samarbetsavtalet.

Förordning nr 545/92 av den 3 februari 1992 fullföljer den linje som inleddes genom förordning nr 3567/91, som härrör från början av december föregående år, och som utvidgar ordningen för handelsförmåner till att omfatta andra produkter från dessa republiker.(8)

9 Artikel 7 i förordning nr 545/92, som är relevant för att lösa de tolkningsfrågor som ställts, reglerar de handelsfördelar som medgavs vid import av produkter av "baby-beef" och lyder:

"I syfte att bidra till stabiliseringen av gemenskapens inre marknad skall kommissionen bevaka att samtliga nämnda republiker iakttar en lämplig leveransrytm och vidtar alla åtgärder som kan bidra till att sörja för en ordnat genomförd export till gemenskapen, särskilt genom en effektiv kontroll av samtliga leveranser med hjälp av ett intyg som styrker att varorna kommer från den berörda republiken och att de helt överensstämmer med den definition som anges i bilaga E. Intygets lydelse skall bestämmas av gemenskapen."

Tidsmässigt begränsades denna förordnings tillämpning till år 1992.

10 I enlighet med artikel 10 i förordning nr 545/92, som ålade kommissionen att anta genomförandebestämmelser på jordbruksområdet, antogs den 3 april 1992 förordning nr 859/92, av vilken den nationella domstolen även har begärt en tolkning. Denna förordning har till uppgift att precisera de villkor som skall vara uppfyllda för att, vid import till gemenskapen av produkter av "baby-beef" från nämnda republiker, ge rätt till de nedsatta jordbruksavgifter som föreskrivs i artikel 7 i förordning nr 545/92. Förordningens artikel 1 lyder:

"1. De nedsatta avgifter som tas ut vid import och som avses i artikel 7 i förordning (EEG) nr 545/92 skall endast tillämpas på varor som åtföljs av de intyg som avses i artikel 7.3 i den förordningen.

2. Förlagan till dessa intyg skall vara den som visas i bilaga I till förordning (EEG) nr 1368/88.

...

4. Intygen är giltiga endast om de är vederbörligen försedda med påskrift av ett utfärdande organ som är upptaget i förteckningen i bilaga I till denna förordning."

11 De utfärdande organ som är upptagna i bilaga I till förordning nr 859/92 är Euroinspekt i Zagreb för Republiken Kroatien och Inspect i Ljubljana för Republiken Slovenien.

12 Artikel 2 i förordning nr 859/92 lyder:

"På begäran av de berörda parterna och efter framläggande av bevis för att de varor som övergått till fri omsättning i medlemsstaterna under tiden den 1 januari till den 5 april 1992 åtföljdes av intyg enligt artikel 1.2, påskrivna antingen av ett organ som är upptaget i förteckningen i bilaga I eller av organet i bilaga II till denna förordning, skall medlemsstaterna återbetala skillnaden mellan de avgifter som anges i kolumnerna 2 och 4 i förordning (EEG) nr 853/92, förutsatt att platsen för utfärdandet av ovannämnda intyg ligger inom det geografiska territoriet för en av de republiker som anges i artikel 1 i förordning (EEG) nr 545/92."

13 Det utfärdande organ som är upptaget i bilaga II till förordning nr 859/92 är Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad.

14 Även denna förordning upphörde att vara tillämplig på import som genomfördes efter den 31 december 1992.(9)

15 I förordning nr 1368/88(10) fastställdes villkoren för att medge de handelsfördelar som föreskrevs i protokollet till samarbetsavtalet med Jugoslavien vid import av nötkött till gemenskapen. Enligt dessa bestämmelser skall ett i Jugoslavien utfärdat intyg, utformat efter den förlaga som återfinns i artikel 3 i förordningen, företes när köttet övergår till fri omsättning i gemenskapen. Intyget skall bestyrkas av ett utfärdande organ. Enligt artikel 6, som är tillämplig på transaktioner som sker inom ramen för förordningarna nr 545/92 och 859/92, skall ett utfärdande organ vara erkänt som sådant av exportlandet, förbinda sig att kontrollera riktigheten av de uppgifter som intygen innehåller, åta sig att på begäran tillhandahålla kommissionen och medlemsstaterna alla uppgifter som kan underlätta bedömningen av uppgifterna i intygen samt åta sig att tillställa de myndigheter som anges i artikel 4.2 en andra kopia av de utfärdade intygen, inom en frist på tre dagar räknat från dagen för utfärdandet.

IV - Förfarandet inför domstolen

16 Den italienska regeringen och kommissionen har avgivit skriftliga yttranden i enlighet med artikel 20 i EG-stadgan för domstolen. Eftersom ingen av parterna har begärt att få avge muntliga yttranden har domstolen, i enlighet med artikel 104.4 i rättegångsreglerna, beslutat att inte hålla förhandling.

V - Bedömningen av tolkningsfrågorna

17 Jag bör inledningsvis klargöra syftet med de tolkningsfrågor som har ställts av den italienska domstolen, som närmare bestämt avser artikel 1 i förordning nr 545/92.

18 Denna artikel fastställer endast att de produkter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de före detta jugoslaviska republikerna Bosnien och Hercegovina, Makedonien och Montenegro som inte är upptagna i bilaga II till fördraget eller bilaga A till förordningen, kan importeras till gemenskapen utan kvantitativa restriktioner eller åtgärder med motsvarande verkan och är befriade från tullar och skatter med motsvarande verkan.

Övriga artiklar fastställer, i den del som är relevant här, att importtullar skall erläggas för de produkter som är upptagna i bilaga B (artikel 2), att årliga maximigränser gäller för import av de produkter som är upptagna i bilagorna C I, C II, C III, och C IV, som om de överskrids kan medföra att de tullar som tillämpas mot tredje land återinförs (artikel 3), att nedsatta tullar och tullkvoter tillämpas för de jordbruksprodukter som är upptagna i bilaga D (artiklarna 4, 5 och 6) och att såväl tullkvoter som en nedsättning av importtullarna fastställs för de produkter av "baby-beef" som definieras i bilaga E. För att effektivt kunna kontrollera att varorna har sitt ursprung i en viss republik och att de exakt överensstämmer med definitionen i bilaga E, föreskrivs i artikel 7.3 att denna kontroll genomförs genom ett intyg avfattat av gemenskapen.

19 Eftersom den nationella domstolen i sitt beslut har gjort helt klart att de bestämmelser som skall tillämpas i den nationella tvisten, och beträffande vilka osäkerhet råder, är de som avser import av produkter av "baby-beef" till gemenskapen, anser jag att de bestämmelser som skall tolkas i detta fall är artikel 7 i förordning nr 545/92 och förordning nr 859/92, som antogs av kommissionen för det ändamål som avses i den bestämmelsen, det vill säga för att säkerställa att var och en av republikerna iakttar en lämplig leveranstakt och vidtar alla de åtgärder som behövs för att säkerställa en ordnad utveckling av sin export till gemenskapen.

A - Den första frågan

20 Efter detta klargörande förefaller det uppenbart att Tribunale di Treviso genom den första tolkningsfrågan vill ha svar på om enskilda kan åberopa artikel 7 i förordning nr 545/92, jämförd med förordning nr 859/92, för att med nedsatta importtullar importera produkter av "baby-beef" till gemenskapen, vilket innebär att sådan rätt, då det i vissa av de före detta jugoslaviska republikerna inte utsetts något organ som är behörigt att utfärda ursprungsintyg, även föreligger när det finns ett intyg som bestyrkts av det organ som tidigare hade denna behörighet.

Såväl den italienska regeringen som kommissionen anser att svaret bör vara nekande. Jag instämmer i deras uppfattning.

21 Förordning nr 545/92 inrättade en ordning för handelsförmåner av undantagskaraktär till förmån för vissa republiker i före detta Jugoslavien, som inte var baserad på avtal träffade mellan gemenskapen och dessa republiker. Denna ordning för handelsförmåner upprättades ensidigt av de europeiska institutionerna genom förordningar, vars giltighetstid var begränsade till ett år så att deras tillämpningsområde kunde ändras om den politiska situationen så krävde, och för att åtnjuta de medgivna förmånerna krävdes att vissa villkor som ansågs nödvändiga, och som rådet och kommissionen, likaså ensidigt, fastställde, var uppfyllda.

22 Genom artikel 7 i förordningen upprättades en särskild och fullständig ordning med handelsfördelar som medgavs vid import av produkter av "baby-beef" till gemenskapen. I artikel 7.1 respektive 7.2 fastställs en årlig gemenskapskvot på 25 000 ton, för vilken importtullen motsvarar 20 procent av basimporttullen, och en andra årlig kvot på 25 400 ton, som är tillämplig när den första är fylld, för vilken importtullen skulle motsvara 50 procent av basimporttullen.

23 Ett antal villkor skulle vara uppfyllda för att importörerna skulle kunna åtnjuta dessa förmåner. För det första var den lägsta avgiften, som endast avsåg den första årliga kvoten på 25 000 ton, tillämplig endast på villkor att priset fritt gränsen, till vilket tullen och den nedsatta importtullen skulle läggas, var lika högt eller högre än gemenskapens interventionspris för kategori AU 3, plus 5 procent.

För det andra var importtullen motsvarande 50 procent av basavgiften, som endast gällde den andra årliga kvoten på 25 400 ton, som öppnades efter det att den första kvoten hade fyllts, tillämplig endast på villkor att priset, beräknat på samma sätt som för den första kvoten, var lika högt eller högre än det pris som skulle gälla om den normala avgiften togs ut.

För det tredje gällde ytterligare begränsningar av dessa kvoter när marknadspriset i gemenskapen var lägre än 98 procent av riktpriset, såsom ett maximalt antal ton per månad, maximalt antal icke utnyttjade ton som kunde överföras från en månad till en annan, eller från perioden januari-maj till perioden juni-september, och en maximivolym per månad för sistnämnda period.

För det fjärde var de republiker på vilka förordningen tillämpades skyldiga att meddela de behöriga gemenskapsinstanserna alla relevanta uppgifter om tillämpade exportpriser samt om kvantiteten och arten av de exporterade produkterna (levande boskap, slaktkroppar eller fjärdedelar).

Till sist skulle alla leveranser kontrolleras effektivt, genom ett intyg om varornas ursprung och exakta överensstämmelse med definitionen i bilaga E.

24 Som synes gav artikel 7 i förordning nr 545/92 inte näringsidkarna en automatisk rätt till nedsatta avgifter vid import av produkter av "baby-beef" till gemenskapen, utan denna rättighet var villkorad av att en rad krav uppfylldes, av vilka endast uppvisandet av ett intyg låg i importörernas händer medan övriga var beroende av faktorer som övervakades och kontrollerades av kommissionen, såsom det sammanlagda antalet importerade ton eller priset på den gemensamma marknaden.

25 Jag anser därför att artikel 7 i förordning nr 545/92 inte ger enskilda en ovillkorlig rätt att importera produkter av "baby-beef" till gemenskapen under dess giltighetsperiod. Detta beroende på att en rad villkor gällde för dess tillämpning, varav de flesta var beroende av faktorer som låg utanför importörernas kontroll och vars uppfyllelse det åvilade kommissionen att kontrollera. Kommissionen hade också befogenhet att, inom ett visst utrymme för skönsmässig bedömning, vidta åtgärder med anledning av de vidtagna kontrollerna.

B - Den andra tolkningsfrågan

26 Genom den andra frågan vill Tribunale di Treviso ha en tolkning av förordning nr 859/92, närmare bestämt beträffande vilka utfärdande organ som under år 1992 var behöriga att bestyrka de intyg som anges i artikel 7.3 i förordning nr 545/92.

27 Med stöd av den behörighet att utfärda genomförandebestämmelser som kommissionen tilldelades genom förordning nr 545/92 antogs den 3 april 1992 förordning nr 859/92, som trädde i kraft den 6 april samma år. Genom dess artikel 1 villkorades tillämpningen av de nedsatta importtullarna av att ett intyg, efter förlaga i förordning nr 1368/88, som skulle åtfölja produkterna visades upp.

Detta intyg fyllde, enligt föreskrifterna i artikel 7.3 i förordning nr 545/92, två syften dels att styrka att de medföljande varorna hade sitt ursprung i den republik vars utfärdande organ hade utfärdat handlingen i fråga, dels att garantera att varorna exakt överensstämde med definitionen av produkter av "baby-beef" i bilaga E till sagda förordning.

28 Intyget var dock bara giltigt om det hade bestyrkts av ett av de organ som upptogs på listan i bilaga I till förordningen.(11) På denna lista fanns inget utfärdande organ i den före detta jugoslaviska republiken Makedonien, då de två organ som var upptagna där avsåg Kroatien respektive Slovenien.(12)

29 Enligt artikel 12 i förordning nr 545/92 skulle den importordning som föreskrevs däri gälla från och med den 1 januari 1992 till och med den 31 december 1992.(13) Eftersom de tillämpningsföreskrifter som antogs av kommissionen inte trädde i kraft förrän den 6 april samma år var det nödvändigt att föreskriva en retroaktiv tillämpning, vilket skedde genom artikel 2. Enligt denna bestämmelse skulle medlemsstaterna i själva verket, på begäran av de berörda parterna, återbetala skillnaden mellan avgifterna i kolumnerna 2 och 4 i bilagan till förordning nr 853/92,(14) om de kunde styrka att de produkter av "baby-beef" som övergått till fri omsättning i medlemsstaterna under tiden den 1 januari till den 5 april 1992 åtföljdes av intyg utfärdade i någon av de nämnda republikerna.

För import som skett under denna period godkändes såväl intyg bestyrkta av ett av de organ som anges i bilaga I, det vill säga republiken Kroatiens eller republiken Sloveniens organ, som intyg bestyrkta av det organ som anges i bilaga II, nämligen Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad, det utfärdande organ som var behörigt enligt genomförandebestämmelserna för samarbetsavtalet mellan gemenskapen och Republiken Jugoslavien inom området för handelskoncessioner, ett samarbetsavtal som upphävdes genom förordning nr 3300/91.

30 Av dessa bestämmelser framgår att intyg som skrivits på av Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad kunde ligga till grund för en begäran om återbetalning av skillnaden mellan belopp avseende vissa importtullar, endast om de åtföljt varor som övergått till fri omsättning i medlemsstaterna före den 6 april 1992. Eftersom svaranden i den nationella tvisten genomförde de omtvistade importtransaktionerna den 28 september och den 6 och den 9 oktober 1992, kunde det intyg som åtföljde varorna och som utfärdats av nämnda organ, inte ge rätt till de nedsatta importtullarna.

31 Med tanke på att Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad hörde till Republiken Serbien, och att de intyg som utfärdades inom detta territorium inte medförde rätt att åberopa ordningen för handelsförmåner, kunde det finnas skäl att godta de intyg som bestyrktes av nämnda organs underavdelningar inom de övriga republikernas territorium till dess att kommissionen hade erkänt deras respektive utfärdande organ. Detta innebär dock inte att ordningen för handelsförmåner inte kunde börja tillämpas eller att detta organs behörighet skulle förlängas tills kommissionen kunde konstatera att det fanns ett organ i var och en av republikerna som var tillräckligt tillförlitligt för att anförtros kontrollen av exporten till gemenskapen.

32 Domstolen uttalade sig om detta i domen i målet Anastasiou m.fl.,(15) som avkunnades i ett mål där tveksamhet förelåg huruvida medlemsstaternas tullmyndigheter skulle godta varucertifikat som bestyrkte att varorna härstammade från Cypern och som hade utfärdats av den turkiska enklaven på norra delen av Cypern. Domstolen framhöll att systemet med varucertifikat som bevismedel för produkters ursprung, grundar sig på principen om förtroende och samarbete mellan behöriga myndigheter i export- respektive importstaten.(16) Domstolen tillade att den omständigheten att tullmyndigheterna i den importerande staten godtar certifikaten visar att dessa har förtroende för systemet för kontroll av produkternas ursprung, såsom det tillämpas av de behöriga myndigheterna i det exporterande landet och att den importerande staten inte betvivlar att efterhandskontroll, samråd och lösning av eventuella tvister om produkternas ursprung eller om förekomsten av eventuella bedrägerier effektivt kan genomföras genom samarbete mellan de berörda myndigheterna.(17)

33 Domstolen slog i domen i det ovannämnda målet fast att systemet endast kan fungera om det administrativa samarbetsförfarandet strikt följs men att det i det aktuella fallet inte var möjligt att samarbeta med myndigheterna hos en enhet som den som upprättats på norra delen av Cypern, som inte erkänts av gemenskapen eller av medlemsstaterna, vilka endast erkände Republiken Cypern som cypriotisk stat.(18)

Jag anser att det finns än starkare skäl att inta denna ståndpunkt beträffande samarbetet med myndigheterna och organen i en stat som Republiken Serbien, som inte ens återfanns bland dem som kom i åtnjutande av den ordning för handelsförmåner som föreskrevs i förordning nr 545/92.

34 Beträffande skillnaden i behandling mellan de republiker som omfattades av ordningen för handelsförmåner, skillnader som berodde på om de hade utsett ett utfärdande organ som kommissionen hade förtroende för eller ej, har domstolen i sin rättspraxis även framhållit att det inte finns någon generell princip i fördraget som ålägger gemenskapen att, inom ramen för relationerna med omvärlden, i alla avseenden behandla olika tredje länder lika. Den har även slagit fast att skillnader i behandlingen av tredje länder inte står i strid med gemenskapsrätten. Inte heller kan skillnader i behandlingen av olika näringsidkare inom gemenskapen, som är en automatisk följd av skillnader i behandlingen av de tredje länder med vilka näringsidkarna har affärsförbindelser, anses stå i strid med gemenskapsrätten.(19)

35 Dessa näringsidkare kan av två skäl inte heller, mot bakgrund av att intyg som hade bestyrkts av Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad inte längre var giltiga efter det att förordning nr 859/92 trädde i kraft, åberopa ett åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar. För det första var näringsidkarna redan varskodda om att de intyg som bestyrktes av detta organ inte medförde rätt att åtnjuta handelsförmåner vid import till gemenskapen eftersom förordning nr 3300/91 av den 15 november 1991, som upphävde de handelskoncessioner som medgivits inom ramen för samarbetsavtalet mellan gemenskapen och Republiken Jugoslavien, publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. För det andra anges det klart och tydligt i förordning nr 859/92, publicerad den 4 april 1992, att de intyg som bestyrktes av detta organ skulle anses som giltiga endast om de åtföljt varor som övergått till fri omsättning i medlemsstaterna under tiden 1 januari-5 april.

36 På grund av ovanstående överväganden anser jag att den andra tolkningsfrågan skall besvaras så, att de utfärdande organ med behörighet att under år 1992 bestyrka de intyg som avses i artikel 7.3 i förordning nr 545/92 är de organ som anges i bilaga I till förordning nr 859/92, och att behörigheten för Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad inte kunde förlängas längre än till den 5 april 1992, trots att något organ med behörighet att bestyrka dessa intyg med avseende på den före detta jugoslaviska republiken Makedoniens territorium inte utsågs under år 1992.

VI - Förslag till avgörande

37 Mot bakgrund av ovanstående överväganden föreslår jag att domstolen besvarar de tolkningsfrågor som ställts av Tribunale di Treviso på följande sätt:

1) Artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 545/92 av den 3 februari 1992 om ordningen för import till gemenskapen av produkter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de jugoslaviska republikerna Bosnien-Hercegovina, Makedonien och Montenegro gav inte enskilda en ovillkorlig rätt att importera produkter av "baby-beef" under dess giltighetsperiod, eftersom ett antal villkor gällde för dess tillämpning, av vilka de flesta var beroende av omständigheter utanför näringsidkarnas kontroll samt att det åvilade kommissionen att bedöma huruvida dessa var uppfyllda och att kommissionen hade befogenhet att, med ett visst utrymme för skönsmässig bedömning, vidta åtgärder med utgångspunkt i de kontroller som utförts.

2) De utfärdande organ som hade behörighet att bestyrka de intyg som anges i artikel 7.3 i förordning nr 545/92 under år 1992 var de som var upptagna i bilaga I till kommissionens förordning (EEG) nr 859/92 av den 3 april 1992 om närmare bestämmelser för import av vissa nötköttsprodukter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de jugoslaviska republikerna Bosnien-Hercegovina, Makedonien och Montenegro. Behörigheten för Savezni Trzisni Inspektorat i Belgrad kunde inte förlängas längre än till den 5 april 1992, trots att något organ med behörighet att bestyrka dessa intyg med avseende på den före detta jugoslaviska republiken Makedoniens territorium inte utsågs under år 1992.

(1) - Rådets förordning (EEG) nr 545/92 av den 3 februari 1992 om ordningen för import till gemenskapen av produkter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de jugoslaviska republikerna Bosnien och Hercegovina, Makedonien och Montenegro (EGT L 63, s. 1).

(2) - Kommissionens förordning (EEG) nr 859/92 av den 3 april 1992 om närmare bestämmelser för import av vissa nötköttsprodukter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de jugoslaviska republikerna Bosnien-Herzegovina, Makedonien och Montenegro (EGT L 89, s. 26; svensk specialutgåva, område 2, volym 8, s. 122).

(3) - Rådets förordning (EEG) nr 314/83 av den 24 januari 1983 om slutande av samarbetsavtal mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Socialistiska förbundsrepubliken Jugoslavien (EGT L 41, s. 1).

(4) - Beslut 91/586/EKSG, EEG: Beslut av den 11 november 1991 fattat vid sammanträde i rådet av rådet och företrädarna för medlemsstaternas regeringar om uppehåll i tillämpningen av avtalen mellan Europeiska gemenskapen, dess medlemsstater och Jugoslavien (EGT L 315, s. 47; svensk specialutgåva, område 11, volym 18, s. 178).

(5) - Rådets beslut (EEG) 91/602 av den 25 november 1991 om hävandet av samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och den socialistiska federala republiken Jugoslavien (EGT L 325, s. 23; svensk specialutgåva, område 11, volym 19, s. 16).

(6) - Rådets förordning (EEG) nr 3300/91 av den 11 november 1991 om upphävande av de handelskoncessioner som föreskrivs i samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Jugoslavien (EGT L 315, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 18, s. 176).

(7) - Rådets förordning (EEG) nr 3567/91 av den 2 december 1991 om ordningen för import av produkter med ursprung i republikerna Kroatien och Slovenien och de jugoslaviska republikerna Bosnien och Hercegovina, Kroatien, Makedonien och Slovenien (EGT L 342, s. 1).

(8) - Denna förordning ändrades genom rådets förordning (EEG) nr 1433/92 av den 1 juni 1992 som, med avseende på republikerna Bosnien och Hercegovina och Montenegro, ändrar förordningarna (EEG) nr 3587/91, 542/92, 546/92 och 547/92 (EGT L 151, s. 7). Genom förordningen avfördes Montenegro från listan över gynnade länder, eftersom denna stat anslöt sig till den nya federala republiken Jugoslavien grundad av Serbien, mot vilken Förenta nationernas säkerhetsråd införde en ekonomisk blockad genom beslut 757(1992) av den 30 maj 1992.

(9) - Rådets förordning (EEG) nr 3953/92 av den 21 december 1992 om ordningen för import till gemenskapen av produkter med ursprung i republikerna Bosnien-Hercegovina, Kroatien och Slovenien samt före detta jugoslaviska republiken Makedoniens territorium (EGT L 406, s. 1), ersatte förordning nr 545/92. Kommissionen antog förordning (EEG) nr 185/93 av den 29 januari 1993 om tillämpningsföreskrifter för import av vissa nötköttsprodukter med ursprung i republikerna Bosnien-Hercegovina, Kroatien och Slovenien och före detta jugoslaviska republiken Makedonien (EGT L 22, s. 70; svensk specialutgåva, område 2, volym 8, s. 168), som innehåller tillämpningsföreskrifter till den förstnämnda förordningen och som i sin bilaga som behörigt organ för utfärdande av ursprungsintyg anger Cargoinspect i Skopje vad gäller import av varor från den före detta jugoslaviska republiken Makedonien.

(10) - Kommissionens förordning (EEG) nr 1368/88 av den 18 maj 1988 om fastställande av villkoren för hänförande av vissa levande tamdjur av arten nötboskap och vissa slag av nötkött till de KN-nummer som avses i bilaga E till tilläggsprotokollet till Samarbetsavtalet mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och den Socialistiska förbundsrepubliken Jugoslavien om en ny handelsordning (EGT L 126, s. 26).

(11) - Kommissionen har i sitt yttrande framhållit att vid det möte som hölls den 19 och 20 mars 1992 i Zagreb, till vilket de berörda republikerna hade inbjudits för att ange organ som skulle kunna utfärda intyg inom nötköttssektorn, kunde endast de kroatiska och slovenska myndigheterna garantera en adekvat administrativ organisation för att säkerställa att den ordning för handelsförmåner som fastställts genom artikel 7 i förordning 545/92 skulle fungera korrekt. Kommissionen har tillagt att myndigheterna i den före detta jugoslaviska republiken Makedonien inte ens var närvarande vid mötet.

(12) - Kommissionen har anfört att den före detta jugoslaviska republiken Makedonien inte utsåg ett utfärdande organ förrän i januari 1993. Detta organ, betecknat Cargoinspect, i Skopje, angavs i bilagan till kommissionens förordning (EEG) nr 185/93, som trädde i kraft den 1 januari 1993.

(13) - Kommissionens förordning (EEG) nr 853/92 av den 3 april 1992 om fastställelse av importtullar avseende levande nötkreatur och nötkött som inte är fryst (EGT L 89, s. 11).

(14) - De KN-nummer som anges i denna bilaga avser levande nötboskap och nötkött och sammanfaller med dem som anges i bilaga E till förordning nr 545/92. När dessa produkter kom från Kroatien, Slovenien, Bosnien och Hercegovina, Makedonien och Montenegro tillämpades en importtull som var omkring 17 procent av den som tillämpades gentemot övriga tredje länder.

(15) - Dom av den 5 juli 1994 i mål C-432/92, Anastasiou m.fl. (REG 1994, s. I-3087).

(16) - Ibidem, punkt 38. Se även dom av den 12 juli 1984 i mål 218/83, Les Rapides Savoyards m.fl. (REG 1984, s. 3105), och av den 7 december 1993 i mål C-12/92, Huygen m.fl. (REG 1993, s. I-6381).

(17) - Ibidem, punkt 39.

(18) - Ibidem, punkt 40.

(19) - Dom av den 28 oktober 1982 i mål 52/81, Faust mot kommissionen (REG 1982, s. 3745), punkt 25.