Domstolens dom den 1 mars 1966. - Alfons Lütticke GmbH mot Europeiska ekonomiska gemenskapens kommission. - Mål 48/65.



Rättsfallssamling

Fransk utgåva s. 00027

Nederländsk utgåva s. 00028

Tysk utgåva s. 00028

Italiensk utgåva s. 00026

Engelsk specialutgåva s. 00019

Dansk specialutgåva s. 00169

Grekisk specialutgåva s. 00243

Portugisisk specialutgåva s. 00305

Spansk specialutgåva s. 00305

Svensk specialutgåva s. 00237

Finsk specialutgåva s. 00237



Sammanfattning

Parter

Föremål för talan

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

EEG:s medlemsstater - underlåtenhet att uppfylla en skyldighet enligt fördraget

-framställning till kommissionen om att denna skall inleda ett förfarande enligt artikel 169 i EEG-fördraget - vägran av kommissionen - talan om ogiltigförklaring - avvisning

Sammanfattning

En talan om ogiltigförklaring som riktar sig mot ett av kommissionen fattat beslut med anledning av en framställning om att den skall inleda ett förfarande på grund av en medlemsstats underlåtenhet att uppfylla en skyldighet enligt EEG-fördraget kan inte prövas, eftersom inledandet av ett sådant förfarande utgör en del av förfarandets administrativa fas och ingen av de åtgärder kommissionen vidtar inom ramen för denna har någon bindande verkan.

Parter

Mål 48/65

Alfons Lütticke GmbH, med säte i Köln-Deutz,

Dr. Otto Suwelack Nachf. KG, med säte i Billerbeck (Westfalen), företrädd av komplementären Wolfgang Suwelack,

Kurt Siemers & Co., med säte i Hamburg,

biträdda av advokaten Peter Wendt, Hamburg, med delgivningsadress i Luxemburg hos exekutor Félicien Jansen, 21, rue Aldringer,

sökande,

mot

Europeiska ekonomiska gemenskapens kommission, företrädd av juridiske rådgivaren Jochen Thiesing, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg hos Henri Manzanarès, sekreterare vid rättstjänsten, 2, place de Metz,

svarande,

Föremål för talan

I första hand förs talan om ogiltigförklaring av ett beslut av EEG-kommissionen och i andra hand förs passivitetstalan mot kommissionen, i båda fallen med anledning av Förbundsrepubliken Tysklands uttag av en omsättningsutjämningsskatt på mejeriprodukter som importerats efter den 1 januari 1962.

Domskäl

I en skrivelse av den 15 mars 1965 gjorde sökandena en framställning till kommissionen vilken grundade sig på artikel 175 i fördraget.

I denna begärdes att kommissionen i ett beslut (Beschluss), med verkan från den

1 januari 1962, skulle tillkännage att Förbundsrepubliken Tysklands uttag av en omsättningsutjämningsskatt på 4 % vid import av mjölk i form av pulver och andra torkade mejeriprodukter utgör ett brott mot artikel 95 i fördraget och besluta (beschliessen) om inledande av ett förfarande enligt artikel 169 mot Tyskland samt informera sökandena om fattade beslut (Beschluesse).

Kommissionen fattade beslut med anledning av framställningen och meddelade sökandena i en skrivelse av den 14 maj 1965 att den inte delade deras uppfattning att utjämningsskatten stred mot artikel 95 i fördraget.

Sökandena har mot det på så sätt meddelade ställningstagandet väckt talan om ogiltigförklaring enligt artikel 173 i fördraget.

Svaranden har invänt att talan bör avvisas på den grunden att det omtvistade beslutet inte kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring.

Syftet med framställningen av den 15 mars var att ett sådant förfarande mot en medlemsstat, som föreskrivs i artikel 169, skulle inledas och att kommissionen skulle förmås att vidta de åtgärder som framgår av artikeln.

Förfarandet i artikel 169 har till ändamål att förhindra att medlemsstaterna underlåter att uppfylla de skyldigheter som åvilar dem på grund av fördraget.

För detta ändamål bemyndigas kommissionen i artikeln att påbörja ett förfarande som kan utmynna i att ärendet förs vidare till EG-domstolen för att få underlåtenheten fastställd, i vilket fall den berörda medlemsstaten enligt artikel 171 i fördraget skall vidta de åtgärder som krävs för att följa domstolens dom.

Den del av förfarandet som föregår anhängiggörandet vid domstolen utgör en administrativ fas som är ämnad att ge medlemsstaten tillfälle att rätta sig efter fördraget. Kommissionen avger inte sitt yttrande förrän medlemsstaten har getts tillfälle att inkomma med sina synpunkter.

Ingen av de åtgärder kommissionen vidtar inom ramen för denna fas har någon bindande verkan.

Till följd härav kan en talan om ogiltigförklaring som riktar sig mot det av kommissionen med anledning av framställningen fattade beslutet inte prövas.

I andra hand för sökandena passivitetstalan med stöd av artikel 175.

Svaranden har invänt att även den i andra hand förda talan bör avvisas.

Enligt artikel 175 andra stycket kan en passivitetstalan endast tas upp om institutionen inte har tagit ställning inom två månader från det den anmodats att vidta åtgärder.

Det är ostridigt att kommissionen tog ställning samt lät sökandena få del av ställningstagandet inom tidsfristen.

Med anledning härav är invändningen välgrundad.

Beslut om rättegångskostnader

I enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Eftersom sökandenas talan inte kan prövas, skall sökandena ersätta rättegångskostnaderna.

Domslut

Mot den bakgrunden och på ovan angivna grunder beslutar

DOMSTOLEN

-med avslag på alla övriga mera omfattande eller motstridiga yrkanden - följande:

1) Sökandenas talan i mål 48/65 avvisas.

2) Sökandena skall ersätta rättegångskostnaderna i målet.