ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 24 mars 1997. - British Coal Corporation mot Europeiska kommissionen. - Intervention - Konfidentiell behandling. - Mål T-367/94.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00469



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Åtgärder för bevisupptagning - Begäran om tillgång till en handling - Avslag - Handling som saknar relevans för tvisteföremålet

(EKSG-stadgan för domstolen, artikel 23; förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 64.3 d och 65 b)

Sammanfattning

Endast fysiska och juridiska personer som har ett berättigat intresse av utgången av tvisten har enligt artikel 34 i protokollet om stadgan för EKSG-domstolen, vilken enligt sin artikel 46 är tillämplig på förstainstansrätten, rätt att intervenera. Detta intresse får inte vara ett indirekt intresse som rör en liknande situation, utan skall tvärtom definieras med utgångspunkt i själva tvisteföremålet såsom detta beskrivs i parternas yrkanden.

Då ett klagomål inges till kommissionen som innehåller invändningar mot dels en kolproducent på grund av att de avgifter som denne har uttagit strider mot artiklarna 4 d, 65 och 66.7 i EKSG-fördraget, dels en kolköpare på grund av att denne genom att tillämpa diskriminerande priser har åsidosatt artikel 63 i EKSG-fördraget och artiklarna 85 och 86 i EG-fördraget skall det därmed, eftersom de omtvistade förfarandena inte bara är olika utan även har olika rättslig grund, inte anses att de juridiska personer till vilka kolköparens rättigheter övergått har ett direkt och faktiskt intresse att intervenera till stöd för en talan som väckts av producenten i syfte att kommissionens underförstådda vägran att avslå klagomålet skall ogiltigförklaras.

Däremot har den som ingivit klagomålet ett direkt och faktiskt intresse av utgången av tvisten och har följaktligen rätt att intervenera, eftersom talan avser ogiltigförklaring av ett beslut som är till hans fördel.
Ordonnance du Tribunal de première instance (cinquème chambre) du 17 september 1998. - Eugénio Branco mot Europeiska kommissionen. - Fastställande av rättegångskostnader. - Mål T-271/94 (92).



Rättsfallssamling 1998 s. II-03761



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Omständigheter som skall beaktas - Utgifter för resor och uppehälle för andra personer än parternas advokater - Arvode till en ekonom - Förutsättningar för ersättning

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

Sammanfattning

Gemenskapsdomstolarna är inte behöriga att fastställa de arvoden som parterna är skyldiga sina egna advokater utan är endast behöriga att bestämma det belopp upp till vilket dessa arvoden är ersättningsgilla gentemot den part som har förpliktats att ersätta rättegångskostnaderna. Då gemenskapsrätten saknar bestämmelser av taxekaraktär ankommer det på gemenskapsdomstolarna att fritt bedöma omständigheterna i målet med beaktande av tvistens föremål och art, dess betydelse ur gemenskapsrättslig synvinkel samt svårigheterna i målet, omfattningen av det arbete som domstolsförfarandet har kunnat föranleda för ombud eller rådgivare som har medverkat i målet och de ekonomiska intressen som parterna har haft av tvisten.

Utgifter för resor och uppehälle för andra personer än den berörde sökandens advokat är inte ersättningsgilla om inte dessa personers närvaro varit oundgänglig för förfarandet. Arvode till en ekonom som sökanden har anlitat kan endast anses som en nödvändig kostnad om ekonomens medverkan var oundgänglig.

Med hänsyn till att gemenskapsdomstolarna fastställer de ersättningsgilla kostnaderna med beaktande av samtliga omständigheter i målet fram till dagen för beslutet, saknas anledning besluta särskilt om de kostnader som parterna har förorsakats med anledning av förfarandet för fastställande av rättegångskostnader.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 6 februari 1995. - Etienne Tête m. fl. mot la Banque européenne d'Investissement. - Fastställande av rättegångskostnader. - Mål T-460/93 DEPE.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00229



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Rättegångskostnader - Ersättningsgilla rättegångskostnader - Begrepp - Nödvändiga kostnader som parterna utgivit - Advokatkostnader för gemenskapernas institutioner eller organisationer

[Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 91 b]

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla rättegångskostnader - Begrepp - Omständigheter att beakta

[Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 91 b]

Sammanfattning

3 När någon av gemenskapernas institutioner eller organisationer i ett förfarande inför rätten utnyttjar den möjlighet att biträdas av advokat som tillerkänns den i artikel 17 första stycket i EEG-stadgan för domstolen, faller ersättningen till denne advokat under begreppet nödvändiga kostnader som parterna utgivit med anledning av förfarandet, i den mening som begreppet har enligt artikel 91 b i rättens rättegångsregler.

4 Rätten har inte, inom ramen för artikel 91 i rättegångsreglerna, behörighet att bestämma de belopp som parterna skall utge till sina egna advokater men däremot att fastställa upp till vilket belopp den part som skall stå för rättegångskostnaderna kan åläggas att återbetala dessa ersättningar. Följaktligen skall rätten varken beakta någon nationell taxa för advokatarvoden eller något eventuellt avtal om arvodet mellan den berörda parten och dennes ombud eller rådgivare.

Eftersom gemenskapsrätten inte innehåller några bestämmelser om en sådan taxa, skall förstainstansrätten fritt bedöma omständigheterna i målet, varvid den skall beakta tvistens syfte och art, dess vikt ur gemenskapsrättslig synvinkel liksom sakens svårighetsgrad, vilken arbetsbörda som rättegången inneburit för advokaten samt den ekonomiska betydelse som tvisten haft för parterna.

Eftersom förstainstansrätten har beaktat samtliga de omständigheter som förekommit i målet ända fram till avgörandet när den bestämt de ersättningsgilla rättegångskostnaderna, finns det inte någon anledning att särskilt pröva de yrkanden om ersättning som parterna framställt beträffande utgifter som parterna haft för denna sidorättegång.
230

Vidare framgår det av en av parlamentet tillhandahållen undersökning (Singanayagam, A., Hakki, S., Dunning, J., m.fl., ”Community transmission and viral load kinetics of the SARS‑CoV‑2 delta (B.1.617.2) variant in vaccinated and unvaccinated individuals in the UK: a prospective, longitudinal, cohort study”, Lancet Infc. Dis. 2022, 29 oktober 2021, s. 183–195) att vaccination minskar risken att bli smittad med deltavarianten av viruset – som var den dominerande varianten i Europa vid tiden för antagandet av det angripna beslutet – både genom att minska sannolikheten för att en vaccinerad person ska smittas vid en riskkontakt och genom att göra vaccinerade smittbärare mindre smittsamma, med avseende inte endast på smittsamhetens intensitet utan även på dess varaktighet.
81

För det första ska det påpekas att denna studie har rubriken ”Chronic inhalation exposure of wistar rats and two different strains of mice to diesel engine exhaust, carbon black and titanium dioxide” (Kronisk exponering av wistar-råttor och två olika linjer av möss för avgaser från dieselmotorer, kimrök och titandioxid genom inandning) och avser exponering av råttor och möss för avgaser från dieselmotorer, kimrök och titandioxid genom inandning.
76

Enligt artikel 84.1 i rättegångsreglerna får nya grunder inte åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet. En grund som utgör en utvidgning av en grund som tidigare – direkt eller underförstått – har åberopats i ansökan och som har ett nära samband med denna kan emellertid läggas till grund för sakprövningen. Vidare kan argument vars innebörd har ett nära samband med en grund som har åberopats i ansökan genom vilken talan väckts inte anses utgöra nya grunder och får åberopas i samband med repliken eller under förhandlingen (dom av den 8 november 2018, Pro NGO!/kommissionen, T‑454/17, EU:T:2018:755, punkt 70).
137

Vidare har, eftersom bolaget Baide upphörde med sin verksamhet innan Olafs rapport lämnades, den omständigheten, under förutsättning att den är grundad, att Republiken Tjeckien skulle ha agerat för sent efter att denna rapport lämnats, under alla omständigheter ingen inverkan på bedömningen av huruvida Republiken Tjeckien var skyldig att ställa det omtvistade beloppet till förfogande.
56

Vad närmare bestämt gäller extensionen av rättsfiguren renommésnyltning har klaganden hänvisat till Taittinger-domen, av vilken det framgår att det kan vara fråga om en vilseledande återgivning även när det handlar om varor av annat slag (Taittinger-domen, sidorna 641, 665 och 667; se även dom av Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Appellationsdomstolen för England och Wales (avdelningen för tvistemål)), Diageo North America Inc v Intercontinental Brands (ICB) Ltd (2010) EWCA Civ 920, punkterna 9 och 15). I Taittinger-domen gjorde nämligen Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Appellationsdomstolen för England och Wales (avdelningen för tvistemål)) bedömningen att det var sannolikt att en icke obetydlig del av allmänheten skulle tro att den aktuella varan, med namnet ”Elderflower Champagne”, visserligen inte var champagne men trots detta på något sätt hade en anknytning till champagne. Den del av allmänheten som insåg att det rörde sig om en alkoholfri dryck skulle kunna tro att en alkoholfri champagne hade tagits fram av champagne-producenter på samma sätt som när det gäller alkoholfritt vin eller alkoholfri öl.
62

Även om det antas att ett kännetecken, som är föremål för en ansökan om registrering som EU-varumärke, av tribunalen ‐ till skillnad från vad EUIPO har bedömt ‐ inte skulle bedömas falla in under något av de absoluta registreringshinder som anges i artikel 7.1 i förordning nr 207/2009, skulle tribunalens ogiltigförklaring av beslutet att neka registrering av det sökta varumärket med nödvändighet föranleda EUIPO, som är skyldig att rätta sig efter domslutet och domskälen i tribunalens dom, att på nytt ta upp förfarandet för att granska ansökan om registrering av varumärket och avslå denna ansökan, om den anser att det aktuella kännetecknet faller in under ett annat absolut registreringshinder som avses i den bestämmelsen (se, dom av den 6 oktober 2011, Bang & Olufsen/harmoniseringsbyrån (Återgivning av en högtalare), T‑508/08, EU:T:2011:575, punkt 33 och där angiven rättspraxis).
31

Kommissionen ansåg i det angripna beslutet att den aktuella åtgärden avsåg att delvis kompensera SAS för den skada som drabbat företaget till följd av att flygningar ställts in eller lagts om efter det att reserestriktioner införts med anledning av covid-19-pandemin. Kommissionen förklarade visserligen att omfattningen av den skada som drabbat SAS ännu inte var känd vid tidpunkten för beslutets antagande, men angav att det var fråga om det ”förlorade mervärde” som utgjordes av skillnaden i intäkter mellan perioden mars 2019–februari 2020 och perioden mars 2020–februari 2021. Från det ”förlorade mervärdet” har avdrag gjorts för ej uppkomna rörliga kostnader, vilka beräknats på grundval av kostnaderna under perioden mars 2019–februari 2020 samt för den vinstmarginal som är kopplad till de uteblivna intäkterna. Kommissionen gjorde en preliminär uppskattning av skadans omfattning baserad på en minskning av flygtrafiken med mellan 50 och 60 procent under perioden mars 2020–februari 2021, jämfört med perioden mars 2019–februari 2020. Enligt denna uppskattning uppgick skadan till mellan 5 och 15 miljarder SEK.
2)

Jindal Saw Ltd och Jindal Saw Italia SpA ska ersätta rättegångskostnaderna.
22

I punkt 2.4.2, med rubriken ”Begränsningar i leveransen under vintersäsongen 2014/2015” (Supply Restrictions in the Winter Season 2014/2015), prövade kommissionen invändningar i klagomålet enligt vilka Gazprom på ett rättsstridigt sätt hade minskat sin gasleverans under vintern 2014/2015 i syfte att förhindra eventuell återexport av gas till Ukraina (nedan kallade invändningarna om leveransbegränsningarna under vintersäsongen 2014/2015). På grund av dessa begränsningar var de volymer som Gazprom levererade till sökanden mindre än de volymer som föreskrevs i deras avtal, vilket orsakade sökanden en ekonomisk skada, särskilt med hänsyn till de höga sammanlänkningskostnader som bolaget hade haft för att importera gas från Västeuropa (se skäl 18 femte strecksatsen i det angripna beslutet).
70

När beslutet att låta den berörda personen eller enheten kvarstå i en förteckning över personer eller enheter som omfattas av restriktiva åtgärder grundar sig på samma skäl som dem som låg till grund för antagandet av den ursprungliga rättsakten, utan att några nya omständigheter har anförts mot denna person eller enhet, är rådet emellertid inte skyldigt att, för att iaktta personens eller enhetens rätt att yttra sig, på nytt underrätta personen/enheten om de omständigheter som läggs den berörda personen eller enheten till last (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 april 2016, Central Bank of Iran/rådet, C‑266/15 P, EU:C:2016:208, punkterna 32 och 33 och där angiven rättspraxis). Det är däremot nödvändigt att informera om de omständigheter som läggs någon till last när det föreligger nya omständigheter genom vilka rådet på nytt uppdaterar informationen om den berörda personens eller enhetens personliga situation eller den politiska och säkerhetsmässiga situationen i det land mot vilket systemet med restriktiva åtgärder har antagits (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 februari 2020, Kande Mupompa/rådet, T‑170/18, EU:T:2020:60, punkt 72).
1

Den 25 september 2018 ingav sökandena, Public.Resource.Org, Inc. och Right to Know CLG, vilka är organisationer utan vinstsyfte vars främsta uppdrag består i att främja alla medborgares tillgång till lagen, en ansökan till Europeiska kommissionens generaldirektorat för inre marknaden, industri, entreprenörskap samt små och medelstora företag, om tillgång till handlingar som innehas av kommissionen, med stöd av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (EGT L 145, 2001, s. 43) och Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1367/2006 av den 6 september 2006 om tillämpning av bestämmelserna i Århuskonventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor på gemenskapens institutioner och organ (EUT L 264, 2006, s. 13), (nedan kallad ansökan om tillgång till handlingar).
41

Genom beslut av den 27 april 2016 hänsköt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Överdomstolen (England och Wales), avdelningen Queen’s Bench (förvaltningsrättsliga enheten), Förenade kungariket) till domstolen ett antal frågor som i allt väsentligt rörde huruvida unionsrättsakter avseende internationella avtal som unionen och Konungariket Marocko inom ramen för associeringsavtalet hade ingått på fiskeriområdet var giltiga mot bakgrund av artikel 3.5 EUF med tanke på att dessa internationella avtal medgav utnyttjande av resurser från de till Västsahara angränsande vattnen (dom av den 27 februari 2018, Western Sahara Campaign UK, C‑266/16, EU:C:2018:118, punkterna 1, 41 och 54) (nedan kallad domen Western Sahara Campaign UK).
b)

De lämnades in för sent av giltiga skäl, och de är endast ett komplement till relevanta sakomständigheter och bevis som redan har lämnats in i rätt tid eller de lämnas in för att bestrida uppgifter som konstaterats eller prövats i den första instansen på eget initiativ när det överklagade beslutet fattades.”
21

Parallellt med de avtal som var föremål för revision i februari 2010 hade gemenskapen ingått avtal nr 238940, ”REsponding to All Citizens needing Help (REACH112)” med Intelligence for Environment and Security Intelligence for Environment and Security – IES Solutions Srl samt 21 andra avtalsparter i olika medlemsstater i unionen, däribland Isotis. Avtalet syftade till att genomföra REACH112-projektet, vilket ingick i genomförandet av det program för strategiskt IKT‑stöd som omfattades av ramprogrammet för konkurrenskraft och innovation. Syftet med projektet var att föreslå alternativa applikationer till traditionell taltelefoni som är tillgängliga för alla.
36

Artiklarna i det angripna beslutet har följande lydelse: ”Artikel 1 Qualcomm Inc. har överträtt artikel 102 i fördraget [om Europeiska unionens funktionssätt] och artikel 54 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet genom att bevilja betalningar till Apple Inc. på villkor att Apple Inc. skulle göra sina inköp från Qualcomm Inc. för samtliga behov av basbandchipset som överensstämde med standarden Long Term Evolution och standarderna Global System for Mobile Communications och Universal Mobile Telecommunications System. Överträdelsen pågick från den 25 februari 2011 till den 16 september 2016. Artikel 2 För den överträdelse som avses i artikel 1 ska Qualcomm Inc. åläggas böter på 997439000 euro. … Artikel 3 Qualcomm Inc. ska avhålla sig från att upprepa sådana handlingar eller beteenden som avses i artikel 1 och alla handlingar och beteenden som har samma eller liknande syfte eller effekt. Artikel 4 Förevarande beslut riktar sig till Qualcomm Inc. …”
12

De multilaterala mötena anordnades mellan åren 1998 och 2003 under namnet ”elektrolytkondensatorkretsen” eller ”elektrolytkondensator-konferensen” (nedan kallade ECC‑mötena). Mellan åren 2003 och 2005 organiserades de därefter under namnet ”aluminium-tantal-konferensen”, ”gruppen för kondensatorer av aluminium eller av tantal” eller ”ATC‑mötena”. Mellan åren 2005 och 2012 organiserades de slutligen under namnet ”marknadsundersökningsgruppen” eller ”marknadsföringsgruppen” (nedan kallade MK-mötena). Parallellt med MK-mötena och som ett komplement till dessa möten anordnades möten mellan åren 2006 och 2008 om ”kostnadsökning” eller ”ökning av kondensatorer” (nedan kallade CUP-mötena) (skäl 69 i det angripna beslutet).
24

Sökanden har bestritt giltigheten av delgivningen per post av beslutet av den 23 juli 2018, som är ett beslut som han påstår sig ha fått kännedom om först när parlamentet skickade beslutet till honom per e-post den 28 augusti 2018. Sökanden har gjort gällande att talan inte har väckts för sent, eftersom fristen för att väcka talan började löpa denna dag.
37

När det gäller de handlingar som rådet har lämnat in erinrar tribunalen om att parterna, enligt artikel 85.3 i rättegångsreglerna, undantagsvis får ge in bevis eller inkomma med bevisuppgift innan den muntliga delen av förfarandet avslutas eller innan tribunalen beslutar att avgöra målet utan att inleda den muntliga delen av förfarandet, under förutsättning att de anger godtagbara skäl till att detta inte har gjorts tidigare.
48

Som första delgrund har sökanden gjort gällande att den revision i samband med vilken den begärda handlingen upprättades var avslutad när sökanden begärde att få tillgång till den. Själva rubriken i handlingen ”IAS Audit on HR Management in the Education, Audiovisual and Cultural Executive Agency (Ares (2018) 361356)” och övervägandena i det angripna beslutet, enligt vilka ”[EACEA] på grundval av den slutliga revisionsrapporten har gått med på att genomföra de föreslagna rekommendationerna” visar att den aktuella revisionen var avslutad. För övrigt stöder handlingen med rubriken ”HR Annual Plan” (den årliga personalplanen), som EACEA själv utarbetat, dessa påståenden genom att det däri föreskrivs korrigerande åtgärder som visar att den slutliga fasen av revisionen uppnåtts. Det framgår dessutom av den sistnämnda handlingen att sju av de åtgärder som föreslagits i den begärda handlingen genomförts fullt ut, medan det skulle vara rimligt att anta att de två sista åtgärderna som föreslogs i den begärda handlingen genomförts fullt ut, eftersom de redan hade genomförts till 70 respektive 80 procent vid utarbetandet av handlingen med rubriken ”HR Annual Plan”. Sökanden har i replikskedet anfört att tio större åtgärder genomförts fullständigt på grundval av rekommendationerna i revisionsrapporten. Till stöd för detta resonemang upprättade kommissionen en sammanfattning av EACEA:s genomförande av de åtgärder som vidtagits. Kommissionen har emellertid hävdat att eftersom det undantag som föreskrivs i artikel 4.2 i förordning nr 1049/2001 kan åberopas för att inte ge tillgång till en handling endast om ett utlämnande skulle kunna äventyra syftet med en revision, undantaget är inte tillämpligt i förevarande fall på grund av att den aktuella revisionen är avslutad. Det skulle under alla omständigheter vara oacceptabelt att låta en osäker, framtida och avlägsen omständighet vara beroende av tillgången till den begärda handlingen.
6

Forrester Ketley Ltd meddelade EUIPO, genom ett telefax av den 28 mars 2011, att Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn den 16 mars 2011 hade överfört rättigheterna till EU-ordmärket Vita till det förstnämnda bolaget såvitt det omfattar de varor som nämns i punkt 3. Forrester Ketley är ett tjänsteföretag som bland annat företrädde Sony Computer Entertainment Europe Ltd, som var föregångare till sökanden, Sony Interactive Entertainment Europe Ltd, när det gäller varumärkesrättsliga frågor inför EUIPO.
42

Peeter Palo har särskilt gjort gällande att han, i enlighet med rättspraxis, har erhållit tydliga försäkringar i form av tydliga, ovillkorliga och samstämmiga uppgifter från behörig och tillförlitlig källa om att han, om han skapade en privat pension genom att göra en minimiinbetalning på 50 euro per månad, skulle erhålla ett avgångsvederlag när hans tjänstgöring upphörde. Peeter Palo har i det avseendet hänvisat till ett internt meddelande från Europol av den 16 juli 2014 (bilaga A.7 till ansökan), enligt vilket Europol skulle ha informerat sina anställda om att det var tillräckligt att göra inbetalningar till det berörda privata försäkringsbolagets försäkringsfond på 50 euro per månad för att erhålla avgångsvederlag. Enligt Peeter Palo lämnades samma uppgifter i samband med en så kallad powerpointpresentation (bilaga A.9 till ansökan) som nämnda försäkringsbolag höll för personalen den 30 augusti 2010 i Europols lokaler. Peeter Palo har vidare anfört att andra kontakter som ägde rum år 2010 mellan Europol och försäkringsbolaget också visar att anställda vid Europol skapade privata pensionskonton i syfte att erhålla avgångsvederlag när deras anställningsavtal upphörde (bilaga A.10 till ansökan) och att inbetalning av ett belopp på 600 euro per år eller ett belopp på 50 euro per månad var tillräckligt för att erhålla avgångsvederlag (bilaga A.11 till ansökan).
10

Enligt sökandena hade direktören vid mötet den 29 januari 2014 först berömt enhetschefens arbete och därefter, när enhetschefen hade gått iväg, tagit upp ansökan om bistånd samtidigt som han angav att han inte kände till dess innehåll och bad sökandena att tala fritt inför honom. Enligt sökandena hade han nämligen sagt följande: ”Open your hearts and tell me what is on your liver” (Öppna upp er och berätta vad ni har på hjärtat). Han föreslog även att sökandena skulle vända sig till den rådgivande kommittén om mobbning och förebyggande av mobbning på arbetsplatsen. Sökandena frågade direktören om mötet var officiellt, för i så fall skulle de be deras ombud, som befann sig utanför rummet, att närvara. Direktören svarade att det rörde sig om ett internt möte vilket uteslöt ombudets närvaro. Sökandena har i ansökan genom vilken talan väckts uppgett att de uppfattade mötet med direktören som ett nytt skrämselförsök, ett illojalt test av deras sammanhållning och som en kränkning av deras mänskliga värdighet.