Domstolens dom (femte avdelningen) den 16 december 1999. - Europeiska kommissionen mot Storhertigdömet Luxemburg. - Fördragsbrott - Direktiv 94/33/EG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen. - Mål C-47/99.



Rättsfallssamling 1999 s. I-08999



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Obestritt fördragsbrott

(EG-fördraget, artikel 169 (nu artikel 226 EG))

Parter

I mål C-47/99,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren D. Gouloussis, i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,

sökande,

mot

Storhertigdömet Luxemburg, företrätt av avdelningschefen P. Steinmetz, avdelningen för rättsfrågor och kultur, utrikesministeriet, i egenskap av ombud, delgivningsadress: 5, rue Notre-Dame, Luxemburg,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet (EGT L 216, s. 12; svensk specialutgåva, område 5, volym 6, s. 138) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet och, i andra hand, genom att inte omedelbart underrätta kommissionen om detta,

meddelar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden D.A.O. Edward samt domarna L. Sevón, P.J.G. Kapteyn (referent), P. Jann och H. Ragnemalm,

generaladvokat: A. Saggio,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 14 oktober 1999 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 16 februari 1999, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) väckt talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet (EGT L 216, s. 12, svensk specialutgåva, område 5, volym 6, s. 138, nedan kallat direktivet) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet och, i andra hand, genom att inte omedelbart underrätta kommissionen om detta.

2 Enligt artikel 17.1 i direktivet skulle medlemsstaterna senast den 22 juni 1996 sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet eller senast den dagen se till att arbetsmarknadens parter genom kollektivavtal fastställde de nödvändiga bestämmelserna samt genast underrätta kommissionen om detta.

3 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om åtgärder för införlivande av detta direktiv från den luxemburgska regeringen, sände kommissionen den 16 januari 1997 en formell underrättelse till denna regering och uppmanade den att inkomma med ett yttrande på denna punkt.

4 Den luxemburgska regeringen svarade genom skrivelse av den 25 februari 1997 och hänvisade därvid till förberedande åtgärder för införlivande av direktivet.

5 Eftersom kommissionen inte hade fått något annat meddelande om åtgärder för införlivande av direktivet med den luxemburgska rättsordningen riktade kommissionen den 20 januari 1998 ett motiverat yttrande till Storhertigdömet Luxemburg, där den upprepade anmärkningarna i den formella underrättelsen och uppmanade denna stat att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet inkomma med ett yttrande.

6 Genom skrivelse av den 10 mars 1998 översände de luxemburgska myndigheterna till kommissionen ett förslag till lag om införlivande av direktivet och begärde en förlängning av fristen för att avsluta införlivandeförfarandet. Kommissionen beviljade en sådan förlängning av fristen.

7 Eftersom kommissionen inte erhöll någon ytterligare underrättelse om att den luxemburgska regeringen hade vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktivet, har den väckt förevarande talan.

8 Kommissionen har i sin talan gjort gällande att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och nämnda direktiv genom att inte införliva direktivet inom den föreskrivna fristen.

9 Den luxemburgska regeringen har inte bestritt att direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen. Regeringen hävdar att den verkliga omfattningen av förberedelsearbetet för lagen om införlivande av direktivet har tagit mycket längre tid än förutsett och bland annat krävt inrättande av en interministeriell ad hoc-grupp, vilken vid flera tillfällen har behandlat de delar av detta lagförslag som berör flera ministerier.

10 Den luxemburgska regeringen har tillagt att förslaget till lag om införlivande antogs vid regeringssammanträde den 19 mars 1999 och översändes den 13 april 1999 till Conseil d'État, vilket är det lagstiftande organet, samt till branschförbunden för att inhämta de yttranden som krävs enligt den luxemburgska lagstiftningsproceduren. Enligt den luxemburgska regeringen kommer ovannämnda förslag att framläggas för parlamentet före utgången av april månad år 1999, och lagen kommer således att antas under år 1999.

11 Mot denna bakgrund har den luxemburgska regeringen i första hand yrkat att domstolen skall förklara förfarandet vilande under en tid som skall fastställas senare och i andra hand att talan skall ogillas och att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

12 Domstolen fastställer inledningsvis att det inte finns skäl att förklara förfarandet vilande.

13 Vad beträffar prövningen i sak skall kommissionens talan om fördragsbrott anses välgrundad, eftersom direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen.

14 Det finns således anledning fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

15 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Storhertigdömet Luxemburg skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Storhertigdömet Luxemburg har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

följande dom:

1) Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 94/33/EG av den 22 juni 1994 om skydd av minderåriga i arbetslivet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2) Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna.