Domstolens dom (sjätte avdelningen) den 8 maj 2003. - Konungariket Spanien mot Europeiska kommissionen. - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Räkenskapsåret 1993. - Mål C-349/97.



Rättsfallssamling 2003 s. I-03851



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Jordbruk - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Vägran att finansiera utgifter på grund av oegentligheter vid tillämpningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser - Bestridande av den berörda medlemsstaten - Bevisbörda - Fördelning mellan kommissionen och medlemsstaten

(Rådets förordning nr 729/70)

2. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Oljor och fetter - Olivolja - Produktionsstöd - Oliver som används för andra ändamål än framställning av olivolja - Omfattas inte

(Rådets förordning nr 2261/84)

3. Jordbruk - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Vägran att finansiera utgifter på grund av oegentligheter vid tillämpningen av de gemenskapsrättsliga bestämmelserna - Bedömning av förluster som har uppkommit för fonden - Bestridande av den berörda medlemsstaten - Bevisbörda

(Rådets förordning nr 729/70)

4. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Oljor och fetter - Olivolja - Produktionsstöd - Tillämpning genom godkända producentorganisationer - Obligatorisk återkallelse av godkännandet när möjligheterna att kontrollera medlemmarnas produktion är otillräckliga

(Rådets förordningar nr 136/66 och nr 2261/84)

5. Jordbruk - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Vägran att finansiera utgifter på grund av oegentligheter vid tillämpningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser - Finansiell justering som kommissionen inte vidtar för ett bestämt räkenskapsår trots att oegentligheter har kunnat konstateras - Saknar betydelse för rätten att vidta en korrigering för ett senare räkenskapsår

(Rådets förordning nr 729/70)

6. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Oljor och fetter - Olivolja - Produktionsstöd - Register över olivodlingar - Förvaltningens egna myndigheter - Begrepp

(Rådets förordning nr 154/75, artikel 3.5)

7. Tillnärmning av lagstiftning - Förfarande vid offentlig upphandling - Tillämpningsområde - Den upphandlande myndigheten tilldelar en osjälvständig enhet kontrakten - Omfattas inte

8. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Oljor och fetter - Olivolja - Konsumtionsstöd - Återkallelse av godkännandet för förpackningsfabriker när det har ansökts om stöd på ett otillbörligt sätt - Iakttagande av proportionalitetsprincipen

(Kommissionens förordningar nr 2677/85, artikel 12.6, och nr 643/93)

9. Jordbruk - Gemensam jordbrukspolitik - Finansiering genom EUGFJ - Fastställande av en lägsta gräns för fukthalten - Tillvägagångssättet är tänkbart, men inte exklusivt

(Rådets förordningar nr 729/70, artikel 8.1, och nr 1117/78)

10. Talan om ogiltigförklaring - Grunder - Omständigheten att bevis saknas åberopad som en särskild grund - Otillåtet

(EG-fördraget, artikel 173, nu artikel 230 EG i ändrad lydelse)

Sammanfattning

1. När det rör sig om EUGFJ:s finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken ankommer det på kommissionen att, då den avser att inte stå för en utgift som har uppgetts av en medlemsstat, styrka att bestämmelserna om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har åsidosatts. Kommissionen är följaktligen skyldig att motivera sitt beslut i vilket den konstaterar att kontroller saknas eller att det föreligger brister med avseende på de kontroller som den berörda medlemsstaten har genomfört. Kommissionen är emellertid inte skyldig att på ett uttömmande sätt visa att de kontroller som de nationella myndigheterna har utfört var otillräckliga eller att de sifferuppgifter som de har lämnat är oriktiga. Den behöver endast förete bevis för att det föreligger allvarligt och skäligt tvivel beträffande dessa kontroller eller sifferuppgifter. Den berörda medlemsstaten kan å sin sida inte vederlägga kommissionens konstateranden utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem. Om medlemsstaten inte förmår visa att kommissionens konstateranden är felaktiga, kommer dessa konstateranden följaktligen att utgöra grund för allvarliga tvivel på huruvida ett adekvat och effektivt system av övervaknings- och kontrollåtgärder har införts. Denna lättnad i fråga om beviskraven för kommissionen förklaras av att det är medlemsstaten som har lättast att samla in och kontrollera de uppgifter som är nödvändiga för att avsluta räkenskaperna för EUGFJ och av att det följaktligen åligger medlemsstaten att så detaljerat och fullständigt som möjligt bevisa att den har fullgjort sina kontroller eller att dess sifferuppgifter är riktiga samt, i förekommande fall, att kommissionens påståenden är felaktiga.

( se punkterna 46-49 )

2. Det produktionsstöd som föreskrivs i förordning nr 2261/84 om allmänna bestämmelser om beviljande av stöd för framställning av olivolja och stöd till organisationer för producenter av olivolja skall beviljas för olivolja. Stödet kan inte beviljas avseende produktion av oliver för andra ändamål än framställning av olivolja. Om en del av oliverna har använts för andra ändamål, skall stödet betalas i proportion till de oliver som är avsedda för framställning av olivolja. Att beräkna produktionsstödet för olivolja utan något avdrag för de träd som är avsedda för produktion av bordsoliver skall följaktligen anses som en allvarlig brist som kräver att man vidtar sanktionsåtgärden att återkalla godkännandet för en godkänd producentorganisation.

( se punkterna 70 och 138 )

3. Kommissionen är inte skyldig att bevisa att en skada verkligen har uppstått, utan det är tillräckligt att den kan åberopa starka indicier på att skada har uppstått. I vanskliga fall, där den exakta skadan inte låter sig fastställas, bör förlusten för gemenskapsfonderna bestämmas genom att man bedömer den risk som fonderna utsätts för till följd av att kontrollerna är bristfälliga. Även om det ankommer på kommissionen att bevisa att bestämmelserna om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har åsidosatts, åligger det i så fall medlemsstaten att bevisa att kommissionen har dragit oriktiga slutsatser om de finansiella följderna av detta åsidosättande. Det åligger följaktligen medlemsstaten att så detaljerat och fullständigt som möjligt styrka riktigheten i sina sifferuppgifter samt, i förekommande fall, felaktigheter i kommissionens beräkningar.

( se punkterna 146 och 147 )

4. Enligt artikel 20c.3 i förordning nr 136/66 om den gemensamma organisationen av marknaden för oljor och fetter skall de godkända producentorganisationerna vara i stånd att kontrollera sina medlemmars produktion av oliver och olivolja. Godkännandet av en organisation eller sammanslutning skall, i enlighet med villkoren i förordning nr 2261/84 om allmänna bestämmelser om beviljande av stöd för framställning av olivolja och stöd till organisationer för producenter av olivolja, återkallas om villkoren för godkännande inte var eller längre är uppfyllda. Av detta följer att, i syfte att säkerställa en bättre kontroll av olivodlarnas produktion och, följaktligen, en effektiv förvaltning av stödordningen, ett konstaterande av att en godkänd producentorganisation saknar tillräcklig kapacitet för att kontrollera sina medlemmars produktion av oliver och olivolja är tillräckligt för att rättfärdiga en återkallelse av dess godkännande. Underlåtenheten att återkalla godkännandet utgör ett åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna på detta område. Att utesluta finansiering av sådana godkända producentorganisationer som åsidosätter sina skyldigheter är den mest lämpliga åtgärden för att förhindra att stöden används för andra ändamål än dem för vilka de beviljades, såvida det inte visas att de olivodlare som är medlemmar i nämnda organisationer inte är orsaken till någon oegentlighet som helt eller delvis kan ifrågasätta gemenskapsfinansieringen.

( se punkterna 162-165 och 174 )

5. Det förhållandet att brister som kommissionen konstaterat under ett räkenskapsår inte har föranlett den att besluta om ekonomiska följder utgör inget hinder för att den gör så under senare räkenskapsår, särskilt om bristerna har bestått, och dessutom kan brister som nyligen konstaterats också beaktas vid fastställelsen av storleken av den schablonmässiga korrigeringen.

( se punkt 177 )

6. Ett organ som, även om det har bildats i form av ett aktiebolag som omfattas av privaträttsliga regler, och trots sin finansiella och bokföringsmässiga självständighet, är helt underordnat statens kontroll, måste anses som en av den nationella förvaltningens egna myndigheter i den betydelse som avses i artikel 3.5 första stycket i förordning nr 154/75 om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna.

( se punkterna 186 och 187 )

7. För att kunna anses utgöra ett offentligt avtal i den mening som avses i direktiven om offentlig upphandling räcker det i princip att avtalet har ingåtts mellan en lokal myndighet och en med denna myndighet fristående person. Det kan endast förhålla sig på annat sätt om den lokala myndigheten utövar en kontroll över personen i fråga motsvarande den som den utövar över sin egen förvaltning, samtidigt som nämnda person bedriver huvuddelen av sin verksamhet tillsammans med den eller de myndigheter som innehar den. Så är fallet beträffande ett statligt bolag, vars aktiekapital de autonoma regionerna kan bidra till genom att förvärva aktier, som i egenskap av resurs och teknisk enhet inom den nationella förvaltningen är skyldigt att, med exklusiv karaktär, självt eller genom sina dotterbolag, utföra de arbeten som det tilldelas av den allmänna statliga förvaltningen, de lokala myndigheterna och de offentliga organ som är beroende av dessa.

( se punkterna 204 och 205 )

8. Av artikel 12.6 i förordning nr 2677/85 om genomförandebestämmelser för systemet för konsumtionsstöd för olivolja, i dess ursprungliga lydelse, framgår att den behöriga myndigheten, som är skyldig att ta hänsyn till hur allvarlig den överträdelse är som har begåtts av en godkänd förpackningsfabrik, följaktligen också skall iaktta proportionalitetsprincipen. Den lydelse av artikel 12.6 som följer av förordning nr 643/93 innehåller endast en precisering av de kriterier som, enligt kommissionen, skall tjäna som vägledning vid tillämpningen av proportionalitetsprincipen när de sanktionsåtgärder som avses vidtas. Enligt den nya lydelsen av nämnda bestämmelse skall den sanktionsåtgärd som består i att godkännandet återkallas endast vidtas om den kvantitet för vilken det oberättigat har ansökts om stöd överskrider den kontrollerade kvantitet för vilken stöd har medgetts med minst 20 procent.

( se punkt 226 )

9. Enligt artikel 8.1 i förordning nr 729/70 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att de transaktioner som finansieras av EUGFJ verkligen äger rum och att de genomförs korrekt, för att förhindra och beivra oegentligheter och driva in belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet. Det kontrollsystem som har införts av medlemsstaterna skall följaktligen göra det möjligt att upptäcka bedrägerier som, i fråga om förädlingsföretag, består i att produktionsstöd för konsttorkat foder erhålls trots att det producerade fodret har soltorkats, varför konsttorkningen liksom de utgifter som den har gett upphov till har varit symboliska eller obefintliga. Fastställandet av en lägsta gräns för fukthalten, i syfte att göra det lättare att identifiera dessa bedrägliga förfaranden genom att definiera ett objektivt kriterium som är fysiskt mätbart, är visserligen ett sätt att motverka risken att produktionsstöd för torkat foder beviljas utan grund. Åtgärden, som inte föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna, är emellertid inte det enda möjliga sättet att bekämpa bedrägeri.

( se punkterna 257-259 )

10. Inom ramen för en talan om ogiltigförklaring som en medlemsstat väckt mot ett beslut av kommissionen om avslut av EUGFJ:s räkenskaper kan avsaknaden av bevis inte åberopas som en särskild grund som inte har något samband med en precis situation. Frågan huruvida bevisning har lagts fram prövas nämligen tillsammans med de grunder som den sökande medlemsstaten har åberopat.

( se punkt 266 )

Parter

I mål C-349/97,

Konungariket Spanien, företrätt av S. Ortiz Vaamonde, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av X. Lewis, i egenskap av ombud, biträdd av M. Carro, abogado, med delgivningsadress i Luxemburg,

svarande,

angående en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 97/608/EG av den 30 juli 1997 om ändring av beslut 97/333/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ) för räkenskapsåret 1993 (EGT L 245, s. 20), i den del som avser Konungariket Spanien,

meddelar

DOMSTOLEN (sjätte avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden J.-P. Puissochet samt domarna C. Gulmann, V. Skouris, F. Macken och N. Colneric (referent),

generaladvokat: P. Léger,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att vid förhandlingen den 21 februari 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Konungariket Spanien har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 13 oktober 1997, med stöd av artikel 173 första och andra styckena i EG-fördraget (nu artikel 230 första och andra styckena EG) väckt talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 97/608/EG av den 30 juli 1997 om ändring av beslut 97/333/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ) för räkenskapsåret 1993 (EGT L 245, s. 20, nedan kallat det ifrågasatta beslutet), i den del som avser Spanien.

2 Enligt det ifrågasatta beslutet hade de villkor som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna inte uppfyllts beträffande en del av de utgifter som uppgetts och dessa utgifter skulle följaktligen inte finansieras av garantisektionen vid EUGFJ. Det är fråga om utgifter för produktions- och konsumtionsstöd för olivolja samt utgifter för produktion av torkat foder. Följande finansiella korrigeringar vidtogs:

a) Produktionsstöd för olivolja:

- En schablonmässig finansiell korrigering med 10 procent av det stöd som hade betalats av Konungariket Spanien under regleringsåret 1992/1993, motsvarande 5 939 261 511 ESP.

- En finansiell korrigering med 224 414 161 ESP motsvarande beloppet av de stöd som hade beviljats två godkända producentorganisationer och deras medlemmar.

- En finansiell korrigering med 217 007 368 ESP avseende utgifter för registret över olivodlingar.

b) Konsumtionsstöd för olivolja:

- En korrigering med 26 849 245 ESP motsvarande det stöd som hade beviljats två godkända förpackningsfabriker för olivolja.

- En schablonmässig korrigering med 2 procent av det stöd som hade betalats av Spanien under regleringsåret 1992/1993, motsvarande 811 514 867 ESP.

3) Produktionsstöd för torkat foder:

- En korrigering med 2 procent av de utgifter som hade uppgetts av Spanien, motsvarande 384 545 035 ESP.

3 De särskilda skäl som avser dessa oegentligheter redovisas i den sammanfattande rapporten VI/5210/96 av den 15 april 1997 om resultaten av kontrollerna vid avslutet av räkenskaperna för garantisektionen vid EUGFJ för räkenskapsåret 1993 (nedan kallad den sammanfattande rapporten).

I - Tillämpliga bestämmelser

A - De allmänna föreskrifterna

4 I artikel 1.1-1.3 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken (EGT L 94, s. 13; svensk specialutgåva, område 3, volym 3, s. 23) föreskrivs att gemenskapen genom garantisektionen vid EUGFJ skall finansiera interventioner i syfte att stabilisera jordbruksmarknaderna som görs i enlighet med gemenskapsbestämmelser inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.

5 I artikel 8.1 i förordning nr 729/70 föreskrivs att medlemsstaterna i enlighet med nationella bestämmelser i lagar och andra författningar skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att transaktioner som finansieras av EUGFJ verkligen äger rum och att de genomförs korrekt, förhindra och beivra oegentligheter samt driva in belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet.

6 Enligt artikel 8.2 i nämnda förordning skall de finansiella följderna av oegentligheter och försummelser, om en fullständig indrivning inte kan åstadkommas, bäras av gemenskapen, med undantag för följderna av sådana oegentligheter eller försummelser som kan tillskrivas myndigheter eller andra organ i medlemsstaterna. De indrivna summorna skall betalas till de myndigheter och organ som handhar utbetalningarna och dessa myndigheter och organ skall dra av de indrivna beloppen från de utgifter som EUGFJ finansierar.

7 Medlemsstaterna skall enligt artikel 9.1 i samma förordning till kommissionens förfogande ställa alla uppgifter som behövs för att EUGFJ skall fungera väl och de skall även vidta alla lämpliga åtgärder för att underlätta den kontroll som kommissionen kan anse vara nödvändig inom ramen för förvaltningen av gemenskapsfinansieringen, inbegripet undersökningar på plats. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla bestämmelser i lagar och andra författningar som de har antagit för tillämpningen av gemenskapens rättsakter avseende den gemensamma jordbrukspolitiken, i den mån dessa rättsakter har finansiella följder för EUGFJ.

8 Den 21 december 1989 antog rådet förordning (EEG) nr 4045/89 om medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och om upphävande av direktiv 77/435/EEG (EGT L 388, s. 18; svensk specialutgåva, område 3, volym 31, s. 27). Enligt artikel 1 i förordningen berör densamma kontrollen av om de transaktioner som direkt eller indirekt ingår i systemet för finansiering genom garantisektionen vid EUGFJ faktiskt har genomförts och genomförts på ett riktigt sätt. Kontrollen sker genom granskning av affärshandlingar från stödmottagarna eller de betalningsskyldiga, benämnda "företag". Enligt artikel 2.1 i förordningen skall medlemsstaterna genomföra granskningar av företagens affärshandlingar, varvid hänsyn skall tas till den typ av transaktioner som skall granskas. I punkterna 2-4 i samma artikel regleras det sätt på vilket dessa granskningar skall genomföras.

9 I fråga om budgetkonsekvenser för granskning och godkännande av räkenskaperna för garantisektionen vid EUGFJ i händelse av brister i de granskningar som utförs av medlemsstaterna, antog en intern samarbetsgrupp vid kommissionen ett antal kriterier som godkändes av kommissionen och delgavs alla medlemsstater inom ramen för EUGFJ:s förvaltningskommitté, där de mottogs positivt (dokument VI/216/93 av den 1 juni 1993, nedan kallat dokument VI/216/93). Genom dessa kriterier föreskrivs följande tre kategorier av schablonmässiga korrigeringar:

- 2 procent av utgifterna - då bristen begränsar sig till mindre betydelsefulla delar av kontrollsystemet eller till utförandet av kontroller som inte är väsentliga för att garantera utgiftens regelmässighet, på så sätt att det rimligtvis kan antas att risken för förlust för EUGFJ varit liten.

- 5 procent av utgiften - då bristen hänför sig till viktiga delar i kontrollsystemet eller till genomförandet av kontroller som spelar en viktig roll för att garantera utgiftens regelmässighet, på så sätt att det rimligtvis kan antas att risken för förlust för EUGFJ varit ansenlig.

- 10 procent av utgiften - då bristen berör hela eller grundläggande delar i kontrollsystemet eller då bristen berör utförandet av kontroller som är väsentliga för att garantera utgiftens regelmässighet, så att man kan anta att det är stor risk för att det blir en omfattande förlust för EUGFJ.

10 I dokument VI/216/93 erinras om att det är möjligt att avstyrka hela utgiften och att en högre grad av korrigering därför kan anses vara lämplig i undantagsfall.

B - De särskilda föreskrifterna

1. Föreskrifterna om produktionsstöd för olivolja

a) Allmänna bestämmelser

11 En gemensam organisation av marknaden för oljor och fetter har upprättats genom rådets förordning nr 136/66/EEG av den 22 september 1966 (EGT 172, s. 3025; svensk specialutgåva, område 3, volym 1, s. 167), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2046/92 av den 30 juni 1992 (EGT L 215, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 43, s. 184) (nedan kallad förordning nr 136/66).

12 Genom artikel 5 i förordning nr 136/66 har det införts ett produktionsstöd för olivolja, vilket skall bidra till att ge producenterna en skälig inkomst. I artikel 5.2 föreskrivs att stödet skall beviljas dels odlare vars genomsnittliga produktion uppgår till minst 500 kg olivolja per regleringsår, i förhållande till den kvantitet olivolja de faktiskt framställt, dels andra odlare, i förhållande till antalet och den potentiella produktionen av de olivträd de odlar och till avkastningen från dessa träd, fastställd schablonmässigt, under förutsättning att de producerade oliverna har pressats.

13 Beträffande det senare fallet anges i artikel 2.4 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 2261/84 av den 17 juli 1984 om allmänna föreskrifter för produktionsstöd för olivolja och stöd till producentorganisationer (EGT L 208, s. 3; svensk specialutgåva, område 3, volym 17, s. 252), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3500/90 av den 27 november 1990 (EGT L 338, s. 3; svensk specialutgåva, område 3, volym 35, s. 179) (nedan kallad förordning nr 2261/84), att stödet som skall vara lika med det belopp som erhålls genom tillämpning av de genomsnittliga avkastningarna av oliver och olja under de fyra föregående regleringsåren, fastställda schablonmässigt, med beaktande av antalet olivträd i produktion.

14 Genom rådets förordning (EEG) nr 1413/82 av den 18 maj 1982 om ändring av förordning nr 136/66 (EGT L 162, s. 6; svensk specialutgåva, område 3, volym 15, s. 27) infördes ett särskilt system baserat på olivproducentorganisationer eller sammanslutningar av dessa, vilka skulle ha ansvaret för att utföra vissa aktiviteter i samband med tillämpningen av stödsystemet. I åttonde skälet i den förordningen förklaras att eftersom sammanslutningarna skall sörja för en skärpt kontroll av produktionen från odlare som är medlemmar i de organisationer som tillhör sådana sammanslutningar, bör förskott på stödbeloppet betalas till dessa sammanslutningar.

15 Enligt artikel 20c.1 b i förordning nr 136/66 skall de godkända producentorganisationerna (nedan kallade GPO) vara i stånd att kontrollera medlemmarnas produktion av oliver och olivolja. Likaså skall sammanslutningarna av GPO, enligt punkt 2 b i nämnda artikel, vara i stånd att samordna och kontrollera verksamheten i de organisationer av vilka sammanslutningen består. I artikel 20c.3 föreskrivs att godkännandet av en organisation eller sammanslutning skall återkallas om villkoren för godkännande inte var eller längre är uppfyllda.

16 I artikel 5.3 första stycket i förordning nr 2261/84 anges i detta avseende att godkända producentorganisationer senast den 30 juni varje år skall anmäla alla ändringar som skett i deras organisationer efter deras godkännande eller sedan den sista årliga deklarationen inlämnades och anmäla alla mottagna återkallelser av eller ansökningar om medlemskap till den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall, enligt andra stycket i samma punkt, på grundval av denna anmälan och andra lämpliga undersökningar förvissa sig om att villkoren för godkännande fortfarande är uppfyllda. Om villkoren inte längre uppfylls eller om organisationens struktur inte gör det möjligt att kontrollera medlemmarnas produktion, skall nämnda myndighet enligt tredje stycket i samma punkt snarast och senast före det följande regleringsårets början återkalla godkännandet och anmäla sitt beslut om detta till kommissionen.

17 Enligt artikel 11.2 i förordning nr 2261/84 skall medlemsstaterna garantera att de summor som överlämnats till sammanslutningarna och producentorganisationerna vid tillämpningen av punkt 1 i samma artikel endast skall användas av dem för att finansiera den verksamhet som de är ansvariga för enligt denna förordning. I artikel 11.3 föreskrivs att om medlen, helt eller delvis, inte används för att finansiera den verksamhet som sammanslutningarna och producentorganisationerna är ansvariga för skall de avräknas från de utgifter som finansieras av EUGFJ.

18 Enligt artikel 2.3 i förordning nr 2261/84 skall stödet beviljas efter ansökan från de berörda parterna till den medlemsstat i vilken oljan har framställts. I artikel 2.4 första stycket föreskrivs att för olivodlare vilkas genomsnittsproduktion är minst 500 kg olja per regleringsår skall stödet beviljas för den kvantitet olja som faktiskt framställts vid en godkänd fabrik. Enligt artikel 5.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 3061/84 av den 31 oktober 1984 om närmare tillämpningsföreskrifter för systemet med produktionsstöd för olivolja (EGT L 288, s. 52; svensk specialutgåva, område 3, volym 18, s. 59), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 928/91 av den 15 april 1991 (EGT L 94, s. 5; svensk specialutgåva, område 3, volym 37, s. 60) (nedan kallad förordning nr 3061/84), skall de stödansökningar som skall lämnas in av varje olivproducent innehålla vissa uppgifter, däribland uppgift om den godkända fabrik där oljan framställdes, tillsammans med uppgifter för varje fabrik om den mängd oliver som använts och den mängd olja som framställts. Denna ansökan måste åtföljas av ett fabriksintyg som bekräftar uppgifterna från olivproducenten.

19 För att godkännas skall sökande fabriker uppfylla ett antal villkor. I artikel 13.4 i förordning nr 2261/84 föreskrivs att i de fall då ett av villkoren för godkännande inte längre är uppfyllt skall godkännandet återkallas för den tid som är beroende av hur allvarlig överträdelsen är. I artikel 13.6 anges att när återkallandet av fabrikens tillstånd skulle få allvarliga konsekvenser för möjligheterna till pressning i ett visst produktionsområde, får fabriken godkännas enligt speciella kontrollförfaranden. För detta ändamål skall medlemsstaten, enligt artikel 9.4 i förordning nr 3061/84, inlämna en motiverad ansökan till kommissionen med uppgift om den kontrollform som den förpliktar sig att utföra på den ifrågavarande fabriken.

b) Kontrollsystemet

20 Enligt artikel 14.1 i förordning nr 2261/84 skall varje producerande medlemsstat tillämpa ett kontrollsystem för att säkerställa att den produkt för vilken stöd beviljas är berättigad till detta stöd.

21 I artikel 1.2 d och e i förordning nr 3061/84 anges i detta avseende att den första skördedeklarationen som en olivproducent lämnar in skall innehålla uppgift om bland annat antalet träd som producerar oliver vilka används för framställning av olja samt det totala antalet oljeproducerande olivträd. Enligt punkt 5 i denna artikel skall stödet, om en del av oliverna har använts för annat än framställning av olivolja, betalas i proportion till de oliver som är avsedda för framställning av olivolja.

22 Enligt artikel 9.2 i förordning nr 3061/84 skall fabrikernas lagerbokföring vara daglig och standardiserad samt omfatta vissa angivna uppgifter, däribland de ingående mängder oliver för varje parti med uppgift om producent och ägare av varje parti samt de kvantiteter olja som lämnar fabriken, parti för parti, med uppgivande av mottagare. Den version av artikel 9.2 e som var tillämplig på de aktuella omständigheterna, hade följande lydelse: "De kvantiteter olja som lämnar fabriken, parti för parti, med uppgivande av mottagare. Om mängden av krossade oliver utgör flera partier av en mindre mängd än den minimikvantitet som krävs för att utgöra underlag för en pressning, både i fråga om fabriker med ett traditionellt produktionsomlopp och fabriker med ett kontinuerligt produktionsomlopp, skall lagerredovisningen visa den totala oljekvantitet som lämnar fabriken, angiven per mottagare i förhållande till den mängd oliver som pressats för var och en av dem."

23 Enligt artikel 14.3 i förordning nr 2261/84 skall de producerande medlemsstaterna under varje regleringsår kontrollera verksamheten och bokföringen hos en viss procent av de godkända fabrikerna. I artikel 14.3a anges att för utbetalning av stöd till olivodlare som har en genomsnittlig produktion av minst 500 kg olivolja per regleringsår skall den producerande medlemsstaten kontrollera att skördedeklarationerna är riktiga på grundval av kriterier som skall fastställas, att den kvantitet olja som uppges i stödansökan överensstämmer med den kvantitet som anges i godkända fabrikers lagerbokföring och att den produktion av olja som varje olivodlare uppger som pressad i en godkänd fabrik överensstämmer med de uppgifter som lämnats i hans skördedeklaration på grundval av kriterier som skall fastställas. I fråga om olivodlare med en genomsnittlig produktion av mindre än 500 kg olivolja per regleringsår föreskrivs i artikel 14.4 i förordning nr 2261/84 att det genom kontrollerna bör bekräftas att skördedeklarationerna är riktiga på grundval av kriterier som skall fastställas och att det finns bevis för att oliverna har pressats i en godkänd fabrik.

24 Enligt artikel 10.1 i förordning nr 3061/84 skall de kontroller som föreskrivs i artikel 14.3 i förordning nr 2261/84 tillämpas på minst 10 procent av de godkända fabriker som är i drift under det berörda regleringsåret. I artikel 10.3 föreskrivs att vid kontroll av skördedeklarationernas riktighet enligt artikel 14.3 a och 14.4 i förordning nr 2261/84 skall medlemsstaterna bland annat använda uppgifterna i registret över olivodlingar och i dataregistren, uppgifterna som erhållits vid kontroller som gjorts på plats av odlaren samt uppgifterna om den avkastning av oliver och olja som fastställts för det område i vilket företaget eller företagen är belägna.

25 Enligt artikel 15.3 i förordning nr 2261/84 skall den berörda medlemsstaten, om de kontroller som anges i artiklarna 13 och 14 inte överensstämmer med de uppgifter som anges i en godkänd fabrikslagerbokföring, med beaktande av sanktioner som kan komma att utövas mot fabriken, för varje producent med en genomsnittlig produktion av minst 500 kg olivolja per regleringsår, som har pressat sin olivskörd i fabriken i fråga, bestämma för vilken kvantitet olja stöd skall beviljas. Enligt punkt 4 i denna bestämmelse skall medlemsstaten som underlag för bestämmandet av den kvantitet som är berättigad till stöd framför allt använda skörden av oliver och olja, fastställd schablonmässigt enligt artikel 18 i nämnda förordning, vari det föreskrivs att enhetliga produktionsområden skall fastställas.

c) Registret över olivodlingar och dataregistren med uppgifter om produktionen av oliver och olivolja

26 För att inhämta de upplysningar som behövs för att beräkna gemenskapens produktionskapacitet för oliver och olivolja och för att säkerställa att gemenskapens stödsystem för olivolja fungerar på ett bättre sätt, antog rådet, den 21 januari 1975, förordning (EEG) nr 154/75 om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna (EGT L 19, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 6, s. 42), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3788/85 av den 20 december 1985 om ändring av vissa bestämmelser inom olje- och fettsektorn med anledning av Spaniens och Portugals anslutning (EGT L 367, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 20, s. 33) (nedan kallad förordning nr 154/75).

27 I artikel 1.1 i förordning nr 154/75 föreskrivs att de oljeproducerande medlemsstaterna skall upprätta ett register över olivodlingar som skall omfatta samtliga olivodlande företag inom respektive territorium. Enligt artikel 1.2 tredje stycket andra strecksatsen i nämnda förordning löpte fristen för att upprätta ett sådant register för Konungariket Spaniens del ut den 1 november 1986.

28 Genom kommissionens förordning (EEG) nr 2276/79 av den 16 oktober 1979 (EGT L 262, s. 11; svensk specialutgåva, område 3, volym 11, s. 139), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 1279/89 av den 10 maj 1989 (EGT L 127, s. 24; svensk specialutgåva, område 3, volym 29, s. 48) (nedan kallad förordning nr 2276/79), fastställdes närmare bestämmelser för upprättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna. Enligt artikel 6 a i förordning nr 2276/79 skall de olivproducerande medlemsstaterna i enlighet med förfarandet i artikel 6.1 i samma förordning företa årliga uppdateringar av registret över olivodlingar och då framför allt beakta alla ändringar i de skördedeklarationer som olivodlarna lämnat in. I artikel 6 b.1 i nämnda förordning föreskrivs att de olivproducerande medlemsstater som har anslutit sig till gemenskapen efter det att denna förordning trätt i kraft får genomföra försök för att fastställa vilken metod som är bäst lämpad för deras territorium. De berörda medlemsstaterna skulle för detta ändamål till kommissionen senast den 31 december 1988 överlämna ett försöksprogram för godkännande. Enligt artikel 6 b.2 skall kommissionen underrätta medlemsstaterna om sitt beslut omgående det överlämnade programmet, och om så är tillämpligt, tillsammans med de ändringar som kommissionen finner önskvärda. Efter kommissionens godkännande skall programmet skyndsamt genomföras på den berörda medlemsstatens ansvar.

29 Enligt artikel 3.3 andra stycket i förordning nr 154/75 skall finansieringen av registret över olivodlingsarealer ske genom en minskning av produktionsstödet med tillämpning av samma förfarande som föreskrivs för de utgifter som avses i artiklarna 2 och 3 i förordning nr 729/70. Enligt artikel 3.5 i förordning nr 154/75 är giltiga utgifter sådana som uppstår till följd av kontrakt mellan den producerande medlemsstatens behöriga myndighet och fysiska eller juridiska personer som fått i uppdrag att utföra arbetet i fråga eller, om medlemsstaten låter utföra arbetet genom sina egna officiella myndigheter, andra uppkomna kostnader än kostnader för administration och kontroll. Medlemsstaten skall i förväg underrätta kommissionen om kontraktens eller de allmänna bestämmelsernas innehåll eller om uppskattade kostnader för arbetet.

30 Vidare skall varje producerande medlemsstat, enligt artikel 16.1 i förordning nr 2261/84, upprätta och underhålla permanenta dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja. I sista skälet i denna förordning anges att svårigheterna med att genomföra en noggrann och effektiv kontroll och verifiering måste lösas genom att ett dataregister upprättas i varje medlemsstat som innehåller all nödvändig information för att underlätta kontrollen och snabbt upptäcka oegentligheter. Enligt artikel 17.2 i nämnda förordning skall dataregistren vara kompatibla med de datasystem som används för registrering av olivodlingen.

31 I artikel 14.5 första stycket i förordning nr 2261/84 föreskrivs att medlemsstaterna skall använda dessa dataregister för de kontroller och verifieringar som föreskrivs i förordningen. Av artikel 16.2 i samma förordning följer att dataregistren skall innehålla all nödvändig information för att underlätta kontrollen och ett snabbt sökande efter oegentligheter, däribland uppgifter om fabrikernas olivoljeframställning. Vidare föreskrivs i artikel 11.1 andra stycket i förordning nr 3061/84 att medlemsstaterna skall föra in de basuppgifter som finns i registret för olivodling i registren, så snart som dessa uppgifter finns tillgängliga.

32 Enligt artikel 11.2 första stycket i förordning nr 3061/84 skulle alla delar av dataregistren fungera före den 31 oktober 1990.

2. Föreskrifterna om konsumtionsstöd för olivolja

33 De allmänna bestämmelserna om konsumtionsstöd för olivolja finns i rådets förordning (EEG) nr 3089/78 av den 19 december 1978 (EGT L 369, s. 12; svensk specialutgåva, område 3, volym 10, s. 152), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3461/87 av den 17 november 1987 (EGT L 329, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 24, s. 188) (nedan kallad förordning nr 3089/78). I artikel 4 i denna förordning föreskrivs att konsumtionsstöd skall beviljas för olivolja som framställts i gemenskapen och som uppfyller vissa angivna villkor. I artikel 1 i förordningen föreskrivs att konsumtionsstödet för olivolja endast skall beviljas till godkända förpackningsfabriker för olivolja. Enligt artikel 2.1 i förordningen skall den berörda medlemsstaten endast bevilja godkännandet till företag som har en minsta förpackningskapacitet, som skall fastställas, som bedriver förpackningsverksamhet under en minsta tid, som skall fastställas, som för en lagerbokföring enligt bestämmelser som skall fastställas, och som förbinder sig att genomgå de kontroller som fastställs för tillämpningen av stödsystemet. Enligt artikel 3.1 i förordningen skall godkännandet, utom vid fall av force majeure, återkallas om ett av de villkor för godkännande som fastställs i artikel 2.1 inte längre är uppfyllt. Enligt punkt 2 i samma artikel skall den berörda medlemsstaten besluta att tillfälligt återkalla godkännandet för en förpackningsfabrik som har ansökt om stöd för en större oljekvantitet än den kvantitet för vilken rätt till stöd har erkänts.

34 Enligt artikel 7 första stycket i förordning nr 3089/78 skall medlemsstaterna upprätta ett kontrollsystem för att säkerställa att den produkt för vilken ansökan om stöd har lämnats in berättigar till detta stöd. Enligt andra stycket i samma bestämmelse skall det genom kontrollerna särskilt fastställas huruvida den kvantitet olivolja för vilken ansökan om stöd har lämnats in motsvarar den kvantitet olivolja med ursprung i gemenskapen som levererats till förpackningsfabriken och den kvantitet olivolja med ursprung i gemenskapen som lämnat fabriken efter att ha förpackats enligt artikel 4.1 b i förordningen och som släppts ut på gemenskapens marknad.

35 Genomförandebestämmelser för systemet för konsumtionsstöd för olivolja har antagits genom kommissionens förordning (EEG) nr 2677/85 av den 24 september 1985 (EGT L 254, s. 5; svensk specialutgåva, område 3, volym 19, s. 165). I artikel 1 i denna förordning föreskrivs att en förpackningsfabrik, för att få det godkännande som avses i artikel 2 i förordning nr 3089/78, skall ha en kapacitet av minst sex ton olivolja per åtta timmars arbetsdag. I artikel 2 i förordning nr 2677/85 anges de villkor som skall vara uppfyllda för ett godkännande. I artikel 3 i denna förordning föreskrivs att varje förpackningsfabrik dagligen skall föra en lagerbokföring som skall innehålla vissa angivna uppgifter, däribland - enligt punkterna d och e - antal detaljhandelsförpackningar som anländer till fabriken och antal använda detaljhandelsförpackningar samt deras volym. I artikel 6.1 i förordningen föreskrivs att för att berättiga till stöd skall olivoljan vara förpackad i en detaljhandelsförpackning med ett nettoinnehåll av högst 5 liter. I artiklarna 9 och 11 i förordningen fastställs förfarandet i fråga om ansökningarna och utbetalningen av stöd. Således skall medlemsstaterna enligt artikel 9.3 i förordning nr 2677/85, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 643/93 av den 19 mars 1993 (EGT L 69, s. 19; svensk specialutgåva, område 3, volym 48, s. 242), betala stödet senast 150 dagar från den dag då ansökan ingavs, för de kvantiteter för vilka rätt till stöd erkänts efter kontroll på plats. Denna tid får dock förlängas om den genomförda kontrollen visar att ytterligare kontroller är nödvändiga.

36 Artikel 12 i förordning nr 2677/85, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 571/91 av den 8 mars 1991, behandlar de kontroller som skall genomföras. I artikel 12.1 första stycket föreskrivs att medlemsstaterna, vid de kontroller som anges i artikel 7 i förordning nr 3089/78, skall kontrollera lagerbokföringen hos alla godkända företag. De skall också utföra stickprovskontroller av tillhörande ekonomiska dokument som gäller de transaktioner som har genomförts av dessa företag. Enligt artikel 12.1 tredje stycket i förordning nr 2677/85, i dess lydelse enligt förordning nr 571/91, skall medlemsstaterna, vid kontrollerna enligt första stycket, kontrollera överensstämmelsen mellan, å ena sidan, de sammanlagda kvantiteterna av lagrad olja i bulk och förpackad olja samt de tomma förpackningar som faktiskt finns i företaget och lagerlokalen och, å andra sidan, uppgifterna i lagerbokföringen. Enligt artikel 12.1 fjärde stycket i förordning nr 2677/85, i dess lydelse enligt förordning nr 571/91, skall medlemsstaterna, om någon tveksamhet uppstår vad beträffar riktigheten i de upplysningar som anges i ansökan om stöd, också kontrollera bokföringen hos de godkända företagen.

37 I artikel 12.6 i förordning nr 2677/85, i dess lydelse enligt förordning nr 571/91, föreskrevs att medlemsstaten, om den behöriga myndigheten upptäcker att en ansökan om stöd gäller för en större kvantitet än den för vilken rätt till stöd har erkänts, omedelbart skulle återkalla godkännandet för en tid av mellan ett och fem år, beroende på hur allvarlig överträdelsen var, utan att det inskränkte eventuella andra sanktionsåtgärder. Av den lydelse som denna bestämmelse fick genom förordning nr 643/93 framgår emellertid att sanktionen till beloppet skall motsvara mellan tre och åtta gånger det stöd som det oberättigat har ansökts om. Om oberättigat stöd med minst 20 procent överskrider den kontrollerade kvantitet för vilken stöd har erkänts skall medlemsstaten, enligt andra stycket i denna punkt, förutom att ålägga ovan nämnda böter, även återkalla godkännandet för en period på mellan ett och tre år, beroende på överträdelsens omfattning.

3. Inrättandet av en kontrollmyndighet inom olivoljesektorn

38 I artikel 1.1 första stycket i rådets förordning (EEG) nr 2262/84 av den 17 juli 1984 om särskilda bestämmelser för olivolja (EGT L 208, s. 11; svensk specialutgåva, område 3, volym 17, s. 260), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 593/92 av den 3 mars 1991 (EGT L 64, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 41, s. 85) (nedan kallad förordning nr 2262/84), föreskrivs att varje producerande medlemsstat enligt sin rättsordning skall inrätta ett särskilt organ för att utföra vissa uppgifter och kontroller i samband med gemenskapens stöd för olivolja, med undantag av exportbidrag. I artikel 1.2 föreskrivs särskilt att organet, för att se till att gemenskapsbestämmelserna i fråga om produktionsstöd tillämpas på rätt sätt, skall

- kontrollera att verksamheten inom producentorganisationer och sammanslutningar av dessa överensstämmer med förordning nr 2261/84,

- kontrollera att de uppgifter som anges i skördedeklarationerna och i stödansökningarna är riktiga, med beaktande av de kontroller som medlemsstaten utför enligt artikel 14 i förordning nr 2261/84,

- utföra kontroller av godkända fabriker, och

- övervaka de godkända förpackningsfabrikerna, enligt artikel 7 i rådets förordning nr 3089/78 samt vid behov de professionella organ som är godkända enligt artikel 11.3 i förordning nr 136/66.

39 Av artikel 1.4 fjärde och femte styckena i förordning nr 2262/84 framgår att medlemsstaterna skall vidta snabba åtgärder i fråga om resultaten från organets undersökningar. De skall regelbundet överlämna närmare upplysningar till kommissionen om vidtagna åtgärder och sanktioner som tillämpats med anledning av resultaten av de kontroller som organet har utfört.

40 I december 1987 inrättade Spanien Agencia para el Aceite de Oliva (organet för olivolja, nedan kallat AAO) vars uppgift särskilt är att kontrollera att producentorganisationernas verksamhet överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna.

41 Servicio Nacional de Productos Agrarios (SENPA), numera Fondo Español de Garantía Agraria (nedan kallad FEGA), har för sin del till uppgift att verkställa direkt betalning av stöd samt förskott under förutsättning att säkerhet ställs, och att vidta eventuella sanktionsåtgärder.

4. Föreskrifterna om produktionsstöd för torkat foder

42 Genom rådets förordning (EEG) nr 1117/78 av den 22 maj 1978 (EGT L 218, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 9, s. 246), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2275/89 av den 24 juli 1989 (EGT L 218, s. 1) (nedan kallad förordning nr 1117/78), upprättades en gemensam organisation av marknaden för torkat foder. Bland de produkter som omfattas av den förordningen görs i artikel 1 åtskillnad mellan konsttorkat foder och foder som torkats på annat sätt, det vill säga soltorkat foder. Det senare fodret behandlas i artikel 1 b andra och fjärde strecksatserna. Beträffande konsttorkade produkter föreskrivs i artikel 5.1 i förordning nr 1117/78 att stöd skall beviljas när orienteringspriset, som fastställs för varje regleringsår, är högre än det genomsnittliga världsmarknadspriset. Enligt artikel 5.2 första stycket skall detta stöd motsvara en viss procent, som skall bestämmas, av skillnaden mellan dessa två priser. För soltorkade produkter skall stödet, enligt artikel 5.2 andra stycket, minskas med ett belopp som fastställs med hänsyn till skillnaden i produktionskostnad mellan konsttorkade och soltorkade produkter.

43 I artikel 4 andra stycket i kommissionens förordning (EEG) nr 1528/78 av den 30 juni 1978 om tillämpningsföreskrifter för stödsystemet för torkat foder (EGT L 179, s. 10; svensk specialutgåva, område 3, volym 10, s. 39), i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 810/93 av den 2 april 1993 (EGT L 82, s. 14; svensk specialutgåva, område 3, volym 49, s. 50) (nedan kallad förordning nr 1528/78, fastställs beloppet avseende den skillnad som avses i artikel 5.2 andra stycket i förordning nr 1117/78.

44 Enligt artikel 5 första stycket a i rådets förordning (EEG) nr 1417/78 av den 19 juni 1978 om stödsystemet för torkat foder (EGT L 171, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 10, s. 25), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1110/89 av den 27 april 1989 EGT L 118, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 29, s. 19) (nedan kallad förordning nr 1417/78), skall det stöd som avses i artikel 5 i förordning nr 1117/78, på begäran av den berörda parten, beviljas för torkat foder från förädlingsanläggningar, varvid fodrets högsta vattenhalt skall ligga mellan 11 och 14 procent, och kan variera beroende på vilket sätt produkten presenteras. I artikel 6 i förordning nr 1417/78 föreskrivs att detta stöd endast skall beviljas för de förädlingsanläggningar som

"a) håller en lagerbokföring som minst inbegriper uppgifter om

- kvantiteter av grönfoder eller, i förekommande fall, soltorkat foder som används; om emellertid en förädlingsanläggnings särskilda situation så kräver, får kvantiteterna beräknas på grundval av besådda arealer,

- kvantiteter av producerat torkat foder och mängden och kvaliteten på det torkade foder som lämnar anläggningen,

b) lämnar, om nödvändigt, annat underlag som krävs för att kontrollera deras rätt till stöd."

II - Prövning i sak

A - Produktionsstödet för olivolja

1. Den schablonmässiga korrigeringen med 10 procent av de sammanlagda utgifter som uppgetts i fråga om produktionsstöd för olivolja

45 Domstolen erinrar inledningsvis om att EUGFJ endast finansierar de interventioner som genomförs i enlighet med de gemenskapsbestämmelser som gäller inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna (se bland annat dom av den 6 mars 2001 i mål C-278/98, Nederländerna mot kommissionen, REG 2001, s. I-1501, punkt 38, och av den 20 september 2001 i mål C-263/98, Belgien mot kommissionen, REG 2001, s. I-6063, punkt 35).

46 Det skall härvid understrykas att det ankommer på kommissionen att styrka att bestämmelserna om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har åsidosatts (se dom av den 19 februari 1991 i mål C-281/89, Italien mot kommissionen, REG 1991, s. I-347, punkt 19, av den 6 oktober 1993 i mål C-55/91, Italien mot kommissionen, REG 1993, s. I-4813, punkt 13, och av den 28 oktober 1999 i mål C-253/97, Italien mot kommissionen, REG 1999, s. I-7529, punkt 6). Kommissionen är följaktligen skyldig att motivera sitt beslut i vilket den konstaterar att kontroller saknas eller att det föreligger brister med avseende på de kontroller som den berörda medlemsstaten har genomfört (se dom av den 12 juni 1990 i mål C-8/88, Tyskland mot kommissionen, REG 1990, s. I-2321, punkt 23).

47 Kommissionen är emellertid inte skyldig att på ett uttömmande sätt visa att de kontroller som de nationella myndigheterna har utfört var otillräckliga eller att de sifferuppgifter som de har lämnat är oriktiga. Den behöver endast förete bevis för att det föreligger allvarligt och skäligt tvivel beträffande dessa kontroller eller sifferuppgifter (se dom av den 21 januari 1999 i mål C-54/95, Tyskland mot kommissionen, REG 1999, s. I-35, punkt 35, och av den 22 april 1999 i mål C-28/94, Nederländerna mot kommissionen, REG 1999, s. I-1973, punkt 40).

48 Den berörda medlemsstaten kan å sin sida inte vederlägga kommissionens konstateranden utan att stödja sina egna påståenden på omständigheter som visar att det föreligger ett tillförlitligt och funktionsdugligt kontrollsystem. Om medlemsstaten inte förmår visa att kommissionens konstateranden är felaktiga, kommer dessa konstateranden följaktligen att utgöra grund för allvarliga tvivel på huruvida ett adekvat och effektivt system av övervaknings- och kontrollåtgärder har införts (se domen av den 28 oktober 1999 i det ovannämnda målet Italien mot kommissionen, punkt 7).

49 Denna lättnad i fråga om beviskraven för kommissionen förklaras av att det är medlemsstaten som har lättast att samla in och kontrollera de uppgifter som är nödvändiga för att avsluta räkenskaperna för EUGFJ. Det åligger följaktligen medlemsstaten att så detaljerat och fullständigt som möjligt bevisa att den har fullgjort sina kontroller eller att dess sifferuppgifter är riktiga samt, i förekommande fall, att kommissionens påståenden är felaktiga (domen av den 21 januari 1999 i det ovannämnda målet Tyskland mot kommissionen, punkt 35, och domen av den 22 april 1999 i det ovannämnda målet Nederländerna mot kommissionen, punkt 41).

50 Det är mot bakgrund av dessa överväganden som den bevisning skall prövas som den spanska regeringen har lagt fram mot de konstateranden vilka kommissionen har lagt till grund för det ifrågasatta beslutet.

a) Det bristfälliga informationsutbytet mellan AAO och de autonoma regionerna

51 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.1 i den sammanfattande rapporten att kontakterna mellan AAO och de autonoma regionerna, som svarar för förvaltningen av produktionsstödet för olivolja i Spanien, var alltför begränsade. AAO känner exempelvis inte till vilka gränsvärden som de autonoma regionerna tillämpar för att fastställa vilka producenter som har en onormal avkastning, eller tillvägagångssättet för och omfattningen av de kontroller som ligger till grund för AAO:s eventuella förslag att återkalla ett godkännande.

i) Parternas argument

52 Konungariket Spanien har gjort gällande att kommissionen själv har undersökt en förteckning, som de autonoma regionerna hade sänt till AAO för regleringsåret 1992/1993, över 1 800 fall i vilka en överdrivet stor avkastning kunde misstänkas. Denna uppgift gjorde det i sig möjligt att konstatera att förbindelserna mellan de behöriga organen var obehindrade.

53 AAO får varje regleringsår dessutom skriftlig information om de olivodlare som uppger att deras avkastning per träd eller av oliver överstiger de fastställda gränsvärdena. Denna uppgift visar i sig att AAO alltid känner till de gränsvärden som fastställts för avkastningen.

54 Kommissionen har genmält att en av de bristfälligheter som den hade påtalat bestod i att det är de autonoma regionerna som ensidigt fattar beslut i ärenden som de därefter underrättar AAO om. Detta medför att varken AAO eller FEGA har möjlighet att få kännedom om huruvida de producenter som, enligt de autonoma regionerna, förhåller sig "rättsenligt" verkligen gör det, och huruvida de autonoma regionernas kontroller vid fastställelsen av detta förhållande är effektiva.

55 Kommissionen har dessutom preciserat att det som den anser utgör en brist i systemet är dels det förhållandet att de autonoma regionerna fastställer de tillåtna gränsvärdena för avkastningarna utan att först samråda med vare sig AAO eller FEGA, dels den omständigheten att sådana gränsvärden fastställs utan att det görs någon jämförelse med de avkastningar som är representativa för de homogena produktionsområdena. Genom att ensidigt fastställa dessa gränsvärden föregriper de autonoma regionerna följaktligen det beslut som de senare fattar i de fall där avkastningen är onormal samt majoriteten av de kontroller som utförs av AAO.

ii) Domstolens bedömning

56 Konungariket Spanien har inte bestridit att de kriterier som tillämpas av de autonoma regionerna för att konstatera vilka producenter som har en onormal avkastning hade fastställts av de autonoma regionerna utan något föregående samråd med AAO.

57 Eftersom fastställandet av dessa kriterier är av avgörande betydelse för den kontroll som AAO är skyldig att utföra, är avsaknaden av ett sådant samråd i sig tillräckligt för att rättfärdiga kommissionens konstaterande att kontakterna mellan AAO och de autonoma regionerna var alltför begränsade.

b) Konstaterandet att de autonoma regionerna inte återkallar godkännandet av fabrikerna i 10 procent av de av AAO föreslagna fallen och i 50 procent av de fall som avser GPO

58 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.2 i den sammanfattande rapporten att de olika autonoma regionerna i 10 procent av fallen bortser från AAO:s förslag att återkalla godkännandet av fabrikerna. Det är i praktiken först när "uppsåtet att begå bedrägeri" har konstaterats som godkännandet återkallas. Vidare underlåter de autonoma regionerna i 50 procent av fallen att följa AAO:s förslag att återkalla godkännandet av GPO. En tremånadersperiod beviljas för att berörda GPO skall kunna få de konstaterade oegentligheterna att upphöra, och ofta förlängs anståndstiden flera gånger efter behag.

i) Parternas argument

59 Konungariket Spanien har gjort gällande att de omständigheter som kommissionen åberopade för att vidta den finansiella korrigeringen nästan uteslutande bestod i att de av AAO konstaterade bristfälligheterna inte hade lett till en återkallelse av godkännandet av flera GPO, däribland Aproliva, Oparagon, Orpoaragon och Agroles.

60 Konungariket Spanien har beträffande Aproliva understrukit att AAO inte föreslog någon återkallelse av godkännandet, utan att denna producentorganisation i stället skulle ges en varning. De bristfälligheter som nämnda organ hade upptäckt förekom nämligen enstaka gånger och hade inte rättfärdigat en återkallelse. Efter år 1994 kunde det till och med konstateras att bristfälligheterna hade rättats till. Beträffande de tre andra GPO gjorde de autonoma regionerna en uppföljning i syfte att pröva huruvida de konstaterade bristerna rättfärdigade att godkännandet återkallades. Det har, enligt Konungariket Spanien, framkommit inte bara att en sådan åtgärd var omotiverad, utan dessutom att felen hade rättats till redan under de följande regleringsåren.

61 Konungariket Spanien har dessutom gjort gällande att kommissionen vid två tillfällen har vidtagit den sanktionsåtgärd som avser en korrigering. Den åberopade då liknande argument dels till stöd för den schablonmässiga korrigeringen, dels för att rättfärdiga en punktkorrigering avseende APROL-JJAA (Badajoz) och OPROL (Toledo).

62 Konungariket Spanien anser att kvaliteten på den kontroll som AAO utförde av GPO uppfyllde kraven i gemenskapsbestämmelserna, såsom EUGFJ själv hade påpekat i rapporten om AAO:s inspektionsbesök, vilket varade mellan den 22 och den 26 maj 1995, och i dess skrivelse av den 3 juni 1996.

63 ommissionen har påpekat att AAO:s förslag att återkalla ett godkännande i samtliga fall grundades på att det förekom allvarliga oegentligheter och på att kraven och villkoren i gemenskapsbestämmelserna för godkännande inte var uppfyllda. Förslagen var dessutom resultatet av de inspektionsbesök som detta organ gör hos GPO och fabrikerna för framställning av olivolja. Det är enligt kommissionen utrett, vilket Konungariket Spanien inte har bestridit, att det till följd av EUGFJ:s kontroller har konstaterats att de autonoma regionerna följer AAO:s rekommendationer om återkallelse i mindre än 50 procent av fallen såvitt avser GPO och att de följer rekommendationerna i mindre än 10 procent av fallen såvitt avser fabrikerna för framställning av olivolja. Således underlåter de autonoma regionerna systematiskt att uppfylla sina skyldigheter att återkalla ett godkännande av rena lämplighetsskäl, även om de inte har något utrymme för skönsmässig bedömning i detta avseende. De autonoma regionerna gör endast en "uppföljning" till dess att berörda GPO avhjälper de bristfälligheter som har konstaterats, även om detta innebär att oegentligheterna och överträdelserna består under flera räkenskapsår.

64 Kommissionen har understrukit att de bristfälligheter som AAO upptäckte i fråga om Aproliva var mycket allvarliga, till skillnad från vad Konungariket Spanien har hävdat. Det konstaterades nämligen att stödet beräknades utan något avdrag för de träd som var avsedda för produktion av bordsoliver, vilket utgör ett uppenbart åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna. Enligt kommissionen innebär detta att ifrågavarande GPO, genom de kontroller som den är skyldig att utföra, inte säkerställer att gemenskapsbestämmelserna tillämpas korrekt.

ii) Domstolens bedömning

65 Om villkoren för ett godkännande inte längre uppfylls skall den behöriga myndigheten, enligt artikel 5.3 i förordning nr 2261/84, "snarast och senast före det följande regleringsårets början" återkalla godkännandet av en GPO och anmäla detta beslut till kommissionen.

66 Den spanska regeringen har inte bestridit kommissionens påstående att det bortsågs från AAO:s förslag att återkalla godkännandet av fabrikerna i 10 procent av fallen. Nämnda regering har inte heller hävdat att AAO:s förslag var obefogade. Det skall följaktligen anses styrkt att de spanska myndigheternas kontroll var otillräcklig.

67 Vad beträffar GPO har den spanska regeringen inte heller bestridit att det bortsågs från AAO:s rekommendationer i mer än 50 procent av fallen.

68 Den spanska regeringen har gjort gällande att de brister som Aproliva, Oparagon, Orpoaragon och Agroles lastades för inte rättfärdigade att godkännandet återkallades. Den har emellertid inte bevisat varför AAO:s förslag skulle vara felaktiga beträffande sistnämnda tre GPO. Att de konstaterade bristerna rättas till under de följande regleringsåren kan under inga omständigheter rättfärdiga att man avstår från att göra gällande återkallelserna av godkännandena, när skyldigheten att återkalla dem redan har uppkommit.

69 Det kan ur allmän synvinkel konstateras att den spanska regeringen inte har vederlagt kommissionens påstående att AAO:s förslag om återkallelser i samtliga fall grundades på att det förekom allvarliga oegentligheter och på att kraven och villkoren i gemenskapsbestämmelserna för godkännande inte var uppfyllda.

70 Kommissionen hade dessutom fog för att anse att ett sådant åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna som består i att produktionsstödet för olivolja beräknas utan något avdrag för de träd som är avsedda för produktion av bordsoliver, utgör en allvarlig brist som kräver att man vidtar sanktionsåtgärden att återkalla godkännandet.

71 Av det föregående följer att kommissionen dessutom har bevisat att det fanns allvarliga brister i kontrollerna på grund av att godkännandet av GPO i flera fall inte återkallades.

72 Vad beträffar den spanska regeringens ståndpunkt att underlåtenheten att återkalla godkännandet inte kan åberopas till stöd för att vidta en punktkorrigering vid samma tidpunkt som en schablonmässig korrigering, räcker det att erinra om att den omständigheten att godkännanden inte återkallas systematiskt är en del av konstaterandet att kontrollsystemet är otillräckligt, medan punktkorrigeringar skall prövas i varje enskilt fall.

c) Avsaknaden av ett fungerande register över olivodlingar

73 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.3 i den sammanfattande rapporten att syftet med registret över olivodlingar är att möjliggöra en uttömmande administrativ kontroll av stödansökningarna, men att denna kontroll inte utfördes i detta fall. Funktionen av det spanska registret över olivodlingar är förenad med svårigheter. Att uppgifterna i registret var riktiga hade för övrigt inte bekräftats när den sammanfattande rapporten upprättades. Uppgifterna kan följaktligen inte göras gällande mot producenterna.

i) Parternas argument

74 Konungariket Spanien har gjort gällande att kommissionen den 10 maj 1989 godkände försöksprogrammet avseende metoder för upprättandet av registret över olivodlingar, ett program som överlämnades i enlighet med artikel 6 b i förordning nr 2276/79. Vid kommissionens tjänstegrenar hade man fullständig kännedom om hur de årliga planerna genomfördes och om den frist inom vilken arbetena slutgiltigt skulle vara avslutade, det vill säga år 1998.

75 Registret över olivodlingar är av väsentlig betydelse för att underlätta viss kontroll, men det faktum att registret inte finns eller att det fungerar bristfälligt medger inte slutsatsen att kontroll inte förekommer. I Spanien härrör stödansökningarna från olivodlare vars genomsnittsproduktion uppgår till minst 500 kg och för vilka stödet beviljas för den kvantitet olja som faktiskt framställts. Sistnämnda kvantitet kan endast bekräftas genom kontrollen av den fabrik där de oliver pressas som har producerats vid den berörda anläggningen. Det är av detta skäl som kontrollen av de godkända fabrikerna utgjorde huvudsyftet för AAO:s verksamhet.

76 Kommissionen har påpekat att registret över olivodlingar skulle vara fullständigt upprättat och till fullo kunna fungera under den jordbrukssäsong som avsågs med avslutet av räkenskaperna för EUGFJ för räkenskapsåret 1993.

77 Kommissionen har dessutom påpekat att den omständigheten att dess samarbete, vad gäller de tekniska aspekterna, ledde till att de årliga arbetsplanerna för att upprätta registret över olivodlingar godkändes inte kan reparera till Konungariket Spaniens åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna och ännu mindre tolkas som att kommissionen underförstått varken har accepterat dröjsmålet eller dess följder för stödsystemet.

78 Kommissionen har dessutom hävdat att registret över olivodlingar är ett väsentligt medel för de kotrollförfaranden som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna. Systemet med produktionsstöd för olivolja bygger inte huvudsakligen på kontrollen av fabrikerna för framställning av olivolja, eftersom det inte är dessa fabriker som får stöd, utan olivodlarna. Även om det efter en kontroll konstaterades att en sådan fabrik hade gjort sig skyldig till bedrägeri, skulle produktionsstödet alltjämt utgå till de producenter som hade använt sig av fabriken för att pressa sina oliver, trots att stödet beräknades schablonmässigt på grundval av en kvantitet olivolja som fastställdes av medlemsstaten. Man kan följaktligen inte på grundval av kontrollen av nämnda fabriker garantera att det stöd som sammanlagt har beviljats är rättsenligt.

ii) Domstolens bedömning

79 Enligt artikel 1.1 i förordning nr 154/75 skall de oljeproducerande medlemsstaterna upprätta ett register över olivodlingar som skall omfatta samtliga olivodlande företag inom respektive territorium. Av artikel 1.2 b följer att registret, såvitt avser Konungariket Spanien, skulle kunna fungera till fullo den 1 november 1992.

80 Den spanska regeringen har inte bestridit att arbetet med att upprätta registret över olivodlingar inte var avslutat nämnda dag.

81 Eftersom det inte finns någon bestämmelse i gemenskapsrätten enligt vilken Konungariket Spanien tillåts att avvika från nämnda frist, kan denna stat inte åberopa att kommissionen hade kännedom om de årliga planerna för att upprätta registret över olivodlingar och att kommissionen härvid var behjälplig vad gäller de tekniska aspekterna.

82 Vad beträffar följderna av att registret över olivodlingar var bristfälligt understryker domstolen den vikt som skall tillmätas uppgifterna i registret, särskilt i fråga om det antal olivträd som skall beaktas. För det första beror fastställelsen av de producerade kvantiteter olivolja som kan ge rätt till stöd, såvitt avser de olivodlare vars genomsnittliga produktion uppgår till mindre än 500 kg olivolja per regleringsår, på avkastningen av oliver och olivolja, fastställd schablonmässigt, vilket förutsätter en exakt kännedom om antalet olivträd. För det andra är det på grundval av detta antal som dubbelkontroller utförs.

83 Av det föregående följer att Konungariket Spanien inte har framställt någon godtagbar invändning mot kommissionens konstateranden angående registret över olivodlingar.

d) Avsaknaden av ett dataregister

84 Enligt punkt 4.7.2.2.4 i den sammanfattande rapporten hade EUGFJ konstaterat att ett centralt dataregister saknades. Med hänsyn till det höga antalet stödmottagare kunde därför ingen rimlig och effektiv kontroll utföras.

i) Parternas argument

85 Konungariket Spanien har först gjort gällande att dataregister endast delvis saknas. Innehållet i de dataregister som föreskrivs i artikel 16 i förordning nr 2261/84 fanns redan i partiella register över resultaten av de kontroller som genomförts, i uppgifterna om skördedeklarationerna och i uppgifterna i programmen avseende homogena områden.

86 I förordning nr 3061/84 föreskrevs dessutom en sexårsfrist för att upprätta registret. Det är, enligt denna regering, följaktligen logiskt att även Konungariket Spanien medges en lika lång frist, från och med dess anslutning till gemenskapen, för att upprätta registret.

87 De behöriga myndigheterna förfogade dessutom, i fråga om räkenskapsåret 1993, över alla de uppgifter som skall ingå i registren.

88 Konungariket Spanien har därefter hänvisat till kommissionens konstaterande i punkt 4.7.2.2.4 i den sammanfattande rapporten, enligt vilket majoriteten av de spanska fabrikerna utfärdar alla pressningsintyg först i slutet av regleringsåret och fördelar den kvantitet olivolja som sammanlagt erhållits mellan olivodlarna i förhållande till den mängd oliver som var och en av dem har producerat. Följden av detta är att avkastningen av olivolja per producent är en parameter som inte kan tillämpas, eftersom avkastningen följaktligen är densamma för samtliga producenter som låter pressningen ske i en och samma fabrik. Enligt Konungariket Spanien föreligger dessa omständigheter endast i ett fåtal fall, nämligen där mindre fabriker i bergsområden pressar oliverna för en mindre grupp lantbrukare från regionen.

89 Konungariket Spanien har slutligen understrukit att de flesta fabrikerna för varje producent fastställer en avkastning som står i direkt förhållande till avkastningen av olivolja från var och en av dennes partier. Av tekniska skäl är det inte möjligt att beräkna avkastningen på ett sådant sätt att varje parti oliver kan avskiljas (i den etablerade framställningsprocessen) och så att den olivolja som framställs av detta parti vägs. Den stora tekniska förändring som har ägt rum avseende de spanska fabrikerna och det allmänna införandet av ett kontinuerligt utvinningssystem gör, jämte övriga omständigheter, ett sådant tillvägagångssätt tekniskt omöjligt. De tekniska framstegen har emellertid gjort det möjligt att införa metoder för att mycket exakt kunna fastställa den olja som varje parti motsvarar och för att slutgiltigt få en annan avkastning som är differentierad i förhållande till varje producent.

90 Kommissionen har gjort gällande att Konungariket Spanien, genom att medge att dataregister "delvis" saknas, har erkänt överträdelsen av artikel 16 i förordning nr 2261/84 och artikel 11 i förordning nr 3061/84. Att registret delvis saknas hindrar en systematisk och föregående kontroll av samtliga skördedeklarationer och stödansökningar.

91 Registrerade data från protokollen över de kontroller som genomfördes under regleringsåren 1992/1993 och 1993/1994, som har företetts av Konungariket Spanien, vederlägger inte förekomsten av de överträdelser som har konstaterats. Förutom att nämnda data endast avser kontroller som utförts vid fabriker för framställning av olivolja medger de nämligen ingen kontroll av att alla de uppgifter som skall förekomma enligt artikel 16.2 i förordning nr 2261/84 verkligen förekom. Således framkommer exempelvis inte uppgifterna om lagerbokföringen av nämnda registreringar.

92 Kommissionen har därefter påpekat att de administrativa kontroller som utförts för att rättfärdiga de onormala avkastningarna förblir otillräckliga och inte innehåller globala sannolikhetsbedömningar av GPO:s avkastningar, per homogent produktionsområde och fabrik för framställning av olivolja. Dessa bedömningar är väsentliga. Till skillnad från vad Konungariket Spanien har påstått är det först vid regleringsårets slut som flertalet av nämnda fabriker utfärdar alla pressningsintyg, på grundval av den sammanlagda olivoljeframställningen för hela perioden. Detta innebär att alla producenter som utnyttjar en viss fabrik för framställning av olivolja får samma avkastning. Den parameter som avser avkastning av olivolja per producent förlorar således sin betydelse.

93 Kommissionen har slutligen påmint om att det enligt artikel 9.2 i förordning nr 3061/84 krävs att fabrikernas lagerbokföring är daglig och standardiserad samt omfattar vissa angivna uppgifter. Även om det i artikel 9.2 e föreskrivs att dessa uppgifter bland annat skall avse de kvantiteter olja som lämnar fabriken, parti för parti, med uppgivande av mottagare, och även om lagerbokföringen skall visa den totala oljekvantitet som lämnar fabriken, angiven per mottagare i förhållande till den mängd oliver som pressats för var och en av dem, om mängden av pressade oliver utgör flera partier av en mindre mängd än den minimikvantitet som krävs för att utgöra underlag för en pressning, innebär sistnämnda - av Konungariket Spanien åberopade - typfall inte alls att det inte längre skulle finnas en skyldighet att hålla en daglig lagerbokföring.

ii) Domstolens bedömning

94 Enligt artikel 16 i förordning nr 2261/84 skall varje producerande medlemsstat upprätta och underhålla permanenta dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja. I sista skälet i nämnda förordning anges att "Erfarenheten har visat, att trots de många särskilda kontroller som införts är en noggrann och effektiv kontroll och verifiering svår att genomföra, på grund av det stora antalet odlare som skall kontrolleras. Dessa svårigheter måste lösas genom att ett dataregister upprättas i varje medlemsstat som innehåller all nödvändig information för att underlätta kontrollen och snabbt upptäcka oegentligheter."

95 Enligt artikel 11.2 i förordning nr 3061/84 skulle alla delar av dataregistren fungera före den 31 oktober 1990. Det finns ingen gemenskapsbestämmelse som medger Konungariket Spanien en förlängning av denna frist. Sökandens argument att den skall kunna medges en förlängning av fristen med sex år för att upprätta ett dataregister kan följaktligen inte godtas.

96 Under räkenskapsåret 1993 fanns endast partiella register, vilket Konungariket Spanien har medgett. Dataregistren från protokollen över de kontroller som genomfördes i fabrikerna för framställning av olivolja under regleringsåren 1992/1993 och 1993/1994, som har företetts som bevisning av Konungariket Spanien, innehåller inte heller alla de uppgifter som skall förekomma enligt artikel 16.2 i förordning nr 2261/84. Således framkommer inte uppgifterna om lagerbokföringen i nämnda register.

97 Av det föregående följer att Konungariket Spanien inte har framställt någon godtagbar invändning mot kommissionens konstaterande att ett sådant centralt dataregister som avses i förordning nr 2261/84 saknades.

98 Till den del parterna i detta sammanhang har behandlat frågan huruvida den kvantitet olivolja som sammanlagt erhållits har fördelats mellan producenterna i förhållande till den mängd oliver som var och en av dem har producerat, avser argumentationen en separat grund som kommer att prövas nedan under punkten f.

e) Kontrollen av fabrikerna

99 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.5 i den sammanfattande rapporten att kontrollerna vid fabrikerna var bristfälliga i fråga om fastställelsen av det urval som skulle kontrolleras - eftersom dataregister saknades - och i fråga om förberedelsen av sådana kontroller, eftersom det endast hänvisades till de tidigare fall där kontrollerna utfördes av AAO självt. Det förekom alldeles för få dubbelkontroller.

100 Enligt EUGFJ borde medlemsstaten, i avsaknad av register över olivodlingar och dataregister, ha utfört grundligare kontroller vid fabrikerna. Den anser för övrigt att "de fabriker som tillhör kooperativen, som har olika intressen och verksamheter inom sektorn för olivolja, a priori uppvisar en högre riskgrad än fabriker med en enda verksamhet".

i) Parternas argument

101 Konungariket Spanien anser för det första att driften av en kooperativ fabrik i princip innebär en mindre risk för oegentligheter vilka kan medföra att stöd erhålls utan grund, bland annat med hänsyn till den permanenta kontroll som utförs av medlemmarna själva, till deras medverkan i beslutsfattandet genom särskilda organ och till de olika administrativa kontroller och systematiska och regelbundna inspektionsbesök genom de officiella institutioner som beviljar sammanslutningarna krediter.

102 För det andra har Konungariket Spanien bestridit kommissionens påstående att avsaknaden av ett centralt dataregister hindrar en korrekt fastställelse av det fabriksurval som skall kontrolleras. Det hindrar följaktligen en kontroll av sannolikheten för att den mängd oliver som har pressats av en fabrik överensstämmer med den mängd oliver eller träd som har uppgetts av producenterna.

103 De kriterier som gör det möjligt att fastställa vilka fabriker som skall identifieras anges i de verksamhetsprogram för varje regleringsår som översänds till kommissionen. Vidare är betydelsen av de kriterier som tillämpas för att utpeka ett urval under alla omständigheter beroende av urvalets storlek. Eftersom mellan 40 och 60 procent av det sammanlagda antalet fabriker kontrolleras varje regleringsår, anser Konungariket Spanien att det bör slås fast att samtliga fabriker kontrolleras vart annat eller vart tredje år.

104 Enligt Konungariket Spanien har kommissionen, genom att vilja upprätta ett samband mellan det antal oliver som har pressats i en fabrik och det antal träd som har uppgetts av producenterna, valt ett kriterium för sannolikhet som knappast är tillfredsställande, eftersom de flesta producenterna av en viss storlek (vars anläggningar har en mycket stor geografisk spridning) varje regleringsår levererar sina oliver till olika fabriker. De väljer härvid fabrik beroende på pris, avstånd, tillfällen, etcetera.

105 För det tredje har Konungariket Spanien medgett betydelsen av att det utförs dubbelkontroller, bland annat i syfte att kontrollera den erhållna olivoljans bestämmelseort och, i tveksamma fall, bokföringen. Det har emellertid bestridit att elförbrukningen är ett permanent kriterium som gör det möjligt att kontrollera produktionen vid en fabrik, bland annat av det skälet att fabrikerna använder denna energiform för många olika verksamheter, som inte alla hänger samman med pressningen av oliver. I den kontrollrapport som upprättades den 19 april 1996, efter kommissionens (generaldirektorat XX, som är behörig i fråga om ekonomistyrning) inspektionsbesök, vilket ägde rum vid AAO mellan den 22 och den 25 maj 1995 (nedan kallad rapporten av den 19 april 1996), bekräftas det dessutom att kontrollerna och granskningarna utfördes "i enlighet med anvisningarna i expendiente [arbetsdokument avseende inspektionsbesök] som gäller för alla kontroller och granskningar som föreskrivs i bestämmelserna".

106 Kommissionen har för det första invänt att den omständigheten att register över olivodlingar och dataregister saknades gjorde det nödvändigt att utföra mera uttömmande kontroller i fabrikerna för framställning av olivolja, särskilt vissa typer av dubbelkontroller. Det av Konungariket Spanien tillämpade kontrollsystemet uppnår emellertid aldrig den nivå som krävs för att kompensera denna avsaknad vare sig i kvalitativt eller i kvantitativt hänseende. Så är i synnerhet fallet för fabriker som tillhör kooperativ, beträffande vilka det är uppenbart att risken för bedrägeri är större. I detta fall är producenten och fabriksinnehavaren nämligen en och samma person, vilket innebär samma intressen som främjar den fiktiva "uppblåsningen" av kvantiteterna av olivolja.

107 Kommissionen har därefter förklarat att den vidhåller sin uppfattning att den omständigheten att dataregister saknas hindrar både en korrekt fastställelse av det fabriksurval som skall kontrolleras och en effektiv förberedelse av kontrollerna, eftersom man tvingas att uteslutande hänvisa till AAO:s tidigare kontroller.

108 Vad beträffar kriterierna för att fastställa urvalet har kommissionen påpekat att de upprättades inom ramen för verksamhetsprogrammet för regleringsåret 1995/1996 och följaktligen inte kan åberopas för att vederlägga dess argument beträffande räkenskapsåret 1993. Kommissionen anser att det inte heller kan medges att urvalets storlek avhjälper de brister som hänger samman med urvalets fastställelse. Även om Konungariket Spanien, utan att lägga fram bevisning, har hävdat att mellan 40 och 60 procent av fabrikerna kontrolleras varje år, och det därav har dragit slutsatsen att samtliga fabriker kontrolleras vart annat eller vart tredje år, garanteras inte att det sker en rotation av kontrollerna. Det är följaktligen möjligt att det hela tiden är samma fabriker för framställning av olivolja som kontrolleras årligen och att fabrikerna inte nödvändigtvis överensstämmer med de fabriker som motsvarar den största risken för bedrägeri under året i fråga.

109 Kommissionen har slutligen gjort gällande att den påstådda komplexiteten i sannolikhetskontrollen (granskning av betalningens regelmässighet genom en samtidig och dubbel kontroll av de uppgifter som avser följande parametrar: jordlott - olivolja som erhållits - ansökan om stöd) endast är en följd av att register över olivodlingar och dataregister saknades. De uppgifter som producenterna och fabrikerna för framställning av olivolja skall tillhandahålla enligt artikel 13 i förordning nr 2261/84 och artikel 9 i förordning nr 3061/84 ger de nationella myndigheterna all den information som krävs för att utföra dubbelkontrollerna. Dessa kontroller är nödvändiga eftersom det är en grundprincip för revision och kontroll i allmänhet att en extern beviskälla anlitas. Det är ostridigt att Konungariket Spanien inte har tillhandahållit EUGFJ någon förteckning över de dubbelkontroller som AAO utförde på plats från och med regleringsåret 1992/1993 och att det följaktligen inte har lagt fram något bevis för kommissionen som visar att dessa kontroller faktiskt har utförts. De datalistor som denna medlemsstat har företett bevisar att nästan alla kontroller utförs i förpackningsfabriker, vilket inte räcker för att uppfylla kraven i gemenskapsbestämmelserna.

110 Enligt kommissionen är Konungariket Spaniens tolkning av rapporten av den 19 april 1996 partisk och felaktig. I rapporten anges nämligen bland annat att nämnda organ, på grundval av de uppgifter som fabrikerna för framställning av olivolja skall översända till de autonoma regionerna, skall samordna och databehandla alla uppgifter genom att fastställa vissa angivelser som gör det möjligt att rikta och förbereda vissa kontroller. I rapporten anges det dessutom att det är nödvändigt att göra kontrollerna grundligare och att vidga dem, såvitt avser den räkenskapsmässiga, finansiella och skattemässiga granskningen av nämnda fabriker, särskilt beträffande de fabriker vars produktion överstiger 500 000 kg.

ii) Domstolens bedömning

111 Såsom framgår av punkterna 73-97 i denna dom fanns det varken något register över olivodlingar som kunde fungera till fullo eller något dataregister som överensstämde med de gemenskapsbestämmelser som var tillämpliga. Det kan följaktligen inte bestridas att det fanns ett behov av att utföra grundligare kontroller vid fabrikerna för framställning av olivolja.

112 I detta hänseende konstaterar domstolen att under regleringsåren 1992/1993 och 1993/1994 kontrollerades väldigt många av de godkända fabrikerna, med hänsyn till regeln i artikel 10.1 i förordning nr 3061/84, enligt vilken sådana kontroller skall omfatta minst 10 procent av de godkända fabriker som är i drift under regleringsåret i fråga. Konungariket Spanien har emellertid inte visat att de kriterier som antagits för att fastställa det urval som skall kontrolleras uppfyllde kravet på grundligare kontroller. Nämnda medlemsstat har bland annat inte bevisat att de kriterier som antagits efter en noggrann analys inom ramen för verksamhetsprogrammet för regleringsåret 1995/1996 redan tillämpades under regleringsåren 1992/1993 och 1993/1994.

113 Vad beträffar argumentet att fastställelsen av kriterier för att bestämma urvalet har en betydelse som är relativ beroende på urvalets storlek, noterar domstolen, i likhet med vad generaladvokaten har påpekat i punkt 174 i sitt förslag till avgörande, att det, trots möjligheten att kontrollera samtliga fabriker vart annat eller vart tredje år, finns en risk att de mest flagranta oegentligheter som, med utgångspunkt från de centraliserade uppgifterna, skulle ha upptäckts redan det första regleringsåret inte identifieras redan från början, eftersom sådana uppgifter saknas.

114 När det gäller dubbelkontrollerna utgörs de enda handlingar som Konungariket Spanien har ingett av de datalistor som har fogats till bilaga 5 till repliken. Av datalistorna framgår emellertid att nästan alla kontroller av detta slag utförs i förpackningsfabrikerna. Ett dataregister som innehåller data från registret över olivodlingar skulle ha gjort det enkelt att utföra andra dubbelkontroller. De spanska myndigheternas dubbelkontroller kan inte kompensera avsaknaden av ett sådant dataregister, vilket dessutom angavs i rapporten av den 19 april 1996.

115 Eftersom det således har konstaterats att kontrollerna var mindre effektiva, finns det ingen anledning att pröva frågan huruvida den kooperativa strukturen hos majoriteten av de spanska fabrikerna för framställning av olivolja ökar risken för bedrägeri, såsom kommissionen har hävdat.

116 Av det föregående följer att Konungariket Spanien inte har framställt någon godtagbar invändning mot konstaterandet att kontrollerna av fabrikerna för framställning av olivolja inte uppnådde en tillräcklig nivå.

f) De schablonmässiga avkastningar som producenterna tillskrivits

117 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.6 i den sammanfattande rapporten att "de spanska myndigheternas tillvägagångssätt, som syftade till att göra det möjligt att schablonmässigt och i slutet av regleringsåret fördela de kvantiteter olivolja som varje olivodlare har framställt, ger upphov till en situation i vilken det framstår som omöjligt att utföra en systematisk och effektiv kontroll av framställningsprocessen jordlott - antalet träd - skördedeklaration - olivolja som erhållits - ansökan om stöd för varje producent, genom en dubbelkontroll av uppgifter om sakförhållanden avseende tomten (registret) och pressningen (fabrikernas dagliga bokföring). Detta ger upphov till betydande risker för bedrägeri."

i) Parternas argument

118 Konungariket Spanien har gjort gällande att de flesta fabrikerna inte tillskriver producenterna samma avkastningar. För varje producent fastställer de i stället en avkastning som står i direkt förhållande till avkastningen av olivolja från vart och ett av dennes partier. För att styrka påståendet har nämnda medlemsstat åberopat protokollet över de inspektionsbesök som EUGFJ:s avdelningar utförde vid fabriken Pedro Valera García från och med den 30 januari till och med den 3 februari 1995. Av protokollet framgår att det inte finns intyg vari samma avkastning anges. Konungariket Spanien har vidare hänvisat till rapporten av den 19 april 1996, av vilken det framgår att "vid de flesta fabrikerna erhålls avkastningen med utgångspunkt från den avkastning som har erhållits i laboratorium för varje ingående leverans, korrigerad med tillämpning av en koefficient för att anpassa den kvantitet olivolja som har fastställts på detta sätt till den kvantitet som faktiskt har framställts". Rapporten var försedd med angivelsen "konfidentiell" och tillhandahölls därför inte. Det var emellertid endast i form av enkla "uttalanden" som nämnda medlemsstat informerades om den, vilket med avseende på den finansiella korrigeringen utgör ett åsidosättande av principen om att parterna skall beredas tillfälle att yttra sig.

119 Även om avkastningen av tekniska skäl inte kan fördelas på ett sådant sätt att varje parti oliver kan avskiljas och så att den olivolja som framställs av detta parti vägs, innebär det för övrigt inte att den avkastning som sammanlagt har erhållits i en fabrik skall fördelas på samtliga producenter. För varje parti fastställs nämligen den "teoretiska bruttoavkastningen eller den avkastning som erhållits i laboratorium". I slutet av regleringsåret fastställs fabrikens industriella avkastning, vilket gör det möjligt att tillämpa en nedsättningskoefficient på de teoretiska bruttoavkastningarna.

120 Kommissionen har däremot förklarat att den konstaterade att några spanska fabriker för framställning av olivolja hade fördelat samma avkastning på alla producenter. Enligt kommissionen har Konungariket Spanien inte, vare sig i det kontradiktoriska förfarandet eller i detta mål, lagt fram minsta motbevis för att det rört sig om en isolerad händelse och för att det följaktligen inte är ett vanligt förfarande som tillämpas av samtliga eller av en majoritet av nämnda fabriker. De inspektionsbesök som EUGFJ:s avdelningar utförde vid fabriken Pedro Valera García avsåg regleringsåret 1994/1995. När det gäller den av Konungariket Spanien åberopade rapporten av den 19 april 1996 har kommissionen angett att den avser ett inspektionsbesök som utfördes vid AAO:s avdelningar och inte i en fabrik för framställning av olivolja. En närmare granskning av rapporten visar emellertid att den mening som Konungariket Spanien har citerat har lyfts ur sitt sammanhang.

121 Kommissionen har gjort gällande att den finansiella korrigeringen inte har grundats på någon uppgift eller något konstaterande som framkommer i rapporterna från GD XX men som inte officiellt eller formellt tillhandahölls de spanska myndigheterna under det kontradiktoriska förfarandet. De viktigaste uppgifterna i dessa rapporter översändes till de spanska myndigheterna genom skrivelse nr 23.271 av den 15 juni 1995. Konungariket Spaniens påstående att en uppgift som det har kvalificerat som "konfidentiell" skulle ha lagts till grund för en finansiell korrigering, en information som den inte skulle ha fått, är fullständigt felaktigt och kan inte godtas. Den mening i rapporten av den 19 april 1996 som Konungariket Spanien har citerat har dessutom lyfts ur sitt sammanhang. Vid inspektionsbesöken kunde nämligen otaliga problem konstateras i fråga om kontrollerna av fabrikerna för framställning av olivolja.

ii) Domstolens bedömning

122 Av artikel 9.2 a och e i förordning nr 3061/84 framgår att kvantiteten oliver som ankommer till en godkänd fabrik och de kvantiteter olja som utvinns ur dessa oliver skall identifieras och bokföras exakt, så att varje parti oliver knyts till motsvarande parti olja. På så sätt skall det vara möjligt att uppskatta avkastningen för var och en av de berörda producenterna.

123 Undantaget från denna princip begränsas enligt artikel 9.2 e i förordning nr 3061/84 till fall då mängden av pressade oliver utgör flera partier av en mindre mängd än den minimikvantitet som krävs för att utgöra underlag för en pressning, både i fråga om fabriker med ett traditionellt produktionsomlopp och fabriker med ett kontinuerligt produktionsomlopp. I dessa fall skall lagerbokföringen visa den totala oljekvantitet som lämnar fabriken, angiven per mottagare i förhållande till den mängd oliver som pressats för var och en av dem.

124 Kommissionen har anfört att det råder allvarligt och skäligt tvivel beträffande iakttagandet av artikel 9.2 e i förordning nr 3061/84. I rapporten av den 10 januari 1995, som upprättades efter det att ett inspektionsbesök hade utförts på plats från och med den 20 till och med den 24 juni 1994, konstaterades att pressningsintygen från vissa fabriker hade utfärdats i slutet av regleringsåret och att den genomsnittliga avkastningen var densamma för olivodlarna (punkt 7.3.2 i nämnda rapport). I rapporten av den 22 januari 1995, som upprättades efter det inspektionsbesök som utfördes på plats från och med den 30 januari till och med den 3 februari 1995, anges såvitt avser fabriken La Rentilla SC följande: "Pressningsintygen, ett per producent och regleringsår, utfärdas efter regleringsårets utgång med en genomsnittlig avkastning som är densamma för de flesta odlarna, det vill säga 21 procent för regleringsåret 1993/1994."

125 Det ankom följaktligen på Konungariket Spanien att bevisa att det rörde sig om isolerade händelser och inte om ett vanligt förfarande för räkenskapsåret 1993. Ett sådant bevis har emellertid inte lagts fram av nämnda medlemsstat.

126 Protokollet över inspektionsbesöket vid fabriken Pedro Valera García innehåller endast uppgifter om regleringsåret 1994/1995. I rapporten av den 19 april 1996 redogjordes bland annat för AAO:s kontrollmetoder. Det är i detta sammanhang som följande mening har uttalats: "Granskningen av fabrikens pressningsintyg görs i allmänhet för föregående regleringsår, eftersom avkastningen erhålls med utgångspunkt från den avkastning som har erhållits i laboratorium för varje ingående leverans, korrigerad med tillämpning av en koefficient för att anpassa den olivolja som teoretiskt har levererats till fabriken till den kvantitet som faktiskt har framställts." För det första följer inte detta konstaterande av ett inspektionsbesök vid själva fabrikerna. För det andra innebär det att det finns andra fabriker som inte går till väga på det sätt som beskrivs i den citerade meningen. I rapporten behandlas emellertid inte frågan huruvida den metod som tillämpas vid dessa andra fabriker är förenlig med gemenskapsbestämmelserna.

127 I den del Konungariket Spanien har gjort gällande att principen om att parterna skall beredas tillfälle att yttra sig har åsidosatts, eftersom rapporten av den 19 april 1996 inte tillhandahölls, kan det konstateras att nämnda medlemsstat själv använde sig av rapporten till sitt försvar för att bemöta den kritik enligt vilken medlemsstaten tillät fördelning av schablonmässiga avkastningar på producenterna. Det har inte framkommit på vilket sätt Konungariket Spanien berörs av rapporten i detta sammanhang. Principen om att parterna skall beredas tillfälle att yttra sig har inte åsidosatts.

128 Av det föregående följer att Konungariket Spanien inte har framställt någon godtagbar invändning mot kommissionens konstaterande att de spanska myndigheterna inte vidtog tillräckliga åtgärder för att försäkra sig om att fördelningen av schablonmässiga avkastningar på producenterna inte sker i strid med artikel 9.2 e i förordning nr 3061/84.

g) Produktionen av bordsoliver

129 Kommissionen anförde i punkt 4.7.2.2.7 i den sammanfattande rapporten att den autonoma regionen Andalusiens betalning av stöd för bordsoliver saknar grund, eftersom betalningen sker utan nedsättning för de mindre producenter som har salufört en del av deras skörd som bordsoliver. EUGFJ:s begäran att detta stöd skulle omräknas lämnades, enligt kommissionen, utan avseende.

i) Parternas argument

130 Konungariket Spanien har anfört att EUGFJ har väckt frågan om betalningar som verkställts utan grund till mindre olivodlare som har salufört en del av sina oliver som "bordsoliver", med anledning av åsidosättandet av artikel 5.1 i förordning nr 3061/84, enligt vilken "stödet ... betalas i proportion till de oliver som är bestämda för framställning av olivolja". Enligt Konungariket Spanien verkställs betalningen på grundval av antalet träd som har uppgetts och avkastningen i det homogena området (genomsnittet av de fyra senaste regleringsåren). EUGFJ begärde emellertid att de spanska myndigheterna skulle föreskriva en skyldighet att i en skördedeklaration ange produktionens avsedda användning, och att göra en ny beräkning av de stöd som betalats till mindre producenter under räkenskapsåren 1992-1994 på grundval av skördedeklarationerna och fabrikernas intyg.

131 Enligt Konungariket Spanien är det inte möjligt att i skördedeklarationen ange skördens avsedda användning. Olivodlaren bestämmer nämligen, vid varje regleringsår och med hänsyn till rådande marknadspris, till vem han skall sälja eller leverera sina oliver. Han kan följaktligen omöjligen i en sådan handling av permanent karaktär som skördedeklarationen ange vilket beslut han kommer att fatta för de följande åren.

132 Det är inte heller möjligt att göra en ny beräkning av de stöd som har betalats till mindre producenter, eftersom det i betalningshandlingarna, i enlighet med vad som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna, endast tas hänsyn till antalet träd och den uppskattade avkastningen i det homogena området. Uppgifterna i fabriksintyget blir därför ändamålslösa för beräkningen av stödet.

133 Konungariket Spanien har gjort gällande att det har föreslagit att gemenskapsbestämmelserna ändras så att alla olivodlare får ett stöd för den olivolja som faktiskt har framställts, eftersom de mindre olivodlarna - i allmänhet och i enlighet med gällande bestämmelser - får ett "schablonmässigt" stöd som är oberoende av den faktiska produktionen i deras anläggning.

134 Konungariket Spanien har dessutom hävdat att skörden av gröna oliver, som är avsedda för produktion av bordsoliver, äger rum före skörden av oliver som är avsedda "för fabriken" och före uppmätningen av de representativa jordlotterna, vid uppskattningen av avkastningen i de homogena områdena. Utom under mycket exceptionella förhållanden beaktas "bordsoliver" följaktligen inte i ansökan om stöd.

135 I Spanien måste varje olivodlare dessutom uppge den avsedda användningen för de oliver som skördas i hans anläggning.

136 Kommissionen har gjort gällande att det produktionsstöd för olivolja som har beviljats av de spanska myndigheterna strider mot artikel 2 i förordning nr 2261/84 och artikel 1.5 i förordning nr 3061/84, i den mån det innefattar den del av skörden som saluförs som bordsoliver och som följaktligen inte är avsedd för framställning av olivolja. Även om de spanska myndigheterna har medgett att flera oegentligheter förekom i samband med de stöd som den autonoma regionen Andalusien beviljade mindre olivodlare, kontrollerade dessa myndigheter emellertid inte alls att nämnda gemenskapsbestämmelser iakttogs.

137 Konungariket Spanien har argumenterat att samtliga olivodlare i Spanien har en reglerad skyldighet att uppge den avsedda användning som varje regleringsår har bestämts för en olivskörd och att bordsoliverna skördas innan avkastningarna i de homogena områdena uppskattas, avkastningar som därefter läggs till grund för fastställande av stödet. Nämnda medlemsstat anser att den därmed har bevisat att dess myndigheter kunde tillhandahålla EUGFJ den beräkning av det betalda stödet som fonden hade begärt av medlemsstaten.

ii) Domstolens bedömning

138 Enligt artikel 2.1 i förordning nr 2261/84 skall produktionsstöd beviljas för olivolja. Av denna bestämmelse och av artikel 1.5 i förordning nr 3061/84 följer att ett sådant stöd inte kan beviljas avseende produktion av oliver för andra ändamål än framställning av olivolja och att stödet, om en del av oliverna har använts för andra ändamål, skall betalas i proportion till de oliver som är avsedda för framställning av olivolja. I artikel 1.2 d i förordning nr 3061/84 föreskrivs att den första skördedeklarationen som en olivodlare lämnar in skall innehålla uppgift om antalet träd som producerar oliver vilka används för framställning av olja.

139 I den mån Konungariket Spanien har hävdat att det inte är möjligt att i skördedeklarationen fastställa produktionens avsedda användning, har det resonemang som har åberopats till stöd för denna uppfattning i själva verket endast en opportunistisk karaktär.

140 Det är säkerligen svårt att omräkna det stöd som skall betalas, om man inte har uppfyllt skyldigheten att ange inte bara det totala antalet olivträd, utan även antalet träd som producerar oliver vilka används för framställning av olja. Även om det visar sig vara omöjligt att utföra en sådan beräkning, måste Konungariket Spanien emellertid stå för följderna härav.

141 Konungariket Spaniens argument, att skörden av bordsoliver och skörden av oliver som används för framställning av olivolja äger rum vid olika tidpunkter, kan inte rättfärdiga den överträdelse av gemenskapsbestämmelserna som nämnda medlemsstat har gjort sig skyldig till.

142 Av det föregående följer att Konungariket Spanien inte har kunnat framställa någon godtagbar invändning mot EUGFJ:s konstateranden angående åsidosättandet av skyldigheten att inte bevilja produktionsstöd för olivolja när produktionen avser oliver som används för andra ändamål, såsom denna skyldighet följer av artikel 2.1 i förordning nr 2261/84 och av artikel 1.5 i förordning nr 3061/84.

h) Huruvida det har uppkommit skada för gemenskapsbudgeten

i) Parternas argument

143 Konungariket Spanien har gjort gällande att den omständigheten att kontrollerna av produktionsstödet för olivolja skulle vara otillräckliga inte har medfört skada för gemenskapsbudgeten. Den har hävdat att det stöd som sammanlagt betalades för regleringsåret i fråga uppgick till ett lägre belopp än den totala kvantiteten olja och pressrester som framställts, vilket enligt dess uppfattning utesluter varje möjlighet till bedrägeri på området, undanröjer alla farhågor för eventuella risker som gemenskapsbudgeten löper och innebär att den finansiella korrigering som har fastställts för medlemsstaten saknar grund.

144 Alla kvantitativa uppgifter som har lämnats i detta hänseende har redovisats i detalj i flera skrivelser. Vad beträffar kommissionens argument att de spanska myndigheterna lämnade sina uppgifter efter den 29 februari 1996, det vill säga efter utgången av den frist som hade satts ut för att sända kompletterande uppgifter om avslutet av EUGFJ:s räkenskaper, har Konungariket Spanien hävdat att kommissionen flera gånger under förfarandets gång har underkänt förklaringarna från nämnda myndigheter.

145 Kommissionen har påmint om att det är dokument VI/216/93 som har lagts till grund för att vidta den finansiella korrigeringen. Den har anfört att de av Konungariket Spanien lämnade kvantitativa uppgifterna om framställningen av olivolja inte kan anses utgöra ett tillräckligt bevis för att det inte har uppkommit någon skada. Kommissionen hyser dessutom allvarliga tvivel i fråga om dessa uppgifters tillförlitlighet.

ii) Domstolens bedömning

146 Såsom framgår ovan i punkt 45 i denna dom finansierar EUGFJ endast de interventioner som genomförs i enlighet med de gemenskapsbestämmelser som gäller inom r