ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

I artikel 12 i direktiv 2000/31, med rubriken ”Enbart vidarefordran (’mere conduit’)”, föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna skall se till att en tjänsteleverantör som levererar en informationssamhällets tjänst bestående av överföring i ett kommunikationsnät av information som lämnats av tjänstemottagaren, eller tillhandahållande av tillgång till ett kommunikationsnät, inte skall vara ansvarig för den överförda informationen under förutsättning att tjänsteleverantören a) inte initierat överföringen, b) inte valt ut mottagaren av den överförda informationen, och c) inte valt ut eller ändrat den information som överförts. 2. Överföringen och tillhandahållande av sådan tillgång som avses i punkt 1 omfattar automatisk, mellanliggande och tillfällig lagring av den vidarebefordrade informationen, i den mån lagringen enbart görs för att utföra överföringen i kommunikationsnätet och under förutsättning att informationen inte lagras längre än vad som rimligtvis krävs för överföringen. 3. Denna artikel skall inte påverka möjligheten för en domstol eller administrativ myndighet att i enlighet med medlemsstaternas rättssystem kräva att tjänsteleverantören upphör med eller förhindrar en överträdelse.”
19

Den 17 december 2010 väckte modern talan enligt section 8 i 1989 års lag om barn genom att inge en ansökan till Principal Registry of the High Court of Justice (England & Wales), Family Division (Förenade kungariket). Hon yrkade att domstolen skulle besluta om boende (residence order), ändra de regler om umgängesrätt som framgick av avtalet av den 21 juli 2010 och av beslutet av den 20 oktober 2010 (contact order) samt fatta beslut i en särskild fråga (specific issue order). Bland annat yrkade modern att den umgängesrätt som fadern hade tillerkänts genom avtalet skulle begränsas.
20

Punkt 23.4.5 i jordbruksministeriets riktlinjer har följande lydelse: ”Det har bedrivits havsfiske med ett fartyg (det vill säga fartyget har befunnit sig till havs för fiskeverksamhet) under minst 75 dagar under var och en av de två senaste tolvmånadersperioderna före dagen då en ansökan ges in (dessa perioder börjar löpa dagen före den dag då en ansökan registreras vid den behöriga enheten), eller ett fartyg har befunnit sig till havs för fiskeverksamhet under minst 80 procent av det antal dagar som tillåtits för fartyget enligt den nationella lagstiftningen.”
10

Artikel 7 i direktiv 2003/86 har följande lydelse: ”1. När ansökan om familjeåterförening lämnas in får den berörda medlemsstaten kräva att den person som har lämnat in ansökan lägger fram bevis för att referenspersonen har a) en bostad som anses normal för en familj av jämförbar storlek i samma område och som uppfyller medlemsstatens gällande allmänna bestämmelser om säkerhet och sanitära förhållanden, b) en sjukförsäkring avseende alla risker som de egna medborgarna i den berörda medlemsstaten normalt omfattas av, och som omfattar referenspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar, c) stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att försörja referenspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar utan hjälp från systemet för socialt bistånd i den berörda medlemsstaten. Medlemsstaterna skall bedöma dessa försörjningsmedel med hänsyn till vilken typ av medel det rör sig om och inkomsternas regelbundenhet, och får beakta nivån för minimilöner och -pensioner samt antalet familjemedlemmar. 2. Medlemsstaterna får kräva att tredjelandsmedborgare följer integrationsåtgärderna i enlighet med nationell lagstiftning. Beträffande de flyktingar och/eller flyktingars familjemedlemmar som avses i artikel 12 får de integrationsåtgärder som avses i första stycket inte tillämpas förrän de berörda personerna har beviljats familjeåterförening.”
18

Domstolen har således funnit att artikel 7.2 i direktiv 2003/88 ska tolkas så, att den utgör hinder för en nationell bestämmelse eller nationell praxis som innebär att en arbetstagare, när anställningen avslutas, inte får någon kontant ersättning för outtagen årlig betald semester när vederbörande har varit sjukskriven under hela eller en del av beräkningsperioden och/eller den period under vilken semester som inte tagits ut under beräkningsperioden får tas ut, vilket är skälet till att arbetstagaren inte har kunnat utöva sin rätt till årlig betald semester (se dom Schultz-Hoff m.fl., EU:C:2009:18, punkt 62).
10

I artikel 1 lag av den 20 februari 1939 om skydd för titeln arkitekt och arkitektyrket (loi du 20 février 1939 sur la protection du titre et de la profession d’architecte) (Moniteur belge av den 25 mars 1939, s. 1942), i dess lydelse enligt lag av den 21 november 2008 om införlivande av direktiven 2005/36/EG och 2006/100/EG och om ändring av lag av den 20 februari 1939 om skydd för titeln arkitekt och för arkitektyrket och lag av den 26 juni 1963 om bildandet av ett arkitektsamfund (loi du 26 juin 1963 créant un Ordre des Architectes) (Moniteur belge av den 11 februari 2009, s. 11596) (nedan kallad lagen av den 20 februari 1939), föreskrivs följande: ”1. Titeln arkitekt får bäras … endast av den som innehar ett examensbevis som utvisar att han eller hon med framgång klarat de prov som krävs för att erhålla detta examensbevis. 2. Utan att det påverkar tillämpningen av första och fjärde stycket eller artiklarna 7 och 12 i förevarande lag, får belgiska medborgare och medborgare i andra medlemsstater inom den Europeiska gemenskapen eller andra stater som är parter till avtalet om det Europeiska ekonomiska samarbetsområdet [av den 2 maj 1992 (EGT L 1, 1994, s. 3) (nedan kallat EES‑avtalet)], i Belgien bära titeln arkitekt och utöva arkitektyrket om de innehar ett examens-, utbildnings- eller annat sådant behörighetsbevis som åsyftas i bilaga 1 b till denna lag, i dess lydelse enligt de uppdateringar som offentliggjorts i Europeiska unionens officiella tidning enligt artikel 21.7 andra stycket i [direktiv 2005/36]. Uppdateringarna ska offentliggöras i sin helhet genom ett officiellt meddelande i Moniteur belge. 2/1. Den belgiska staten ska erkänna de bevis på formella kvalifikationer som arkitekt som anges i bilaga 2 a vilka utfärdas av övriga medlemsstater avseende en utbildning som påbörjats senast under det referensläsår som anges i den bilagan, även om bevisen inte uppfyller minimikraven enligt bilaga 1 a. Den belgiska staten ska ge innehavare av dessa bevis på formella kvalifikationer tillträde till och rätt att utöva arkitektyrket på samma villkor som innehavare av bevis på formella kvalifikationer som utfärdats av denna medlemsstat. … 2/2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2/1, ska den belgiska staten erkänna de intyg som utfärdas för medborgare i medlemsstaterna där tillträde till och utövande av verksamhet som arkitekt var reglerad vid nedanstående datum: … De intyg som avses i första stycket ska ange att innehavaren har fått tillstånd att bära yrkestiteln arkitekt senast detta datum och har varit aktivt verksam på området enligt dessa bestämmelser under minst tre år i följd under den femårsperiod som föregick utfärdandet av intyget. …”
8

Artikel 14 i nämnda direktiv har följande lydelse: ”1. Om inkvartering tillhandahålls in natura bör den beviljas i en eller flera av följande former: a) Förläggningar som används i syfte att hysa sökande under prövningen av en asylansökan som lämnats in vid gränsen. b) Förläggningar som garanterar en tillräcklig levnadsstandard. c) Privathus, lägenheter, hotell eller andra lokaler som anpassats för sökande. ... 3. Medlemsstaterna skall se till att underåriga barn till sökande eller sökande som själva är underåriga inkvarteras, om så är lämpligt, med sina föräldrar eller med den vuxne familjemedlem som ansvarar för dem enligt lag eller sedvana. ... 5. Personer som arbetar vid förläggningar skall ha lämplig utbildning och vara bundna av tystnadsplikt, enligt den nationella lagstiftningen, beträffande uppgifter som de får kännedom om genom sitt arbete. ... 8. Medlemsstaterna får under en rimlig tidsperiod, som skall vara så kort som möjligt, undantagsvis fastställa materiella mottagningsvillkor som skiljer sig från dem som föreskrivs i denna artikel, om — det krävs en första bedömning av den sökandes särskilda behov, — de materiella mottagningsvillkor som föreskrivs i denna artikel inte är tillgängliga i ett visst geografiskt område, — de normalt tillgängliga inkvarteringsmöjligheterna tillfälligtvis är uttömda, — den asylsökande befinner sig i en förvarsenhet eller i sådana förläggningar vid gränsen som de inte kan lämna. Dessa olika villkor skall under alla förhållanden omfatta de grundläggande behoven.”
Mål C‑357/13

Drukarnia Multipress sp. z o.o.

mot

Minister Finansów

(begäran om förhandsavgörande från Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie)

”Begäran om förhandsavgörande — Beskattning — Direktiv 2008/7/EG — Artikel 2.1 b och c — Indirekta skatter på kapitalanskaffning — Uttag av skatt på kapitaltillskott — Kapitaltillskott till ett kommanditaktiebolag — Kvalificeringen av ett sådant bolag som kapitalassociation”

Sammanfattning – Domstolens dom (andra avdelningen) av den 22 april 2015

Bestämmelser om skatter och avgifter – Harmonisering av lagstiftning – Indirekta skatter på kapitalanskaffning – Kapitalbolag – Begrepp – Kommanditaktiebolag som inte återfinns i punkt 21 i bilaga I till direktiv 2008/7 – Villkor

(Rådets direktiv 2008/7, artikel 2.1 b och c samt bilaga I, punkt 21)

Artikel 2.1 b och c i direktiv 2008/7 om indirekta skatter på kapitalanskaffning, ska tolkas på så sätt att ett kommanditaktiebolag som är bildat enligt polsk rätt ska anses utgöra en kapitalassociation i den mening som avses i nämnda bestämmelse även om endast en del av dess kapital eller delägare kan uppfylla de villkor som anges i samma bestämmelse.

I artikel 2.1 i direktiv 2008/7 fastställs på ett tvingande och för samtliga medlemsstater enhetligt sätt vilka associationer som utgör kapitalassociationer i den mening som avses i det direktivet. Det förhållandet att kommanditaktiebolag inte återfinns i punkt 21 i bilaga I till direktiv 2008/7 bland de nationella associationer som ska anses utgöra kapitalassociationer mot bakgrund av artikel 2.1 a i samma direktiv hindrar inte att kommanditaktiebolag anses utgöra kapitalassociationer om de uppvisar de egenskaper som anges i artikel 2.1 b och c i nämnda direktiv. Följaktligen utgör alla associationer som uppfyller nämnda villkor, oberoende av hur de kvalificerats i de olika medlemsstaternas rättsordningar, ”kapitalassociationer” i den mening som avses i det direktivet.

För övrigt framgår det av ordalydelsen i artikel 2.1 b och c i direktiv 2008/7 inte att unionslagstiftaren har avsett att utesluta hybrida juridiska former, såsom kommanditaktiebolag, där endast en del av andelarna i kapitalet eller tillgångarna kan köpas och säljas på en fondbörs eller endast en del av delägarna eller medlemmarna har rätt att avyttra sina andelar till tredje part utan tillstånd i förväg och bara är ansvariga för bolagets skulder i den utsträckning som motsvaras av deras andelar. I nyss nämnda bestämmelse anges i synnerhet inte någon lägsta gräns under vilken associationen inte kan anses utgöra en kapitalassociation enligt den bestämmelsen, vare sig med avseende på hur stor del av andelarna i dess kapital eller tillgångar som kan köpas och säljas på en fondbörs eller med avseende på antalet bolagsmän i ett vinstdrivande bolag som har rätt att avyttra sina andelar till tredje part utan tillstånd i förväg och bara är ansvariga för bolagets skulder i den utsträckning som motsvaras av deras andelar.

(se punkterna 25, 27–30 och 36 samt domslutet)
8

I artikel 23 (med rubriken Finansiell kontroll) i rådets förordning (EEG) nr 4253/88 av den 19 december 1988 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2052/88 vad gäller samordningen av de olika strukturfondernas verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och övriga befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT L 374, s. 1), i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 20; svensk specialutgåva, område 14, volym 1, s. 30) (nedan kallad förordning nr 4253/88), föreskrivs följande: ”1. För att garantera fullbordandet av de verksamheter som genomförs av offentliga eller privata entreprenörer skall medlemsstaterna vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra verksamheterna, nämligen — att regelbundet kontrollera att de verksamheter som finansieras av gemenskapen har genomförts korrekt, — att förhindra överträdelser och vidta sanktioner mot sådana, — att återkräva medel som förlorats till följd av överträdelse eller försummelse. Utom i fall när medlemsstaten, förmedlaren eller entreprenören lägger fram bevis för att de var oskyldiga till överträdelsen eller försummelsen skall medlemsstaterna vara skyldiga att återbetala felaktigt utbetalade belopp. … Medlemsstaterna skall informera kommissionen om de åtgärder som de vidtar i detta syfte och särskilt anmäla till kommissionen en beskrivning av de administrations- och kontrollsystem som inrättas för att se till att verksamheterna genomförs effektivt. De skall regelbundet informera kommissionen om hur de administrativa och rättsliga förfarandena framskrider. … 2. Utan att det påverkar de kontroller som utförs av medlemsstaterna i enlighet med nationell lagstiftning och administrativa bestämmelser och utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 206 i [EEG-]fördraget eller någon inspektion som utförs enligt artikel 209 c i fördraget får kommissionens tjänstemän eller andra företrädare utföra kontroller på platsen, inklusive stickprovskontroller, beträffande verksamheter som finansieras av strukturfonderna och av deras förvaltnings- och kontrollsystem. … 3. Under en period om tre år efter den sista betalningen till en verksamhet skall det ansvariga organet eller myndigheten för kommissionen hålla tillgänglig all dokumentation om utgifter och kontroller av verksamheten.”
5

139 § GewO 1994 har följande lydelse: ”1) Tillstånd för vapennäring (94 § punkt 80) krävs för följande verksamheter: 1. Vad gäller civila vapen och civil ammunition: a) tillverkning, bearbetning och reparation (inklusive verksamhet som vapentillverkare), b) handel, c) uthyrning, och d) förmedling av köp och försäljning. 2. Vad gäller militära vapen och militär ammunition: a) tillverkning, bearbetning och reparation, b) handel, och c) förmedling av köp och försäljning. ... 4) Näringsidkare som har tillstånd enligt stycke 1 punkt 1 a, b eller c eller stycke 1 punkt 2 a eller b får bedriva uthyrning och reparation av skjutvapen och försäljning av tillhörande skjutmaterial på skjutplatser som godkänts av myndigheterna. I övrigt är uthyrning av militära vapen inte tillåten.”
29

När det gäller den invändning som framfördes i målet vid tribunalen angående kommissionens undersökning av den ekonomiska bevisning som gavs in av MasterCard-bolagen under det förfarande som ledde fram till det omtvistade beslutet, konstaterade tribunalen i punkt 183 i den överklagade domen att MasterCard-bolagen kritiserade kommissionen för att varken ha undersökt eller bemött denna bevisning. Tribunalen fann i punkt 185 i den överklagade domen att denna invändning ”är synnerligt kortfattad i ansökan och att argumenten till stöd för den i själva verket anförs i bilagorna A.13 [till A.15], vilka har författats av de olika sakkunniga som tog fram den ekonomiska bevisning som gavs in under det administrativa förfarandet och till vilka MasterCard-bolagen gör en generell hänvisning”.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan pakistanske medborgaren H. N. och å andra sidan Minister for Justice, Equality and Law Reform (nedan kallad ministern), Irland samt Attorney General. Målet gäller ministerns beslut att avslå H. N.:s ansökan om status som alternativt skyddsbehövande på grund av att han inte först hade lämnat in en ansökan om flyktingstatus.
16

Bilaga III till direktiv 2006/126 innehåller minimikrav avseende fysisk och psykisk lämplighet att föra motordrivna fordon, däribland krav avseende synförmåga. I bilagan indelas förarna i två grupper, nämligen grupp 1 som omfattar förare av fordon i kategorierna A, A1, A2, AM, B, B1 samt BE, och grupp 2 som omfattar förare av fordon i kategorierna C, CE, C1, C1E, D, DE, D1 samt D1E.
14

Enligt näringsvärdesdeklarationen på den aktuella produktens förpackning har produkten, per 100 gram, ett energivärde på 105 kalorier, en sockerhalt på 13 gram, en fetthalt på 2.9 gram och en kalciumhalt på 130 milligram. Den hänskjutande domstolen har, som jämförelse, angett att komjölk har samma kalciumhalt, nämligen 130 milligram per 100 gram mjölk, men att sockerhalten i komjölk endast är 4,7 gram per 100 gram mjölk.
—

Government department och Board of management of a community school, genom E. Creedon, i egenskap av ombud, biträdd av G. Durcan, SC, och C. Smith, BL,
19

Tribunal Superior de Justicia de Cataluña beslutade under dessa omständigheter att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Är det så att artikel 3.2 i [direktiv 92/12], och i synnerhet kravet att en bestämd skatt ska ha ett ’särskilt ändamål’, a) ska tolkas så, att det krävs att det mål som eftersträvas inte kan uppnås genom en annan harmoniserad skatt? b) ska tolkas så, att det föreligger ett rent budgetmässigt ändamål när en bestämd skatt har fastställts samtidigt med att ett antal befogenheter har överförts till vissa autonoma regioner till vilka sedan intäkterna från skatteuttaget överförs, i syfte att delvis täcka de kostnader som de överförda befogenheterna ger upphov till, varvid det kan fastställas olika skattesatser beroende på vilken autonom region det rör sig om? c) För det fall föregående fråga besvaras nekande, ska då begreppet ’särskilt ändamål” tolkas så, att skatten ska ha ett enda ändamål eller får den, tvärtom, ha flera olika ändamål, däribland även det rent budgetmässiga ändamålet att erhålla finansiering av vissa befogenheter? d) För det fall föregående fråga besvaras så att skatten får ha flera olika ändamål, vilken grad av relevans ska då ett bestämt ändamål ha, såvitt avser artikel 3.2 i direktiv 92/12, för att uppfylla villkoret att skatten ska ha ett ’särskilt ändamål’ i den mening som avses i domstolens praxis, och vilka kriterier ska tillämpas för att avgränsa det huvudsakliga ändamålet från ett underordnat ändamål? 2) Är det så att artikel 3.2 i [direktiv 92/12], och i synnerhet villkoret om förenlighet med de regler som är tillämpliga på punktskatt eller mervärdesskatt vad gäller bestämning av skattskyldighetens inträde, a) utgör hinder för att tillämpa en sådan indirekt, icke-harmoniserad skatt (som IVMDH), för vilken skattskyldigheten inträder vid tidpunkten för detaljhandelsförsäljningen av bränslet till slutkonsumenten, till skillnad från den harmoniserade skatten (skatt på mineraloljor, för vilken skattskyldighet inträder när varorna lämnar det senaste skatteupplaget) eller mervärdesskatten (som, även om skattskyldigheten också här inträder vid den slutliga detaljhandelsförsäljningen, får tas ut i varje led av produktions- och distributionsprocessen), på grund av att den inte är förenlig med – i enlighet med ordalydelsen i dom [av den 9 mars 2000 i mål C-437/97,] EKW och Wein & Co [REG 2000, s. I-1157,] (punkt 47) – den allmänna systematiken i den ena eller den andra av ovannämnda beskattningsmetoder, i den form de har enligt gemenskapsbestämmelserna? b) För det fall föregående fråga besvaras nekande, ska [nämnda bestämmelse tolkas så,] att detta villkor om förenlighet anses vara uppfyllt utan att omständigheter hänförliga till skattskyldighetens inträde behöver sammanfalla, redan på grundval av förhållandet att den indirekta, icke-harmoniserade skatten (i detta fall IVMDH) inte ingriper i – i den meningen att den varken hindrar eller försvårar – den normala funktionen hos skattskyldighetens inträde med avseende på punktskatt eller mervärdesskatt?”
19

49 § punkt 4 PBefG har följande lydelse: ”Transport med hyrbil utgör persontransport med bilar som hyrs i dess helhet enbart för transport och genom vilka företagaren utför transport vars syfte, destination och utförande fastställs av hyrestagaren och som inte utgör transport med taxibil i den mening som avses i 47 §. Med hyrbil får enbart transportuppdrag som tagits emot där företaget har sitt säte eller i företagarens kontor utföras. Efter att transportuppdraget har utförts ska hyrbilen omedelbart återvända till den plats där företaget har sitt säte, såvida den inte före transporten från den plats där företaget har sitt säte eller från företagarens kontor eller under transporten har fått ett nytt transportuppdrag per telefon. Hyrbilföretaget ska bokföra mottagandet av transportuppdraget på den plats där företaget har sitt säte eller på sitt kontor och uppgiften ska bevaras under ett år. Mottagande, förmedling och utförande av transportuppdrag, tillhandahållande av hyrbil samt marknadsföring för transport med hyrbilar får varken i sig eller tillsammans leda till förväxling med transport med taxibilar. De kännetecken och karaktärsdrag som är förbehållna taxibilar får inte användas för hyrbilar. 21 och 22 §§ är inte tillämpliga.”
11

I artikel 32.1, 32.2 och 32.5 i viseringskodexen, med rubriken ”Avslag på ansökan om visering”, föreskrivs följande: ”1. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 25.1, ska en ansökan om visering avslås a) om sökanden i) ger in en resehandling som utgör en efterbildning eller förfalskning, ii) inte kan styrka ändamålet och villkoren för den planerade vistelsen, iii) inte tillhandahåller bevis på att han har tillräckliga medel för sitt uppehälle både under den planerade vistelsen och för återresan till ursprungslandet eller bosättningslandet, eller för transitresan till ett tredjeland till vilket han är säker på att beviljas inresa, eller är i stånd att på laglig väg skaffa sig sådana medel, iv) redan har tillbringat tre månader av den innevarande sexmånadersperioden på medlemsstaternas territorium på grundval av en enhetlig visering eller en visering med territoriellt begränsad giltighet, v) finns på en spärrlista i SIS i syfte att vägras inresa, vi) anses vara ett hot mot medlemsstaternas allmänna ordning, inre säkerhet, folkhälsa enligt definitionen i artikel 2.19 i kodexen om Schengengränserna eller internationella förbindelser, särskilt när det finns en registrering i medlemsstaternas nationella databaser som syftar till att vägra inresa av dessa skäl, eller vii) inte har tillhandahållit bevis på innehav av lämplig och giltig medicinsk reseförsäkring, i tillämpliga fall, eller b) om det föreligger rimliga tvivel på äktheten hos de styrkande handlingar som sökanden lämnat in eller på innehållets sanningsenlighet, tillförlitligheten hos sökandens utsagor eller dennes avsikt att lämna medlemsstaternas territorium innan den sökta viseringen löper ut. 2. Ett beslut om avslag och uppgift om de skäl som ligger till grund för avslaget ska meddelas sökande med hjälp av standardformuläret i bilaga VI. ... 5. Information om nekad visering ska registreras i VIS i enlighet med artikel 12 i VIS-förordningen.”
16

Den 11 juli 2010 hade G avtjänat sitt fängelsestraff men förblev frihetsberövad med anledning av Secretary of States beslut att utvisa henne. I beslutet fann Secretary of State för det första att det förstärkta skydd mot utvisning som föreskrivs i artikel 28.3 a i direktiv 2004/38 grundas på att medborgaren har integrerats i den mottagande medlemsstaten och att sådan integration inte kan ske medan vederbörande avtjänar ett fängelsestraff. Vidare fann Secretary of State att G inte heller kunde komma i åtnjutande av den näst högsta skyddsnivån, eftersom hon inte kunde visa att hon förvärvat permanent uppehållsrätt. Det förelåg vidare under alla omständigheter allvarliga skäl hänförliga till allmän ordning och säkerhet att utvisa henne. Secretary of State konstaterade slutligen att G därför inte heller kunde komma i fråga för den grundläggande skyddsnivån.