21

Mot denna bakgrund beslutade Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão (Domstolen för konkurrens-, reglerings- och tillsynsfrågor, Portugal) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1) Om det i ett påföljdsförfarande föreligger bevis eller indicier för att ett företag med dominerande ställning har tillämpat diskriminerande priser gentemot ett av företagen i återförsäljarledet, vilket missgynnar detta företag jämfört med dess konkurrenter, krävs då även, för att detta beteende ska kunna anses ge upphov till en konkurrensnackdel i den mening som avses i artikel 102 [andra stycket] c FEUF, att det görs en bedömning av allvaret, relevansen eller betydelsen av dessa effekter för det berörda företagets konkurrenssituation och/eller konkurrensförmåga, särskilt vad gäller dess förmåga att bära den högre kostnaden för licenser i grossistledet? 2) Om det i ett påföljdsförfarande föreligger bevis eller indicier för att en diskriminerande prissättning som tillämpats av ett företag med dominerande ställning har haft en mycket liten betydelse för den berörda återförsäljarens kostnader, vinst och lönsamhet, är det då förenligt med en korrekt tolkning av artikel 102 [andra stycket] c FEUF och med dom [av den 15 mars 2007, British Airways/kommissionen (C‑95/04 P, EU:C:2007:166), och dom av den 9 september 2009, Clearstream/kommissionen, (T‑301/04, EU:T:2009:317)] att anse att det inte finns några indicier på missbruk av en dominerande ställning eller på ett förbjudet beteende? 3) Eller är det tvärtom så, att denna enda omständighet inte är tillräcklig för att det ska vara uteslutet att beteendet kan kvalificeras som missbruk av en dominerande ställning och som ett förbjudet beteende enligt artikel 102 [andra stycket] c FEUF, utan endast har betydelse för bedömningen av ansvarets omfattning eller för bestämmandet av vilken påföljd det företag som gjort sig skyldigt till missbruket ska åläggas? 4) Ska den omständigheten att [det beteende som avses] i artikel 102 [andra stycket] c FEUF ska vara av sådan beskaffenhet att det ger upphov till ’en konkurrensnackdel’ [för handelspartner] tolkas så, att det innebär ett krav på att den fördel som diskrimineringen ger upphov till i sin tur ska motsvara en viss lägsta procentandel av det berörda företagets kostnadsstruktur? 5) Ska den omständigheten att [det beteende som avses] i artikel 102 [andra stycket] c FEUF ska vara av sådan beskaffenhet att det ger upphov till ’en konkurrensnackdel’ [för handelspartner] tolkas så, att det innebär ett krav på att den fördel som diskrimineringen ger upphov till i sin tur ska motsvara en viss minsta skillnad mellan de genomsnittliga kostnader som de konkurrerande företagen har haft för de aktuella licenserna i grossistledet? 6) Ska den omständigheten att [det beteende som avses] i artikel 102 [andra stycket] c FEUF ska vara av sådan beskaffenhet att det ger upphov till ’en konkurrensnackdel’ [för handelspartner] tolkas så, att det innebär ett krav på att den fördel som diskrimineringen ger upphov till i sin tur ska motsvara, med avseende på den aktuella marknaden och tjänsten, högre värden än de som angetts i tabellerna 5, 6 och 7 [vilka nämns i denna begäran om förhandsavgörande], vid bedömningen av huruvida beteendet är förbjudet? 7) För det fall att någon av frågorna 4–6 ska besvaras jakande, hur ska då den nedre gränsen för nackdelen i fråga om kostnadsstrukturen eller i fråga om de genomsnittliga kostnaderna för de konkurrerande företagen i återförsäljarledet bestämmas? 8) När den nedre gränsen har bestämts, innebär den omständigheten att denna inte är uppnådd samtliga år att man kan underlåta att tillämpa den i domen [av den 9 september 2009, Clearstream/kommissionen (T‑301/04, EU:T:2009:317)] fastslagna presumtionen att när ett företag som har ett faktiskt monopol på marknaden i föregående led tillämpar olika priser för likvärdiga tjänster gentemot en handelspartner och detta pågår utan avbrott under fem år, ska detta anses ha gett upphov till en konkurrensnackdel för nämnda handelspartner?”