Förslag till avgörande av generaladvokat Elmer föredraget den 7 december 1995. - Alejandro Rincón Moreno mot Bundesanstalt für Arbeit. - Begäran om förhandsavgörande: Sozialgericht Stuttgart - Tyskland. - Social trygghet för migrerande arbetare - Familjeförmåner - Artikel 74 i förordning (EEG) nr 1408/71. - Mål C-243/94.



Rättsfallssamling 1996 s. I-01887



Generaladvokatens förslag till avgörande

Inledning

1 I detta mål har Sozialgericht Stuttgart begärt att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande om tolkningen av artikel 74 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen (nedan kallad förordningen).(1) I denna bestämmelse föreskrivs:

"En arbetslös person som tidigare var anställd eller egenföretagare och som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat skall för sina familjemedlemmar som är bosatta i en annan medlemsstat ha rätt till de familjeförmåner som utges enligt lagstiftningen i den förra staten, som om de vore bosatta i den staten ..."

2 Frågan har ställts mot bakgrund av ett konkret mål i vilket Alejandro Rincón Moreno, som är spansk medborgare och bosatt i Tyskland, har gått med på att hans anställningsavtal upphörde den 15 december 1992 mot att arbetsgivaren betalade honom ett avgångsvederlag.

3 Enligt tysk rätt har en arbetstagare som omfattas av en arbetslöshetsförsäkring som huvudregel rätt till arbetslöshetsunderstöd från arbetslöshetsförsäkringen vid arbetslöshet. Den tyska Arbeitsförderungsgesetz(2) (nedan kallad AFG) innehåller emellertid i 117 § en bestämmelse om att utbetalningen av arbetslöshetsunderstöd till en arbetslös, som i anledning av ett arbetsförhållandes upphörande har mottagit exempelvis ett avgångsvederlag från sin arbetsgivare, skall innehållas under en period. 119 och 119a §§ i AFG innehåller närmare bestämmelser om innehållande av utbetalningen av understöd under en uteslutningsperiod, om den arbetslöse själv är skyldig till arbetslösheten. Under innehållandeperioden kvarstår den arbetslöse arbetstagarens principiella rätt till understöd från arbetslöshetsförsäkringen, men det utbetalas rent faktiskt inget understöd. Innehållandeperioden avräknas från den samlade perioden under vilken en arbetslös arbetstagare har rätt till arbetslöshetsunderstöd.

4 Arbetslösa arbetstagare omfattas enligt 19.2 § i Sozialgesetzbuch V(3) och 155 och 155a §§ i AFG under uteslutningsperioden av en sjukförsäkring. Enligt vad som har upplysts omfattas en arbetslös arbetstagare under uteslutningsperioden vidare av en olycksfallsförsäkring för vissa olyckor.(4)

5 Då arbetsgivaren, till följd av att arbetsförhållandet upphörde den 15 december 1992, utbetalade det nämnda avgångsvederlaget till Moreno, innehöll den tyska Bundesanstalt für Arbeit Morenos arbetslöshetsunderstöd för perioden mellan den 16 december 1992 och den 21 februari 1993. Bundesanstalt für Arbeit fastslog vidare att en uteslutningsperiod hade inträtt mellan den 16 december 1992 och den 9 mars 1993. Moreno erhöll således arbetslöshetsunderstöd först från och med den 10 mars 1993.

6 Bundesanstalt für Arbeit vägrade vidare genom beslut av den 6 april 1993 att utbetala barntillägg för januari och februari 1993 för Morenos barn, som var bosatta i Spanien, på den grunden att Moreno under dessa två månader inte såsom krävs enligt artikel 74 i förordningen hade "mottagit arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat". Moreno överklagade detta beslut. Bundesanstalt für Arbeit avslog den 27 maj 1993 Morenos klagomål.

7 Moreno har därefter den 14 juni 1993 fört målet till domstol. Sozialgericht Stuttgart har genom beslut av den 29 augusti 1994 förelagt domstolen följande fråga för förhandsavgörande:

"Skall artikel 74 i förordning (EEG) nr 1408/71 tolkas på så sätt att uttrycket 'arbetslös person som tidigare var anställd och som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en ... medlemsstat' även omfattar arbetslösa som är inskrivna vid Arbeitsamt och vars rätt till arbetslöshetsunderstöd i enlighet med artikel 117 i AFG har innehållits på grund av att de har erhållit ett avgångsvederlag från arbetsgivaren på grund av att anställningsförhållandet har brutits eller till följd av att de tillfälligt har uteslutits med tillämpning av artikel 119 i AFG?"

Yttranden som ingivits till domstolen

8 Moreno är av den uppfattningen att utbetalning av ett avgångsvederlag skall anses vara en arbetslöshetsförmån, eftersom avgångsvederlaget har till syfte att ersätta arbetslöshetsunderstöd under innehållandeperioden. En arbetslös arbetstagare uppbär dessutom arbetslöshetsförmåner under en uteslutningsperiod i form av arbetsförmedlingsförmåner och professionell rådgivning från arbetsförmedlingen, och han är dessutom sjukförsäkrad.

9 Den spanska regeringen har gjort gällande att det är tillräckligt att Moreno har ett principiellt krav på arbetslöshetsunderstöd för att han skall anses ha "uppburit arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat". För att undvika diskriminering måste innehållandet av arbetslöshetsunderstöd under en period vara utan betydelse i detta sammanhang.

10 Den tyska regeringen har gjort gällande att en arbetslös arbetstagare, som har mottagit ett avgångsvederlag, skall likställas med en person som "uppbär arbetslöshetsförmåner" i den mening som avses i artikel 74. Under en uteslutningsperiod uppbär en arbetslös arbetstagare däremot varken arbetslöshetsunderstöd, förmåner från arbetsgivaren eller andra kontantförmåner, varför han inte skall anses uppbära "arbetslöshetsförmåner" under uteslutningsperioden.

11 Kommissionen har anfört att en förmån inte kan uteslutas från tillämpningsområdet för förordningen bara för att den utbetalas av arbetsgivaren. Ett avgångsvederlag skall anses vara en "arbetslöshetsförmån", eftersom den ges i anledning av arbetslöshet och träder i stället för arbetslöshetsunderstöd. Under en uteslutningsperiod är arbetslösa arbetstagare enligt den tyska lagstiftningen försäkrade mot sjukdom och olycksfall, och förmånerna i form av sådana försäkringar skall anses vara arbetslöshetsförmåner.

Bedömning

12 Enligt min uppfattning följer det av formuleringen i artikel 74 i förordningen "uppbär arbetslöshetsförmåner" att en materiel förmögenhetsöverföring till fördel för den arbetslöse måste ha skett. Att man principiellt omfattas av arbetslöshetsförsäkringen kan inte i sig vara tillräckligt för att detta villkor skall vara uppfyllt, om det rent faktiskt inte utgår någon förmån och således inte sker någon materiell förmögenhetsöverföring.

13 Moreno kan således endast antas ha krav på barntillägg för sina barn, om han enligt tysk lagstiftning har mottagit andra förmåner än arbetslöshetsunderstöd under den period som arbetslöshetsunderstödet innehölls.

14 Ett avgångsvederlag som utbetalas av en arbetsgivare i samband med att ett anställningsavtal upphör kan tänkas att vara ett uttryck för en rad olika förhållanden. Det kan innehålla en ersättning för utförda tjänster, det kan ha till syfte att ge den berörde ekonomiska medel för att utbilda sig eller liknande, och det kan också tänkas vara "ett plåster på såren" till en medarbetare som har varit tvungen att sluta. Under alla omständigheter är det emellertid tal om ett penningbelopp som utges i anledning av arbetsförhållandets upphörande, och vars storlek är resultatet av parternas förhandlingar. Med anledning av detta är ett avgångsvederlag i Tyskland underkastat särskilda skatte- och socialrättsliga regler, så att avgångsvederlag inom vissa gränser skall vara skattefria, samt att sociala avgifter inte skall avräknas.

15 117.3 § i AFG innehåller regler för hur stor del av det utbetalade avgångsvederlaget som det skall tas hänsyn till vid beräkningen av den period under vilken arbetslöshetsunderstödet skall innehållas. Avgångsvederlaget skall således enligt de tyska reglerna anses bestå av två delar: en del som kan tillskrivas det tidigare arbetsförhållandet och en del som täcker tiden efter det att arbetsförhållandets upphört. Bakgrunden till reglerna om innehållande av arbetslöshetsunderstöd vid utbetalning av ett avgångsvederlag förefaller vara att det inte är rimligt att utbetala arbetslöshetsunderstöd under en arbetslöshetsperiod där den berörde är tillförsäkrad underhåll på annat sätt, nämligen genom en del av avgångsvederlaget. Då avgångsvederlaget således under den period då utbetalning av arbetslöshetsunderstöd innehålls, skall anses vara en arbetslöshetsförmån, skall ställning tas till om det har någon betydelse att det är arbetsgivaren som utbetalar förmånen.

16 Artikel 74 i förordningen verkar emellertid inte innehålla något krav på att förmånen skall utbetalas av det allmänna, av en arbetslöshetskassa eller liknande. Det sätt på vilket en förmån finansieras är enligt domstolens fasta rättspraxis utan betydelse för huruvida den är en socialförsäkringsförmån som omfattas av förordningen. Domstolen har således, rörande förmåner från en arbetsgivare i anledning av sjukdom, i dom av den 3 juni 1992(5) fastslagit att

"den omständigheten, att det åligger arbetsgivaren att bära utgifterna för förmåner, inte [är] till hinder för att de omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 1408/71. Det framgår nämligen av domstolens rättspraxis ... att det sätt på vilket en förmån finansieras är utan betydelse för huruvida förmånen skall anses vara en socialförsäkringsförmån som omfattas av förordningen".

17 Huruvida en förmån skall anses omfattas av artikel 74, beror på om det är fråga om "förmåner ... enligt lagstiftningen i en medlemsstat". En arbetsgivares utbetalning av ett avgångsvederlag kan sannolikt inte i sig antas ske enligt lagstiftningen i en medlemsstat. Då denna utbetalning emellertid enligt tysk lagstiftning under en period skall anses träda i stället för utbetalning av arbetslöshetsunderstöd, finner jag det mest närliggande att likställa mottagandet av ett sådant avgångsvederlag med mottagandet av en förmån enligt lagstiftningen i en medlemsstat.

18 Frågan är alltså vilken betydelse det har att den arbetslöse under uteslutningsperioden - efter utgången av innehållandeperioden i anledning av avgångsvederlaget - är försäkrad mot sjukdom och olycksfall. Både i artikel 4.1 g och artikel 74 i förordningen används det allmänna uttrycket "arbetslöshetsförmåner". I dessa bestämmelser preciseras inte om uttrycket endast omfattar kontantförmåner eller om det också kan omfatta andra förmåner med anledning av arbetslöshet. Det uppställs inte i någon av bestämmelserna krav på arten av arbetslöshetsförmåner eller minimikrav på de mottagna förmånerna. Som ovan nämnts är det avgörande om en materiell förmögenhetsöverföring har skett. Inget hindrar således att förmåner som inte består i utbetalning av pengar kan uppfylla villkoret i artikel 74, om en materiell förmögenhetsöverföring till fördel för den arbetslöse kan antas ha skett. Den omständigheten att den arbetslöse enligt tysk lagstiftning är försäkrad mot sjukdom och olycksfall innebär dels en utgift för den arbetslöshetskassa eller det allmänna som betalar utgiften, dels en ekonomisk fördel för den arbetslöse som inte själv behöver stå för denna utgift. Det sker således en materiell förmögenhetsöverföring till fördel för den arbetslöse, och den arbetslöse skall således enligt min mening anses uppbära en arbetslöshetsförmån enligt lagstiftningen i en medlemsstat.

19 Till stöd för denna slutsats kan också nämnas att domstolen i ett mål(6) angående tolkningen av begreppet "arbetslöshetsförmåner" i artikel 67.1 i förordningen, jämförd med artikel 4.1 g, har fastslagit att eftersom lydelsen av dessa bestämmelser inte utesluter förmåner för vidareutbildning i yrket för arbetstagare,

"skall artikel 67.1 i rådets förordning nr 1408/71, jämförd med artikel 4.1 g i förordningen, tolkas utifrån den grundläggande principen i artikel 51 i fördraget, enligt vilken det skall beslutas om åtgärder som är nödvändiga för att genomföra fri rörlighet och anställning för arbetstagare inom medlemsstaters område".

20 Mot denna bakgrund är det min uppfattning att artikel 74 i förordningen skall tolkas på så sätt att också förmån i form av sjuk- och olycksfallsförsäkring omfattas av uttrycket "arbetslöshetsförmåner".

21 Jag finner därför inte grund för att i detta mål ta ställning till om förmåner från arbetsförmedlingen, i form av exempelvis rådgivning, kan anses vara "arbetslöshetsförmåner".

22 Frågan för förhandsavgörande skall därför enligt min mening besvaras så, att artikel 74 i förordningen skall tolkas på så sätt att begreppet en "arbetslös arbetstagare som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat" också omfattar en arbetslös som är inskriven vid arbetsförmedlingen, om hans rätt till arbetslöshetsunderstöd enligt regler som de tyska innehålls på grund av ett avgångsvederlag - som han har erhållit av sin arbetsgivare till följd av arbetsförhållandets upphörande, eller som innehålls för att en uteslutningsperiod har inträtt - när han i uteslutningsperioden enligt regler som de tyska omfattas av sjuk- och olycksfallsförsäkringar.

23 Moreno och den spanska regeringen har i övrigt anfört att regeln i artikel 73, jämförd med artikel 1 i förordningen om berörda arbetstagares familjemedlemmar, också kan vara tillämplig i detta mål, eftersom sjuk- och olycksfallsförsäkringen skulle medföra att en arbetslös arbetstagare i en uteslutningsperiod uppfyller förordningens definition av en "arbetstagare". Den tyska regeringen och kommissionen har vidare anfört att dessa försäkringar inte kan medföra att Moreno omfattas av artikel 73. Kommissionen har tillagt att artikel 74 utgör lex specialis i förhållande till artikel 73. Kommissionen har vidare ifrågasatt om förordningens definition av begreppet "arbetstagare", som används i både artikel 73 och artikel 74, är tillämplig på Moreno.

24 Det framgår av beslutet om att begära förhandsavgörande att den nationella domstolen inte har tvivlat på att Moreno skall hänföras till den personkrets som omfattas av förordningen, samt att den har utgått från att Moreno skall betraktas som en arbetslös arbetstagare, varför frågan om hans krav är grundade skall avgöras enligt artikel 74 i förordningen. Den nationella domstolen önskar mot denna bakgrund endast få en tolkning av uttrycket "uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat" i artikel 74.

Det följer av domstolens praxis(7) att

"artikel 177 i fördraget, som är grundad på en klar kompetensfördelning mellan de nationella domstolarna och domstolen, inte tillåter vare sig att domstolen fattar beslut rörande de faktiska omständigheterna i det föreliggande målet eller att den tar ställning till motiven för begäran om tolkning.

Frågan om huruvida de gemenskapsrättsliga bestämmelser eller begrepp som önskas tolkade faktiskt är tillämpliga i det konkreta målet undandrar sig domstolens bedömning och hör till den nationella domstolens behörighet.

När en nationell domstol begär tolkning av en gemenskapsrättslig bestämmelse eller av ett därmed förbundet rättsligt begrepp skall det förutsättas att den anser att denna tolkning är nödvändig för beslut i den tvist som den behandlar."

25 Jag finner mot denna bakgrund inte anledning att ta ställning till om Moreno kan anses vara en arbetstagare i förordningens mening, eller till om artikel 73 i förordningen rörande arbetstagare i anställning är tillämplig i detta mål.

Förslag till avgörande

26 Jag föreslår därför domstolen att besvara frågan i begäran om förhandsavgörande på följande sätt:

Artikel 74 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen, såsom denna har ändrats genom rådets förordning nr 3427/89 av den 30 oktober 1989, skall tolkas på så sätt att begreppet en "arbetslös arbetstagare som uppbär arbetslöshetsförmåner enligt lagstiftningen i en medlemsstat" också omfattar en arbetslös som är inskriven vid arbetsförmedlingen, om hans rätt till arbetslöshetsunderstöd enligt regler som de tyska innehålls på grund av ett avgångsvederlag - som han har erhållit av sin arbetsgivare till följd av arbetsförhållandets upphörande, eller som innehålls för att en uteslutningsperiod har inträtt - när han i uteslutningsperioden enligt regler som de tyska omfattas av sjuk- och olycksfallsförsäkringar.

(1) - Såsom den har ändrats och uppdaterats genom rådets förordning (EEG) nr 2001/83 av den 2 juni 1983 (EGT nr L 230, s. 6), såsom denna har ändrats genom rådets förordning nr 3427/89 av den 30 oktober 1989 (EGT nr L 331, s. 1).

(2) - BGBl. I, s. 582.

(3) - Sozialgesetzbuch - Fünftes Buch, Gesetzliche Krankenversicherung.

(4) - Jämför 165 § i AFG.

(5) - Domen i målet Paletta (C-45/90, Rec. s. I-3423, punkt 18).

(6) - Dom av den 4 juni 1987, Campana (375/85, Rec. s. 2387).

(7) - Se exempelvis dom av den 9 juli 1969, Portelange (10/69, Rec. s. 77, org. ref.: Rec. s. 309).