II - 1443Förenade målen T-456/05 och T-457/05
Gütermann AG och
Zwicky & Co. AG
mot
Europeiska kommissionen
”Konkurrens — Konkurrensbegränsande samverkan — Europeiska marknaden 
för tråd för industriellt bruk — Beslut i vilket en överträdelse konstateras av 
artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet — Böter — Överträdelsens allvar — 
Konkret påverkan på marknaden — Överträdelsens varaktighet — Förmildrande 
omständigheter — Samarbete under det administrativa förfarandet — 
Proportionalitet — Riktlinjer för beräkning av böter”
Tribunalens dom (femte avdelningen) av den 28 april 2010   .  .  .  .  .  .  .  . II - 1457
Sammanfattning av domen
1. Gemenskapsrätt — Tolkning — Institutionernas rättsakter — Motivering
2. Konkurrens — Konkurrensbegränsande samverkan — Förbud — Överträdelser — Avtal och 
samordnade förfaranden som kan anses utgöra en enda överträdelse — Ett företags ansvar 
gör
s gällande på grund av ett deltagande i överträdelsen betraktad i dess helhet — Tillåtet
(
Artikel 81.1 EG)
II - 1444SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
3. Konkurrens — Konkurrensbegränsande samverkan — Ett företag tillskrivs ansvar — Ansvar 
för andra företags beteenden inom ramen för samma överträdelse — Tillåtet — Kriterier
(
Artikel 81.1 EG)
4. Konkurrens — Administrativt förfarande — Upphörande av överträdelser — Kommissionens 
behörighet — Ålägganden som riktas till företag
(
Rådets förordning nr 1/2003, artikel 7.1)
5. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Beloppets övre gräns
(Rådets förordningar nr 17, artikel 15.2, och nr 1/2003, artikel 23.2)
6. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Överträdelsens allvar och 
varaktighet — Möjlighet att höja bötesnivån för att förstärka böternas avskräckande verkan
(
Rådets förordningar nr 17, artikel 15.2, och nr 1/2003, artikel 23.2)
7. Konkurrens — Böter — Belopp — Huruvida bötesbeloppet är lämpligt — Domstolsprövning
(Artiklarna  229  EG och  253 EG; rådets förordningar nr  17, artikel  17, och nr  1/2003, 
artikel 31)
8. Talan om ogiltigförklaring — Domstolsprövning — Gränser för anhängiggörande
(Artikel 233 EG)
9. Konkurrens  — Böter  — Belopp  — Fastställande  — Kriterier  — Konkret påverkan på 
marknaden — Bedömningskriterier
(
Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03)
10. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Överträdelsens varakti g-
het — Ö
verträdelser med lång varaktighet
(
Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03, punkt 1 B, 
första stycket)
11. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Överträdelsens allvar — 
Förmildrande omständigheter — Den omständigheten att avtalet i praktiken inte har til l-
lämpats — Bedömning av det enskilda företagets beteende
(Rådets förordning nr 17, artikel 15.2; kommissionens meddelande 98/C 9/03, punkterna 1 
A, första stycket, och 3)
12. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Överträdelsens allvar — 
Förmildrande omständigheter — Företagets passiva eller efterföljande roll
(
Artikel 81 EG; rådets förordning nr 17, artikel 15; kommissionens meddelande 98/C 9/03, 
punkterna 2 och 3)
II - 1445GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
13. Förfarande  — Åberopande av nya grunder under rättegången  — Villkor  — Ny 
grund — Begrepp
(
Tribunalens rättegångsregler, artikel 48.2)
14. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Nedsättning av bötesbelop -
p
et i utbyte mot att det företag som klandrats samarbetar — Villkor — Kommissionens 
utrymme för skönsmässig bedömning
(
Rådets förordning nr 17; kommissionens meddelande 96/C 207/04, avsnitt D, punkt 2)
15. Konkurrens — Böter — Belopp — Fastställande — Kriterier — Överträdelsens allvar — 
Fastställande av böterna i proportion till de kriterier som har beaktats vid bedömningen 
av h
ur allvarlig överträdelsen var
(
Rådets förordning nr 17, artikel 15.2)
1. Artikeldelen i en rättsakt kan inte skiljas 
från dess motivering, och om beslutet b
ehöver tolkas ska det således ske med 
beaktande av de skäl som föranledde att det antogs
(s
e punkt 41)
2. Artikel 81 .1 EG kan åsidosättas inte bara 
genom ett enstaka handlande utan även genom en s
erie handlanden eller genom 
ett fortlöpande beteende . Denna tolkning 
kan inte ifrågasättas med motiveringen a
tt ett eller flera led i denna serie hand -
landen eller i detta fortlöpande beteende även i sig och helt isolerat kan utgöra ett åsidosättande av nämnda bestämmelse
.En enda och fortlöpande överträdelse består ofta i en serie handlanden som föl -
jer efter varandra i kronologisk ordning och som i sig även kan utgöra en över -
trädelse av konkurrensreglerna vid den 
tidpunkt då de begås
. Det som är utmär -
k
ande för dessa handlingar är att de ingår 
i en helhetsstrategi .
(se punkterna 45 och 46)
3. Ett företag som har deltagit i en enda och 
komplex överträdelse genom egna bet e-
enden, s
om omfattas av begreppen avtal 
eller samordnat förfarande med ett kon -
kurrensbegränsande syfte i den mening 
som avses i artikel 81 EG och som syftar 
II - 1446SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
till förverkligandet av överträdelsen i 
dess helhet, kan även vara ansvarigt för 
andra företags beteenden inom ramen 
för samma överträdelse för hela den period som det deltagit i nämnda över -
trädelse
. Så är fallet när det är styrkt att 
företaget i fråga känner till de övriga de l-
t
agarnas överträdelser eller rimligen kan 
förutse dem och är berett att acceptera den risk som detta innebär
.
Ett företag kan överträda det förbud som föreskrivs i artikel 81
.1 EG om dess 
beteende, såsom det samordnas med andra f
öretags beteende, har till syfte att 
begränsa konkurrensen på en särskild relevant marknad inom den gemen -
samma marknaden
. Det är därvid inte 
nödvändigt att företaget självt är ver k-
samt på denna relevanta marknad .
(se punkterna 50 och 53)
4. Kommissionen ska utöva sin behörighet 
att utfärda ålägganden med beaktande av 
den konstaterade överträdelsens art .
Om ett företag inte längre är verksamt 
inom den aktuella sektorn berörs det 
följaktligen inte längre av åläggandet att 
upphöra med överträdelserna . Det kan då därför inte ske något åsidosättande av proportionalitetsprincipen
.
Tillämpningen av artikel 7 .1 i förordning 
nr 1/2003 om tillämpning av konkurrens -
r
eglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget 
kan föranleda ett förbud mot att fortsätta med vissa verksamheter eller förfaran -
den, eller att upprätthålla vissa förhål-
landen, om dessa har konstaterats vara 
rättsstridiga, men även ett förbud mot att i framtiden ägna sig åt ett liknande bet e-
ende eller att vidta någon åtgärd med motsvarande syfte eller verkan
.
Om det berörda företaget har förbundit sig att inte upprepa sitt konkurrensb e-
gränsande beteende, har kommissionen skäl att inkludera åläggandet att i fram-tiden inte vidta någon åtgärd med mot -
svarande syfte eller verkan, även om företaget inte längre är verksamt inom den sektor som berörs av kartellen
.
Sådana förpliktelser för företagen får emellertid inte överskrida gränserna för 
vad som är ändamålsenligt och nödvän -
digt för att uppnå det eftersträvade målet
.
(se punkterna 61, 63, 65 och 67)
II - 1447GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
5. Vid fastställande av begreppet ”föreg å-
ende räk
enskapsår” ska kommissionen 
– i varje enskilt fall och med beaktande 
av sammanhanget och de mål som efter -
strävas med det sanktionssystem som 
föreskrivs i förordning nr 17 och föror d-
ning nr  1/2003 om tillämpning av kon -
kurrensreglerna i artiklarna  81 och  82 i fördraget – bedöma den inverkan som 
eftersträvas på det berörda företaget, bland annat genom att beakta en omsät t-
ning som återspeglar företagets faktiska 
ekonomiska situation under den tidsp e-
riod då överträdelsen ägde rum
.
Det framgår emellertid – såväl av sy f-
tena med det system i vilket artikel 15 .2 
i förordning nr 17 och artikel 23 .2 andra 
stycket i förordning nr  1/2003 ingår, 
s
om av rättspraxis – att tillämpningen 
av den övre gränsen på 10  procent för -
utsätter dels att kommissionen har till -
gång till uppgifter om omsättningen för 
det räkenskapsår som föregår den dag 
då beslutet antas, dels att dessa uppgif -
ter motsvarar ett helt räkenskapsår med 
normal ekonomisk verksamhet under en 
tolvmånadersperiod .
Om räkenskapsåret har avslutats innan beslutet antas, men företagets räk
enskaper ännu inte har upprättats eller 
meddelats kommissionen, får, eller sna -
rare ska, kommissionen således beakta omsättningen för ett tidigare räken -
skapsår vid tillämpningen av artikel 15
.2 
i förordning nr 17 och artikel 23 .2 andra 
stycket i förordning nr 1/2003 . Kommi s-
sionen f
år även, när ett företag på grund 
av en omorganisation av eller ändring i sin bokföringspraxis under föregående räkenskapsår har räkenskaper som rör 
en period som understiger tolv månader, 
tillämpa dessa bestämmelser med beak -
tande av en omsättning som uppnåtts 
under ett tidigare helt räkenskapsår
. 
Detsamma gäller om ett företag inte 
har b
edrivit någon ekonomisk verksam -
het under föregående räkenskapsår och kommissionen följaktligen inte har till -
gång till uppgifter om omsättning för en 
ekonomisk verksamhet som bedrivits av 
företaget under nämnda räkenskapsår
. 
Omsättningen för denna period ger nämligen ingen an
tydan om storleken på 
företaget, vilket krävs enligt rättspraxis, och den kan således inte läggas till grund för beräkningen av den övre gräns som 
avses i artikel 15
.2 i förordning nr 17 och 
artikel 23 .2 i förordning nr 1/2003 .
Ett företags omsättning kan även under 
ett räkenskapsår med normal ekono-
misk aktivitet minska på ett betydande 
sätt, eller till och med kraftigt, i förhål -
lande till föregående år . Skälen varierar 
och det kan röra sig om ekonomiska 
II - 1448SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
svårigheter, en kris inom den relevanta 
sektorn, en olycka eller en strejk . Så snart 
ett företag kan visa omsättning för ett he
lt räkenskapsår under vilket det har 
bedrivit ekonomisk verksamhet, om än i minskad omfattning, ska kommissionen emellertid beakta denna omsättning för 
att fastställa den övre gräns som avses i 
artikel  15
.2 i förordning nr  17 och arti -
kel  23 .2 i förordning nr  1/2003 . Kom -
mi
ssionen är följaktligen skyldig att 
– åtminstone i situationer då det saknas uppgift om att ett företag har upphört med sina kommersiella verksamheter 
eller har manipulerat sin omsättning för 
att undgå höga böter – fastställa den övre gränsen för böterna i förhållande till den 
senaste omsättning som återspeglar ett 
helt år med ekonomisk verksamhet
.
(se punkterna 89, 90 och 94–97)
6. Kommissionens befogenhet att ålägga 
böter, enligt artikel 15 .2 i förordning nr 17 
och artikel  23 .2 i förordning nr  1/2003 
om tillämpning av konkurrensreglerna i ar
tiklarna 81 och 82 i fördraget, är ett av 
de medel som kommissionen ges för att den ska kunna fullgöra sin kontrollupp -
gift enligt gemenskapsrätten
.I denna uppgift ingår såväl undersökning och bestraffning av enskilda överträde l-
ser som plikten att föra en allmän politik som syftar till att på konkurrensområdet tillämpa de principer som fastställts i för -
draget och påverka företagens beteende i denna riktning
. I uppgiften ingår således 
både att bestraffa olagliga beteenden och 
att förebygga att sådana upprepas .
Av detta följer att kommissionen ska 
se till att böterna har en avskräckande  
verkan .
(se punkterna 79 och 91)
7. När det gäller talan som väcks mot kom -
mi
ssionens beslut att ålägga företag böter 
för överträdelse av konkurrensreglerna, är gemenskapsdomstolen behörig att – inom ramen för sin obegränsade behörig-
het enligt artikel 229 EG, enligt artikel 17 
i förordning nr 17 och artikel 31 i föror d-
ning nr  1/2003 om tillämpning av kon -
kurrensreglerna i artiklarna  81 och  82 i fördraget – pröva huruvida bötesbelop -
pet är lämpligt
. Det kan vid denna pröv -
ning finna
s skäl att begära in och beakta 
II - 1449GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
sådana kompletterande upplysningar 
som inte i sig måste finnas med i beslu -
tet för att motiveringsskyldigheten enligt artikel 253 EG ska anses vara uppfylld
.
(se punkterna 105 och 106)
8. Om en mottagare av ett beslut beslutar 
att väcka talan om ogiltigförklaring, kan den gemens
kapsdomstol vid vilken talan 
anhängiggjorts nämligen endast ta ställ -
ning till de delar av beslutet som avser denna mottagare
. De delar av beslutet 
som avser andra mottagare, delar mot v
ilka talan inte har väckts, omfattas inte 
av den tvist som gemenskapsdomstolen ska avgöra
.
(se punkt 112)
9. Vid bedömningen av en överträdelses 
konkreta påverkan på marknaden, ska k
ommissionen jämföra med den kon-
kurrenssituation som normalt skulle ha förelegat om överträdelsen inte hade inträffat
. För att kunna konstatera en 
påverkan på marknaden är det tillräc k-
l
igt att de överenskomna priserna har 
utgjort en utgångspunkt, och därmed minskat förhandlingsutrymmet för kunderna, för att bestämma priset i 
enskilda transaktioner
.Det kan däremot inte krävas att kom -
missionen, när det har visats att över -
enskommelserna i en kartell genomförts, 
systematiskt ska visa att avtalen verkligen gjort det möjligt för de berörda företagen 
att hålla en högre prisnivå än den som 
skulle ha gällt om inte kartellen hade fun -
nits
. Det skulle vara oproportionerligt att 
kräva en sådan bevisning, vilken skulle b
ehöva avsevärda resurser mot bakgrund 
av att det skulle vara nödvändigt att genomföra hypotetiska beräkningar på grundval av ekonomiska modeller vars 
korrekthet endast med svårighet kan 
kontrolleras i domstol och vars ofelbarhet inte på något sätt är bevisad
. Vid bedöm -
ningen a
v hur allvarlig en överträdelse är 
ska den avgörande frågan nämligen anses vara huruvida kartellens medlemmar gjort allt i sin makt för att ge sina avsikter 
en konkret verkan
. Vad som därefter sker, 
i fråga om det pris som marknaden fak -
ti
skt bestämmer, kan påverkas av andra 
omständigheter utanför kartellmedlem-marnas kontroll
. Kartellens medlem -
mar s
ka inte få ett lägre bötesbelopp till 
följd av externa omständigheter som gått 
deras ansträngningar emot .
Det faktiska beteende som ett företag påstår sig ha iakttagit saknar betydelse vid 
bedömningen av en kartells påverkan på 
marknaden
. Det är endast de verkningar 
som följer av hela överträdelsen som ska 
II - 1450SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
beaktas . Det tas hänsyn till ett företags 
konkurrensbegränsande beteende för att 
b
edöma dess individuella situation, men 
detta kan inte ha någon som helst bety -
delse när det gäller överträdelsens kla s-
sificering i kategorin ”mycket allvarliga” 
överträdelser .
Vad gäller en överträdelse med lång var -
aktighet, är det inte särskilt sannolikt att de berörda företagen kan ha ansett att de 
förfaranden som påtalats var helt ineffe k-
tiva och till ingen nytta
.
Överträdelsens art tillmäts mycket stor vikt, i synnerhet när en överträdelse ska 
kvalificeras som ”mycket allvarlig”
. Det 
följer i detta avseende av beskrivningen, 
i r
iktlinjerna för beräkning av böter som 
döms ut enligt artikel  15 .2 i förordning 
nr 17 och artikel 65 .5 i EKSG-fördraget, 
av mycket allvarliga överträdelser, att a
vtal eller samordnade förfaranden som 
bland annat syftar till att fastställa pr i-
set redan utifrån sin art kan anses vara ”mycket allvarliga” , utan att dessa bet e-
enden behöver vara geografiskt vittg å-
ende eller ha någon särskild påverkan
. 
I beskrivningen av mycket allvarliga över
trädelser uppställs inte något krav 
på konkret påverkan på marknaden eller p
å att överträdelsen ska påverka ett visst 
geografiskt område .
(se punkterna 126, 128–130, 133, 134, 
136 och 137)
10. Den tid under vilken överträdelsen 
pågått utgör en av de faktorer som det s
ka tas hänsyn till vid fastställandet 
av bötesbeloppet för de företag som har överträtt konkurrensreglerna
. Vad 
beträffar överträdelser med lång varak -
tig
het, kan kommissionen automatiskt 
tillämpa den maximala satsen genom att höja det belopp som fastställts på grund -
val av hur allvarlig överträdelsen är med 
10 procent per år
. Även om det inte för e-
s
krivs en automatisk höjning i punkt  1 
B första stycket tredje strecksatsen i 
riktlinjerna för beräkning av böter som döms ut enligt artikel  15
.2 i förordning 
nr 17 och artikel 65 .5 i EKSG-fördraget, 
har kommissionen härvid enligt denna b
estämmelse ett utrymme för skönsmä s-
sig bedömning .
Riktlinjerna innehåller inte något för -
bud mot att den tid under vilken över -
trädelsen faktiskt pågått beaktas vid beräkningen av bötesbeloppet
. En sådan 
metod är fullt logisk och rimlig och fal -
ler inom k
ommissionens utrymme för 
skönsmässig bedömning .
II - 1451GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
När det är styrkt att ett företag kände 
till de övriga deltagarnas överträdelser 
eller rimligen kunde förutse dem och var 
berett att acceptera den risk som detta innebar, anses också nämnda företag vara 
ansvarigt för de andra företagens beteen -
den inom ramen för samma överträdelse, 
för hela den period som det förstnämnda 
företaget deltagit i överträdelsen
. Kom -
mi
ssionen kan, med fog, underförstått 
anse att den tid under vilken överträde l-
sen har pågått inte ska delas upp med 
hänsyn till hur intensivt företaget har 
deltagit i överträdelsen på de relevanta 
marknaderna . Om det aktuella företagets 
roll i den konkurrensbegränsande sam -
ver
kan korrekt har beaktats vid faststäl -
landet av böternas utgångsbelopp, kan den omständigheten att företaget inte har deltagit i överträdelsens samtliga led 
inte beaktas på nytt vid fastställandet av 
hur länge överträdelsen pågått
.
Höjningen av bötesbeloppet görs genom att det på utgångsbeloppet tillämpas en 
viss procentsats, som fastställts med hän -
syn till hur allvarlig överträdelsen är som 
helhet och som således redan återspe g-
lar överträdelsens varierande intensitet
. 
Det vore följaktligen inte logiskt att, vid höjningen a
v detta belopp till följd av hur 
länge överträdelsen pågått, ta hänsyn till en variation i överträdelsens inten -
sitet under den berörda perioden
. Det 
ska alltid göras en åtskillnad mellan hur l
änge kartellen faktiskt har pågått och h
ur allvarlig kartellen är med hänsyn 
till dess art .
(se punkterna 147, 148, 150, 152, 156, 
157, 159 och 160)
11. Samtliga förmildrande omständigheter 
enligt punkt  3 i riktlinjerna för beräkning 
av böter som döms ut enligt artikel 15 .2 i 
förordning nr 17 och artikel 65 .5 i EKSG-
fördraget är avhängiga av varje företags eget beteende
. Det är, vid avgörandet 
av huruvida det föreligger förmildrande 
omst
ändigheter, inte verkningarna av 
hela överträdelsen som ska prövas – vilka det ska tas hänsyn till när överträde l-
sens konkreta påverkan på marknaden 
beaktas vid bedömningen av hur allvar -
lig överträdelsen är – utan det enskilda 
företagets beteende, i syfte att pröva hur 
allvarligt varje företags deltagande i över -
trädelsen är, relativt sett
.
Företagen ska följaktligen anföra andra 
argument som styrker att de, under 
den tid de deltog i de förbjudna avtalen, 
underlät att tillämpa dessa avtal och  i 
II - 1452SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
stället uppträdde marknadsmässigt eller, 
i vart fall, åsidosatte sina skyldigheter att 
genomföra det konkurrensbegränsande 
avtalet på ett så tydligt och omfattande sätt att kartellens funktion rubbats
.
(se punkterna 178 och 180)
12. En passiv roll innebär att det berörda 
företaget har hållit en ”låg profil” , det vill säg
a det har inte aktivt deltagit i utarb e-
tandet av det konkurrensbegränsande avtalet eller de konkurrensbegränsande avtalen
. Bland de omständigheter som 
indikerar att ett företag haft en passiv roll i en k
artell hör den omständigheten att 
företaget har deltagit i mötena betydligt mer sporadiskt än de andra ordinarie kartellmedlemmarna liksom att föret a-
get har inträtt sent på den marknad som är föremål för överträdelsen, oavsett hur länge företaget varit delaktigt i denna, 
eller vidare att företrädare för andra för e-
tag som har deltagit i överträdelsen har 
gjort uttryckliga uttalanden av detta slag
.
Det är bara under vissa särskilda omstän -
digheter som ett företags ringa storlek är en viktig faktor vid bedömningen . Om 
företagets ledning åtar sig ordförande-s
kapet under flera möten och anor d-
nar dessa har kommissionen rätt i sin bedömning att det inte har varit frågan om ett passivt beteende
. Det är fastsl a-
ge
t att sådana uppgifter som att kalla till 
möten, föreslå dagordning och dela ut förberedande dokument inför mötena är oförenliga med en passiv eller efterföl -
jande roll som innebär att företaget intar en låg profil
. Sådana initiativ talar för att 
de berörda företagen intar en positiv och aktiv a
ttityd i fråga om kartellens utvec k-
ling, fortgång och övervakning .
Kommissionen är inte bunden av en beslutspraxis
. Den omständigheten att 
kommissionen i tidigare ärenden har b
eaktat den ekonomiska situationen i 
en sektor som en förmildrande omstän -
dighet innebär inte att den är skyldig att fortsättningsvis göra det
. Kommissionen 
är skyldig att genomföra en särskild ana -
ly
s av omständigheterna i varje enskilt 
ärende, utan att vara bunden av tidigare beslut som avser andra ekonomiska akt ö-
rer, andra marknader för varor och tjäns -
ter eller andra geografiska marknader vid andra tidpunkter
.
(se punkterna 184, 185, 189 
och 193–195)
II - 1453GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
13. Det följer av artikel  48 .2 i tribunalens 
rättegångsregler att nya grunder inte får 
å
beropas under rättegången såvida de 
inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet
.
En grund som utgör en utvidgning av  
en g
rund som tidigare – direkt eller 
implicit – har åberopats i ansökan och som har ett nära samband med denna kan dock prövas i sak
.
(se punkterna 198 och 199)
14. Kommissionen har ett stort utrymme för 
skönsmässig bedömning vad gäller hur den b
eräknar böterna, och den kan i detta 
hänseende beakta ett stort antal olika faktorer, däribland de berörda företagens samarbete under institutionens under -
sökning
. Ett företags samarbete med 
kommissionen kan motivera en nedsät t-
ning 
av böterna enligt kommissionens 
meddelande om befrielse från eller ne d-
sättning av böter i kartellärenden endast om det underlättar kommissionens upp
gift att fastställa överträdelsen och få 
den att upphöra .
Kommissionen är inte bunden av en tidi -
gare beslutspraxis när den beviljar en viss 
nedsättning för ett visst beteende . Den är 
inte skyldig att bevilja samma proportio -
ne
lla nedsättning vid bedömningen av ett 
liknande beteende i ett senare admini s-
trativt förfarande .
Kommissionen har ett stort utrymme 
att skönsmässigt bedöma kvaliteten på 
och nyttan av det samarbete som till -
handahålls av ett företag, exempelvis i 
förhållande till andra företags samarbete . 
Kommissionen har härvid att göra kom -
plic
erade bedömningar av de faktiska 
omständigheterna, exempelvis vad rör respektive företags samarbete
. Förtec k-
ningen me
d de omständigheter som 
anges i avsnitt D 2 i meddelandet om samarbete är endast exemplifierande
.
Kommissionen kan inte bortse från ny t-
tan av de tillhandahållna upplysning-
arna . Nyttan beror nödvändigtvis på 
II - 1454SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
det bevismaterial som kommissionen 
redan förfogar över . När ett företag, på 
ett mindre precist och tydligt sätt, endast b
ekräftar upplysningar som redan har 
lämnats av ett annat företag, underlättar detta inte kommissionens uppgift på ett väsentligt sätt och det utesluter en ne d-
sättning av bötesbeloppet på grund av samarbete
.
Förmånlig behandling beviljas av kom-missionen som belöning när faststäl-
landet av överträdelsen har underlättats, 
oavsett i vilket skede som företaget har varit behjälpligt och oavsett huruvida 
hjälpen har bestått i tillhandahållande av 
nya upplysningar och ny bevisning, eller erkännande av faktiska omständigheter 
eller av den rättsliga kvalificeringen av 
dessa omständigheter
.
En nedsättning av böterna på grund av samarbetet är i huvudsak beroende av 
kvaliteten på och nyttan av det tillhan -
dahållna samarbetet
. Kommissionen ska 
uppskatta samarbetets kvalitet och nytta 
inom ramen f
ör det stora utrymme för 
skönsmässig bedömning som den har . 
Det är endast om kommissionen uppen-b
art överskrider detta utrymme som den 
kan klandras för detta .
Vid bedömningen av de berörda föret a-
gens samarbete får kommissionen inte b
ortse från principen om likabehandling, 
vilken åsidosätts i de fall då lika situatio -
ner behandlas olika eller då olika situatio -
ner behandlas lika, såvida det inte finns 
sakliga skäl för en sådan behandling .
Uppskattningen av nyttan av samarbetet kan inte fastställas enligt en beräkning s-
metod som innebär att det automatiskt ska beviljas en nedsättning med minst 20 procent om det tas hänsyn till de två 
strecksatserna i avsnitt D i meddelandet 
om samarbete
.
(se punkterna 219–225, 238,  
246 och 248)
15. Enligt proportionalitetsprincipen krävs 
att gemenskapsinstitutionernas rättsak -
t
er inte går utöver vad som är ändamål s-
enligt och nödvändigt för att uppnå de mål som eftersträvas
.
Vid beräkningen av böterna ska det fast -
ställas hur allvarliga överträdelserna 
är utifrån ett stort antal kriterier, och 
inget av dessa bedömningskriterier får 
II - 1455GÜTERMANN OCH ZWICKY MOT KOMMISSIONEN
tillmätas oproportionerligt stor betydelse 
i förhållande till de övriga .
Proportionalitetsprincipen innebär i det sammanhanget att kommissionen ska 
fastställa böterna i proportion till de 
kriterier som har beaktats vid bedöm -
ningen av hur allvarlig överträdelsen 
var och att den då ska tillämpa dessa 
kriterier konsekvent och på ett sätt som är sakligt motiverat
.
Kommissionen är således inte skyldig att beakta ett företags svaga finansiella 
situation när den fastställer bötesbelop -
pet
. En sådan skyldighet skulle nämligen 
medföra att de företag som var minst 
an
passade till marknadsvillkoren gavs en 
oberättigad konkurrensfördel . Även om 
det antas att en åtgärd som en gemen -
s
kapsinstitution vidtagit får till följd att 
ett företag träder i likvidation, kan den omständigheten att företaget likvideras i dess rättsliga form visserligen skada 
ägarnas, aktieägarnas eller andelsägarnas 
ekonomiska intressen, men det innebär i vart fall inte att de personliga, materiella 
och immateriella tillgångarna också för -
lorar sitt värde
.
Det föreskrivs således inte, vare sig i för -
ordning nr  17, i förordning nr  1/2003 om till
ämpning av konkurrensreglerna 
i artiklarna  81 och  82 i fördraget eller  i riktlinjerna för beräkning av böter som 
döms ut enligt artikel  15
.2 i förordning 
nr 17 och artikel 65 .5 i EKSG-fördraget, 
att bötesbeloppet ska fastställas direkt 
me
d hänsyn till den relevanta markna -
dens storlek, eftersom detta endast är en relevant faktor bland flera andra
.
Det föreskrivs visserligen inte i riktlin -
jerna att bötesbeloppet ska beräknas på 
grundval av den sammanlagda omsät t-
ningen eller på företagens omsättning 
på den relevanta marknaden . Riktlin -
j
erna utgör emellertid inte heller något 
hinder mot att en sådan omsättning tas i beaktande när bötesbeloppet fastställs, i syfte att iaktta gemenskapsrättens all -
männa principer och när omständighe -
terna så kräver
. Den del av omsättningen 
som härrör från de varor som är föremål f
ör överträdelsen kan ge en god anvi s-
ning om en överträdelses omfattning på de relevanta marknaderna och om det ansvar som varje medlem har på nämnda 
marknader
. Den är nämligen ett objektivt 
kriterium som gör det möjligt att korrekt 
upp
skatta hur skadligt detta förfarande 
är för den normala konkurrensen och utgör följaktligen en god anvisning om den kapacitet som varje berört företag 
har att vålla skada
. Det finns emellertid 
inte någon allmängiltig princip om att 
sanktionså
tgärden ska stå i proportion 
till den omsättning som företaget har uppnått genom försäljningen av den pr o-
dukt som är föremål för överträdelsen
.
II - 1456SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-456/05 OCH T-457/05
Kommissionen är inte skyldig att säker -
ställa – när böter åläggs flera företag som 
har varit inblandade i samma överträ-delse – att de slutliga bötesbelopp som 
beräkningen leder till för de berörda 
företagen återspeglar alla skillnader som 
finns beträffande företagens samman -
lagda omsättning eller deras omsättning på den relevanta produktmarknaden
. 
Kommissionen är inte skyldig att fast -
st
älla bötesbeloppet med hänsyn till för e-
tagets storlek . Det finns ingen anledning 
att behandla små och medelstora företag annorlunda än andra företag . Det förhål -
l
andet att företagen är små och mede l-
stora företag befriar dem nämligen inte 
från deras skyldighet att iaktta konkur -
rensreglerna .
(se punkterna 260, 261, 264, 266, 267, 
275 och 277–283)