ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Förenade kungariket) den 26 mars 2019 — Secretary of State for the Home Department mot O A

(Mål C-255/19)

(2019/C 206/35)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Parter i det nationella målet

Klagande: Secretary of State for the Home Department

Motpart: O A

Tolkningsfrågor

1) Ska ”skyddet i det land där han eller hon är medborgare”, i den mening som avses i artiklarna 11.1 e och 2 e i [skyddsgrundsdirektivet] (1), tolkas så, att det avser statligt skydd?

2) Vid bedömningen av om motparten har en välgrundad fruktan för förföljelse i den mening som avses i artikel 2 e i [skyddsgrundsdirektivet] och om det finns skydd tillgängligt mot sådan förföljelse, enligt artikel 7 i [skyddsgrundsdirektivet], ska en ”skyddsbedömning” göras avseende båda dessa frågor och, om så är fallet, ska samma kriterier användas vid bedömningen i båda fallen?

3) Om man bortser från möjligheten att skydd kan finnas att tillgå från icke-statliga aktörer i enlighet med artikel 7.1 b och antar att fråga 1 ovan ska besvaras jakande, ska skyddets effektivitet eller tillgänglighet bedömas uteslutande med hänsyn till statliga aktörers skyddshandlingar/skyddsfunktioner eller kan även skyddshandlingar/skyddsfunktioner som utövas av privata aktörer (samhällsaktörer) såsom familjer och/eller klaner beaktas?

4) Är (såsom antas i förhållande till frågorna 2 och 3) de kriterier som ska tillämpas vid den ”skyddsbedömning” som ska genomföras när upphörande övervägs enligt artikel 11.1 e, samma som de som ska tillämpas inom ramen för artikel 7?

(1) Rådets direktiv 2004/83/EG av den 29 april 2004 om miniminormer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer skall betraktas som flyktingar eller som personer som av andra skäl behöver internationellt skydd samt om dessa personers rättsliga ställning och om innehållet i det beviljade skyddet (EUT L 304, 2004, s. 12).
—

Den första grunden avser att tribunalen gjorde en oriktig bedömning, i strid med artiklarna 107.1 och 108.2 FEUF, då den fann att kommissionen inte gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning och med rätta fastställt att de statliga garantier och de statliga lån som beviljats A/S Femern Landanlæg för danska järnvägsförbindelser till inlandet inte skulle snedvrida konkurrensen, eftersom den relevanta markanden inte var konkurrensutsatt. Klagandena anser att tribunalens felaktiga slutsats i detta avseende beror på fyra fall av felaktig rättstillämpning, motsvarande fyra delgrunder: a) Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning då den fann att de statliga garantier och statliga lån som A/S Femern Landanlæg beviljats inte kunde påverka konkurrensen, trots att Fixed Link (som drivs av Femern A/S) och Danish rail Hinterland Connections (som drivs av Femern Landanlæg) tillsammans utgör ett integrerat projekt, och trots att de statliga garantierna och de statliga lån som Femern A/S beviljats redan har ansetts kunna snedvrida konkurrensen. b) Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning då den fann att marknaden för förvaltningen av järnvägars infrastruktur i Danmark ”de lege” inte är konkurrensutsatt. c) Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning då den fann att marknaden för förvaltningen av järnvägars infrastruktur i Danmark ”de facto” inte är konkurrensutsatt. d) Marknaderna för konstruktion och underhåll av järnvägarnas infrastruktur, vilka är konkurrensutsatta, är separata i förhållande till marknaden för förvaltning och drift, i strikt bemärkelse, av järnvägarnas infrastruktur.
—

fastställa att Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 13.1 i direktiv 2008/50/EG, (1) jämförd med bilaga XI till direktivet, genom att fortsätta överskrida gränsvärdena för kvävedioxid (NO2) i zonerna FK0001 (Greater Londons stadsområde), FK0002 (West Midlands stadsområde), FK0003 (Greater Manchesters stadsområde), FK0004 (West Yorkshires stadsområde), FK0013 (Teessides stadsområde), FK0014 (The Potteries), FK0018 (Kingston upon Hull), FK0019 (Southamptons stadsområde), FK0024 (Glasgows stadsområde), FK0029 (Eastern), FK0031 (South East), FK0032 (East Midlands), FK0033 (North West & Merseyside), FK0034 (Yorkshire & Humberside), FK0035 (West Midlands) and FK0036 (North East), samt timgränsvärdet för NO2 i zonen FK0001 (Greater Londons stadsområde), trots att dessa gränsvärden trädde i kraft den 1 januari 2010,
C 364/7

Begäran om förhandsavgörande framställd av Conseil d'État (Frankrike) den 30 juli 2018 – COPEBI SCA mot Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

(Mål C-505/18)

(2018/C 364/06)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Conseil d'État

Parter i det nationella målet

Klagande: COPEBI SCA

Motpart: Établissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

Övriga parter i målet: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

Tolkningsfråga

Ska kommissionens beslut (2009/402/EG) av den 28 januari 2009 om de ”åtgärdsprogram” inom frukt- och grönsakssektorn, som Frankrike har genomfört (C 29/05 [ex NN 57/05] (1)) tolkas så, att det omfattar det stöd som betalats ut av Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulture (ONIFLHOR) till Comité économique bigarreau industrie (Cebi) och därefter fördelats till producenter av bigarråer avsedda för bearbetning av de producentergrupper som är medlemmar i denna kommitté, trots att Cebi inte finns med bland de åtta ekonomiska jordbrukskommittéer som nämns i punkt 15 i beslutet och att stödet i fråga, till skillnad från den finansieringsmekanism som beskrivs i punkterna 24 till 28 i beslutet, inte finansieras genom frivilliga bidrag från producenter, så kallade branschbidrag?

(1) EUT L 127, s. 11
SV Europeiska unionens officiella tidning C 166/24

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (Irland) den 2 mars 2018 – Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon mot Minister for Justice and Equality

(Mål C-169/18)

(2018/C 166/31)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (Irland)

Parter i det nationella målet

Klagande: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Noor Habib, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon

Motpart: Minister for Justice and Equality

Tolkningsfrågor

1. Med förbehåll för de eventuella rättfärdigandegrunder som beskrivs i frågorna 2, 3 och 4, åsidosätter en medlemsstat kravet enligt artikel 5.2 i direktiv 2004/38/EG (1) (nedan kallat 2004 års direktiv), om att visering ska utfärdas så snart som möjligt till make/maka och familjemedlemmar till en unionsmedborgare som utövar sin rätt till fri rörlighet i medlemsstaten ifråga, eller som avser att utöva denna rättighet, när handläggningstiden för en sådan ansökan överstiger 12 månader?

2. Oavsett hur fråga 1 ska besvaras, önskas svar på följande fråga: Är dröjsmål i handläggningen eller annars i avgörandet av en viseringsansökan enligt artikel 5.2, som uppstår på grund av behovet av att genom bakgrundskontroller säkerställa att ansökan inte är bedräglig eller utgör missbruk av rättigheter, inklusive en kontroll av att det inte är fråga om skenäktenskap, enligt artikel 35 i 2004 års direktiv eller på annan grund, rättfärdigade, varför de inte strider mot artikel 5.2?

3. Oavsett hur fråga 1 ska besvaras, önskas svar på följande fråga: Är dröjsmål i handläggningen eller i avgörandet av en viseringsansökan enligt artikel 5.2, som uppstår på grund av behovet av att utföra omfattande bakgrundskontroller och säkerhetsprövningar av personer som kommer från vissa tredjeländer, med anledning av att det finns särskilda säkerhetsrisker relaterade till resande som kommer från dessa tredjeländer, enligt artikel 27 eller artikel 35 i 2004 års direktiv eller på annan grund, rättfärdigade, varför de inte strider mot artikel 5.2?

4. Oavsett hur fråga 1 ska besvaras, önskas svar på följande fråga: Är dröjsmål i handläggningen eller i avgörandet av en viseringsansökan enligt artikel 5.2, som uppstår på grund av en plötslig och oförutsedd ökning av sådana ansökningar från vissa tredjeländer, vilka anses vara förenade med verkliga säkerhetsrisker, rättfärdigade, varför de inte strider mot artikel 5.2?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EE (EUT L 158, 2004, s. 77).
1)

Ska artikel 8.1 i rådets förordning (EG) nr 2201/2003 av den 27 november 2003 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar samt om upphävande av förordning (EG) nr 1347/2000 ( 1 ), mot bakgrund av omständigheterna i målet, tolkas på så sätt att: hemvist för ett arton månader gammalt barn ska anses vara den medlemsstat i vilken barnet i socialt hänseende och i familjehänseende i viss mån integrerats utifrån följande omständigheter: medborgarskapet för den förälder som dagligdags har vårdnaden om barnet; att barnet uttrycker sig på det officiella språket i den medlemsstaten; att barnet döpts i den staten och under upp till tre månaders tid vistats där under förälderns föräldraledighet och övrig semester denna haft i samband med högtider; samt utifrån kontakterna med denna förälders släktingar, i en situation då barnet under övrig tid bor med denna förälder i en annan medlemsstat där föräldern har en tillsvidareanställning och där barnet regelbundet, om än under begränsad tid, umgås med den andre föräldern och dennes släktingar?
1)

Ska artikel 31 i EU-stadgan och artikel 7.1 i direktiv 2003/88/EG (1) av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden tolkas så, att dessa bestämmelser utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken det i kollektivavtal kan bestämmas att inkomstminskningar under beräkningsperioden till följd av subventionerad arbetstidsförkortning på grund av arbetsbrist påverkar beräkningen av semesterlönen, vilket leder till att arbetstagaren får lägre ersättning under den årliga semestern om minst fyra veckor, eller får lägre semesterersättning om anställningen upphör dessförinnan, än vad som vore fallet om beräkningen av semesterlönen skulle grundas på den genomsnittslön arbetstagaren hade erhållit om denne inte hade drabbats av sådan förlust av lön under beräkningsperioden? Om så är fallet: Vilken högsta procentsats, beräknad som andel av arbetstagarens genomsnittslön utan sådan löneförlust, kan tillåtas i en nationell bestämmelse enligt vilken det i kollektivavtal kan bestämmas att inkomstminskningar under beräkningsperioden till följd av arbetstidsförkortning, påverkar beräkningen av semesterersättningen, vilket leder till att arbetstagaren får lägre ersättning, utan att denna bestämmelse ska anses oförenlig med unionsrätten?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 283/26

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court (Irland) den 22 juni 2017 – Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána mot Workplace Relations Commission

(Mål C-378/17)

(2017/C 283/36)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Minister for Justice and Equality, The Commissioner of the Garda Síochána

Motpart: Workplace Relations Commission

Tolkningsfråga

När

a) ett nationellt organ har inrättats enligt lag och har tilldelats generell behörighet att bland annat säkerställa tillämpningen av unionsrätten inom ett visst område, och

b) nationell rätt skulle kräva att ett sådant organ inte skulle vara behörigt att pröva en begränsad kategori av ärenden där ett effektivt rättsmedel – med stöd av nationell rätt och unionsrätten – skulle kräva att nationell lagstiftning inte tillämpades, och

c) vederbörande nationella domstolar skulle vara behöriga att, i syfte att säkerställa att den aktuella unionsbestämmelsen iakttas, förordna om att nationell lagstiftning inte ska tillämpas, skulle vara behöriga att pröva mål där ett sådant rättsmedel var nödvändigt, skulle vara behöriga att i sådana mål förordna om enligt unionsrätten erforderliga rättsmedel, och det rättsmedel som domstolarna tillhandahållit har, i enlighet med EU-domstolens praxis, bedömts uppfylla likvärdighetsprincipen och effektivitetsprincipen,

måste nämnda organ ändå anses vara behörigt att pröva ett klagomål avseende att nationell lagstiftning strider mot unionsrätten och, om organet bifaller klagomålet, vara behörigt att underlåta att tillämpa lagstiftningen ifråga, trots att det enligt nationell rätt är en domstol som är inrättad enligt konstitutionen – och inte organet – som är behörig i samtliga fall att pröva mål rörande giltigheten av lagstiftning eller rörande frågan om lagstiftning ska underlåtas att tillämpas?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 95/3

Överklagande ingett den 4 augusti 2016 av Staywell Hospitality Group Pty Ltd av den dom som tribunalen (nionde avdelningen) meddelade den 2 juni 2016 i målen T-510/14 och T-536/14, STAYWELL HOSPITALITY GROUP AND SHERATON INTERNATIONAL IP mot EUIPO — SHERATON INTERNATIONAL IP AND STAYWELL HOSPITALITY GROUP (PARK REGIS)

(Mål C-440/16 P)

(2017/C 095/07)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (ombud: D. Farnsworth, solicitor)

Övriga parter i målet: Europeiska immaterialrättsmyndigheten (EUIPO), Sheraton International IP LLC

Domstolen (nionde avdelningen) beslutade den 12 januari 2017 att överklagandet skulle avvisas.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 78/11

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Förenade kungariket) den 12 december 2016 – American Express Co. mot The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Mål C-643/16)

(2017/C 078/15)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: American Express Co.

Motpart: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

Tolknings- respektive giltighetsfråga

(1) Ska ett betalningssystem som enligt artikel 35.2 b i direktiv (EU) 2015/2366 normalt inte omfattas av tillträdesskyldigheten i artikel 35.1 i direktivet ändå anses omfattas av denna skyldighet när det, (i) ingår co-brandingavtal med co-brandingpartner vilka inte själva tillhandahåller betaltjänster inom detta betalningssystem vad gäller den produkt som co-brandingen avser och/eller (ii) använder ett ombud som ska agera på dess vägnar genom att tillhandahålla betaltjänster?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 30/18

Begäran om förhandsavgörande framställd av Cour d'appel de Mons (Belgien) den 28 oktober 2016 – État belge mot Biologie Dr Antoine SPRL

(Mål C-548/16)

(2017/C 030/22)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Cour d'appel de Mons

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: État belge

Motpart: Biologie Dr Antoine SPRL

Tolkningsfråga

Är det förenligt med föreskrifterna om balansräkning i rådets fjärde direktiv av den 25 juli 1978 om årsbokslut i vissa typer av bolag (direktiv 78/660/EEG, EGT L 222, 1978, s. 11; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 17) med avseende på kraven

— att årsbokslutet ska ge en rättvisande bild av bolagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat (artikel 2.3 i direktivet),

— att avsättningar ska ha till syfte att täcka förluster eller skulder som till sin karaktär är klart bestämda och som på balansdagen är antingen sannolika eller säkra beträffande sin förekomst, men som är obestämda i fråga om belopp eller tidpunkten då de uppkommer (artikel 20.1 i direktivet),

— att värderingen ska ske med iakttagande av rimlig försiktighet, vilket särskilt innebär att — endast per balansdagen konstaterade intäkter får tas med, — hänsyn måste tas till alla förutsebara risker och möjliga förluster som har uppkommit under detta eller tidigare räkenskapsår även om dessa risker eller förluster blir kända först efter balansdagen, men före upprättandet av balansräkningen (artikel 31.1 c aa och bb i direktivet)

— att de intäkter och kostnader som avser räkenskapsåret ska tas upp utan hänsyn till tidpunkten för betalningen (artikel 31.1 d i direktivet),

— att aktiv- och passivposternas beståndsdelar ska värderas var för sig (artikel 31.1 e i direktivet)

att ett bolag som har utställt en aktieoption kan bokföra försäljningspriset för denna option som en intäkt i resultaträkningen under det räkenskapsår som denna option löses in eller dess löptid går ut för att beakta den risk som optionsutställaren tar [och inte] under det räkenskapsår som försäljningen av optionen genomförs och dess pris slutgiltigt fastställs, och risken som optionsutställaren åtar sig då värderas separat genom en avsättning?”
SV Europeiska unionens officiella tidning C 38/12

Begäran om förhandsavgörande framställd av Cour d'appel de Mons (Belgien) den 23 november 2016 – Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL mot État belge

(Mål C-592/16)

(2017/C 038/16)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Cour d'appel de Mons

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Cabinet d’Orthopédie Stainier SPRL

Motpart: État belge

Tolkningsfråga

Är det förenligt med föreskrifterna om balansräkning i rådets fjärde direktiv av den 25 juli 1978 (direktiv 78/660/EEG, EGT L 222, 1978, s. 11; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 17) med avseende på kraven

— att årsbokslutet ska ge en rättvisande bild av bolagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat (artikel 2.3 i direktivet),

— att avsättningar ska ha till syfte att täcka förluster eller skulder som till sin karaktär är klart bestämda och som på balansdagen är antingen sannolika eller säkra beträffande sin förekomst, men som är obestämda i fråga om belopp eller tidpunkten då de uppkommer (artikel 20.1 i direktivet),

— att värderingen ska ske med iakttagande av rimlig försiktighet, vilket särskilt innebär att endast per balansdagen konstaterade intäkter får tas med, hänsyn måste tas till alla förutsebara risker och möjliga förluster som har uppkommit under detta eller tidigare räkenskapsår även om dessa risker eller förluster blir kända först efter balansdagen, men före upprättandet av balansräkningen (artikel 31.1 c aa och bb i direktivet),

— att de intäkter och kostnader som avser räkenskapsåret skall tas upp utan hänsyn till tidpunkten för betalningen (artikel 31.1 d i direktivet),

— att aktiv- och passivposternas beståndsdelar ska värderas var för sig (artikel 31.1 e i direktivet)

att ett bolag som har utställt en aktieoption kan bokföra försäljningspriset för denna option som en intäkt i resultaträkningen under det räkenskapsår som denna option löses in eller dess löptid går ut för att beakta den risk som optionsutställaren tar [och inte] under det räkenskapsår som försäljningen av optionen genomförs och dess pris slutgiltigt fastställs, och risken som optionsutställaren åtar sig då värderas separat genom en avsättning?”
4)

Om den första frågan ska besvaras jakande, ska, under sådana omständigheter som de i det nationella målet, direktiv 2006/112, och särskilt artiklarna 179, 184, 186 och 250 i detta, tolkas så, att de justerade beloppen i avdragsgill ingående mervärdesskatt måste dras av under den beskattningsperiod under vilken den beskattningsbara personens skyldighet och/eller rätt att justera det ursprungliga avdraget uppkom?
1)

Ska bestämmelserna i artikel 8 i direktiv 90/434/EEG av den 23 juli 1990 (1) tolkas så, att de vid ett utbyte av värdepapper som omfattas av direktivets tillämpningsområde utgör hinder för en mekanism med uppskjutande av beskattning som innebär att det – som ett undantag från regeln att den beskattningsgrundande händelsen avseende en vinst infaller under det år som vinsten realiserats – är tillåtet att fastställa att en vinst uppkommit, och denna vinsts storlek, under det år den realiseras, och beskatta denna vinst under det år då den händelse inträffar som medför att uppskovet med beskattningen upphör, vilket bland annat kan vara avyttringen av de värdepapper som erhållits vid utbytet?
1)

Ska bestämmelserna i artikel 8 i [rådets] direktiv [90/434/EEG] av den 23 juli 1990 (1) tolkas så, att de vid ett utbyte av aktier som omfattas av direktivets tillämpningsområde utgör hinder för en mekanism med uppskjutande av beskattning som innebär att det – som ett undantag från regeln att den beskattningsgrundande händelsen avseende en vinst infaller under det år som vinsten realiserats – är tillåtet att fastställa att en vinst uppkommit, och denna vinsts storlek, under det år den realiseras, och beskatta denna vinst under det år då den händelse inträffar som innebär ett slut för uppskjutandet av beskattningen, vilket bland annat kan vara avyttringen av de aktier som erhållits vid utbytet?
1)

Ska kommissionens förklarande anmärkningar angående undernummer 8525 80 30 samt undernumren 8525 80 91 och 8525 80 99 i Kombinerade nomenklaturen tolkas så, att det är fråga om ”inspelning under 30 minuter eller mer” även när videobilderna spelas in under längre tid än 30 minuter genom att de spelas in i ”video record”-läget, när videobilderna lagras i separata filer som var och en har en kortare längd än 30 minuter och betraktaren vid uppspelningen måste öppna varje fil med en kortare längd än 30 minuter separat, men det finns möjlighet att med hjälp av en av GoPro levererad mjukvara lagra bilderna i dessa filer på en dator i en följd och därmed lagra en videofilm som är längre än 30 minuter i en fil på en dator?
3)

Ska de ovannämnda bestämmelserna i direktivet och direktivets syfte samt de nationella domstolarnas skyldighet ett ex officio pröva om villkor i konsumentavtal är oskäliga utan att konsumenten behöver yrka det, tolkas så att det gör det möjligt för den nationella domstolen att i förfaranden som det som föreskrivs i artikel 250.1.7 i civilprocesslagen eller det förfarande för ”utomrättslig försäljning” som regleras i artikel 129 i hypotekslagen, avstå från att tillämpa den nationella rätten när denna inte medger en sådan domstolsprövning ex officio, mot bakgrund av att bestämmelserna i direktivet är tydliga och att EU-domstolen upprepade gånger har slagit fast att nationella domstolar är skyldiga att ex officio pröva om det finns oskäliga avtalsvillkor i tvister rörande konsumentavtal?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 320/20

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court (Ireland) den 27 juli 2015 – Elaine Farrell mot Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General, Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

(Mål C-413/15)

(2015/C 320/28)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: Elaine Farrell

Svarande: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland and the Attorney General och Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

Tolkningsfrågor

1) Ska prövningen enligt punkt 20 i domen i mål C-188/89, Foster m.fl., av frågan vad som avses med ett organ som står under en medlemsstats tillsyn tillämpas (a) kumulativt eller (b) alternativt?

2) Finns det någon grundläggande princip för den prövning av de olika omständigheter – vilka identifierades i domen i mål C-188/89, Foster m.fl. och kan anses vara de alternativa kriterier som ska beaktas vid en helhetsbedömning – som en domstol ska göra för att avgöra huruvida ett visst organ står under statens tillsyn?