2.

Om denna fråga besvaras nekande: Vilken del av ovannämnda lagbestämmelse ska den nationella domstolen underlåta att tillämpa för att säkerställa en effektiv tillämpning av unionsrätten: 2.1. nedläggningen av det straffrättsliga förfarandet när fristen på en månad löper ut eller 2.2. klassificeringen av ovannämnda fel som ”åsidosättanden av väsentliga formföreskrifter” eller 2.3. skyddet för den enligt [g)] uppkomna subjektiva rätten – om det är möjligt att avhjälpa detta åsidosättande inom ramen för domstolsförfarandet? 2.1. Ska beslutet att underlåta att tillämpa en nationell lagbestämmelse, enligt vilken föreskrivs att det straffrättsliga förfarandet ska läggas ned, knytas till att A) åklagarmyndigheten beviljas en ytterligare frist för att åtgärda ”åsidosättandet av väsentliga formföreskrifter” som motsvarar den frist under vilken nämnda myndighet på grund av hinder som beror på försvaret objektivt sett inte hade möjlighet att göra detta? B) domstolen i situation A) fastställer att dessa hinder har uppkommit till följd av ett rättsmissbruk? C) om alternativ A) besvaras nekande, domstolen fastställer att den nationella lagstiftningen ger tillräckliga garantier för att den straffrättsliga förundersökningen ska avslutas inom rimlig tid? 2.2. Är beslutet att inte tillämpa den enligt nationell rätt föreskrivna kvalificeringen av ovannämnda brister som ”åsidosättande av väsentliga formföreskrifter” förenlig med unionsrätten, det vill säga: A) Är rätten för försvaret att erhålla utförlig information om anklagelsen enligt artikel 6.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/13/EU [av den 22 maj 2012 om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden] tillräckligt säkerställd, -1) om denna information lämnas efter det att åtalet faktiskt har lämnats in till en domstol, men före den rättsliga prövningen, eller om försvaret vid en tidigare tidpunkt, när åtalet ännu inte lämnats in till domstolen, har erhållit all information om väsentliga delar av åtalet (såsom i fråga om den tilltalade Hristov)? -2) om frågorna 2.2.A)-1) besvaras jakande – om denna information lämnas efter det faktiska inlämnandet av åtalet till domstol, men innan domstolen har prövat åtalet, och försvaret har erhållit delar av informationen om väsentliga delar av åtalet vid en tidigare tidpunkt, när åtalet ännu inte lämnats in till domstolen, varvid anledningen till att endast delar av informationen har tillhandahållits beror på hinder från försvarets sida (såsom i fråga om de tilltalade Kolev och Kostadinov)? -3) om denna information är motstridig när det gäller hur kravet på mutor konkret har kommit till uttryck (en gång anges att en annan tilltalad uttryckligen har krävt mutor, medan den tilltalade Hristov gav uttryck för sitt missnöje genom sitt ansiktsuttryck när den person som omfattades av tullinspektionen erbjöd för lite pengar, medan det sedan uppges att den tilltalade Hristov bokstavligen och konkret har krävt mutor)? B) Är rätten enligt artikel 7.3 i direktiv 2012/13 för försvaret att beviljas tillgång till materialet ”senast när de sakförhållanden som ligger till grund för anklagelsen lämnas in till en domstol för avgörande” tillräckligt säkerställd i det nationella målet om försvaret hade tillgång till väsentliga delar av materialet vid en tidigare tidpunkt och gavs möjlighet att få tillgång till materialet, men som på grund av hinder (sjukdom, yrkesmässiga förpliktelser) och med hänvisning till nationell rätt, enligt vilken det för att få tillgång till materialet krävs en kallelse tre dagar tidigare, inte har utnyttjat denna rätt? Krävs det att en andra möjlighet beviljas efter det att hindren har bortfallit med en frist för kallelse på minst tre dagar? Krävs det en prövning av huruvida nämnda hinder objektivt har förelegat eller huruvida det föreligger ett rättsmissbruk? C) Har de lagstadgade krav som föreskrivs i artikel 6.3 och artikel 7.3 i direktiv 2012/13 ”senast när de sakförhållanden som ligger till grund för anklagelsen lämnas in till en domstol” samma betydelse i båda bestämmelserna? Vilken betydelse har detta krav – före det faktiska inlämnandet av de sakförhållanden som ligger till grund för anklagelsen till en domstol, eller senast när de lämnas in till domstolen, eller efter det att de lämnats in men innan domstolen vidtar åtgärder för att pröva dessa anklagelser? D) Har de lagstadgade kraven på tillhandahållande av information om anklagelsen till försvaret och tillgång till material som rör ett mål på ett sådant sätt att ”ett effektivt utövande av rätten till försvar” och ”ett rättvist förfarande” kan säkerställas enligt artikel 6.1 och artikel 7.2 och 7.3 i direktiv 2012/13 samma betydelse i båda bestämmelserna? Är detta krav uppfyllt -1) om den detaljerade informationen om anklagelsen visserligen tillhandahålls till försvaret efter inlämnande av sakförhållandena till domstol, men innan några åtgärder har vidtagits för att pröva dem i sak, och försvaret har beviljats en tillräcklig frist för förberedelser? Vid en tidigare tidpunkt tillhandahölls endast ofullständig och delvis information om anklagelsen. -2) om försvaret visserligen beviljas tillgång till allt material efter inlämnandet av sakförhållandena till domstol, men innan åtgärder vidtas för att pröva dem i sak, och har beviljats en tillräcklig frist för att förbereda sig? Försvaret har vid en tidigare tidpunkt beviljats tillgång till den största delen av materialet i målet. -3) om en domstol skulle vidta åtgärder för att garantera för försvaret att alla yttranden som det lämnar in efter att ha tagit del av de utförliga sakförhållandena och allt material i målet, skulle ha samma verkan som de hade haft om de hade lämnats in till åklagarmyndigheten innan sakförhållandena lämnades in till domstol? E) Är ”ett rättvist förfarande” enligt artikel 6.1 och 6.4 samt ”ett effektivt utövande av rätten till försvar” enligt artikel 6.1 i direktiv 2012/13 säkerställt om domstolen skulle besluta att inleda ett domstolsförfarande avseende ett slutgiltigt åtal som är motstridigt vad gäller hur kravet på mutor har kommit till uttryck, men där domstolen därefter har berett åklagarmyndigheten tillfälle att åtgärda dessa motstridigheter och har möjliggjort för parterna att helt och fullt göra gällande de rättigheter som de hade haft om anklagelsen hade lämnats in till domstol utan sådana motstridigheter? F) Är den rätt som stadgas i artikel 3.1 i [Europaparlamentets och rådets] direktiv 2013/48/EU [av den 22 oktober 2013 om rätt till tillgång till försvarare i straffrättsliga förfaranden och förfaranden i samband med en europeisk arresteringsorder samt om rätt att få en tredje part underrättad vid frihetsberövande och rätt att kontakta tredje parter och konsulära myndigheter under frihetsberövandet] till tillgång till försvarare tillräckligt säkerställd om advokaten under den straffrättsliga förundersökningen har beretts tillfälle att infinna sig för att erhålla information om den preliminära anklagelsen och få fullständig tillgång till allt material i målet, men denne på grund av yrkesmässiga förpliktelser och med åberopande av nationell rätt, enligt vilken det föreskrivs en kallelsefrist på minst tre dagar, inte har infunnit sig? Krävs det att en ny frist på minst tre dagar beviljas när dessa förpliktelser har fallit bort? Krävs det en prövning av huruvida det finns grund för att [inte] infinna sig eller av huruvida det föreligger ett rättsmissbruk? G) Skulle ett åsidosättande under den straffrättsliga förundersökningen av den rätt som stadgas i artikel 3.1 i direktiv 2013/48 om rätt till tillgång till försvarare påverka ”utövandet av rätten till försvar i praktiken och på ett effektivt sätt” om domstolen – efter det att sakförhållandena lämnats in till denna – ger advokaten full tillgång till de slutgiltiga och detaljerade sakförhållandena samt till allt material i målet, och därefter vidtar åtgärder för att garantera för advokaten att alla yttranden som advokaten lämnar in efter att ha tagit del av de utförliga sakförhållandena och allt material i målet, skulle ha samma verkan som de hade haft om de hade lämnats in till åklagarmyndigheten innan sakförhållandena lämnades in till domstol? 2.3. Är den subjektiva rätt till nedläggning av det straffrättsliga förfarandet som uppkommit för den tilltalade (på ovannämnda villkor) förenlig med unionsrätten, oberoende av att det föreligger en möjlighet att helt avhjälpa ”åsidosättandet av väsentliga formföreskrifter” som åklagarmyndigheten inte har åtgärdat genom att domstolen vidtar åtgärder under domstolsförfarandet, vilket i slutänden innebär att den tilltalade befinner sig i en likadan rättslig situation som vederbörande hade befunnit sig i om åsidosättandet hade åtgärdats i rätt tid?