Mål C‑329/02 P

SAT.1 SatellitenFernsehen GmbH

mot

Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån)

”Överklagande – Gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Artikel 7.1 b och c i förordning (EG) nr 40/94 – Ordkombinationen SAT.2”

Sammanfattning av domen

1. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Separat prövning av olika registreringshinder – Tolkning av registreringshinder mot bakgrund av det allmänintresse som ligger till grund för vart och ett av dessa

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1)

2. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Tecknet saknar särskiljningsförmåga – Det allmänintresse som ligger till grund för artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 – Räckvidd

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)

3. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Tecknet saknar särskiljningsförmåga – Ordmärke som består av flera beståndsdelar – Målgruppens helhetsintryck av ordkombinationen skall beaktas

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)

4. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Tecknet saknar särskiljningsförmåga – Konstaterandet att en viss nivå av kreativitet eller språklig eller konstnärlig fantasi saknas räcker inte för att tecknet skall anses sakna särskiljningsförmåga – Varumärke som inte beskriver de berörda varorna eller tjänsterna – Skyldighet för harmoniseringsbyrån att ange skälen till att särskiljningsförmåga saknas

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b och 7.1 c)

5. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärken som saknar särskiljningsförmåga – Ordkombinationen SAT.2

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)

1. Vart och ett av de registreringshinder som anges i artikel 7.1 i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken skall tillämpas oberoende av varandra och prövas separat. Dessa registreringshinder skall dessutom tolkas mot bakgrund av det allmänintresse som ligger bakom vart och ett av dem. Det allmänintresse som beaktas vid prövningen av vart och ett av dessa registreringshinder kan, eller till och med skall, återspegla olika hänsynstaganden beroende på vilket registreringshinder det gäller.

(se punkt 25)

2. Det allmänintresse som ligger till grund för artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken, vilken rör registreringshinder på grund av att ett varumärke saknar särskiljningsförmåga, avser behovet av att inte otillbörligen begränsa tillgången till detta varumärke för andra aktörer som utbjuder varor eller tjänster av samma slag som dem som registreringsansökan avser. Med hänsyn till omfattningen av det skydd som ett varumärke ges genom förordningen sammanfaller uppenbarligen det allmänintresse som ligger till grund för nämnda bestämmelse med varumärkets grundläggande funktion, nämligen att för konsumenten eller slutanvändaren av en vara eller tjänst som täcks av varumärket garantera dess ursprung, så att denne utan risk för förväxling kan särskilja denna vara eller tjänst från andra med ett annat ursprung.

Kriteriet, enligt vilket varumärken som kan vara allmänt förekommande i handeln för att presentera de aktuella varorna eller tjänsterna inte får registreras, skall däremot inte ligga till grund för tolkningen av artikel 7.1 b i förordningen. Detta kriterium är relevant vid tillämpningen av artikel 7.1 c i förordningen. Även hänsynstagandet att artikel 7.1 b har ett syfte av allmänintresse, enligt vilket det är nödvändigt att de tecken som avses i bestämmelsen kan användas fritt av alla, utgör en avvikelse från det kriterium avseende allmänintresset som avses ovan.

(se punkterna 23, 26, 27 och 36)

3. Vid bedömningen av huruvida ett varumärke har särskiljningsförmåga, i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken, och vad gäller ett varumärke som består av ord eller av ett ord och en siffra, kan bedömningen av huruvida varumärket har särskiljningsförmåga delvis avse varje ord eller varje beståndsdel sedd för sig, men frågan skall under alla omständigheter avgöras genom en bedömning av den helhet som de utgör. Enbart den omständigheten att varje enskild beståndsdel sedd för sig saknar särskiljningsförmåga hindrar nämligen inte att den kombination som de bildar kan ha särskiljningsförmåga.

Det utgör en felaktig tolkning av nämnda bestämmelse att grunda bedömningen av särskiljningsförmågan hos en ordkombination som består av flera beståndsdelar i huvudsak på en separat analys av varje beståndsdel i denna ordkombination, och att i det avseendet utgå från presumtionen att beståndsdelar som var och en för sig saknar särskiljningsförmåga inte kan anses ha en sådan särskiljningsförmåga när de väl har satts samman, i stället för att utgå från genomsnittskonsumentens helhetsintryck av ordkombinationen, och att endast i andra hand undersöka det helhetsintryck som ordkombinationen ger upphov till, och inte tillmäta sådana uppgifter som förekomsten av ett inslag av fantasi, vilka skall beaktas vid en sådan analys, någon som helst betydelse.

(se punkterna 28, 29 och 35)

4. För att ett tecken skall kunna registreras som gemenskapsvarumärke uppställs det inte något krav på en viss nivå av kreativitet eller språklig eller konstnärlig fantasi från varumärkesinnehavarens sida. Det räcker att varumärket gör det möjligt för målgruppen att identifiera de varumärkesskyddade varornas eller tjänsternas ursprung och att särskilja dessa från andra företags varor eller tjänster.

Om det inte föreligger något registreringshinder enligt artikel 7.1 c i förordning nr 40/94 för ett varumärke som likväl saknar särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordningen, måste Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) ange skälen till att den anser att varumärket saknar särskiljningsförmåga.

Det förhållandet att varumärken som är sammansatta av en orddel och en siffra ofta används inom en viss sektor tyder i det avseendet på att denna typ av kombinationer inte principiellt kan anses sakna särskiljningsförmåga.

(se punkterna 41, 42 och 44)

5. När det gäller ordkombinationen SAT.2, beträffande vilken en ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke har ingetts för följande tjänster som omfattas av klasserna 38 och 41 i den mening som avses i Niceöverenskommelsen

– klass 38: ”Distribution av radio- och TV-sändningar/-program via trådbundna eller trådlösa nät; utsändning av film-, TV- radio-, teletext-, videotext-program/-sändningar; förmedling och tilldelning av tillstånd till användare av olika kommunikationsnät; telekommunikation; insamling, leverans och överföring av information och pressmeddelanden (även på elektronisk väg och/eller via dator); ljud- och bildöverföring via satellit; drift av en betal-TV-tjänst (Pay TV), inkluderande video på begäran, även för tredje man som digital plattform; telekommunikationstjänster; förmedling av information till tredje man; distribution av information via trådbundna eller trådlösa nät; direktanslutna tjänster och sändningar, nämligen förmedling av information och meddelanden inkluderande e-post; drift av nätverk för överföring av meddelanden, bilder, text, tal och data; utsändning av TV-köpprogram”,

– klass 41: ”Produktion, återgivning, visning och uthyrning av filmer, video- och andra TV-program; anordnande och genomförande av show-, frågesport- och musiktillställningar samt anordnande av tävlingar inom underhållnings- och sportområdena, för inspelning såväl som för direktsändning i radio eller TV; produktion av TV- och radioreklamsändningar inkluderande sändningar för pristävlingar; produktion av film-, TV-, radio- och text-TV och videotextprogram eller sändningar samt radio- och TV-underhållning; inspelning, överföring, lagring, behandling och återgivning av ljud och bild; anordnande av radio- och TV-sändningar/-program; produktion av TV-köpprogram”,

skall följande påpekas: Det är visserligen riktigt att ordkombinationen SAT.2 är sammansatt på ett sätt som inte är ovanligt, särskilt med beaktande av hur genomsnittskonsumenten kan uppfatta tjänster som hör till kommunikationssektorn. Vidare ger det inte uttryck för en särskilt stor uppfinningsrikedom att en orddel, som ”SAT”, placeras sida vid sida med en siffra, såsom ”2”, åtskilda av ”.”. Dessa omständigheter räcker dock inte för att påvisa att en sådan ordkombination saknar särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94.

(se punkt 40)