II - 387Mål T-163/05
Bundesverband deutscher Banken eV
mot
Europeiska kommissionen
”Statligt stöd — Överföring av offentliga tillgångar till Landesbank Hessen-
Thüringen Girozentrale — Beslut vari det fastställs att den anmälda åtgärden 
delvis är oförenlig med den gemensamma marknaden och i vilket det 
förordnas om återkrav av stödet — Kriteriet avseende en privat investerare — 
Motiveringsskyldighet”
Tribunalens dom (fjärde avdelningen) av den 3 mars 2010 .  .  .  .  .  .  .  .  . II - 392
Sammanfattning av domen
1. Stöd som ges av en medlemsstat — Begrepp — Kriteriet avseende en privat investerare
(Artikel 87.1 EG)
2. Stöd som ges av en medlemsstat — Begrepp — Bedömning med utgångspunkt från kriteriet 
avseende en privat investerare
(
Artikel 87.1 EG)
3. Stöd som ges av en medlemsstat  — Begrepp  — Genomförande av kriteriet avseende en  
privat investerare — Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning
(Artikel 87.1 EG)
II - 388SAMMANFATTNING — MÅL T-163/05
4. Stöd som ges av en medlemsstat — Begrepp — Bedömning med utgångspunkt från kriteriet 
avseende en privat investerare
(
Artikel 87.1 EG)
5. Stöd som ges av en medlemsstat — Begrepp — Bedömning med utgångspunkt från kriteriet 
avseende en privat investerare
(
Artikel 87.1 EG)
1. För att det ska vara möjligt att bedöma 
om en statlig åtgärd utgör stöd, måste det 
a
vgöras om det mottagande företaget får 
ekonomiska fördelar som det inte skulle ha erhållit enligt normala marknad s-
mässiga villkor
. Det kan inte anses att 
den teoretiska prövningen av huruvida en 
transaktion har genomförts enligt 
normala marknadsmässiga villkor med nödvändighet ska göras med beaktande enbart av investeraren eller det företag 
till förmån för vilket investeringen har 
gjorts, eftersom just samspelet mellan de olika ekonomiska aktörerna är kän -
netecknande för en marknadsekonomi
. 
Det är inte heller nödvändigt att göra en f
ullständig teoretisk prövning av de 
inskränkningar som avser de överförda tillgångarna eftersom det som jämförelse är tillräckligt att beakta agerandet hos en 
privat investerare som i största möjliga 
utsträckning befinner sig i den offentliga investerarens situation
.
Kommissionen är under dessa omstän -
digheter, för att bedöma huruvida ett 
företag har fått en fördel som det inte 
hade kunnat få på dessa villkor på mar k-
naden, skyldig att göra en fullständig 
analys av samtliga relevanta omständig -
heter i den omtvistade transaktionen och dess sammanhang . Denna analys 
innefattar det stödmottagande företagets 
sit
uation och situationen på den aktuella 
marknaden . Kommissionen kan särskilt 
pröva huruvida företaget hade kunnat s
kaffa kapital hos andra investerare som 
ger samma fördelar, och i förekommande fall till vilka villkor
. En åtgärd kan nämli -
gen in
te utgöra statligt stöd om den inte 
medför att företaget kommer i en mer gynnsam situation än vad som hade varit fallet utan ingripande från den offentliga 
myndigheten
.
(se punkterna 35–37 och 175)
2. När en offentlig myndighet ger ett kapi -
t
altillskott till en bank till en ersät t-
ning som grundas på en progressiv modell enligt vilken den ersättning som bestämts för tillskottets funktion att 
expandera den konkurrensutsatta ver k-
samheten – under de första åren efter 
det att tillskottet införlivats med bankens 
tillgångar – inte ges för hela tillskottet 
utan för i förväg avtalade intervall, me d-
för detta förhållande inte nödvändigtvis 
II - 389BUNDESVERBAND DEUTSCHER BANKEN MOT KOMMISSIONEN
att banken ges en fördel som inte hade 
kunnat erhållas på annat sätt .
För det fall det inte anförts några arg u-
ment som gör det möjligt att sluta sig till 
att kommissionen har gjort sig skyldig 
till en uppenbart oriktig bedömning kan kommissionen slå fast att, i en situation 
som kännetecknas av dels att en offen t-
lig myndighet önskade investera icke-
likvida tillgångar som den inte ville dela 
upp, dels att banken ifråga varken på kort 
eller medellång sikt hade behov av kapital i den särskilda fondens storleksordning, en privat investerare inte skulle ha lyc k-
ats att från banken omedelbart få ersät t-
ning för hela det omtvistade tillskottet i nivå med den räntesats som getts för 
bankens verksamhetsexpansion
. Det fö -
refaller under alla omständigheter inte 
uppenbart felaktigt att anse att en bank 
inte skulle acceptera att betala en ränta 
motsvarande ersättningen för verksam -
hetsexpansionen för kapital som ban -
ken i förväg vet att den inte kan använda för att expandera sin konkurrensutsatta verksamhet
. Det är nämligen så att detta 
kapital visserligen skulle göra det möjligt f
ör banken att stärka sin soliditet eller 
undvika att den minskas och följaktli -
gen minska eller bibehålla sina finansie -
ringskostnader, men de ger inte banken 
ytterligare intäkter till följd av nya trans -
aktioner .
Under de aktuella omständigheterna 
skulle en privat investerare i samma sit u-
ation som en sådan offentlig myndighet d
ärför ha varit tvungen att beakta att för 
banken fyllde inte den del av tillskottet som banken inte kunde använda samma ekonomiska funktion som den del som banken kunde använda, på grund av att 
den enligt tillsynsreglerna inte omede l-
bart kunde använda hela det omtvistade 
tillskottet för expansion av sin konkur -
rensutsatta verksamhet
.
(se punkterna 51, 58 och 66–68)
3. Kommissionens prövning av frågan hu -
ruvida en investering kan ge företaget en sådan fördel som det inte hade kunnat 
få på marknaden innefattar en komplic e-
rad ekonomisk bedömning
. Kommissio-
nen har eme
llertid ett stort utrymme för 
skönsmässig bedömning då den antar en 
rättsakt efter en sådan bedömning, och domstolsprövningen av en sådan rättsakt 
ska, även om den ska vara ”fullständig” 
vad avser frågan huruvida en åtgärd fal -
ler inom tillämpningsområdet för arti -
kel 87
.1 EG, endast avse en kontroll av att 
reglerna för handläggning och för moti -
ver
ing har följts, att de uppgifter om de 
faktiska omständigheterna som lagts till grund för det omtvistade valet är mat e-
riellt riktiga, att bedömningen av dessa 
omständigheter inte är uppenbart oriktig 
och att det inte förekommit maktmiss -
bruk
. I synnerhet ankommer det inte på 
tribunalen att ersätta beslutsfattarens 
ekonomiska bedömning med sin egen .
II - 390SAMMANFATTNING — MÅL T-163/05
Jämförelsen mellan det omtvistade till -
skottet och andra sammansatta instr u-
ment utgör en ekonomiskt tämligen 
komplicerad fråga, beträffande vilken kommissionen har ett stort utrymme för 
skönsmässig bedömning
. Kvalificeringen 
av det omtvistade tillskottet som ett 
tid
sbegränsat passivt tillskott eller som 
investering i aktiekapitalet utgör vidare endast ett analysverktyg som kommissio -
nen använder vid tillämpningen av arti -
kel 87
.1 EG .
Kommissionens bedömning i detta avs e-
ende gör det dock inte möjligt att med 
automatik fastställa att det förekommer 
statligt stöd och omfattningen av detta utan den utgör endast en utgångspunkt 
för dess bedömning
. Genom denna 
utgångspunkt är det möjligt att beakta 
de v
illkor till vilka en privat investerare 
skulle ha genomfört transaktioner som i så stor utsträckning som möjligt liknar den omtvistade
. Kommissionens slutsats 
avseende denna fråga medför följaktligen in
te att den befrias från skyldigheten att 
göra en fullständig analys av samtliga relevanta omständigheter avseende den omtvistade transaktionen och dess sam-
manhang
. I denna analys ingår även en 
bedömning av det gynnade företagets 
o
ch den berörda marknadens situation 
för att kontrollera huruvida företaget får en ekonomisk fördel som det inte skulle ha erhållit enligt normala marknadsmä s-
siga villkor
.
(se punkterna 38 och 96–98)4. Tecknande av ett kapitaltillskott i sin 
helhet och som motsvar 40  procent av de
t egna kapitalet innebär visserligen en 
högre risk för investeraren men ett påslag på ersättningen kan inte motiveras annat än om detta förhållande medför en för -
del för den emitterande banken för vilken den är beredd att betala, eller om banken har behov av kapitalet från investera -
ren och om detta kapital inte kan erhål -
las från andra
. Om däremot ökningen 
av investerarens risk är resultatet av ett b
eslut som denne fattat av egna skäl, utan 
att påverkas av bankens önskemål eller behov, skulle banken vägra att betala ett påslag och vända sig till andra inve s-
terare
.
(se punkterna 229 och 234)
5. Vad avser frågan huruvida en investering 
i ett företag kan kvalificeras som statligt st
öd är den avgörande omständigheten 
huruvida företaget har getts en fördel . 
Härav följer att i ett fall där en offentlig m
yndighet avser att investera en till -
gång av särskilt slag, kan en transaktion inte anses utgöra statligt stöd när – i anslutning till förhandlingarna mellan 
en investeringsvillig offentlig myndighet 
och företaget – de villkor som företaget är berett att acceptera på grund av de 
nackdelar som det åsamkas till följd av 
det överförda kapitalets natur medför att 
II - 391BUNDESVERBAND DEUTSCHER BANKEN MOT KOMMISSIONEN
ersättningen är lägre än för likvida inve s-
teringar som förhandlats på marknaden . 
I den mån dessa villkor inte är mer för -
månlig
a för företaget än de villkor som 
hade kunnat erhållas om transaktionen, 
i likhet med vad som vanligen förekom -
mer, hade avsett kapital i likvid form, 
erhåller nämligen företaget inte någon 
förmån som det inte också hade kunnat 
erhålla på marknaden . Det kan däremot 
inte anses att den offentliga myndigheten, f
ör att en sådan transaktion inte ska anses 
utgöra statligt stöd, alltid ska erhålla 
samma ersättning för sin investering som en investerare som är beredd att överföra 
kapital i likvid form
.
(se punkt 277)