Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunal de commerce de Paris (Frankrike) den 2 juni 2021 – AA, BB, maka AA, Groupe AA SNC, SI, AM, RH, RT, OE, MD, CJ, MI, Brouard-Daude SCP, genom Me Xavier Brouard i egenskap av konkursförvaltare för Groupe AA SNC mot Allianz Bank SA, Allianz France SA, som har trätt i stället för Métropole SA, Abitbol & Rousselet SCP, genom Me Frédéric Abitbol i egenskap av företagsrekonstruktör för Groupe AA SNC, BDR & Associés, genom Me Xavier Brouard i egenskap av konkursförvaltare för Groupe AA SNC, SELAFA MJA, genom Me Jérôme Pierrel i egenskap av konkursförvaltare för AA, SELARL Axym, genom Me Didier Courtoux i egenskap av konkursförvaltare för AA, Bibus SA, tidigare Matinvest, Allianz I.A.R.D. SA, som trätt istället för Métropole SA

(Mål C-344/21)

(2021/C 338/12)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Tribunal de commerce de Paris

Parter i det nationella målet

Kärande: AA, BB, maka AA, Groupe AA SNC, SI, AM, RH, RT, OE, MD, CJ, MI, Brouard-Daude SCP, genom Me Xavier Brouard i egenskap av konkursförvaltare för Groupe AA SNC

Motparter: Allianz Bank SA, Allianz France SA, som trätt istället för Métropole SA, Abitbol & Rousselet SCP, genom Me Frédéric Abitbol i egenskap av företagsrekonstruktör för Groupe AA SNC, BDR & Associés, genom Me Xavier Brouard i egenskap av konkursförvaltare för Groupe AA SNC, SELAFA MJA, genom Me Jérôme Pierrel i egenskap av konkursförvaltare AA, SELARL Axym, genom Me Didier Courtoux i egenskap av konkursförvaltare AA, Bibus SA, tidigare Matinvest, Allianz I.A.R.D. SA, som trätt istället för Métropole SA

Tolkningsfrågor

— Ska reglerna om kontroll av företagskoncentrationer i förordning nr 4064/89 (1) och förordning nr 139/2004 (2) tolkas så, att en transaktion i form av en företagskoncentration, vilken genomförts i strid med skyldigheten att göra förhandsanmälan och skyldigheten att skjuta upp genomförandet transaktionen, ska kvalificeras som en icke-anmäld företagskoncentration? Vilka är de rättsliga konsekvenserna av en utebliven anmälan på de rättshandlingar som senare vidtagits på grundval av den första företagskoncentrationen? Ska i synnerhet den icke-anmälda företagskoncentrationen anses vara ”oförenlig”, i den mening som avses i förordning nr 4064/89 respektive förordning nr 139/2004?

— Ska artikel 3.5 a i förordning nr 4064/89 respektive nr 139/2004 tolkas så, ett finansinstitut, ett kreditinstitut eller ett försäkringsbolags innehav – under mer än ett år och utan kommissionens tillstånd – av värdepapper, ger upphov till en företagskoncentration som är oförenlig med den inre marknaden?

— Vilka rättsverkningar är enligt artikel 3.5.a i förordning nr 4064/89 respektive förordning nr 139/2004 förbundna med ett åsidosättande av skyldigheten att hos kommissionen ansöka om förlängning av ettårsfristen för kreditinstituts, andra finansinstituts eller försäkringsbolag innehav av värdepapper?

— Ska ett iakttagande av den allmänna principen om rättssäkerhet tolkas så, att den begränsar möjligheten att ifrågasätta transaktioner som är rättsstridiga enligt europarätten, när rättsstridigheten går synnerligen långt tillbaka i tiden och fysiska och juridiska personer har förvärvat subjektiva rättigheter på grundval av den rättsstridiga transaktionen? Ger i förekommande fall konstaterade överträdelser av europarätten rätt att väcka skadeståndstalan mot dem som är ansvariga för det rättsstridiga handlandet?

— Ska rättspraxis från Europeiska unionens domstol avseende medlemsstaternas utomobligatoriska skadeståndsansvar tolkas så, att ett finansinstituts, vilket utgör en del av staten, åsidosättanden av europarätten ger upphov till en skyldighet för denna stat att gottgöra dem som lidit skada av det rättsstridiga handlandet, under de förutsättningar som är föreskrivna i europarätten?

— Ska artikel 108.3 FEUF tolkas så, att – för tiden före meddelandet av domen Stardust Marine – kunde ett selektivt lån med en förmånlig räntesats, vilket innebär en fördel i förhållande till normala marknadsvillkor, anses som organiskt härrörande från ”statliga medel” på grund av att lånet beviljats av ett statligt företag, utan att det krävs att det kontrolleras att lånet kunde tillskrivas staten?

— Innebär medlemsstaternas skyldighet till lojalt samarbete i artikel 4.3 FEU, jämförd med den ändamålsenliga verkan och den direkta effekten av artikel 88.3 [EG, nu artikel 108.3 FEUF], en skyldighet att på eget initiativ pröva och, i förekommande fall, förklara samtliga stödåtgärder som inte anmälts till kommissionen olagliga?

— Vilka är de rättsliga följderna av att ett statligt stöd inte anmälts till Europeiska kommissionen i strid med artikel 108.3 FEUF, särskilt med avseende på giltigheten av de förvärv som har kunnat genomföras med hjälp av nämnda statliga stöd?

— Ska artikel 108.3 FEUF tolkas på så sätt att den omständigheten att ett statligt kreditinstitut i stor omfattning använder sitt kapital till en selektiv förmån för en annan bank utgör statligt stöd?

— Ska artikel 101 FEUF, såsom den har tolkats i den rättspraxis som bygger på domen Allianz Hungaria, tolkas så, att ett avtal som ingåtts av en uppdragstagare med andra företag och som medför ett åsidosättande av en skyldighet enligt lag, utgör en begränsning av konkurrensen genom syfte, då fransk nationell rätt förbjuder en uppdragstagare att förvärva den egendom som vederbörande getts i uppdrag att avyttra och ålägger vederbörande en lojalitetsplikt och en upplysningsskyldighet i förhållande till sin eller sina uppdragsgivare?

— Sker det ett åsidosättande av artikel 101 FEUF när företag kommer överens om att förvärva ett annat företag till ett pris som väsentligt understiger dess marknadsvärde, då ett sådant förvärv förutsätter att ett av företagen i avtalet bryter mot lojalitetsplikten, upplysningsskyldigheten eller förbudet i fransk rätt för en uppdragstagare att själv förvärva egendomen?

— Utgör det ett åsidosättande av artikel 101 FEUF då företag avsiktligen genom en överenskommelse sinsemellan undanhållit upplysningar från Europeiska kommissionen avseende skyldigheter (bland annat anmälningsskyldighet) som åvilar företag på området för företagskoncentrationer och statligt stöd?

— Sker det ett åsidosättande av artikel 101 FEUF när ett avtal mellan företag bland annat har till syfte eller resultat att ett statligt stöd inte anmäls till Europeiska kommissionen i vederbörlig ordning?

— Ska artikel 3 i direktiv 2014/104/EU (3) tolkas så, att den ”fulla ersättning” som föreskrivs i den bestämmelsen i förevarande fall motsvarar Adidas aktuella börsvärde?

— Ska artikel 10 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/104/EU av den 26 november 2014 om vissa regler som styr skadeståndstalan enligt nationell rätt för överträdelser av medlemsstaternas och Europeiska unionens konkurrensrättsliga bestämmelser eller effektivitetsprincipen (vilket direktivet är ett uttryck för), med beaktande av relevanta omständigheter, tolkas så, att den rätt till ersättning för skador orsakade av de kärandena påtalade överträdelserna av artikel 101 FEUF är preskriberad?

— Det direktivet är inte tillämpligt på åsidosättanden av unionsrätten som avser företagskoncentrationer och statligt stöd. Vilka europarättsliga regler ska då tillämpas på frågan om en eventuell preskription av rätten till ersättning och hur ska de tolkas med avseende på relevanta omständigheter i förevarande fall?

(1) Rådets förordning (EEG) nr. 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer (EGT L 395, 1989, s. 1; svensk specialutgåva, annex, s. 16).

(2) Rådets förordning (EEG) nr. 4064/89 av den 21 december 1989 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT L 24, 2004, s. 1).

(3) Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/104/EU av den 26 november 2014 om vissa regler som styr skadeståndstalan enligt nationell rätt för överträdelser av medlemsstaternas och Europeiska unionens konkurrensrättsliga bestämmelse (EUT L 349, 2014, p. 1).