30.

Jag ska således endast återge punkterna 69–75 och 77–79 i den överklagade domen, där tribunalen förklarar varför den inte kan bifalla talan såvitt avser denna grund. Den gör det på följande vis: ”69 Det bör till att börja med betonas att vad beträffar tillämpningen av artikel 11.10 i grundförordningen, är det, om det sker en betydande förändring av produktionskostnaderna för de ifrågavarande produkterna mellan den undersökningsperiod som tidigare beaktats och den nya undersökningsperioden, berättigat att kommissionen när den bedömer huruvida antidumpningstullen återspeglas korrekt i återförsäljningspriser för dessa produkter i unionen under den sistnämnda perioden, inte beaktar de återförsäljningspriser som tillämpats under den förstnämnda perioden, utan de kostnader som konstaterats under den nya undersökningsperioden. Dessa överväganden gäller även om en annan metod kan anses ha tillämpats än den som tillämpades vid en tidigare undersökning, som i det nu aktuella fallet, i motsats till vad kommissionen i första hand har gjort gällande i de angripna besluten, såsom framgår av punkt 22 ovan. 70 Syftet med denna praxis är att säkerställa att analysen vid jämförelsen av komplicerade ekonomiska fall är tillförlitlig, inte bara för att kunna motivera att de åtgärder som antagits med stöd av antidumpningsförordningen är välgrundade utan även för att kunna säkerställa iakttagandet av en allmän rättsprincip inom unionsrätten, nämligen principen om likabehandling, i förhållande till de aktörer som kan komma att omfattas av sådana åtgärder. Med hänsyn till att det måste kunna säkerställas att den ekonomiska analysen är tillförlitlig vid jämförelsen av situationerna vid de två olika tidpunkterna, är det i princip motiverat att tillämpa samma metod utom när de relevanta parametrarna har ändrats i sådan omfattning att den metod som tidigare användes inte längre är lämplig att använda då den inte längre kan ge ett tillförlitligt resultat. I förevarande fall rör det sig om ett resultat som ska användas för att bedöma huruvida antidumpningstullen återspeglas korrekt i återförsäljningspriserna och i påföljande försäljningspriser i unionen (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 18 september 2014, Valimar,C‑374/12, EU:C:2014:2231, punkterna 50 och 59). Även om produktionskostnaderna har ökat avsevärt mellan de två perioder som jämförs innebär emellertid inte nödvändigtvis en höjning av återförsäljningspriserna i unionen, även om den är betydande – vilket kommissionen har gjort gällande – att det kan garanteras att antidumpningstullen återspeglas korrekt, det vill säga att den till fullo återspeglas i prissättningen. Produktionskostnaderna kan ha ökat mer än priserna. Även om de nya priserna är högre än de tidigare priserna, jämte antidumpningstullen, innebär det inte, i detta fall, att de berörda aktörerna har valt att återspegla antidumpningstullen korrekt med hänsyn till att deras produktionskostnader har förändrats. 71 De argument som sökanden anfört i förevarande mål föranleder inte någon annan bedömning. Till skillnad från vad sökanden i korthet har gjort gällande, medför till att börja med artikel 11.10 i grundförordningen inte på något sätt – i den mån den rör frågan huruvida ’tullen i fråga återspeglas korrekt i återförsäljningspriser’ – att endast det belopp som motsvarar antidumpningstullen ska inkluderas i de nya försäljningspriserna utöver det tidigare tillämpade återförsäljningspriset för att den frågan ska kunna besvaras jakande. En tilläggstull ’återspeglas [endast] korrekt’ i förhållande till andra vanligtvis uppburna kostnader om den läggs ihop med dessa andra kostnader. Även om dessa andra kostnader ökar men återförsäljningspriset ökar i mindre mån, läggs tullen i praktiken emellertid endast delvis eller inte alls ihop med de andra kostnaderna, trots att ett belopp som motsvarar tullen har lagts på det tidigare tillämpade återförsäljningspriset. Den del i kommissionens tillkännagivande om återbetalning av antidumpningstullar som sökanden har åberopat och som nämns i punkt 58 ovan, föranleder inte på något sätt någon annan bedömning. Detsamma gäller den dom av den 18 november 2015, Einhell Germany m.fl./kommissionen (T-73/12, EU:T:2015:865), vilken också har åberopats av sökanden. Det anges i synnerhet i punkt 155 i den domen, läst i sitt sammanhang, att en annan metod än en jämförelse av de återförsäljningspriser som tillämpas i unionen före och efter införandet av en antidumpningstull kan vara lämplig för att fastställa huruvida en sådan tull återspeglas i de nya återförsäljningspriserna i unionen. 72 Beträffande de konkreta omständigheterna i målet, bör det när det gäller den fjärde undersökningsperioden avseende återbetalning, avseende år 2012, påpekas att kommissionen i de angripna besluten, till exempel i punkt 85 i beslut C(2014) 9805 final, slog fast att produktionskostnaderna hade ökat kraftigt jämfört med den ursprungliga undersökningsperioden, med 109 %, vilket, bland annat i förevarande mål, inte i sak har bestritts av sökanden. Vid fastställandet av huruvida antidumpningstullen återspeglades korrekt i de återförsäljningspriser som tillämpats i unionen av sökanden för CHEMK:s och KF:s räkning under den fjärde undersökningsperioden avseende återbetalning, var det motiverat att kommissionen beaktade de produktionskostnader som konstaterats år 2012, i stället för de återförsäljningspriser som använts under den ursprungliga undersökningen. 73 Såsom kommissionen konstaterade i de angripna besluten, till exempel i skäl 84 i beslut C(2014) 9805 final, är det emellertid i en situation där återförsäljningspriserna i unionen endast i 1 procent av fallen täcker produktionskostnaden, inklusive antidumpningstullen, långt ifrån styrkt att tullen faktiskt återspeglas korrekt. 74 Inte ens en ökning av återförsäljningspriserna med mer än 100 procent mellan den ursprungliga undersökningsperioden och den fjärde undersökningsperioden avseende återbetalning, som sökanden har hänvisat till, räcker i det här sammanhanget för att styrka att antidumpningstullen till fullo har återspeglats under den sistnämnda perioden. Det räcker nämligen, såsom anges i korthet i punkt 70 ovan, att produktionskostnaderna har ökat med mer än de priser som tillämpats för att dessa – med beaktande av förändringen i produktionskostnaderna – inte ska anses återspegla antidumpningstullen korrekt. Detta styrks i princip av den omständigheten, som åberopats av kommissionen, att produktionskostnaden, inklusive antidumpningstullen, i 99 procent av fallen inte täcks av återförsäljningspriserna i unionen år 2012. 75 Det var således riktigt av kommissionen att göra avdrag för antidumpningstullen från det pris till vilket produkten för första gången såldes vidare till en oberoende köpare i unionen för att beräkna det konstruerade exportpriset för perioden för undersökning av dumpning avseende år 2012, eftersom det inte hade styrkts att antidumpningstullen återspeglades korrekt i det första av dessa två priser. … 77 Kommissionen har emellertid med rätta gjort gällande, vilket framgår av de angripna besluten, till exempel av skäl 78 i beslut C(2014) 9805 final, att analysen av återförsäljningspriserna i unionen för att fastställa i vilken mån de återspeglar antidumpningstullen, ska göras i handelsledet efter betalningen av tullen, det vill säga, per definition, i ett handelsled där priset återspeglar ytterligare kostnader utöver de kostnader som beaktats i ledet för priser ’fritt fabrik’ eller CIF (priset CIF (Cost, Insurance and Freight. Kostnad, försäkring och frakt)). Det ska härvid betonas att när det i grundförordningen föreskrivs att vissa priser ska justeras i ett annat handelsled än det led då de tillämpas, är syftet med det att säkerställa en rättvis jämförelse av priser som inte nödvändigtvis återspeglar samma prestationer. I artikel 2.10 d i grundförordningen [nu artikel 2.10 d i förordning (EU) 2016/1036 ( 17 )] föreskrivs att en rättvis jämförelse mellan exportpriset och normalvärdet kan kräva justeringar som beaktar de olika handelsled i vilka dessa priser har tillämpats. Det är därför som det inte krävs när det bara handlar om att bedöma återförsäljningspriserna i unionen mot bakgrund av artikel 11.10 i grundförordningen, som inte föreskriver sådana justeringar. Såvitt det, för tillämpningen av denna bestämmelse, i vissa situationer som den här aktuella är motiverat att kommissionen vid analysen av återförsäljningspriserna beaktar alla omkostnader som har tillkommit före denna återförsäljning, som erinrats om i punkt 69 ovan, skulle en analys av de priser som fastställts i skedet för priser ’fritt fabrik’ eller CIF vara inkonsekvent, även om antidumpningstullen läggs till dessa priser på ett artificiellt sätt vilket sökanden gör gällande har skett, det vill säga utan att beakta ett visst antal omkostnader som har tillkommit före denna återförsäljning. Dessutom är det i sådana situationer inte nödvändigt att göra en jämförelse av återförsäljningspriserna i unionen mellan två på varandra följande perioder. En sådan jämförelse skulle, liksom i förevarande fall, kunna påverkas av den bristande tidsmässiga samstämmigheten för de handelsskeden då importörerna av produkterna i fråga fakturerade de första oberoende köparna i unionen. Däremot är det nödvändigt att kontrollera om de uppgifter som importören i fråga har lämnat visar att det pris som dessa köpare faktiskt har betalat under undersökningsperioden avspeglar antidumpningstullen korrekt. Det har i de angripna besluten angetts, vilket inte bestridits av sökanden, att denne under den perioden huvudsakligen sålde produkterna på grundval av priset ’levererad förtullad, det vill säga innefattande alla omkostnader som uppkommer före leveransen, vilket kunde underlätta den ovannämnda kontrollen. 78 Följaktligen kunde sökanden inte stödja sig på prisutvecklingen under skedet för priser ’fritt fabrik’ eller CIF, även om antidumpningstullen lades till, för att motivera att antidumpningstullen återspeglades i dennes återförsäljningspriser i unionen under den tredje undersökningsperioden avseende återbetalning. Sökanden borde ha lagt fram tillräcklig bevisning för att de priser ’levererad förtullad som denne tillämpade under perioden i fråga, täckte alla omkostnader som hade tillkommit under det skedet rörande produkterna i fråga, inklusive antidumpningstullen, vilket sökanden inte gjorde. Det var således riktigt av kommissionen att göra avdrag för antidumpningstullen från det pris till vilket produkten för första gången såldes vidare till en oberoende köpare i unionen för att beräkna det konstruerade exportpriset för den tredje undersökningsperioden avseende återbetalning, eftersom det inte hade styrkts att antidumpningstullen återspeglades korrekt i det första av dessa två priser. Följaktligen är det inte nödvändigt att pröva parternas argument rörande tillförlitligheten eller metoden för att beräkna dessa priser ’fritt fabrik’ eller CIF. Vad gäller sökandens påstående, i repliken, att även en jämförelse av återförsäljningspriserna i skedet ’levererad förtullad’ skulle resultera i att det fanns grund för en partiell återbetalning av tull, bör det under alla förhållanden påpekas att detta är otillräckligt styrkt för att kunna beaktas vid lagenlighetsprövningen av de angripna besluten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 17 mars 2015, RFA International/kommissionen, T-466/12, EU:T:2015:151, punkt 44 och där angiven rättspraxis). 79 Härav följer att talan inte heller kan bifallas såvitt avser sökandens andra grund, nämligen att artikel 11.9 och 11.10 i grundförordningen har åsidosatts vid beräkningen av exportpriset.”