ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
23

Skrivelsen av den 2 september 2013 utgör svar på den skrivelse som sökanden tidigare hade ställt till kommissionen den 1 augusti 2013. I denna skrivelse begränsade sig klaganden sig till att begära ett möte med kommissionen för att disktutera ”tillämpligheten”av skäl 29 och artikel 37 i förordning nr 1901/2006 på icke-patenterade särläkemedel (”Shire would like to request a meeting with the European Commission to discuss the applicability of the Paediatric Regulation to non-patented, orphan medicinal products”). Även om, som sökanden gör gällande, rubriken i denna skrivelse hänvisar till läkemedlet Xagrid, framgår det inte någonstans att sökanden även begärde att kommissionen konkret skulle uttala sig om tillämpningen av förordning nr 1901/2006 på nämnda läkemedel. Det framgår av ordalydelsen i skrivelsen av den 2 september 2013 att kommissionen tydligt svarade sökanden att det efterfrågade mötet inte framstod som nödvändigt och gjorde sin egen tolkning av artikel 37 i förordning nr 1901/2006, som innebar att det inte var möjligt att bevilja en förlängning av ensamrätt på marknaden för icke-patenterade särläkemedel (”I regret to inform you that we do not share the intepretation [of] Article 37”och ”In view of the above explanations, a meeting with the Commission services does not seem to be necessary”). Genom ordalydelsen som använts av kommissionen i denna skrivelse framgår denna institutions vilja tydligt, nämligen dels att avslå begäran om ett möte, dels att förklara att den inte delade den föreslagna tolkningen av artikel 37 i förordning nr 1901/2006.
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑504/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (andra avdelningen) meddelade den 28 juni 2013 i mål F‑44/11, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen 29 november 2011, Enisa mot Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 14 november 2013

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande — Personalmål — Talan i första instans avvisad, eftersom det var uppenbart att det inte kunde prövas i sak — Den via fax ingivna ansökan överensstämde inte med den senare ingivna ansökan i original — För sent ingiven ansökan i original — Talan har väckts för sent — Uppenbart att talan inte kan tas upp till sakprövning”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (tredje avdelningen) meddelade den 11 mars 2013 i mål F-131/12, Marcuccio mot kommission, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader i denna instans.

Sammanfattning

Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen – Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post – Följder – Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits

(Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 34.1 och 34.6)

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på en ansökan som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits.

Vad gäller unionens personalmål föreskrivs i artikel 34.6 i personaldomstolens rättegångsregler att vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts, ska den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till personaldomstolens kansli genom något tekniskt kommunikationsmedel som personaldomstolen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar efter mottagandet av kopian av originalet. Om det visar sig att originalexemplaret av handlingen som rent faktiskt inlämnas till kansliet inom tio dagar efter det att en kopia av samma handling översänts per telefax till personaldomstolen inte är försedd med samma underskrift som den handling som sänts per telefax, ska två olika rättegångshandlingar anses ha kommit in till personaldomstolens kansli och försedda med olika underskrifter även om det är samma person som undertecknat båda handlingarna. Det följer av kravet på rättssäkerhet och av nödvändigheten av att undvika diskriminering och godtycklig behandling i rättskipningen att artikel 34.6 i personaldomstolens rättegångsregler ska tillämpas strikt.

(se punkterna 14 och 19)

Hänvisning till

Domstolen: 22 september 2011, Bell & Ross mot harmoniseringsbyrån, C-426/10 P, REG 2011, s. I-8849, punkt 43, och där angiven rättspraxis

Tribunalen: 29 november, 2011, Enisa mot datatillsynsmannen, T‑345/11, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17, och där angiven rättspraxis
Talan som väckts mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 7 mars 2007 (ärende R 1123/2006-1) angående ett ogiltighetsförfarande mellan Celltech Pharma GmbH & Co. KG, senare Hennig Arzneimittel GmbH & Co. KG, och Longevity Health Products, Inc.
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Interimistiska åtgärder – Villkor för beviljande – Fumus boni juris – Situation som ställer krav på skyndsamhet – Allvarlig och irreparabel skada – Kumulativ karaktär – Avvägning mellan samtliga intressen som är i fråga – Ordning för bedömningen och undersökningsmetod – Utrymme för skönsmässig bedömning för domare med behörighet att besluta om interimistiska åtgärder (Artiklarna 256.1 FEUF, 278 FEUF och 279 FEUF; tribunalens rättegångsregler, artikel 104.2) (se punkterna 17–20)

2. Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Villkor för beviljande – Situation som ställer krav på skyndsamhet – Allvarlig och irreparabel skada – Bevisbörda – Ekonomisk skada – Situation som kan hota sökandeföretagets existens – Bedömning med hänsyn till den koncern som bolaget ingår i – Allmänintresse beträffande genomförandet av beslut som unionens institutioner har fattat och som går utöver det personliga intresset hos aktieägarna i sökandebolaget (Artikel 278 FEUF) (se punkterna 23, 24 och 32–34)

3. Interimistiskt förfarande – Sakprövningsförutsättningar – Ansökan – Formkrav – Framställning av grunder på vilka de begärda åtgärderna omedelbart framstår som befogade (Artiklarna 278 FEUF och 279 FEUF, tribunalens rättegångsregler, artikel 104.2) (se punkterna 25 och 26)

4. Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Villkor för beviljande – Situation som ställer krav på skyndsamhet – Allvarlig och irreparabel skada – Särskilda omständigheter – Beaktande av den ekonomiska situationen i den koncern som sökandebolaget ingår i – Bedömning från fall till fall – Fullständig ekonomisk kontroll inom en koncern – Av betydelse (Artikel 278 FEUF) (se punkterna 37–40, 43 och 44)

5. Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Villkor för beviljande – Allvarlig och irreparabel skada – Ekonomisk skada – Skada som kan gottgöras i efterhand genom att talan väcks om ersättning – Skada som inte kan anses vara irreparabel (Artiklarna 268 FEUF, 278 FEUF och 340 FEUF) (se punkt 49)

6. Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Villkor för beviljande – Allvarlig och irreparabel skada – Bedömningen av skadans allvar görs av domare med behörighet att besluta om interimistiska åtgärder – Åsidosättande av rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol – Föreligger inte – Åsidosättande av rätten till en rättvis rättegång – Föreligger inte (Artikel 278 FEUF) (se punkterna 54–58)

Föremål för talan

Saken

Begäran om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut 2007/375/EG av den 7 februari 2007 om den befrielse från punktskatt som Frankrike, Irland och Italien tillämpar för mineraloljor som används som bränsle vid framställning av aluminiumoxid i Gardanne, i Shannon-regionen och på Sardinien (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (EUT L 147, s. 29) till den del detta berör sökanden.

Domslut

Avgörande

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.

2) Beslut om rättegångskostnaderna kommer att meddelas senare.
14

Domännamnssystemet (Domain Name System) gör det möjligt att navigera på Internet genom att förena domännamn med nummer som identifierar de datorer som är anslutna till Internet. Förvaltningen av de tekniska aspekterna av denna tjänst samordnas av en organisation utan vinstsyfte som bildats enligt kalifornisk rätt (Förenta staterna), nämligen ”Internet Corporation for Assigned Names and Numbers” (nedan kallad ICANN). ICANN säkerställer även förvaltningen av rotserversystem och toppdomänssystem. Toppdomänen (Top Level Domain) omfattar en rad datorer som är anslutna till Internet. Toppdomänen framträder på höger sida om varje domännamn och utgörs av en punkt och en speciell kod, en punkt och en generisk kod, till exempel ”.com”, ”.net” eller ”.org”, eller en punkt och en geografisk kod, till exempel ”.lu”.
31

Kommissionens yttrande avsåg CMT:s fastställande av en gemensam dominerande ställning. Kommissionens första kommentar avsåg konkurrensvillkoren på slutkundsmarknaden. Efter att ha påpekat att CMT:s analys av slutkundsmarknadens dynamik grundades på den allmänna utvecklingen av de genomsnittliga intäkterna per minut, anmodade kommissionen CMT att i en framtida analys av marknaden övervaka utvecklingen av detaljpriser per marknadssegment och/eller per konsumenttyp. Kommissionen påpekade vidare att ett antal strukturella egenskaper på slutkundsmarknaden föreföll tillräckliga för att föranleda operatörerna att gemensamt vägra virtuella mobiloperatörer tillträde.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 9 januari 2001. - Innova, Centro euromediterraneo per lo sviluppo sostenibile mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Talan som i själva verket rör en avtalsrättslig tvist - Uppenbart att förstainstansrätten saknar behörighet. - Mål T-149/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00001



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan som i själva verket rör en avtalsrättslig tvist - Gemenskapsdomstolen saknar behörighet - Uppenbart att talan skall avvisas

(Artiklarna 230 fjärde stycket EG, 238 EG och 240 EG)

Sammanfattning

Det är uppenbart att förstainstansrätten, i avsaknad av en skiljedomsklausul i den mening som avses i artikel 238 EG, inte är behörig att pröva en talan, vilken, även om den grundar sig på artikel 230 fjärde stycket EG, i själva verket skall anses utgöra en talan som rör genomförandet av ett avtal som gemenskapen har ingått. I annat fall skulle förstainstansrätten utvidga sin behörighet till att omfatta även andra tvister än dem som förbehålls den enligt artikel 240 EG, eftersom denna bestämmelse tillerkänner de nationella domstolarna behörigheten enligt allmän rätt att avgöra tvister i vilka gemenskapen är part.

Det är således uppenbart att den talan om ogiltigförklaring som väcks av entreprenören i ett projekt som samfinansieras av gemenskapen mot kommissionens beslut att säga upp det avtal som ingåtts med denna entreprenör för att genomföra detta projekt skall avvisas, eftersom en sådan talan, även om den grundar sig på artikel 230 fjärde stycket EG, i själva verket utgör en talan som rör genomförandet av detta avtal.

( se punkterna 25 och 30 )
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 30 januari 2001. - Industria pugliese olive in salamoia erbe aromatiche Snc (Iposea) mot Europeiska kommissionen. - Gemensamma tulltaxan - Förordning om ändring av den kombinerade nomenklaturen - Talan om ogiltigförklaring - Avvisning. - Mål T-49/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00163



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om ändring av den kombinerade nomenklaturen - Talan av en importör av konserverad svamp av typen Agaricus - Avvisning

(Artiklarna 230 fjärde stycket EG, 234 EG och 249 andra stycket EG; kommissionens förordning nr 2626/1999, ändrad genom bilaga 1 i rådets förordning nr 2658/87)

Sammanfattning

En talan av ett företag som importerar konserverad svamp av typen Agaricus om ogiltigförklaring av kommissionens förordning nr 2626/1999 om ändring av bilaga 1 till rådets förordning nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan vari det, för att särskilja de svampar som klassificeras enligt undernummer 2001 90 50 från dem som klassificeras enligt undernummer 2003 10, föreskrivs att salthalten för svamp som klassificeras enligt undernummer 2001 90 50 inte får överstiga en viss nivå skall avvisas.

Denna förordning utgör nämligen en åtgärd av allmän karaktär i den mening som följer av artikel 249 andra stycket EG. Den avser en, med tanke på vikten av en uniform tillämpning av den gemensamma tulltaxan, objektivt fastställd situation och medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven personkrets, särskilt importörer av de produkter som beskrivs i förordningen.

Även om klaganden tillhör en begränsad krets av ekonomiska aktörer som ingått avtal vars verkställighet påstås hindras av nämnda förordning har den inte åberopat någon särskild bestämmelse enligt vilken kommissionen, i den ifrågasatta förordningen, var skyldig att beakta situationen för dessa aktörer.

Möjligheten att med större eller mindre säkerhet fastställa antalet och även identiteten på de rättssubjekt som en åtgärd är tillämplig på medför inte heller på något sätt att dessa rättssubjekt skall anses som personligen berörda av denna åtgärd om det är ostridigt att tillämpningen sker enligt en objektiv rättslig eller faktisk situation som definieras i rättsakten i fråga. Den omtvistade förordningen, som är tillämplig på en situation som kan definieras objektivt, berör enbart sökanden i hans objektiva egenskap av importör av de avsedda varorna. Den omständigheten att en normativ rättsakt kan ha diverse konkreta verkningar för de olika rättssubjekt till vilka den är riktad är inte av sådan art att det särskiljer dessa från alla övriga berörda aktörer när tillämpningen sker enligt en objektivt fastställd situation.

Även om sökanden saknar möjlighet att begära att kommissionens beslut skall ogiltigförklaras har den kvar möjligheten att åberopa beslutets ogiltighet vid en nationell domstol som beslutar med beaktande av artikel 234 EG.

( se punkterna 24, 27, 29, 31-33 och 36 )
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 10 juli 2000. - Federación de Cofradías de Pescadores de Guipúzcoa, Federación de Cofradías de Pescadores de Vizcaya, Federación de Cofradías de Pescadores de Cantabria m.fl. mot Europeiska unionens råd. - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Fiskekvoter för ansjovis som tilldelats Portugal i vatten som faller under Frankrikes överhöghet - Intervention - Upptagande till sakprövning. - Mål T-54/00 R.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02875



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande -Intervention - Interimistiskt förfarande - Berörda personer - Tvisten rörande huvudsaken avser ogiltigförklaring av en förordning som tillåter medlemsstater att utbyta fiskekvoter - Sammanslutningar - Upptagande till sakprövning

(EG-stadgan för domstolen, artikel 37 andra stycket och artikel 46 första stycket)

2 Interimistiskt förfarande - Sakprövningsförutsättningar - Upptagande till sakprövning av talan rörande huvudsaken - Saknar relevans - Gränser

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1)

Sammanfattning

1 Begreppet berättigat intresse av utgången av tvisten, i den mening som avses i artikel 37 andra stycket i EG-stadgan för domstolen, skall förstås som ett direkt och faktiskt intresse av utgången i förhållande till själva yrkandena. Gemenskapsdomstolarna skall särskilt kontrollera att intervenienten är direkt berörd av den omtvistade rättsakten och att denne har ett berättigat intresse av utgången av tvisten.

Avvisning av en interventionsansökan från en medlemsstats sammanslutning inom ramen för ett interimistiskt förfarande som syftar till att erhålla uppskov med verkställigheten av en förordning, som tillåter två andra medlemsstater att utbyta fiskekvoter och som är föremål för en talan om ogiltigförklaring, eftersom det inte har visats att sammanslutningens ekonomiska och sociala struktur huvudsakligen är beroende av fisket.

(se punkterna 15, 17 och 18)

2 Frågan huruvida talan kan tas upp till sakprövning skall, för att inte föregripa prövningen av sakfrågan i målet, i princip inte prövas i ett interimistiskt förfarande. Det kan emellertid visa sig vara nödvändigt att fastställa om vissa omständigheter föreligger som omedelbart gör det möjligt att dra slutsatsen att talan rörande huvudsaken, som ansökan om interimistiska åtgärder hänför sig till, kan prövas när det, som i detta fall, har hävdats att det är uppenbart att en sådan talan inte kan upptas till sakprövning.

(se punkt 21)
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 28 juni 2000. - Lily Karoline Schuerer mot Europeiska unionens råd. - Avgångspension - Korrigeringskoefficient - Talan om ogiltigförklaring - Avvisning. - Mål T-338/99.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02571

s. IA-00131

s. II-00599



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Villkor för bifall - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada - Beslut om återkallande av försäljningstillstånd för humanläkemedel som innehåller ämnet amfepramon

(Artikel 242 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1 och 104.2)

2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Villkor för bifall - Avvägning mellan samtliga föreliggande intressen - Skyddet för folkhälsan har företräde framför ekonomiska hänsyn - Gränser - Beslut om återkallande av försäljningstillstånd för humanläkemedel som innehåller ämnet amfepramon

(Artikel 242 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

1 Frågan huruvida en ansökan om uppskov med verkställigheten av ett beslut ställer krav på skyndsamhet skall bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om uppskov lider allvarlig och irreparabel skada. Det är härvid tillräckligt att den ifrågavarande skadan, särskilt då den beror på förekomsten av ett antal faktorer, är förutsägbar med en tillräcklig grad av sannolikhet.

Vad gäller ett beslut av kommissionen om återkallande av försäljningstillstånd för humanläkemedel som innehåller ämnet amfepramon så är den skada som en omedelbar verkställighet av det ifrågasatta beslutet skulle innebära, det vill säga att sökanden förlorar sin ställning på marknaden, allvarlig och irreparabel.

(se punkterna 44 och 47)

2 Då domstolen, inom ramen för en begäran om uppskov med verkställigheten av en rättsakt gör en avvägning av de olika ifrågavarande intressena, skall domstolen avgöra huruvida ett eventuellt ogiltigförklarande av den ifrågasatta rättsakten av den domstol som handlägger den materiella frågan skulle ändra den situation som skulle följt av en omedelbar verkställighet och, omvänt, huruvida uppskov med verkställigheten av denna rättsakt utgör hinder för dess fulla effekt i det fall talan skulle ogillas.

Även om skyddet för folkhälsan härvid, i princip, måste anses vara viktigare än ekonomiska hänsyn, utesluter hänvisningen till skyddet för folkhälsan inte ensamt en prövning av omständigheterna i det enskilda fallet och, i synnerhet inte, av de faktiska omständigheterna i fråga. Uppskov med verkställigheten skall således beviljas för kommissionens beslut av den 9 mars 2000 om återkallande av försäljningstillstånd för humanläkemedel som innehåller ämnet amfepramon, eftersom kommissionen inte visat att de skyddsåtgärder som ingick i det överklagade beslutet inte är uppenbart oproportionerliga.

(se punkterna 49, 52-54 samt domslutet)
Beslut meddelat av ordföranden på förstainstansrättens andra avdelning den 16 juli 1999. - Hortiplant SAT mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Krav på skyndsamhet. - Mål T-143/99 R.



Rättsfallssamling 1999 s. II-02451



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för bifall - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada som kan vara nära förestående - Begrepp - Bevisbörda

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

Bedömningen av om en ansökan om interimistiska åtgärder ställer krav på skyndsamhet avser frågan huruvida det är nödvändigt att bevilja interimistiska åtgärder för att undvika att den part som har begärt den interimistiska åtgärden orsakas allvarlig och irreparabel skada. Det ankommer på parten att bevisa att den inte kan avvakta utgången av talan i huvudsaken utan att lida sådan skada.

För att kunna bedöma om en av en sökande befarad skada är av allvarlig och irreparabel art och följaktligen motiverar att det omtvistade beslutet inte får tillämpas på grund av särskilda omständigheter, måste förstainstansrätten ha tillgång till konkreta uppgifter som gör det möjligt att bedöma de exakta konsekvenser som sannolikt skulle uppstå om de begärda åtgärderna inte beviljades. Det är emellertid inte nödvändigt att det fastställs med absolut säkerhet att den åberopade skadan är nära förestående. Det är tillräckligt att skadan, särskilt då den beror på förekomsten av ett antal faktorer, är förutsägbar med en tillräcklig grad av sannolikhet.