ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
48

Tribunalen konstaterar att det skriftliga utlåtandet från S är daterat och undertecknat. I detta utlåtande angav S att han underrättats om att utlåtandet skulle läggas fram vid harmoniseringsbyrån och att osann utsaga kan leda till straffansvar. S förklarade i handlingen att sökanden säljer stora mängder cykel- och biltillbehör under det äldre varumärket. Till utlåtandet bifogade S tabeller, vilka likaledes är daterade och undertecknade, med uppgifter om omsättningen från försäljning av olika cykel- och biltillbehör under perioden 2001–2006. Dessa uppgifter anges per år och per produkt. S förklarade att omkring 90 procent av omsättningen avsåg försäljning i Tyskland. Han angav även att hans skriftliga utlåtande även avsåg de omsättningstal som framgår av de bifogade tabellerna. Slutligen angav S att katalogerna över produkter som saluförts under det äldre varumärket, inbegripet de kataloger som getts in till harmoniseringsbyrån under det administrativa förfarandet, hade skickats till alla inköpsansvariga, marknadschefer och hyllansvariga i de stora detaljhandelsbutikerna.
28

Parterna är med all rätt ense om att en kaka, så som den som återges i den omtvistade formgivningen, inte är en sammansatt produkt i den mening som avses i artikel 3 c i förordning nr 6/2002, eftersom den inte består av flera utbytbara beståndsdelar, så att produkten kan tas isär och åter hopfogas. Följaktligen ska de skyddsvärda detaljerna i den omtvistade formgivningen bestämmas utifrån de bestämmelser som återges i punkterna 18–20 ovan, i vilka det, beträffande produkter som inte består av flera beståndsdelar som kan hopmonteras till en sammansatt produkt i den mening som avses i artikel 3 c i förordning nr 6/2002, inte hänvisas till begreppet ”normal användning” utan till en produkts utseende i den mening som avses i artikel 3 a i denna förordning.
17

Kommissionen har vidare, i skälen 10, 11 och 15 i det angripna beslutet, uppgett att punkt 2.1 b i tillkännagivandet ska läsas i sin helhet vilket innebär att det var nödvändigt att både beakta denna bestämmelse och fotnot nr 6 vilken är placerad i den punkten. I nämnda fotnot har kommissionen preciserat att, när en importör motsätter sig att en antidumpningstull tas ut på hans transaktion, ska importören icke desto mindre lämna in en begäran om återbetalning av antidumpningstullen inom tidsfristen på sex månader samt en begäran om uppskov med den undersökning som kommissionen utför till dess att det klarlagts huruvida tullen kan tas ut. Uttrycken ”bör” och ”om han så önskar”, som används i nämnda fotnot, hänvisar till den omständigheten att en importör kunde välja om han ville lämna in en sådan begäran eller ej inom den tidsfrist på sex månader som föreskrivs i artikel 11.8 i grundförordningen, men att denna bestämmelse likväl inte innebar att importören kunde lämna in en giltig begäran om återbetalning även efter det att denna tidsfrist hade löpt ut. I punkt 15 i det angripna beslutet gjorde kommissionen gällande att punkt 3.1.3 i tillkännagivandet bekräftade denna uppfattning genom att precisera att tidsfristen på sex månader ska respekteras, även om tillämpningen av förordningen som föreskriver tullen i fråga hade ifrågasatts i nationell domstol eller i samband med det administrativa förfarandet i medlemsstaten.
16

När ett beslut eller en förordning som direkt och personligen berör en enskild under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål, ska detta enligt rättspraxis betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att justera sina yrkanden och grunder. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökanden att väcka en ny talan. Det vore dessutom oskäligt om institutionen i fråga – till bemötande av den kritik mot en rättsakt som framförts i en ansökan som getts in till unionsdomstolen – kunde ändra rättsakten eller byta ut den mot en annan och under förfarandet åberopa denna ändring eller detta byte för att frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse den senare rättsakten, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder gentemot denna (se förstainstansrättens dom av den 23 oktober 2008 i mål T-256/07, People’s Mojahedin Organization of Iran mot rådet, REG 2008, s. II-3019, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
2)

Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai) och Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong) ska ersätta rättegångskostnaderna.
Begreppet regleringsakt i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket in fine FEUF ska förstås som alla rättsakter med allmän giltighet med undantag för lagstiftningsakter. Förordning nr 432/2012 om fastställande av en förteckning över andra godkända hälsopåståenden om livsmedel än sådana som avser minskad sjukdomsrisk och barns utveckling och hälsa utgör en regleringsakt.

Principen om fri bevisvärdering gäller för domstolens och tribunalens verksamhet, och det enda kriteriet för värderingen av den bevisning som lagts fram är dess trovärdighet. Vid bedömningen av en skriftlig handlings bevisvärde ska prövas om uppgifterna i handlingen är tillförlitliga, varvid hänsyn ska tas särskilt till handlingens ursprung, till omständigheterna kring dess upprättande och till vem den är ställd samt till frågan huruvida handlingen till sitt innehåll verkar rimlig och trovärdig. De handlingar som en sökande har tillhandhållit är trovärdiga om de undertecknats av sökandens direktörer, vilka antas kunna tillhandahålla säkra uppgifter, och de getts in efter uttrycklig begäran från tribunalen och getts in genom den advokat som företräder sökanden i målet och som, i egenskap av medarbetare i rättvisans tjänst och till följd av sina yrkesetiska skyldigheter, ska kontrollera att handlingarna är äkta och tillförlitliga.

Vad gäller förordning nr 432/2012 om fastställande av en förteckning över andra godkända hälsopåståenden om livsmedel än sådana som avser minskad sjukdomsrisk och barns utveckling och hälsa, är den per definition automatiskt tillämplig i förhållande till en intresseorganisation för kosttillskottproducenter, och tillämpningen kräver inte någon typ av åtgärd från nationella myndigheters eller EU-myndigheters sida. Härav följer att förordning nr 432/2012 inte medför genomförandeåtgärder i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket FEUF.

Det följer av lydelsen i artikel 28.5 och 28.6 i förordning nr 1924/2006 om näringspåståenden och hälsopåståenden om livsmedel att övergångsbestämmelserna ska tillämpas på hälsopåståenden som är under utvärdering och sådana med avseende på vilka kommissionen ännu inte har fattat något beslut. Under dessa omständigheter finns det inget som hindrar att de påståenden som ännu är under handläggning och inväntar Efsas utvärdering eller kommissionens bedömning kan omfattas av övergångsbestämmelserna i nämnda förordning, oberoende av klassificeringen i de tre kategorier som avses i artikel 13.1 i samma förordning.

(se punkt 83)
8

Till följd av dels ett andra klagomål som UPS framställt, i vilket UPS angav att inte samtliga åtgärder som räknats upp i det första klagomålet hade granskats och att olagliga stödåtgärder hade beviljats efter det att 2002 års slutliga beslut hade meddelats, dels till följd av ett annat klagomål från en konkurrent till sökanden, underrättade kommissionen genom skrivelse av den 12 september 2007, Förbundsrepubliken Tyskland om sitt beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 i EG-fördraget beträffande det statliga stöd C 36/07 (f.d. NN 25/07) som de tyska myndigheterna hade beviljat Deutsche Post (EUT C 245, 2007, s. 21) (nedan kallat 2007 års beslut att inleda granskning). I det nya beslutet framhöll kommissionen behovet av att göra en omfattande utredning av all konkurrenssnedvridning som blir följden av att offentliga medel beviljats sökanden. Den angav att det förfarande som påbörjats genom 1999 års beslut att inleda granskning skulle kompletteras för att dels beakta de uppgifter som nyligen hade lämnats, dels slutgiltigt ta ställning till huruvida beviljandet av dessa offentliga medel var förenligt med EG-fördraget.
490

Slutligen har kommissionen anfört i skälen 219‑221 i det angripna beslutet att det i motsats till vad Pacific hävdat inte är möjligt att av bevisningen i dess helhet på vilken kommissionen grundat sig, dra slutsatsen att det fanns en lucka på sju månader i bevisningen utan snarare att det, med hänsyn till bevisningen i dess helhet, var utrett att det hemliga agerande som styrktes av det e-postmeddelande som avsändes den 11 april 2005 och den odaterade prislistan med rubriken ”Chiquitas priser – 2005”, utgjorde en fortsättning på systemet med samordning av priser såsom det hade utformats under mötet den 28 juli 2004. Detta har även bekräftats av Chiquita som har vidhållit att företaget under perioden från den 28 juli 2004 till den 8 april 2005 hade begått en överträdelse som bestod i tillfälliga otillåtna kontakter med Pacific med individuella utbyten av vardera partens ”uppgifter om pristendenser” för den kommande veckan. Kommissionen fann i skäl 221 i det angripna beslutet att det följde av det som den nyss konstaterat att det bilaterala hemliga samarbetet mellan Chiquita och Pacific ägde rum regelbundet och upprepade gånger under en viss period och att de bilaterala arrangemangen hade följt ett konsekvent mönster under hela den berörda perioden även om enskildheterna och kommunikationernas intensitet kunde variera över tid. De bilaterala kontakterna mellan parterna vid mötet den 28 juli 2004 och efter detta hade tjänat till att samordna parternas agerande på marknaden och till att utbyta kommersiellt känslig information. Alla dessa handlingar ingick i en övergripande plan, då de hade utförts med ett enda gemensamt konkurrensbegränsande syfte, det vill säga att begränsa eller snedvrida de normala prisrörelserna i bananbranschen i Italien, Grekland och Portugal och att utbyta information därom.
211

Samfundet har godtagit att kommissionen får inleda ett utredningsförfarande för att kontrollera riktigheten av eller komplettera upplysningar som den av en händelse har fått kännedom om under en inspektion och det har medgett att det inte finns något som hindrar att kommissionen inleder en ny utredning på grundval av sådana nya upplysningar. Samfundet har dock hävdat att kommissionen åsidosatte dess rätt till försvar i förevarande fall genom att använda upplysningar som samlats in under en inspektion för andra syften än de som angavs i inspektionsbeslutet, Enligt samfundet kan inte alla handlingar som erhållits vid inspektionen i syfte att styrka ett avtal om priser användas som bevis och det angripna beslutet ska ogiltigförklaras i det avseendet.
14

Sökandena, Gold East Paper (Jiangsu) Co. Ltd (nedan kallad GE) och Gold Huasheng Paper (Suzhou Industrial Park) Co. Ltd (nedan kallad GHS), är närstående bolag till koncernen Asia Pulp and Paper China (nedan kallad APP-koncernen), som i Kina tillverkar bestruket finpapper som de exporterar till Europeiska unionen.
133

Av samma skäl var det inte heller oproportionerligt att begära in kvartalsvisa uppgifter avseende en period på närmare tio år, för det fall kommissionen misstänkte att det förelegat en överträdelse under en lång period. Tribunalen erinrar dessutom om att unionsdomstolen har godtagit att det är nödvändigt för kommissionen att begära upplysningar om en tidsperiod före tiden för överträdelsen för att kunna precisera det sammanhang som ett visst uppträdande ingick i under den perioden (domen i de ovan i punkt 22 nämnda förenade målen Slovak Telekom mot kommissionen, punkt 51).
24

Kommissionen besvarade slutligen i skälen 44–48 i det angripna beslutet sökandenas argument att kommissionen enligt artikel 23.2 c i förordning nr 1/2003 var skyldig att ålägga böter eller vite enligt artikel 24.1 c i förordningen. Kommissionen gjorde gällande att dessa bestämmelser inte medförde en rätt att kräva att kommissionen skulle ålägga böter eller vite. Det var under de aktuella omständigheterna, i vilket fall som helst, inte nödvändigt att inleda ett förfarande för att ålägga Repsol böter.
46

Vidare har sökandena själva i sina ansökningar – vilka ingavs innan dom meddelades i det ovan i punkt 29 nämnda målet Purvis mot parlamentet – åberopat det faktum att samtliga av dem har uppfyllt ett annat av de villkor som nämns i artikel 1.1 i bestämmelserna av den 12 juni 1990, nämligen kravet på att under en viss period ha betalat in avgifter, till stöd för påståendet att de, enbart på grund av detta, hade förvärvat en rätt till pension, oberoende av deras ålder eller vid vilken tidpunkt de hade avgått från sina tjänster som parlamentsledamöter. Resonemanget ovan blandar samman uppfyllandet av kravet på betalning av avgifter under en viss minimiperiod med tidpunkten för förvärvande av rätt till pension och är ännu en illustration av att rätten till pension kan förvärvas först vid den tidpunkt då samtliga villkor i artikel 1.1 är uppfyllda (samtidigt).
6

Invändningen grundade sig på följande äldre spanska varumärken: — Ett figurmärke som är gult och blått, som registrerats under nummer 2414439 (nedan kallat det första äldre figurmärket) och som återges nedan: — Ett figurmärke som registrerats under nummer 98550 (nedan kallat det andra äldre figurmärket) och som återges nedan: — Ordmärket RAM, som registrerats under nummer 151890 (nedan kallat det äldre ordmärket).
10

När Akcros-partnerskapet bildades, ägdes det till lika delar av Pure Chemicals Ltd, ett bolag som var helägt först av Akzo, som sedermera ändrade firma till Akzo Nobel, och av olika bolag, senast av Elementis UK Ltd och Elementis Services Ltd, som ingick i en koncern vars holdingbolag var Elementis plc (nedan tillsammans kallade Elementis).
35

Den ovan i punkt 32 nämnda omständigheten att intervenienten, trots påståendet att det äldre kännetecknet har använts i Italien sedan år 1940, inte visade något intresse för att skydda detta kännetecken inom Europeiska unionen före den dag då registreringsansökan gavs in, gör det inte möjligt att slå fast att sökanden inte var i ond tro när registreringsansökan gavs in. Sådana omständigheter är nämligen hänförliga endast till intervenientens subjektiva intressen (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovan i punkt 18 nämnda målet FS, punkt 51). Möjligheten enligt artikel 52.1 b i förordning nr 207/2009 att få ett varumärke ogiltigförklarat – vilken enligt artikel 54.1 i förordning nr 207/2009 består utan rättighetsförlust till följd av passivitet när den som ansökt om varumärkesregistrering var i ond tro när ansökan gavs in – uppfyller kravet på att ett vidsträckt skydd ska säkerställas för aktörer som använder kännetecken som ännu inte registrerats. I egenskap av aktieägare med innehav av en stor andel av intervenientens aktiekapital och med hänsyn till att vissa personer i sökandebolagets ledning hade eller hade haft uppdrag och fullmakter i bolagets organisation, borde sökandebolaget ha haft fullständig kännedom om skälen till att intervenienten, enligt vad som påståtts, inte var intresserad av att skydda ett kännetecken bestående av det aktuella efternamnet. Under dessa förhållanden kan sökanden inte med framgång göra gällande påståendet om intervenientens ointresse – vilket sökanden hade kunnat bidra till att slå fast, och vilket sökanden i vart fall hade kunnat motsätta sig – till stöd för att sökanden inte var i ond tro när ansökan om registrering av varumärket gavs in.
37

Tribunalen erinrar härvid om att, när ett beslut eller en förordning som direkt och personligen berör en enskild under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål, den sistnämnda rättsakten ska betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att anpassa sina yrkanden och grunder. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökanden att väcka en ny talan. Det skulle dessutom vara oskäligt om institutionen i fråga, för att undslippa den kritik mot en rättsakt som har framförts i en ansökan som getts in till unionsdomstolen, skulle kunna ändra rättsakten eller byta ut den mot en annan och under förfarandet åberopa denna ändring eller detta byte för att frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse den senare rättsakten, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder gentemot denna (se, analogt, tribunalens dom av den 23 oktober 2008 i mål T-256/07, People’s Mojahedin Organization of Iran mot rådet, REG 2008, s. II-3019, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 6 oktober 2011 – Seven mot harmoniseringsbyrån – Seven for all mankind (SEVEN FOR ALL MANKIND)

(mål T‑176/10)

”Gemenskapsvarumärke – Invändningsförfarande – Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ordmärket SEVEN FOR ALL MANKIND – De äldre gemenskapsfigurmärkena och internationella figurmärkena som innehåller ordelemenet ’seven’ – Relativt registreringshinder – Känneteckenslikhet – Artikel 8.1 b och 8.5 i förordning (EG) nr 207/2009”

Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Relativa registreringshinder – Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag – Risk för förväxling med det äldre varumärket (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 8.1 b) (se punkterna 50 och 55)

Saken

Talan mot det beslut som meddelades av harmoniseringsbyråns andra överklagandenämnd den 28 januari 2010 (ärende R 1514/2008-2) om ett invändningsförfarande mellan Seven SpA och Seven for all mankind LLC.

Domslut

1) Det beslut som fattats av andra överklagandenämnden vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån) den 28 januari 2010 (ärende R 1514/2008‑2) ogiltigförklaras.

2) Talan ogillas i övrigt.

3) Harmoniseringsbyrån ska ersätta Seven SpA:s rättegångskostnader i förfarandet vid tribunalen samt dess kostnader vid förfarandet vid överklagandenämnden.
27

Sökandens andra grund avser åsidosättande av artikel 7.1 e ii i förordning nr 40/94. Den sönderfaller i åtta delgrunder. Sökanden har för det första hävdat att överklagandenämnden felaktigt underlät att beakta att de svarta linjerna är hänförliga till tekniska funktioner. För det andra har sökanden hävdat att den relevanta frågan är huruvida varumärkets väsentliga egenskaper endast är hänförliga till ett tekniskt resultat och inte huruvida de verkligen har en teknisk funktion. För det tredje har sökanden anfört att överklagandenämnden missförstod det allmänintresse som ligger till grund för den ovannämnda bestämmelsen. Sökanden har gjort gällande att om registreringen av det omstridda varumärket vidmakthölls, skulle detta innebära att innehavaren kan åberopa varumärket mot tredje man som vill saluföra tredimensionella vridbara pussel. Sökanden har för det fjärde klandrat överklagandenämnden för att den inte tog avstånd från annulleringsenhetens förklaring i beslutet av den 14 oktober 2008, att den aktuella formens väsentliga egenskaper inte hade någon teknisk funktion, vilket betyder att registrering av den formen som varumärke inte innebär att det skapas ett monopol på en teknisk lösning. Sökanden har för det femte hävdat att överklagandenämnden missförstod det förhållandet att den tekniska funktionen i de mål som avgjordes genom domen av den 18 juni 2002, Philips (C‑299/99, REG, EU:C:2002:377), och domen av den 12 november 2008, Lego Juris/harmoniseringsbyrån – Mega Brands (röd LEGO-kloss) (T‑270/06, REG, EU:T:2008:483), inte heller framgick direkt av avbildningarna av de aktuella varumärkena. För det sjätte har sökanden invänt mot att överklagandenämnden inte beaktade att det inte fanns några alternativa former som kunde fylla samma tekniska funktion. Sökanden har för det sjunde gjort gällande att överklagandenämnden felaktigt ansåg att ingen särskild funktion framgick av avbildningarna av det omstridda varumärket. Det framgår nämligen av mellanrummen i ändarna av de svarta linjerna att kubens individuella delar kan vridas. För det åttonde has sökanden anfört att överklagandenämnden underlät att beakta att tredimensionella pussel ”av detta allmänna slag” och deras vridbarhet var kända innan ansökan om registrering av det omstridda varumärket gavs in.
59

Tribunalen erinrar om de relevanta omständigheterna i förevarande fall, vilka kommissionen angett i förordningen om provisorisk tull och vilka visar hur förhållandena för gemenskapsindustrin ändrades under den berörda perioden, det vill säga fram till och med slutet av undersökningsperioden: — Gemenskapsindustrins produktion ökade med 7 procent (skäl 67 i förordningen om preliminär tull). — Utnyttjandet av produktionskapaciteten ökade med 9procent för att nå 90 procent under undersökningsperioden; höga andelar angavs även för åren 2006 och 2007 (skäl 69 i förordningen om preliminär tull). — Lagren ökade med 12 procent, men kommissionen angav att ”denna indikator [betraktas] som … mindre relevant i skadeanalysen”, eftersom den övervägande delen av tillverkningen görs på order (skäl 72 i förordningen om preliminär tull). — Gemenskapsindustrins försäljningsvolym ökade med 14 procent (skäl 73 i förordningen om preliminär tull). — Gemenskapsindustrins marknadsandel minskade med 5,2 procent (skäl 75 i förordningen om preliminär tull). — Sysselsättningsnivån låg på en stabil nivå (skäl 77 i förordningen om preliminär tull). — Produktiviteten ökade med 7 procent (skäl 78 i förordningen om preliminär tull). — Genomsnittslönen per anställd ökade med 16 procent (skäl 79 i förordningen om preliminär tull). — Försäljningspriserna för gemenskapsindustrin ökade med 21 procent (skäl 80 i förordningen om preliminär tull). — Lönsamheten på gemenskapsindustrins försäljning till icke närstående kunder, uttryckt i procent av nettoförsäljningen, ökade med 27 procent, eller 3,3 procent, för att nå 15,4 procent under undersökningsperioden; lönsamheten för år 2005 och i synnerhet åren 2006 och 2007 var också mycket hög (skäl 82 i förordningen om preliminär tull). — Räntabiliteten, uttryckt som vinsten i procent av investeringarnas bokförda nettovärde, ökade med 10 procent eller 4,6 procent, för att nå 51,7 procent under undersökningsperioden, efter att ha legat på 85,1 respektive 79,2 procent år 2006 respektive år 2007 (skäl 82 i förordningen om preliminär tull). — Nettot av in- och utbetalningar från den löpande verksamheten ökade med 73 procent för att hamna på 634 miljoner euro under undersökningsperioden. Kommissionen angav för övrigt att ”[d]et fanns inga indikatorer på att gemenskapsindustrin hade svårigheter att anskaffa kapital” (skäl 84 i förordningen om preliminär tull). — De årliga investeringarna för gemenskapsindustrin ökade med 185 procent för att hamna på 284 miljoner euro under undersökningsperioden (skäl 85 i förordningen om preliminär tull).
2)

Gem-Year Industrial Co. Ltd och Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd ska förutom att bära sina egna rättegångskostnader även ersätta dem som Europeiska unionens råd och European Industrial Fasteners Institute AISBL har haft.