FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen)

den 18 mars 1997

Förenade målen T-178/95 och T-179/95

Santo Picciolo och Giuseppe Caló

mot

Europeiska unionens regionkommitté

”Tjänstemän — Ny tjänst vid regionkommittén — Meddelande om lediga tjänster — Avslag på ansökningar — Talan om ogiltigförklaring — Försenad underrättelse om besluten om avslag — Bristande motivering — Likabehandling — Uppenbart felaktig bedömning”

Fullständig text på franska II-155

Saken:

Angående en talan om dels ogiltigförklaring av regionkommitténs beslut av den 5 december 1994 om att avslå de ansökningar om tjänsten som direktör vid regionkommitténs direktion foiadministration och kansli som sökandena hade givit in efter publiceringen av meddelandet om lediga tjänster CdR/1/94, dels ogiltigförklaring av beslutet av samma dag att utnämna M till tjänsten i fråga.

Utgång:

Ogillande.

Resumé av domen

Sökanden i mål T-178/95, Santo Picciolo, tjänsteman i lönegrad A 3, är chef för bokföringsavdelningen inom Europaparlamentets generaldirektorat för personal, budget och finans.

Sökanden i mål T-179/95, Giuseppe Caló, tjänsteman i lönegrad A 3, är chef för enheten ”Jordbruksräkenskaper och -strukturer” inom direktoratet för ”Jordbruks-, fiske- och miljöstatistik” vid statistikkontoret (Europeiska gemenskapernas kommission).

Genom meddelande om lediga tjänster CdR/1/94, utfärdat av regionkommitténs ordförande den 17 november 1994 och anslaget i regionkommitténs och Europeiska gemenskapernas ekonomiska och sociala kommittés (ESK:s) lokaler från och med den 21 november 1994, ledigförklarade regionkommittén tjänsten, i lönegrad A 2, som direktör vid regionkommitténs direktion för administration och kansli. Sista ansökningsdag för tjänsten i fråga bestämdes till den 1 december 1994 kl 12.00.

Direktören för direktionen för personal vid ESK informerade den 29 november 1994, på dennes begäran, generalsekreteraren för Union syndicale, ett av de främsta fackförbunden för gemenskapsanställd personal, att meddelandet om lediga tjänster CdR/1/94, som hade tagits fram av personalavdelningen på regionkommitténs begäran, i hans frånvaro den 18 november 1994 hade förelagts regionkommitténs generalsekreterare och att det hade anslagits inom ESK den 21 november 1994, efter veckoslutet.

Den 30 november respektive den 1 december 1994 gav sökandena Caló och Picciolo in ansökan om den ledigförklarade tjänsten.

Den 5 december 1994 utnämnde regionkommittén M till tjänsten i fråga.

Sökandena informerades genom skrivelse av den 10 februari 1995 om att deras ansökningar till tjänsten inte hade bifallits.

Prövning i sak

Den första grunden, om överträdelse av artikel 25 andra stycket i tjänsteföreskrifterna

Tidsfristen för meddelande av beslut om avslag på sökandenas ansökningar skall bedömas i förhållande till det beslut varigenom sökandena uteslutits från urvalsprocessen och inte i förhållande till det beslut varigenom en annan sökande har utnämnts (punkt 28).

Hänvisning till domstolen den 30 maj 1984, 111/83, Picciolo mot parlamentet. Rec. 1984, s. 2323, punkt 25

Även om sökandena skulle ha meddelats avslaget på deras ansökningar för sent, medför denna försening emellertid inte att de angripna handlingarna är ogiltiga. Ett meddelande till en berörd part om ett individuellt beslut är en handling som ligger i tiden efter själva beslutet och som följaktligen inte på något sätt påverkar beslutets innehåll. Konstaterandet att meddelandet till en berörd part om ett individuellt beslut har skett för sent kan därför inte i sig innebära en överträdelse av artikel 25 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna (tjänsteföreskrifterna) av den arten att den medför det angripna beslutets ogiltighet (punkt 29).

Hänvisning till förstainstansrätten den 20 mars 1991, T-1/90, Pérez-Minguez Casariego mot kommissionen, Rec. 1991, s. II-143, punkt 72

Skyldigheten att motivera alla beslut som går en tjänsteman emot, vilket föreskrivs i artikel 25 andra stycket i tjänsteföreskrifterna, utgör en fundamental gemenskapsrättslig princip och kan inte frångås utom vid tvingande hänsyn. Denna skyldighet har till syfte dels att göra det möjligt för domstolen att utöva sin kontroll av beslutets rättsenlighet, dels att ge den berörda parten de upplysningar som är nödvändiga för att bedöma om beslutet är fattat på riktiga eller oriktiga grunder (punkt 33).

Hänvisning till Pérez-Mínguez Casariego mot kommissionen, nämnd ovan, punkt 73

Tillsättningsmyndigheten är emellertid inte skyldig att motivera ett beslut om befordran vad avser sökande som inte har befordrats. Däremot är den skyldig att motivera ett beslut om avslag på ett klagomål som en sökande som inte har befordrats har anfört enligt artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna. Motiveringen av detta beslut skall anses sammanfalla med motiveringen av det beslut mot vilket klagomålet riktats. Det är tillräckligt att motiveringen uppfyller de rättsliga villkor som förfarandet enligt tjänsteföreskrifterna är underställt (punkt 34).

Hänvisning till förstainstansrätten den 23 februari 1994, T-18/92 och T-68/92, Coussios mot kommissionen, RecFP 1994, s. II-171, punkt 69; förstainstansrättenden 24 februari 1994, T-108/92, Caló mot kommissionen, RecFP 1994, s. II-213, punkt 34; förstainstansrätten den 16 oktober 1996, T-37/94, Benecos mot kommissionen, REGP 1996, s. II-1301, punkt 39

De detaljerade förklaringar som tillsättningsmyndigheten ger i sina svar på dessa klagomål bör anses utgöra en tillräcklig motivering av beslutet att avslå ansökningarna (punkterna 35 och 38).

Den andra grimden, om överträdelse av principen om likabehandling och ickediskriminering av tjänstemän

Principen om likabehandling och ickediskriminering innebär att lika situationer inte får behandlas olika med mindre en sådan behandling är objektivt berättigad (punkt 54).

Hänvisning till förstainstansrätten den 9 februari 1994, T-109/92, Lacruz Bassols mot domstolen, RecFP 1994, s. II-105, punkt 87

Sökandena har inte visat att ansökningstiden har varit onormalt kort. Den aktuella tidsrymden om tretton dagar, från utsändandet av meddelandet om lediga tjänster till de olika institutionerna under förmiddagen den 18 november 1994 fram till sista dag för inlämnande av ansökan, som var den 1 december 1994 klockan 12.00, måste anses ha varit tillräcklig för att ge potentiella kandidater nödvändig upplysning. Även om de olika institutionerna som var mottagare av meddelandet om lediga tjänster inte skulle anses ha vidtagit nödvändiga ansträngningar för att omedelbart bringa meddelandet om lediga tjänster till sin respektive personals kännedom, skulle denna underlåtenhet under alla omständigheter inte kunna läggas regionkommittén till last (punkt 57).

En invändning kan tas upp till prövning om den framgår av klagomålets ordalydelse eller om det åtminstone logiskt följer av klagomålet att invändningen har varit avsiktlig. Dessutom kan klagopunkterna, även om de yrkanden som framställs i en talan endast kan innehålla klagopunkter som stöder sig på samma grund som de som åberopats i klagomålet, likväl utvecklas vid gemenskapsdomstolarna genom framläggandet av grunder och argument som inte nödvändigtvis förekommer i klagomålet, men som är nära knutna till detta (punkt 60).

Hänvisning till domstolen den 9 juli 1981, 184/80, Van Zaanenmot revisionsrätten, Rec. 1981, s. 1951, punkt 13; förstainstansrätten den 3 mars 1993, T-58/91, Booss och Fischer mot kommissionen, Rec. 1993, s. II-147, punkt 83; förstainstansrätten den 16 oktober 1996, T-378/94, Knijff mot revisionsrätten, REGP 1996, s. II-1341, punkt 21

Eftersom invändningen beträffande behovet av att rekrytering sker över största möjliga geografiska område, vilket är en transkription av artikel 27 i tjänsteföreskrifterna, åtminstone ursprungligen återfinns i sökandenas klagomål, skall den anses möjlig att ta upp till sakprövning (punkt 64).

Vid sammanträdet framhöll sökandena att artikel 27 i tjänsteföreskrifterna utgör en fundamental bestämmelse i föreskrifterna utan att emellertid specificera på vilket sätt den skulle ha överträtts i det aktuella fallet. Denna bestämmelse innebär att i ett rekryteringsförfarande skall de kvalifikationer som krävs av sökandena definieras, inte med hänsyn till den personens profil som man vill anställa av geografiska skäl, utan med syfte att säkerställa att den sökande som tillsätts har den skicklighet som krävs (punkt 65).

Bestämmelsen i artikel 27 tredje stycket i tjänsteföreskrifterna, enligt vilken inga tjänster skall vara förbehållna medborgare från en viss bestämd medlemsstat, måste följas i varje sådant rekryteringsförfarande som avses i artikel 29 i tjänsteföreskrifterna, även när det gäller rekrytering av tjänstemän i lönegrad A 1 och A 2 enligt det förfarande som avses i artikel 29.2 (punkt 66).

Hänvisning till Booss och Fischer mot kommissionen, nämnd ovan, punkt 85

Tillsättningsmyndigheten kan emellertid vid tillsättningen av en tjänst låta nationaliteten bli det avgörande kriteriet i syfte att upprätthålla eller återställa den geografiska jämvikten, under förutsättning att det följer av en jämförelse av ansökningarna att två eller flera sökandes meriter är påtagligt likvärdiga (punkt 67).

Hänvisning till förstainstansrättenden 22 mars 1995, T-586/93, Kotzonis mot ESK, REG 1995, s. II-665, punkt 86

Den tredje grunden, om överträdelse av artikel 45 i tjänsteföreskrifterna och om en påstådd uppenbart oriktig bedömning

Regionkommitténs administration inledde ”en jämförande prövning av ansökningarna mot bakgrund av de lediga tjänsterna. I slutet av detta förfarande beslöt sig administrationen, på generalsekreterarens förslag, att utnämna M till direktör för kansli, administration och finansfrågor”. Ansökningshandlingarna med därtill fogade curriculum vitae blev föremål för en fördjupad jämförande prövning (punkterna 82 och 83).

Det ankommer därför på förstainstansrätten att undersöka huruvida tillsättningsmyndigheten har gjort sig skyldig till en uppenbart oriktig bedömning näiden gjorde bedömningen att sökandena, till skillnad från den person som fick tjänsten, inte uppfyllde de särskilda krav som uppställdes i meddelandet om lediga tjänster (punkt 84).

Hänvisning till förstainstansrättenden 2 oktober 1996, T-356/94, Vecchi mot kommissionen, REGP 1996, s. II-1251, punkt 54

Bedömningen vid valet av en tjänsteman i lönegrad A 2 måste vara uppenbart oriktig och måste överskrida det stora utrymme för egen bedömning som tillsättningsmyndigheten förfogar över vid jämförandet av sökandenas meriter och vid bedömningen av vad som är i tjänstens intresse. Förstainstansrättens kontroll bör inskränka sig till frågan om tillsättningsmyndigheten, med hänsyn till de element på vilka myndigheten har baserat sin bedömning, har hållit sig inom rimliga gränser och inte har använt sin behörighet på ett uppenbart oriktigt sätt eller för andra syften än dem som denna behörighet avser. Användningen av det utrymme för egen bedömning som administrationen förfogar över i fråga om utnämning eller befordran förutsätter att den gör en noggrann undersökning av samtliga relevanta delar av varje ansökan, och att den samvetsgrant iakttar de krav som uppställs i meddelandet om lediga tjänster, varför den är skyldig att utesluta alla sökande som inte uppfyller dessa krav (punkt 85).

Hänvisning till domstolen den 18 mars 1993, C-35/92P, parlamentet mot Frederiksen, Rec. 1993, s. I-991, punkt 15; förstainstansrätten den 13 december 1990, T-20/89, Moritz mot kommissionen, Rec. 1990, s. II-769, punkt 29

Även om beskrivningen av nödvändiga kvalifikationer i meddelande CdR/1/94 faktiskt tillåter ett visst utrymme för tolkning, skall denna vaghet ses i relation till den betydelse den tjänst har som skall tillsättas. Med hänsyn till att detta meddelande om lediga tjänster hänför sig till en nyligen inrättad tjänst i lönegrad A 2, måste ”de kvalifikationer som krävs” anses vara tillräckligt väl preciserade och har således kunnat tjäna som ändamålsenliga kriterier för att välja ut den mest lämpade kandidaten bland sökandena till tjänsten som direktör och detta i institutionens intresse (punkt 87).

Meddelandet om lediga tjänster har fyllt sin funktion, som var att på ett så exakt sätt som möjligt informera de berörda om vilka krav som uppställdes för att få den tjänst som det är frågan om så att de ges möjlighet att bedöma om det för deras del finns anledning att söka tjänsten. Meddelandet var avfattat i sådana termer att det inte hindrar förstainstansrätten från att kontrollera huruvida tillsättningsmyndigheten har gjort sig skyldig till en uppenbart oriktig bedömning. Av kontrollen av tillsättningsmyndighetens prövning av sökandenas kvalifikationer har inte framkommit någon sådan uppenbar felaktighet (punkt 95).

Hänvisning till Vecchi mot kommissionen, nämnd ovan, punkt 50

Den fjärde grunden, om ett påstått kringgående av reglerna för förfarandet

Begreppet maktmissbruk avser att en förvaltningsmyndighet har använt sina befogenheter i ett annat syfte än det som den har fått befogenheterna för. Ett beslut kan således ha tillkommit genom maktmissbruk, om det på grundval av objektiva, relevanta och samstämmiga uppgifter förefaller som om beslutet har fattats för att uppnå andra syften än de åberopade (punkt 100).

Hänvisning till Kotzonis mot ESK, nämnd ovan, punkt 73; förstainstansrätten den 19 september 1996, T-158/94, Brunagel mot parlamentet, REGP 1996, s. II-1131, punkt 86; förstainstansrätten den 16 oktober 1996, T-56/94, de Santis mot kommissionen, REGP 1996, s. II-1325, punkt 37

Enbart det faktum att spekulationerna beträffande utnämningen av M bekräftades i efterhand kan följaktligen inte i sig självt utgöra ett tecken på maktmissbruk, när det för övrigt inte har framkommit något som tyder på att den utvalde sökanden inte motsvarade villkoren och de kvalifikationer som angavs i meddelande CdR/1/94 (punkt 104).

Hänvisning till de Santis mot kommissionen, nämnd ovan, punkt 41

Domslut:

Talan ogillas.