Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 28 oktober 2021 (begäran om förhandsavgörande från Tribunale di Milano – Italien) – Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti mot Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

(Mål C-462/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 2003/109/EG - Varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning - Artikel 11 - Direktiv 2011/98/EU - Rättigheter för arbetstagare från tredjeland som innehar ett kombinerat tillstånd - Artikel 12 - Direktiv 2009/50/EG - Rättigheter för arbetstagare från tredjeland som innehar EU-blåkort - Artikel 14 - Direktiv 2011/95/EU - Rättigheter som tillkommer personer som åtnjuter internationellt skydd - Artikel 29 - Likabehandling - Social trygghet - Förordning (EG) nr 883/2004 - Samordning av de sociala trygghetssystemen - Artikel 3 - Familjeförmåner - Socialt stöd - Socialt skydd - Tillgång till varor och tjänster - Lagstiftning i en medlemsstat enligt vilken tredjelandsmedborgare inte har rätt till ett så kallat familjekort)

(2022/C 2/14)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale di Milano

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN), Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti

Motparter: Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia, Ministero dell'Economia e delle Finanze

Domslut

Artikel 12.1 e i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/98/EU av den 13 december 2011 om ett enda ansökningsförfarande för ett kombinerat tillstånd för tredjelandsmedborgare att vistas och arbeta på en medlemsstats territorium och om en gemensam uppsättning rättigheter för arbetstagare från tredjeland som vistas lagligen i en medlemsstat och artikel 14.1 e i rådets direktiv 2009/50/EG av den 25 maj 2009 om villkor för tredjelandsmedborgares inresa och vistelse för högkvalificerad anställning ska tolkas på så sätt att de inte utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning som innebär att tredjelandsmedborgare, i den mening som avses i dessa direktiv, inte har rätt till ett kort som ges till familjer och som ger möjlighet till rabatter eller avgiftsnedsättningar vid köp av varor eller tjänster från offentliga och privata rättssubjekt som har ingått avtal med nämnda medlemsstats regering.

Artikel 11.1 d i rådets direktiv 2003/109/EG av den 25 november 2003 om varaktigt bosatta tredjelandsmedborgares ställning ska tolkas på så sätt att inte heller den bestämmelsen utgör hinder för en sådan lagstiftning i den mån ett sådant kort enligt denna medlemsstats nationella lagstiftning faller utanför begreppen ”social trygghet”, ”socialt bistånd” eller ”socialt skydd”.

Artikel 29 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/95/EU av den 13 december 2011 om normer för när tredjelandsmedborgare eller statslösa personer ska anses berättigade till internationellt skydd, för en enhetlig status för flyktingar eller personer som uppfyller kraven för att betecknas som subsidiärt skyddsbehövande, och för innehållet i det beviljade skyddet ska tolkas på så sätt att den utgör hinder för en sådan lagstiftning, om nämnda kort omfattas av ett biståndssystem som inrättats av offentliga myndigheter och som en person vänder sig till om han eller hon inte har tillräckliga tillgångar för att försörja sig och sin familj.

Artikel 11.1 f i direktiv 2003/109, artikel 12.1 g i direktiv 2011/98 och artikel 14.1 g i direktiv 2009/50 ska tolkas på så sätt att de utgör hinder för en sådan lagstiftning.

(1) EUT C 433, 14.10.2020.