177

När det slutligen gäller frågan huruvida de leveransvillkor som anges i skiljeavtalet är rimliga, har skiljenämnden punkterna 184–207 i skiljedomen angett följande: – Sökandens förslag att på intervenienten tillämpa en taxa som grundas på marginalpriset inom systemet är oförenlig med skiljeavtalet, eftersom nämnda taxa inte återspeglar sökandens verkliga kostnader (punkterna 185 och 186). – Att tillämpa taxa A-150 på intervenienten är oförenligt med skiljeavtalet (punkt 187). – Bland alla föreslagna prissättningsmetoder är den enda som är förenlig med skiljeavtalet att tillämpa ett fast pris för ett enda elområde, fördelat över årets alla timmar, som grundar sig på kostnaderna för sökandens brunkolsdrivna kraftverk (punkt 188). – Utkastet till avtal ska uppdateras, ändras och återges i enlighet med vad som har anförts ovan. I detta syfte ska det pris som följer av nämnda taxa fastställas, vilket motsvarar intervenientens konsumtionsmönster och åtminstone täcker sökandens kostnader under den aktuella perioden (punkt 189). – Sökanden har underlåtit att lämna tillräckliga uppgifter för att styrka de verkliga kostnaderna för sina brunkolskraftverk under den aktuella perioden (punkt 191). – De uppgifter som lämnats om produktionskostnaderna för kol- och brunkolsdrivna kraftverk som skulle ha kunnat uppföras eller som kommer att uppföras i framtiden kan inte beaktas, eftersom de inte avser kostnaderna för befintliga kraftverk under den aktuella perioden (punkt 193). – I enlighet med B:s försäkran på heder och samvete, som innehåller utförliga, fullständiga och tillförlitliga uppgifter om kostnaderna för sökandens brunkolsdrivna kraftverk under den aktuella perioden, uppgick kostnaden för brunkolsel år 2009 till 24,5 euro/MWh, medan kostnaden för ”energi”, det vill säga den fasta kostnaden, ökat med den rörliga kostnad som inte hade samband med bränslekostnaden jämte avskrivningar och finansiella produktionskostnader, uppgick till 12,2 euro/MWh, vilket innebar att den totala kostnaden för elproduktion i brunkolskraftverken uppgick till 36,46 euro/MWh, uppräknat till 37,34 euro/MWh, med hänsyn till skäliga kostnader för utvinning och saluföring (punkt 195). – Vad gäller sökandens fasta kostnader per enhet som sökanden ska fakturera intervenienten leder beräkningen i punkt 200 i skiljedomen till ett belopp på 12,1 euro/MWh (punkt 201). – Den taxa som motsvarar intervenientens konsumtionsmönster och som täcker sökandens kostnader för den aktuella perioden ska fastställas till ett belopp (netto) på 36,6 euro/MWh (24,5 + 12,1) (punkt 202). – Med hänsyn till att intervenienten, enligt taxan från januari 2012, betalar sökanden 4,06 euro/MWh för olika avgifter, tjänster och kostnader och att intervenientens konsumtion praktiskt taget är stabil under hela året och inte har ändrats under den aktuella perioden, innebär detta belopp en rimlig uppskattning för denna period och fastställer den totala taxan till 40,66 euro/MWh (36,6 + 4,06) (punkt 203). – I förhållande till 4710 timmar uppgick det totala pris per enhet som sökanden hade gått med på att fakturera intervenienten i ramavtalet till 40,70 euro/MWh, vilket inkluderade alla avgifter som anges i punkt 1.2 i ramavtalet, vilket innebär att det är fastställt att detta pris täcker såväl sökandens produktionskostnader som dessa avgifter (punkterna 204 och 205). – Den taxa som sökanden hade gått med på att fakturera intervenienten för energileveranser enligt ramavtalet, för 4710 timmar per år, det vill säga 40,7 euro/MWh, skulle, om den tillämpades på samtliga timmar under året, täcka sökandens totala kostnader, det vill säga 36,6 euro/MWh, vilket överensstämmer med intervenientens förbrukningsmönster, i den mening som avses i skiljeavtalet, om de tillämpliga kostnaderna läggs till (40,66 EUR/MWh) (punkt 206).