SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2011 :180 1PERSONALDOMSTOLENS DOM
(andra a vdelningen)
den 10 november 2011
Mål F-18/09
Mohamed M er h zaoui
mot
Europeiska unionens råd
”Personalmål — Tjänstemän — Befordran — Placering i lönegrad — Lokalanställda som utnämnts till 
tjänstemän — Artikel 10 i b ilaga XIII till tjänsteföreskrifterna — Artikel 3 i b ilagan till 
anställningsvillkoren för övriga anställda — Befordringsförfarandet 2008 — Jämförelse av 
kvalifikationerna me llan tjänstemän som omfattas av karriär systemet AS T — Förfarande som grundar 
sig på betygsrapporterna 2005 /2006 — Kriteriet tjänstemannens ansvar”
Saken: Talan enligt artiklarna 236 EG och 152 E A, som v äckts av M ohamed Merhzaoui, om 
ogiltigförklaring av beslutet att placera honom i karriär systemet AS T 1–7 och av beslutet 
att inte befordra h onom till lönegrad AS T 2 i b efordringsförfarandet 2008 .
Avgörande:Talan ogillas. Mohamed M erhzaoui ska b ära s ina rä ttegångskostnader och ersätta de 
rättegångskostnader som åsamkats råd et.
Samm anfattning
1. Tjänstemän — Anställningsvillkoren för övriga anställda — Lokalanställda — Tillämplighet av 
bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna
(Tjänsteföreskrifterna, b ilaga XIII, artikel 10.3; anställningsvillkor för övriga a nställda, b ilaga, 
artikel 1.1; rådets förordning nr 723/2004 )
2. Förfarande — Åberopande a v nya grunder under rättegången — Villkor — Nya om ständigheter — 
Begrepp
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.1)
3. Tjänstemän — Talan — Grunder — Otillräcklig mo tivering — Konstaterande ex officio
4. Tjänstemän — Befordran — Jämförelse a v kvalifikationer — Administrationens utrymme för 
skönsmässig bedömning — Omständigheter som k an vara relevanta för de nna b edömning — 
Tjänstemannens ansvar
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)
5. Tjänstemän — Förvaltningens rättsakter — Giltighetspresumtion — Bestridande — Bevisbörda
2 ECLI:EU:F:2011 :180SAMM ANFATTNING–MÅLF-18/09
MERHZAOUIMOT RÅDET
6. Tjänstemän — Talan — Berättigat intresse a v att få saken prövad — Förutsättning att åtgärden 
berör sökanden personligen
7. Tjänstemän — Befordran — Jämförelse a v kvalifikationer — Administrationens utrymme för 
skönsmässig bedömning — Omständigheter som k an vara relevanta för denna bedömning
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 43)
8. Tjänstemän — Befordran — Anställningsvillkoren för övriga anställda — Klagomål från en 
tjänsteman som i nte har befordrats — Avslagsbeslut — Motiveringsskyldighet — Omfattning
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 25 o ch 45)
1. Artikel 10.3 i b ilaga XIII till tjänsteföreskrifterna är t illämplig avseende lokalanställda, eftersom det i 
artikel 1.1 i b ilagan till anställningsvillkoren för övriga anställda f öreskrivs att bestämme lserna i 
bilaga XIII p å m otsvarande sätt s ka t illämpas på ö vriga anställda s om v arit anställda d en 
30 april 2004 , och således även avseende lokalanställda.
(se punkt 35)
2. Enligt artikel 43.1 i pe rsonaldomstolens rättegångsregler får n ya grunder inte åberopas efter att 
inlagor har u tväxlats för första gången, såvida d e inte föranleds av rä ttsliga eller faktiska 
omständigheter som framkommit först under förfarandet. En dom från unionsdomstolen som inte 
hade me ddelats vid tidpunkten då s ökanden anhängiggjorde sin talan, me n som endast bekräftar d et 
råda nde rättsläget kan inte anses utgöra en ny omständighet.
(se punkt 36)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 20 maj 2003 , Diehl-Leistner mot kommissionen, T-80/01, punkt 38
3. Avsaknad a v motivering är e n grund som rör tvingande rätt vilken under alla förhållanden m åste 
prövas ex officio av unionsdomstolen. Grunden att m otivering saknas ka n således inte avvisas me d 
hänvisning till att den inte har utvecklats tillräckligt i ansökan.
(se punkt 47)
Hänvisning till
Domstolen: 20 februari 1997 , kommissionen mot Daffix, C-166/95 P, punkt 24
Förstainstansrätten: 3 oktober 2006 , Nijs m ot revisionsrätten, T-171/05, punkt 31
4. Uttrycket ”i förekommande fall” i artikel 45 i t jänsteföreskrifterna betyder att även om anställda i 
samma lönegrad i p rincip antas ha befattningar me d likvärdigt ansvar, ska d enna omständighet 
beaktas vid befordringsförfarandet då s å inte är f allet i p raktiken. Följaktligen ska ad ministrationen vid 
den jämförande bedömningen av de befordringsbara t jänstemännens kv alifikationer beakta vilket 
ansvar en befordringsbar tjänsteman har h aft när d etta gått utöver vad s om no rmalt är f allet för en 
tjänsteman i d enna lönegrad.
(se punkt 59)
5. För det första presumeras en ad ministrativ rä ttsakt v ara g iltig. För det andra å vilar b evisbördan 
principiellt den som p åstår n ågot. D et åligger således sökanden att framlägga tillräckligt exakta, 
objektiva och samstämmiga uppgifter som u tgör stöd för att de omständigheter som å beropats är
ECLI:EU:F:2011 :180 3SAMM ANFATTNING–MÅLF-18/09
MERHZAOUIMOT RÅDET
 riktiga eller sannolika. En sökande som inte förfogar ö ver någon b evisning, eller inte ens över en 
samling uppgifter, måste följaktligen godta att beslut avseende befordran presumeras vara l agenliga 
och ka n inte krä va att pe rsonaldomstolen själv ska ta del av alla andra b efordringsbara t jänstemäns 
betygsrapporter och där efter tar ställning till vilket ansvar d e befordringsbara t jänstemäns har h aft i 
syfte att u tröna huruvida t illsättningsmyndigheten g jorde sig skyldig till en u ppenbart oriktig 
bedömning när den beslutade att inte befordra s ökanden.
(se punkt 61)
Hänvisning till
Personaldomstolen: 4 februari 2010 , Wiame m ot kommissionen, F-15/08, punkt 21
6. En tjänsteman har inte rätt att föra talan i l agstiftningens eller institutionernas intresse och ka n, till 
stöd för en talan om o giltigförklaring, endast åberopa de anmärkningar s om b erör ve derbörande 
personligen. Det är eme llertid tillräckligt att d en påstådda ö verträdelsen har p åverkat sökandens 
rättsliga ställning för att anmärkningen ska anse ha berört vederbörande personligen.
(se punkt 63)
Hänvisning till
Personaldomstolen: 23 januari 2007 , Ch assagne mot kommissionen, F-43/05, punkt 100
7. Förvisso utgör betygsrapporten en oundgänglig bedömningsfaktor varje gång en tjänstemans karriär 
beaktas i s amband me d beslut angående befordran. Enligt artikel 43 i t jänsteföreskrifterna krä vs 
emellertid e ndast att en betygsrapport upprättas vartannat år. Eftersom t jänsteföreskrifterna inte 
kräver att b efordringsförfarandet sker me d samma pe riodicitet som b etygsförfarandet utesluter 
tjänsteföreskrifterna inte beslut om b efordran trots att tillsättningsmyndigheten inte förfogar över en 
nyligen upprättad b etygsrapport.
När v arken tjänsteföreskrifterna eller en institutions interna b estämme lser föreskriver någon 
samordning i t iden me llan betygsförfarandet och befordringsförfarandet, och me d beaktande av att 
administrationen har e tt stort utrymme f ör skönsmässig bedömning vad g äller genomförandet av 
befordringsförfarandet, gäller följande. Även om d et är ön skvärt att ad ministrationen eftersträvar att 
förfoga över så aktuella betygsrapporter som m öjligt när den beslutar om befordringar utgör det inte 
en överträdelse om ad ministrationen undantagsvis inte beaktat de me st aktuella betygsrapporterna, 
särskilt när samtliga befordringsbara t jänstemän har behandlats på samma sätt.
Detta gäller i ä n högre grad n är d enna avsaknad a v betygsrapporter beror på betygsförfarandets 
normala gång. Utnämningen till tjänsteman ka n ske n ärhelst institutionen har b ehov av detta, 
oberoende av när b etygsförfarandets bedömningsperiod inleddes. Det är s åledes oundvikligt att 
nyutnämnda tjänstemän bedöms på grundval av en pe riod som är ko rtare än den som ligger till grund 
för bedömningen av deras kolleger.
(se punkterna 64–67)
Hänvisning till
Domstolen: 17 december 1992 , Moritz m ot kommissionen, C-68/91, punkt 16
Förstainstansdomstolen: 15 november 2001 , Sebastiani mot kommissionen, T-194/99, punkterna 45, 46 o ch 49
4 ECLI:EU:F:2011 :180SAMM ANFATTNING–MÅLF-18/09
MERHZAOUIMOT RÅDET
8. Tillsättningsmyndigheten är i nte skyldig att m otivera sina beslut att inte befordra n ågon. Emellertid 
är den skyldig att ge en sådan m otivering när den avslår ett kl agomål från en sökande som inte har 
befordrats.
Motiveringsskyldighetens omfattning ska i d etta avseende bedömas utifrån faktiska o mständigheter, 
bland annat aktens innehåll, de åberopade grunderna och den berördes intresse av att m otta 
förklaringar. När d et gäller motiveringen till ett beslut som antagits inom ra men för ett förfarande 
som b erör ett stort antal pe rsoner, såsom e tt b efordringsförfarande, ka n d et inte krä vas att 
tillsättningsmyndigheten när den avslår ett kl agomål angående detta beslut ger en motivering som går 
utöver de anmärkningar s om a nförts i d etta kl agomål, och bland annat för var o ch en av de 
befordringsbara t jänstemännen anger varför ve derbörande var me r me riterad ä n den pe rson s om 
klagat på beslutet.
(se punkterna 71 o ch 75)
Hänvisning till
Förstainstansdomstolen: 26 januari 1995 , Pierrat mot domstolen, T-60/94, punkterna 31 o ch 32; 11 juni 1996 , 
Anacoreta Correia m ot ko mmissionen, T-118/95, punkt 82; 27 april 1999 , Thinus mot ko mmissionen, T-283/97, 
punkt 73; 25 oktober 2005 , Salazar B rier mot kommissionen, T-83/03, punkt 78; 23 november 2006 , Lavagnoli mot 
kommissionen, T-422/04, punkt 69
Personaldomstolen: 8 oktober 2008 , Barbin mot parlamentet, F–81/07, punkt 27