SV Europeiska unionens officiella tidning C 303/10

Överklagande ingett den 16 maj 2012 av FLSmidth & Co. A/S av den dom som tribunalen (fjärde avdelningen) meddelade den 6 mars 2012 i mål T-65/06, FLSmidth & Co. A/S mot Europeiska kommissionen

(Mål C-238/12 P)

2012/C 303/20

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: FLSmidth & Co. A/S (ombud: M. Dittmer, advokat, J. Ratliff, Barrister, F. Louis, avocat)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandens yrkanden

FLSmidth & Co. A/S yrkar med stöd av artikel 256.1 andra stycket, artikel 263 och artikel 264 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, artikel 31 i rådets förordning nr 1/2003 (1) och artikel 56 i domstolens stadga, att domstolen ska

— upphäva domen av den 6 mars 2012 i mål T-65/06,

— ogiltigförklara Europeiska kommissionens beslut av den 30 november 2005 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF i ärende COMP/F/38.354 i den del det berör FLS, alternativt nedsätta de böter som sökanden ålagts genom beslutet, och

— förplikta Europeiska kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för det första yrkandet åberopar FLS två grunder, varav den sista omfattar två delgrunder.

— Kommissionen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att inte på ett riktigt sätt tillämpa kriterierna för att ett (yttersta) moderbolag ska vara ansvarigt. Tribunalen gjorde en felaktig rättslig bedömning av bevisningen då den inte slog fast att FLS hade lyckats bryta presumtionen om moderbolagets ansvar.

— Tribunalen underlät att undersöka huruvida kommissionen uppfyllde sin motiveringsskyldighet. — Kommissionen själv gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att inte uppfylla sin motiveringsskyldighet. Den bemötte nämligen inte i tillräcklig mån de argument och den bevisning som anförts av FLS för att bryta presumtionen om moderbolagets ansvar. — Kommissionen uppfyllde inte heller sin motiveringsskyldighet, eftersom beslutet inte innehöll någon förklaring till varför FLS skulle betraktas som ansvarigt för perioden mellan december 1990 och december 1991.

Till stöd för det alternativa yrkandet anför FLS fyra grunder.

— Tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning eftersom den underlät att tillämpa principerna om proportionalitet och legalitet när den undersökte vilket ansvar som åvilar FLS, och sålunda underlät att begränsa nämnda ansvar i enlighet därmed.

— Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att underlåta att sätta stopp för den särbehandling som bestod i att kommissionen beviljade Trioplast Industrier AB — och inte FLS — en nedsättning på 30 procent med stöd av meddelandet om samarbete.

— Tribunalen gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning genom att tillämpa avsnitt D andra stycket i meddelandet om samarbete på ett felaktigt sätt. Den felaktiga tillämpningen bestod i att tribunalen inte gav FLS rätt till nedsättning på grund av att de faktiska omständigheterna inte bestritts. Dessutom underlät tribunalen att tillämpa principen om likabehandling eftersom den inte tog hänsyn till att Bonar Technical Fabrics hade medgetts nedsättning med 10 procent för ett agerande som var minst lika allvarligt.

— Tribunalen åsidosatte artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 6.1 i Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna eftersom den inte meddelade sin dom inom rimlig tid.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, s. 1).