Förslag till avgörande av generaladvokat Mischo föredraget den 14 januari 2003. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 98/8/EG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen. - Mål C-114/02.



Rättsfallssamling 2003 s. I-03783



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden (nedan kallat direktivet) har till syfte att införa nödvändiga bestämmelser om miljöskydd och säkerhet i syfte att säkerställa att utsläppandet på marknaden av dessa produkter inte skadar människors hälsa och miljön.

2. Av artikel 34 i direktivet följer att medlemsstaterna skall sätta i kraft de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa nämnda direktiv senast 24 månader efter det att direktivet trätt i kraft och att de genast skall underrätta kommissionen om detta.

3. I artikel 35 i direktivet föreskrivs att direktivet träder i kraft den tjugonde dagen efter det att det har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas offentliga tidning. Eftersom detta offentliggörande skedde den 24 april 1998, trädde direktivet i kraft den 14 maj 1998.

4. Medlemsstaterna skulle följaktligen senast den 14 maj 2000 ha satt i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

5. Eftersom Europeiska gemenskapernas kommission inte erhöll några upplysningar som gjorde det möjligt för den att sluta sig till att Republiken Frankrike hade antagit de nödvändiga bestämmelserna, väckte kommissionen den talan om fördragsbrott som förevarande förslag till avgörande avser.

6. Sökanden har yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet, eller i vart fall genom att inte underrätta kommissionen om sådana bestämmelser.

7. Den franska regeringen har inte bestritt kommissionens påstående att den underlåtit att säkerställa ett fullständigt införlivande av direktivet. Nämnda regering har uppgett att olika lagtexter som fortfarande är under utarbetande kommer att möjliggöra ett införlivande av direktivets samtliga bestämmelser med nationell rätt. Vidare har den i fråga om varje enskild bestämmelse i direktivet som ännu inte införlivats närmare angett motsvarande bestämmelser i nationell rätt varigenom dessa bestämmelser kommer att införlivas.

8. Det skall i det avseendet erinras om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av situationen vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet, och ett senare antagande av bestämmelser saknar betydelse i detta sammanhang. I förevarande mål har inte Republiken Frankrike bestritt att den inte antagit de nödvändiga bestämmelserna för att införliva direktivet inom den föreskrivna fristen.

9. Svaranden har framhållit att dröjsmålet med införlivandet huvudsakligen beror på att det är nödvändigt att organisera handläggningen av frågor som berör ett flertal organ på bästa möjliga sätt.

10. Det skall i det avseendet påpekas att enligt fast rättspraxis kan en medlemsstat inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta tidsfrister som föreskrivs i gemenskapsreglerna.

11. Av det ovan anförda följer att kommissionens talan om fördragsbrott är grundad. Kommissionens yrkanden skall således bifallas.

Förslag till avgörande

12. Av ovanstående skäl föreslår jag att domstolen skall

- fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/8/EG av den 16 februari 1998 om utsläppande av biocidprodukter på marknaden genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet, eller i vart fall genom att inte underrätta Europeiska gemenskapernas kommission om sådana bestämmelser,

- förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.