SV Europeiska unionens officiella tidning C 303/14

Talan väckt den 13 juli 2012 — Europeiska kommissionen mot Republiken Portugal

(Mål C-335/12)

2012/C 303/27

Rättegångsspråk: portugisiska

Parter

Sökande: Europeiska kommissionen (ombud: A Caeiros)

Svarande: Republiken Portugal

Sökandens yrkanden

Sökanden yrkar att domstolen ska

— fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 10 EG, artikel 254 i anslutningsakten (1), artikel 7 i beslut 85/257/EEG, Euratom, (2) artiklarna 4, 7 och 8 i förordning (EEG) nr 579/86 (3), artikel 2 i förordning (EEG) nr 1697/79 (4) och artiklarna 2, 11 och 17 i förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 (5) genom att de portugisiska myndigheterna har underlåtit att ställa ett belopp om 785 078,50 euro, för avgifter avseende icke-exporterade sockeröverskott, till följd av Portugals anslutning till Europeiska gemenskapen, till kommissionens förfogande, och

— förplikta Republiken Portugal att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Enligt de uppgifter som de portugisiska myndigheterna har lämnat ingav inte företaget William Hinton & Sons bevis på export av överskottslager av socker som det förfogade över. Den 3 december 1990 meddelade myndigheterna företaget att det skulle betala ett ytterligare belopp om 785 078,50 euro. Företaget överklagade detta beslut till Supremo Tribunal Administrativo, som hänsköt flera tolkningsfrågor till Europeiska unionens domstol. I beslut av den 11 oktober 2011 i målet William Hinton & Sons (6) uppgav domstolen att ”frågorna [hade] uppkommit i en tvist mellan William Hinton & Sons L.da … och Fazenda Pública angående uppbörd … av avgifter på överskottslager av socker hos William Hinton”. Den 8 maj 2002 upphävde Supremo Tribunal Administrativo beslutet om fastställande av det ytterligare beloppet, eftersom det hade delgetts efter det att preskriptionstiden hade löpt ut.

Såsom förefaller framgå av senare rättspraxis från domstolen — dom av den 7 december 2004 i mål T-240/02, Koninklijke Coöperatie Cosun mot kommissionen (T-240/02, REG 2004, s. II-4237), och av den 26 oktober 2006 i mål C-68/05 P, Koninklijke Coöperatie Cosun mot kommissionen (REG 2006, s. I-10367) — kan nämnda belopp om 785 078,50 euro inte längre betraktas som en ”importavgift”, såsom domstolen gjorde i beslutet i målet William Hinton & Sons, utan som gemenskapernas ”egna medel”.

Trots att det i nämnda rättspraxis hänvisas till uppbörd av ett belopp enligt artikel 3.1 i förordning (EEG) nr 2670/81 (7) på grund av att en viss mängd C-socker inte hade exporterats ut från gemenskapen, är den avgiftsgrundande händelsen i allt väsentligt identisk med den som föreskrivs i artikel 7.1 a i förordning nr 579/86, som avses i förevarande fall, enligt vilken det ska erläggas ett belopp för de sockerkvantiteter som överstiger försäljningslagret och som inte har exporterats ut från gemenskapen, eftersom de anses, enligt artikel 5.2 i sistnämnda förordning, som saluförda på gemenskapens inre marknad.

Enligt artikel 2 i beslut 85/257, utgör inkomster från avgifter som föreskrivs inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker egna medel.

Artikel 254 i anslutningsakten visar att det ovannämnda beloppet räknas till området för den gemensamma organisationen av marknaden för socker. I anslutningsakten föreskrivs att de varulager som Republiken Portugal borde ha avvecklat på egen bekostnad är de som kvantitetsmässigt överskrider vad som kan anses motsvara ett normalt försäljningslager och att ”kriterierna för vad som är ett normalt försäljningslager skall fastställas för varje produkt på grundval av de speciella kriterierna och målen för varje gemensam organisation av marknaden”. Detta innebär att begreppet normalt försäljningslager, i fråga om socker, ska fastställas på grundval av de speciella kriterierna och målen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Gemenskapslagstiftningen om avveckling av sockerlager ingår således i den nämnda gemensamma organisationen av marknader.

I förordning (EEG) nr 3771/85 (8) stadgades, på grundval av artikel 258.3 i anslutningsakten, ”allmänna bestämmelser för tillämpning av artikel 254 i anslutningsakten”. Vidare definierades ”produkter som övergått till fri omsättning på Portugals territorium”, och föreskrevs att ”tillämpningsföreskrifterna i denna förordning” skulle antas ”i enlighet med förfarandet som föreskrivs … i motsvarande artiklar i andra förordningar om den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna”. Det stadgades vidare att ”[t]illämpningsföreskrifterna … avser särskilt … förfarandet för avyttring av överskottsprodukterna” och att de ”kan omfatta … påförande av skatt i de fall när den som berörs inte iakttagit förfarandet för avyttring av överskottsprodukterna”.

Förordning nr 579/86, i vilken stadgades närmare bestämmelser om lagren av sockerprodukter per den 1 mars 1986 i Portugal, antogs av kommissionen på grundval av förordning nr 3771/85 och förordning nr 1785/81 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker. Den omständigheten att förordningen om den gemensamma organisationen av marknaden för socker var en av de rättsliga grunderna för förordning nr 579/86 visar att bestämmelserna i sistnämnda förordning, och således det ovannämnda beloppet, ingår i nämnda gemensamma organisation.

Beloppet, om 785 078,50 euro kan kvalificeras som gemenskapernas ”egna medel”, i den mening som avses i artikel 2 första stycket a i beslut 85/257, eftersom det är en inkomst från ”avgifter som föreskrivs inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för socker”, med ursprung i de särskilda reglerna för Republiken Portugal vid tidpunkten för denna medlemsstats anslutning, alltså ett belopp som de portugisiska myndigheterna borde ha krävt in enligt artikel 7.1 a i förordning nr 579/86.

Förordning nr 3771/85 innehåller, enligt artikel 1, ”allmänna bestämmelser för tillämpning av artikel 254 i anslutningsakten”. I artikel 3.1 b andra strecksatsen föreskrivs följande: ”Följande produkter anses vara i fri omsättning på Portugals territorium: […] Produkter importerade till Portugal, om importformaliteterna har fullgjorts och alla utestående tullar och avgifter uppburits under förutsättning att ingen hel eller delvis återbetalning av sådana tullar eller avgifter skett”. I andra strecksatsen i artikel 3.1 b i förordning nr 3771/85 avses alla produkter ”importerade till Portugal”, vilka således inkluderar produkter från andra medlemsstater.

Socker från Danmark kunde och borde följaktligen ingå vid beräkningen av det sockerlager som var i fri omsättning i Portugal per den 1 mars 1986. De portugisiska myndigheterna anser att, även om Danmark skulle betraktas som ett tredjeland mot bakgrund av omständigheterna i det nu aktuella fallet borde den kvantitet socker (796 821 kilo) som importerades med stöd av ”importdeklaration nr 246” räknas in i dessa lager, eftersom det berörda sockret inte var i fri omsättning per den 1 mars 1986.

Kommissionen delar inte detta synsätt, mot bakgrund av att Tribunal Tributário de Segunda Instância i sin dom av den 26 mars 1996 fann det styrkt att det berörda sockret hade tullklarerats den 27 februari 1986 och att sockrets övergång till fri omsättning och su salida a consumo hade godkänts samma dag.

Varken beslut 85/257, de beslut som senare har ersatt detta eller förordning nr 1552/89, i vilken föreskrivs de villkor under vilka de egna medlen ska ställas till kommissionens förfogande, innehåller något villkor om att medlen måste skrivas in i gemenskapsbudgeten innan de ställs till kommissionens förfogande. Syftet med artiklarna 371 och 372 i anslutningsakten är att anpassa tillämpningen av beslut 85/257 till den specifika situation som följer av Portugals anslutning och de hindrar inte att inkomster från det belopp som avses i artikel 7.1 a i förordning nr 579/86, i det nu aktuella fallet 785 078,50 euro, kvalificeras som egna medel.

Kvalificeringen av ett belopp som gemenskapens egna medel beror på gemenskapslagstiftningen, i synnerhet beslut 85/257, och medlemsstaternas egen kvalificering saknar härvid helt relevans.

Enligt rättspraxis är det inte nödvändigt att visa att förlusten av egna medel har orsakats av ett fel som har begåtts av någon nationell myndighet. Det räcker med att Supremo Tribunal Administrativo i lagakraftvunnet avgörande har slagit fast att gäldenären inte var skyldig att betala avgifterna och att denna omständighet har ett direkt samband med de portugisiska myndigheternas senfärdiga handlande år 1990. Domstolen bekräftade detta kommissionens synsätt i dom av den 15 november 2005 i mål C-392/02, kommissionen mot Danmark (REG 2005, s. I-9811).

I Supremo Tribunal Administrativos dom av den 8 maj 2002 bekräftas att kommissionens synsätt är juridiskt korrekt, närmare bestämt att gäldenären inte underrättades om skuldbeloppet i rätt tid (inom treårsfristen), att beloppet således inte kunde krävas in och att motsvarande egna medel således inte kunde ställas till kommissionens förfogande.

(1) Akt om anslutningsvillkoren för Konungariket Spanien och Republiken Portugal och anpassningarna av fördragen (EGT L 302, 1985, s. 23; svensk version: Handlingar om anslutning till Europeiska gemenskaperna, 1987, volym II, s. 412).

(2) Rådets beslut av den 7 maj 1985 om systemet för gemenskapernas egna medel (EGT L 128, s. 15).

(3) Kommissionens förordning (EEG) nr 579/86 av den 28 februari 1986 om närmare bestämmelser om lagren av sockerprodukter per den 1 mars 1986 i Spanien och Portugal (EGT L 57, s. 21)

(4) Rådets förordning (EEG) nr 1697/79 av den 24 juli 1979 om uppbörd i efterhand av import- eller exporttullar som inte har utkrävts av gäldenären, för varor som hänförts till ett tullförfarande som medför skyldighet att betala sådana tullar (EGT L 197, s. 1).

(5) Rådets förordning (EEG, Euratom) nr 1552/89 av den 29 maj 1989 om genomförande av beslut 88/376/EEG, Euratom om systemet för gemenskapernas egna medel (EGT L 155, s.1; svensk specialutgåva, område 1, volym 4, s. 41.

(6) Mål C-30/00, REG 2001, s. I-7511.

(7) Kommissionens förordning (EEG) nr 2670/81 av den 14 september 1981 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för sockerproduktion utöver kvoten (EGT L 262, s. 14)

(8) Rådets förordning (EEG) nr 3771/85 av den 20 december 1985 om lager av jordbruksprodukter i Portugal (EGT L 362, s. 21)