Förslag till avgörande av generaladvokat Elmer föredraget den 9 mars 1995. - Brottmål mot Michèle Voisine. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal de police de Bordeaux - Frankrike. - Beskrivning av vin - Begrepet märkning - Dekoration utan samband med det saluförda vinet. - Mål C-46/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01859



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I detta mål har domstolen anmodats att ta ställning till en tolkningsfråga rörande gemenskapsrättsliga regler om märkning av vin och champagne.

De faktiska omständigheterna

2 Frågan har uppkommit i ett brottmål i vilket Michèle Voisine är tilltalad för att ha brutit mot artikel 11 i lagen av den 1 augusti 1905 om svekfullt beteende och förfalskning vid tillhandahållande av varor och tjänster genom att såsom direktör för "Bouteilles en fête" SARL svekfullt ha vilselett konsumenterna genom att i strid mot gemenskapsreglerna ha sålt 1 425 flaskor bordeauxvin och 60 flaskor champagne i städerna Vendôme, Romorantin, Blois och Azay-le-Rideau i flaskor på vilka det fanns fotografier av de städer där försäljningen skedde samt en kort text rörande ifrågavarande stads historia.

Det framgår av målet att bakgrunden till beslutet att väcka åtal bland annat är att tillsynsmyndigheten för konkurrens, konsumentskydd och bekämpning av svekfullt beteende i Loir-et-Cher har ansett att uppgifterna har kunnat vilseleda köparna rörande vinets ursprung eller druvsorten genom att de angivna stadsnamnen kunde uppfattas som ursprungsbeteckningar och att stadsnamnet Romorantin kunde förväxlas med druvsorten "Romorantin".

Den tilltalade har i brottmålet vid Tribunal de police i Bordeaux gjort gällande att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna endast innehåller regler avseende märkningen av vin. De stadsbilder m.m. som genom silk screen-tryck och ingjutningar i glaset har påförts de av henne saluförda "Bouteilles en fête"-flaskorna utgjorde inte en del av märkningen, utan en del av flaskans dekoration.

Tolkningsfrågan

3 Tribunal de police de Bordeaux är tveksam till om begreppet "märkning" i de nedan angivna gemenskapsrättsliga reglerna skall tolkas på så sätt att det endast omfattar de uppgifter som karakteriserar produkten eller om det omfattar alla uppgifter på flaskan och har begärt att EG-domstolen skall meddela förhandsavgörande angående följande fråga:

"Innehåller definitionen på märkning i artikel 38 i förordning (EEG) nr 2392/89 ett förbud mot all slags dekoration eller reklam utan samband med själva vinet."

Gemenskapsrätten

4 Rådets förordning (EEG) nr 2392/89 av den 24 juli 1989 om allmänna bestämmelser om beskrivning och presentation av vin och druvmust(1) har antagits med stöd av rådets förordning (EEG) nr 822/87 av den 16 mars 1987 om den gemensamma organisationen av marknaden för vin(2).

I det femte övervägandet i förordningen anges att för att undvika alltför olika tolkningar "har det ansetts nödvändigt att fastställa ganska omfattande bestämmelser om varubeskrivningar. För att säkerställa att dessa bestämmelser fungerar effektivt bör också den principen fastställas att endast de uppgifter som anges i dessa bestämmelser eller i tillämpningsföreskrift får användas i beskrivningen av vin och druvmust".

I förordningen görs skillnad mellan obligatoriska uppgifter som behövs för att identifiera produkten, och valfria uppgifter som främst har till syfte att ange produktens särskilda egenskaper eller att kvalitetsbestämma den.

Avsnitt B I - i kapitel 1, avsnitt B, rörande "Beskrivning av kvalitetsvin framställt inom specificerade områden" (i förordningen och nedan förkortat "kvalitetsvin fso") handlar om "Märkning".

I artikel 11.1 anges de obligatoriska uppgifter som beskrivningen på etiketten skall innehålla, bland annat namnet på det specificerade området där vinet har sitt ursprung [under a, första strecksatsen] och, så vitt avser behållare med en nominell volym av högst 60 liter, tapparens namn eller firmanamn samt namnet på den kommun eller kommundel och den medlemsstat där tapparen har sitt säte [under d, första strecksatsen].

I artikel 11.2 fastställs regler om att beskrivningen på etiketten får utökas med ett antal närmare angivna uppgifter, bland annat "ett märkesnamn, i enlighet med villkoren i artikel 40" [under c].

Enligt artikel 12.1 får - bortsett från ett antal närmare angivna undantag som inte är relevanta för besvarandet av den fråga som har ställts i begäran om förhandsavgörande - endast de uppgifter som anges i artikel 11 användas i beskrivningen på etiketten för ett kvalitetsvin fso.

I artikel 38.1 definieras begreppet "märkning" som "samtliga beteckningar och andra benämningar, symboler, bilder eller märkesnamn som kännetecknar produkten och som används på samma behållare, på dess förslutning eller på en vidhängande etikett".

Artikeln fortsätter:

"Märkningen skall inte omfatta enskilda uppgifter, symboler och andra märken som

- krävs enligt bestämmelser i medlemsstaternas skattelagstiftning,

- hänvisar till tillverkaren eller till behållarens volym och som är angivna med outplånlig skrift direkt på behållaren,

- används vid kontroll av tappningen enligt de närmare bestämmelser som skall fastställas,

- används för att identifiera produkten med hjälp av en sifferkod eller en mekaniskt avläsbar symbol,

- anger priset på produkten i fråga,

- krävs enligt medlemsstaternas bestämmelser om mängd- och kvalitetskontroll av produkter som genomgår regelbundna officiella undersökningar."

I artikel 40.1 i avdelning III, allmänna bestämmelser, i förordningen stadgas att beskrivningen och presentationen av de produkter som avses i denna förordning inte får vara felaktig, kunna ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som den är riktad till, särskilt i fråga om de uppgifter som föreskrivs i bl.a. artikel 11 och produkternas egenskaper, särskilt deras art, ursprung eller härkomst.

I artikel 40.2 som handlar om "märkesnamn" stadgas:

"2. Om beskrivning, presentation och reklam vad gäller de produkter som avses i denna förordning kompletteras med märkesnamn, får dessa märkesnamn inte innehålla sådana ord, delar av ord, symboler eller bilder

a) som kan ge upphov till förväxling eller vilseleda de personer som de riktas till enligt punkt 1, eller

b) - som av de personer som de riktar sig till kan förväxlas med beskrivningen, helt eller delvis, av ett bordsvin, kvalitetsvin fso ...

- som är identisk med beskrivningen av någon sådan produkt, om de produkter som används för att framställa de slutliga produkter som avses ovan inte har rätt till en sådan beskrivning eller presentation.

Etiketten för ett bordsvin, kvalitetsvin fso eller importerat vin får inte heller innehålla märkesnamn som innefattar ord, delar av ord, symboler eller bilder, som

...

b) innehåller felaktiga uppgifter, särskilt vad gäller det geografiska ursprunget, vinstockssorten, skördeåret eller en hänvisning till högre kvalitet,

..."

5 Vad beträffar mousserande vin, innehåller artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 3309/85 av den 18 november 1985 om allmänna bestämmelser om beskrivning och presentation av mousserande vin och mousserande vin tillsatt med koldioxid(3) regler som motsvarar reglerna i artikel 40 i förordning nr 2392/89.

6 Kommissionens förordning (EEG) nr 3201/90 av den 16 oktober 1990 om närmare bestämmelser för beskrivning av vin och druvmust(4) innehåller i artikel 1.1 respektive 1.2 närmare regler för var de obligatoriska respektive de frivilliga uppgifterna skall anges. De kan anges på samma etikett eller i vissa fall på flera etiketter eller tryckas direkt på behållaren.

Förfaranden vid domstolen

7 Michèle Voisine har uppgett att de försålda flaskorna uppfyller kravet på märkning i artikel 11.1 i förordning nr 2392/89. Med märkning förstås enligt artikel 38 i samma förordning "samtliga beteckningar och andra benämningar, symboler, bilder eller märkesnamn som kännetecknar produkten ...". Dekorationen på flaskan har däremot inte något samband med själva vinet, utan kan till exempel utgöras av familjefotografier, en firmalogotyp, ett klubbvapen eller en bild av en plats. En genomsnittskonsument torde inte vilseledas härav eller tro att vinet är framställt av romorantindruvor enbart därför att det finns en bild av Stade Olympique de Romorantin på flaskan.

8 Institut national des appellations d'origine, som i målet vid den nationella domstolen har yrkat ersättning av Michèle Voisine, har hänvisat till att definitionen av begreppet märkning i artikel 38 i förordning nr 2392/89 är generell på så sätt att märkningen omfattar alla uppgifter på flaskan, vilka i varje hänseende måste överensstämma med de krav som uppställs i förordningen. Enligt artikel 40 i förordning nr 2392/89 och artikel 13 i förordning nr 3309/85 behöver användandet av sådana "märkesnamn" som de som är aktuella i målet i och för sig inte vara vilseledande. I detta avseende har de nationella domstolarna ett visst utrymme för skönsmässig bedömning.

9 Den franska regeringen har gjort gällande att det inte går att göra skillnad mellan märkningen och flaskans övriga kännetecken. Uttrycket märkning i de gemenskapsrättsliga reglerna på området avser inte endast etiketten i gammaldags mening, vilket också framgår av kommissionens förordning nr 3201/90, utan också andra former av märkning av flaskor, till exempel märkning genom silk screen-tryck eller ingjutningar i glaset. Den detaljerade uppräkningen av vad som ingår i begreppet märkning i artiklarna 11 och 12 i förordning nr 2392/89 är uttömmande, men hindrar å andra sidan inte att en flaska förses med en dekoration eller annan uppgift utan samband med själva vinet om bara kraven avseende märkesnamn i artikel 40 i förordningen är uppfyllda. Härav följer att ett märkesnamn inte får vilseleda konsumenten, vilket i vart fall skulle kunna vara fallet om den geografiska uppgiften på dekorationen skiljer sig från det område där vinet har sitt ursprung.

10 Kommissionen har gjort gällande att det såväl av det femte övervägandet som av artikel 12 i förordning nr 2392/89 framgår att uppräkningen i artikel 11 av vad som skall eller får ingå i märkningen är uttömmande. Den röda tråden i hela gemenskapsregleringen på området är konsumentens intresse av såväl information som skydd mot att vilseledas. De krav som ställs med avseende på märkningen omfattar därför varje uppgift på flaskan. Artikel 40 i förordningen är ett slags filter för dessa uppgifter i syfte att motverka förväxling och att konsumenter vilseleds.

Förevarande mål är enligt kommissionens uppfattning väl ägnat att visa varför det är nödvändigt att skydda konsumenterna mot att vilseledas. Åtal har väckts för saluföring bland annat av flaskor innehållande bordeauxvin, vilka var märkta med stadsnamnet Romorantin. Denna stad ligger i Loir-et-Cher, men däremot inte i Bordeauxområdet. Romorantin är även namnet på en druvsort som används för framställning av vin i Loire, men denna druvsort får inte användas vid framställning av bordeauxvin.

Ställningstagande

11 Förordning nr 2392/89 är en kodifiering av flera ändringar av rådets förordning (EEG) nr 355/79 av den 5 februari 1979. Domstolen har i tidigare avgöranden rörande motsvarande bestämmelser i förordning nr 355/79 uttalat:

"De aktuella bestämmelserna har samma syfte, nämligen att i handeln med vin avlägsna varje form av praxis som kan skapa förvirring, oavsett om en sådan praxis ger upphov till förväxling med existerande produkter eller till en felaktig föreställning om ett ursprung eller egenskaper som i realiteten inte existerar hos dem som handlar med denna vara eller konsumenterna."(5)

I mål 16/83, Prantl(6), uttalade domstolen (punkt 29):

"De gemenskapsrättsliga bestämmelserna rörande märkning av vin ... utgör ett särskilt detaljerat regelverk som kan förhindra de befarade förväxlingarna."

Såsom generaladvokat Mischo har påpekat i sitt förslag till avgörande i mål 234/85, Keller(7), är det "klart att ju mer begränsade och enhetliga de uppgifter är som får förekomma på etiketterna, ju mindre är risken att konsumenterna skall vilseledas, och desto lättare kommer kontrollen att bli ...".

12 De citerade gemenskapsrättsliga bestämmelserna utgör enligt min uppfattning inte något stöd för att göra skillnad mellan en flaskas märkning å ena sidan och dekoration å den andra sidan. Meningen har helt klart varit att motverka möjligheten av att det sker en förväxling och att någon vilseleds genom att ge en uttömmande uppräkning av vilka uppgifter som får förekomma på vinflaskor m.m., bortsett från de i artikel 38.1 uttryckligen angivna undantagen. Jag vill i detta hänseende hänvisa till de mycket vida ordalydelserna i denna bestämmelse: "samtliga beteckningar och andra benämningar, symboler, bilder eller märkesnamn som kännetecknar produkten och som används på samma behållare, på dess förslutning eller på en vidhängande etikett".

Man kan knappast tolka in någon begränsning i orden "som kännetecknar produkten", eftersom varje uppgift på behållaren m.m. kännetecknar produkten och särskiljer den från andra produkter. När Michèle Voisine anbringar olika stadsnamn, bilder m.m. på sina "Bouteilles en fête", är det ju just för att känneteckna denna produkt på ett sätt som särskiljer den från andra produkter.

Om märkningen sker i form av påklistring av en bit papper, ingjutning i glaset, silk screen-tryck eller på ett annat sätt torde således vara utan betydelse, vilket också framgår av artikel 1 i kommissionens tillämpningsförordning nr 3201/90.

Det är således endast möjligt att påföra en dekoration på vinbehållarna i den mån de därpå förekommande uppgifterna är tillåtna enligt artiklarna 11 och 12 i förordning nr 2392/89. Av intresse för besvarandet av tolkningsfrågan är särskilt möjligheten enligt artikel 11.2 att tillfoga ett märkesnamn i enlighet med de villkor som har fastställts i artikel 40.2.

13 Reglerna om märkesnamn i artikel 40.2 i förordningen har till syfte att motverka att konsumenterna på grund av uppgifter i märkningen vilseleds vad beträffar vinets ursprung och egenskaper eller i övrigt förväxlar de geografiska ursprungsbeteckningarna. Kärnan i de gemenskapsrättsliga bestämmelserna är således konsumentens krav på skydd mot uppgifter som kan ge upphov till förväxling eller som i övrigt kan vilseleda de personer som de är riktade till. Det finns anledning att framhålla att faran för förväxling och möjligheten av att någon vilseleds inte uppkommer på grund av att några uppgifter - i det aktuella fallet till exempel Romorantin - rent faktiskt inte har något samband med själva vinet. Problemet är i stället att konsumenten kan förledas till att tro att det föreligger ett samband mellan uppgiften och produkten utan att detta i själva verket är fallet.

14 Jag håller med om att uppgiften "Romorantin", såsom kommissionen har framhållit, är ett exempel på ett fall som är ägnat att vilseleda konsumenten och som ger upphov till förväxlingar. Å andra sidan torde det vara lika klart att det också kan finnas fall då märken inte är vilseledande, till exempel då man med anledning av ett silverbröllop säljer flaskor försedda med silverbröllopsparets bild och namn och med uppgift om datum för bröllopet respektive silverbröllopet. Men det måste framhållas att det är synnerligen vanskligt att dra upp generella riktlinjer för vilka uppgifter som kan vara vilseledande eller ge upphov till förväxling och vilka uppgifter som inte gör det. Detta måste till syvende och sist bero på en konkret värdering av omständigheterna i det enskilda fallet. Om till exempel nämnda silverbröllopspar bland allmänheten är kända ägare till ett visst vinslott, skulle uppgifterna även i silverbröllopsfallet kunna tänkas vara vilseledande såvida vinet inte har sitt ursprung där.

15 Det ankommer på den nationella domstolen att i varje enskilt fall pröva om märkningen uppfyller nämnda krav.

Förslag till avgörande

16 Jag föreslår mot bakgrund av vad som har anförts ovan att domstolen besvarar tolkningsfrågan på följande sätt:

"- Artikel 38 jämförd med artikel 11.2 i förordning (EEG) nr 2392/89 hindrar inte att en behållare för vin såsom ett märkesnamn förses med en dekoration som inte har något samband med själva vinet, dock under förutsättning av att de villkor som har fastställts i detta avseende i artikel 40.2 i förordningen är uppfyllda.

- Det ankommer på den nationella domstolen att i varje enskilt fall pröva om de fastställda villkoren är uppfyllda."

(1) - EGT nr L 232, s. 13.

(2) - EGT nr L 84, s. 1.

(3) - EGT nr L 320, s. 9.

(4) - EGT nr L 309, s. 1.

(5) - Dom av den 25 februari 1981, Weigand (56/80, Rec. s. 583).

(6) - Dom av den 13 mars 1984, (16/83, Rec. s. 1299).

(7) - Dom av den 8 oktober 1986 (234/85, Rec. s. 2897).