ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

Sąd Apelacyjny – Sąd Pracy i Ubezpieczeń Społecznych w Warszawie beslutade mot denna bakgrund att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1. Innebär den omständigheten att artikel 14.2 i förordning [nr 1408/71] är tillämplig på ’den som normalt arbetar inom två eller flera medlemsstaters territorier’ – för vilken det i artikel 14.2 b preciseras att det rör sig om andra anställda än dem som anges i punkt a –, för en anställd som enligt sitt anställningsavtal sysselsätts av en och samma arbetsgivare, a) att vederbörande ska anses vara en sådan person om han eller hon, på grund av anställningens art, utför arbete under samma tid (samtidigt) i olika medlemsstater, inbegripet under relativt korta perioder, och i samband med detta ofta passerar gränsen, och b) att vederbörande ska anses vara en sådan person även när han eller hon, enligt ett och samma anställningsavtal, är skyldig att fortlöpande (stadigvarande) utföra arbetet i flera medlemsstater, inbegripet i den stat där vederbörande är bosatt, eller i flera andra medlemsstater än bosättningsstaten, antingen oberoende av längden på den sammanhängande period under vilken den anställde fullgör sina skyldigheter i de enskilda medlemsstaterna och hur långa avbrotten däremellan är, eller med tidsbegränsningar i dessa avseenden? 2) Om den tolkning som angetts ovan i punkt b godtas, kan då artikel 14.2 b ii i förordning nr 1408/71 tillämpas, när den skyldighet som följer av ett anställningsavtal mellan en arbetstagare och en och samma arbetsgivare avseende ett arbete som varaktigt ska utföras i flera medlemsstater inbegriper fullgörandet av skyldigheter i den anställdes bosättningsstat, även om en sådan situation, det vill säga arbete i bosättningsstaten, tycks vara utesluten när anställningsavtalet undertecknas, och om frågan besvaras nekande, kan då artikel 14.2 b i i förordning nr 1408/71 tillämpas?”
9

Enligt belgisk rätt regleras anslutningen till systemet för social trygghet för egenföretagare framför allt av kunglig kungörelse nr 38 av den 27 juli 1967 om social trygghet för egenföretagare (arrêté royal no 38, du 27 juillet 1967, organisant le statut social des travailleurs indépendants) (Moniteur belge av den 29 juli 1967), vilken ändrades bland annat genom kunglig kungörelse av den 18 november 1996 om ekonomiska och andra bestämmelser avseende egenföretagares sociala ställning, med tillämpning av avdelning VI i lag av den 26 juli 1996 om modernisering av systemet för social trygghet och säkerställande av hållbara lagstadgade pensionssystem samt artikel 3 i lag av den 26 juli 1996 om uppfyllande av budgetvillkoren för Belgiens deltagande i Europeiska ekonomiska och monetära unionen (l’arrêté royal du 18 novembre 1996 portant des dispositions financières et diverses concernant le statut social des travailleurs indépendants, en application du titre VI de la loi du 26 juillet 1996 portant modernisation de la sécurité sociale et assurant la viabilité des régimes légaux des pensions et de l’article 3 de la loi du 26 juillet 1996 visant à réaliser les conditions budgétaires de la participation de la Belgique à l’Union économique et monétaire européenne) (Moniteur belge av den 12 december 1996) (nedan kallad kunglig kungörelse nr 38).
(7)

Dessutom bör – i överensstämmelse med anslutningsakten – lager av socker och isoglukos som överskrider de normala övergångslagren tas bort från marknaden på de berörda nya medlemsstaternas bekostnad. Kommissionen kommer att fastställa överskottslagren utifrån handelns utveckling i de nya medlemsstaterna under perioden 1 maj 2000–30 april 2004 och på basis av deras produktions- och konsumtionstrender under samma period. Därvid bör förutom socker och isoglukos även andra produkter med betydande halt av sockerekvivalent tas med i beräkningen, eftersom de också skulle kunna användas för spekulationsaffärer. Om de fastställda överskottskvantiteterna av socker och isoglukos inte har tagits bort från gemenskapsmarknaden senast den 30 april 2005, kommer den eller de skyldiga medlemsstaterna att ställas till ekonomiskt ansvar för respektive överskottskvantitet. Det belopp som i sådana fall respektive skyldig medlemsstat skall åläggas att betala in till gemenskapens budget bör vara lika med det högsta exportbidrag som gäller för perioden 1 maj 2004–30 april 2005.”
32

I det förevarande fallet ska poleringsdynorna på grund av sina fysiska egenskaper i princip klassificeras enligt kapitel 39 i KN. Enligt anmärkning 2 p till detta kapitel ska det dock inte inbegripa artiklar enligt avdelning XVI i KN, som bland annat omfattar delar och tillbehör för maskiner som faller under numren i denna avdelning. Således ska det undersökas huruvida sådana poleringsdynor kan klassificeras enligt nämnda avdelning XVI och särskilt enligt KN-nummer 8466 (eller enligt KN-nummer 8486 sedan ikraftträdandet av förordning nr 1549/2006), i egenskap av ”delar” eller ”tillbehör” till maskiner som används för polering av halvledarplattor, som faller under KN-nummer 8464 i egenskap av ”[v]erktygsmaskiner för bearbetning av sten, keramiska produkter, betong, asbestcement eller liknande mineraliska material eller för bearbetning av glas i kallt tillstånd” (eller under KN-nummer 8486 i egenskap av ”[m]askiner och apparater av sådana slag som uteslutande eller huvudsakligen används för framställning av … halvledarplattor (wafers), halvledarkomponenter eller halvledarelement” sedan ikraftträdandet av förordning nr 1549/2006).
Artikel 6 andra stycket i förordning nr 343/2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat ska tolkas så, att när en underårig utan medföljande vuxen och utan familjemedlemmar som lagligen befinner sig i en medlemsstat har ingett asylansökningar i fler än en medlemsstat, så är det den medlemsstat där den underårige befinner sig efter att där ha lämnat in en asylansökan som ska anses vara ”ansvarig”.

Uttrycket ”den medlemsstat där den underårige har gett in sin ansökan” kan inte förstås som ”den medlemsstat där den underårige först har gett in sin ansökan”. Underåriga utan medföljande vuxen utgör nämligen en särskilt utsatt personkategori. Det är därför viktigt att inte mer än vad som är strikt nödvändigt förlänga förfarandet för att fastställa vilken medlemsstat som är ansvarig för prövningen. I stället är det av vikt att de snabbt får tillgång till förfarandena för fastställande av deras flyktingstatus. Även om den underåriges bästa nämns uttryckligen endast i artikel 6 första stycket i förordning nr 343/2003, innebär artikel 24.2 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, jämförd med artikel 51.1 däri, således att barnets bästa ska komma i främsta rummet vid alla beslut som medlemsstaterna fattar med stöd av artikel 6 andra stycket. Underåriga utan medföljande vuxen som gett in en asylansökan i en medlemsstat ska således i princip inte överföras till en annan medlemsstat där de gett in en första asylansökan.

(se punkterna 53, 55, 59, 61 och 66 i domskälen samt domslutet)
12

I lag nr 97-135 av den 13 februari 1997 om bildandet av det offentliga organet ”Réseau ferré de France” (Frankrikes järnvägsnät) i syfte att förnya järnvägstransporterna (loi no 97-135, du 13 février 1997, portant création de l’établissement public «Réseau ferré de France» en vue du renouveau du transport ferroviaire) (JORF av den 15 februari 1997, s. 2592), i dess, i målet gällande, lydelse enligt lag nr 2009-1503 av den 8 december 2009 om organisation och reglering av järnvägstransporter och diverse bestämmelser angående transporter (loi no 2009-1503, du 8 décembre 2009, relative à l’organisation et à la régulation des transports ferroviaires et portant diverses dispositions relatives au transport) (JORF av den 9 december 2009, s. 21226) (nedan kallad lag nr 97-135), föreskrivs att Réseau ferré de France (nedan kallat RFF) ska vara förvaltare för den franska järnvägsinfrastrukturen.
14

I punkt 4.2.2 i den tillfälliga gemenskapsramen för statliga stödåtgärder för att främja tillgången till finansiering i den aktuella finansiella och ekonomiska krisen, vilken inrättades genom kommissionens meddelande av den 17 december 2008 (EUT C 83, 2009, s. 1), i dess lydelse enligt kommissionens meddelande som publicerades i Europeiska unionens officiella tidning den 31 oktober 2009 (EUT C 261, s. 2) (nedan kallat den tillfälliga gemenskapsramen) stadgas att mot bakgrund av den ekonomiska situationen anses det nödvändigt att tillfälligt tillåta beviljandet av ett begränsat stödbelopp under vissa villkor.
11

I artikel 2 i den kungliga förordningen föreskrivs följande: ”Följande kategorier av i Belgien tillfälligt eller delvis verksamma egenföretagare som saknar hemvist i landet undantas från tillämpningsområdet för kapitel 8 i avdelning IV i [ramlagen]: 1 Egenföretagare som saknar hemvist i Belgien men som tillfälligt eller delvis är verksam i landet för att utföra den första monteringen och/eller installationen av en vara, om denna tjänst utgör en väsentlig del av ett avtal om leverans av varor och behövs för att den levererade varan ska kunna användas på avsett sätt samt tjänsten utförs av den egenföretagare som tillhandahåller varan, när arbetena inte pågår längre än åtta dagar. Detta undantag gäller dock inte för verksamhet inom byggsektorn. ... . 2 Egenföretagare som beger sig till Belgien för att utföra brådskande underhållsarbete eller brådskande reparationsarbete på maskiner eller apparater som egenföretagaren levererat till det i Belgien etablerade företaget, vid vilket reparationerna eller underhållet utförs, på villkor att den för denna verksamhet erforderliga vistelsen inte överstiger fem dagar per kalendermånad. 3 Egenföretagare som inte har sitt huvudsakliga hemvist i Belgien och som där ger konferenser, eller bistår vid sådana, 4 Egenföretagare som inte har sitt huvudsakliga hemvist i Belgien men som där deltar i möten som hålls inom en snäv krets, i den mån deras närvaro vid mötena inte överstiger 60 dagar per kalenderår och varje möte inte varar längre än 20 kalenderdagar i följd. 5 Idrottsutövare som är egenföretagare samt deras eventuella medhjälpare som är egenföretagare, vilka inte har sitt huvudsakliga hemvist i Belgien men som där genomför tillhandahållanden inom ramen för sina respektive yrkesverksamheter, i den mån den tid som de måste vistas där för att bedriva verksamheterna inte överstiger tre månader per kalenderår. 6 Konstnärliga utövare som är egenföretagare samt [deras] eventuella medhjälpare som är egenföretagare, vilka inte har sitt huvudsakliga hemvist i Belgien och vilka genomför tillhandahållanden där inom ramen för sina respektive yrkesverksamheter, i den mån den tid som de måste vistas där för att bedriva verksamheterna inte överstiger 21 dagar per kvartal. 7 Egenföretagare som är verksamma inom sektorn för internationella transporter av personer eller varor, i den mån dessa egenföretagare inte bedriver cabotageverksamhet inom belgiskt territorium. 8 Handelsattachéer som beger sig till Belgien i den mån den tid som krävs för deras verksamhet inte överstiger fem dagar per kalendermånad. 9 Bolags styrelsemedlemmar eller ombud som beger sig till Belgien för att delta i styrelsemöten och bolagsstämmor, i den mån erforderlig tid för denna verksamhet inte överstiger 5 dagar per kalendermånad.”
21

Den nationella domstolen har ställt denna fråga för att få klarhet i huruvida artikel 11.1 a i direktiv 90/434 ska tolkas så, att den utgör hinder för sådana nationella bestämmelser som dem som är aktuella i det nationella målet, enligt vilka skattelättnader som är tillämpliga på en fission endast beviljas om ansökan härom ges in senast en viss tid i förväg, varvid den skattskyldige inte har kännedom om vilken dag som är utgångspunkten för beräkningen av denna tid och den skattskyldige förlorar rätten till dessa skattelättnader om ansökan lämnas in för sent, utan att det prövas huruvida den skattskyldige uppfyller de villkor som ger rätt till skattelättnaderna.
61

Den tyska regeringen har för sin del gjort gällande följande. Artikel 11.4 andra stycket i direktiv 2006/126 avser inte någon eventuell överträdelse av villkoret om permanent bosättning i den medlemsstat som utfärdar körkortet. Inte heller avses utgången av någon eventuell spärrtid. Trots att presens används i den franska språkversionen (”à une personne dont le permis de conduire fait l’objet, sur son territoire, d’une restriction, d’une suspension ou d’un retrait”) och i den engelska språkversionen (”to a person whose driving licence is restricted, suspended or withdrawn in the former State’s territory”), innebär bestämmelsen att den mycket väl kan tillämpas på en person vars körkort har återkallats enligt tysk rätt och beträffande vilken spärrtiden löpt ut. För det fall det tyska körkortet ännu inte återlämnats till vederbörande, är hans eller hennes körkort fortfarande ”återkallat”.
13

Genom avtal av den 28 augusti 2007 överlät den utsedda konkursförvaltaren samtliga NPLC:s fordringar mot tredje man till F-Tex, inbegripet rätten att begära återvinning från Jadecloud-Vilma av de belopp som det bolaget erhållit under perioden februari–juni 2001. Vid överlåtelsen gav förvaltaren inga garantier vad avser fordringarnas innehåll, belopp eller huruvida de rättsligt och faktiskt kunde drivas in. F-Tex hade ingen rättslig förpliktelse att försöka driva in fordringarna, men om det valde att göra detta skulle det betala 33 procent av intäkterna till konkursförvaltaren.
11

Under avsnitt J i bilaga VI till den omtvistade förordningen, i dess lydelse enligt förordning nr 385/2008, upptas ”[p]ersoner som drar nytta av regeringens ekonomiska politik och andra personer associerade med regimen”. Under J1c och J1a anges klagandens namn följt av uppgiften ”Son till Tay Za” respektive namnet på klagandens far, Tay Za, åtföljt av informationen ”Verkställande direktör, Htoo Trading Co., Htoo Construction Co.”.
1

Europeiska kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att artikel 12.4 a i konventionen med stadga för Europaskolorna av den 21 juni 1994 (EGT L 212, s. 3) (nedan kallad konventionen) ska tolkas och tillämpas så, att den garanterar att lärare som har utstationerats av en medlemsstat, under den tid som utstationeringen varar, får tillträde till samma karriär- och löneutvecklingsmöjligheter som lärare som tjänstgör inom den medlemsstatens territorium samt att det är oförenligt med artiklarna 12.4 a och 25.1 i konventionen att utesluta vissa lärare som har utstationerats av Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, under den tid som utstationeringen varar, från det tillträde, som lärare anställda vid offentliga skolor i England och Wales har, till mer fördelaktiga löneskalor (bland annat ”threshold pay”, ”excellent teacher system” och ”advanced skills teachers”) och andra tilläggsbetalningar (som ”teaching and learning responsibility payments”) samt uppflyttning inom den befintliga löneskalan.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Fri rörlighet för personer – Etableringsfrihet – Arbetstagare – Erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier – Direktiv 89/48 – Advokater – Stadigvarande utövande av yrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls – Direktiv 98/5 – Utövande av yrket under värdlandets advokattitel

(Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5; rådets direktiv 89/48, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19)

2. Fri rörlighet för personer – Etableringsfrihet – Advokater – Stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls – Direktiv 98/5 – Utövande av yrket under värdlandets advokattitel

(Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5; rådets direktiv 89/48, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19)

Sammanfattning

1. Varken direktiv 89/48, om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19, eller direktiv 98/5, om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls, utgör hinder för nationell lagstiftning som innebär att det krävs anslutning till en sådan sammanslutning som ett advokatsamfund för att utöva advokatyrket under värdlandets advokattitel.

(se punkt 42, samt punkt 1 i domslutet)

2. Direktiv 89/48, om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19, och direktiv 98/5, om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls, kompletterar varandra genom att fastställa två möjligheter för advokater från medlemsstaterna att få tillträde till advokatyrket i en värdmedlemsstat under den statens yrkestitel.

Även om en kvalificerad advokat från en annan medlemsstat, inom ramen för villkoren för tillträde till utövandet av advokatyrket under värdlandets yrkestitel, undantas från de villkor som anges i artikel 4.1 b i direktiv 89/48, innebär direktiv 98/5 nämligen inte att denne advokat fråntas möjligheten att få tillträde till advokatyrket under värdlandets yrkestitel genom att åberopa direktiv 89/48, bland annat i det fall vederbörande ännu inte har bedrivit faktisk och regelbunden verksamhet i värdlandet under minst tre år.

(se punkterna 32 och 35, samt punkt 2 i domslutet)
5

I artikel 15 i 1969 års lag om inkomstskatt för juridiska personer föreskrivs följande: ”1. Om en skattskyldig person (moderbolaget) juridiskt och ekonomiskt kontrollerar minst 95 procent av andelarna av det nominella kapitalet i en annan skattskyldig person (dotterbolaget) ska, på gemensam begäran av de skattskyldiga bolagen, dessa beskattas som om de utgjorde en och samma enhet, eller med andra ord som om rörelsen och tillgångarna i dotterbolaget utgjorde en del av moderbolagets rörelse och tillgångar. Skatten tas ut hos moderbolaget. De skattskyldiga personerna anses därvid tillsammans utgöra en skattemässig enhet. Flera dotterbolag kan ingå i en skattemässig enhet. … 3. Punkt 1 är endast tillämplig om … b. samma bestämmelser är tillämpliga för båda de skattskyldiga personerna vid beräkningen av överskottet, c. båda de skattskyldiga personerna har hemvist i Nederländerna och, för det fall lagen om skattesystemet i Konungariket [(Belastingregeling voor het Koninkrijk)] eller ett avtal för att undvika dubbelbeskattning är tillämplig(t) för en skattskyldig person, denne enligt nämnda system eller avtal även anses ha hemvist i Nederländerna, … 4. Genom förordning kan regler införas enligt vilka skattskyldiga personer vilka inte omfattas av samma bestämmelser vid fastställandet av överskottet, med avvikelse från punkt 3 b ändock får bilda en skattemässig enhet. Med avvikelse från punkt 3 c får en skattskyldig person som saknar hemvist i Nederländerna enligt den nationella lagstiftningen, enligt lagen om skattesystemet i Konungariket eller enligt ett avtal för undvikande av dubbelbeskattning, men som driver rörelse via ett fast driftställe i Nederländerna, på de villkor som anges i förordningen ingå i en skattemässig enhet i den mån rätten att beskatta överskottet i rörelsen har tilldelats Nederländerna enligt lagen om skattesystemet i Konungariket eller enligt ett avtal för undvikande av dubbelbeskattning, och om a. platsen för den verkliga ledningen i nämnda skattskyldiga person är belägen i Nederländska Antillerna, Aruba, en medlemsstat i Europeiska unionen eller en stat med vilken ett av Nederländerna ingånget avtal för undvikande av dubbelbeskattning är tillämpligt, vilket innehåller ett förbud mot diskriminering av fasta driftställen, b. den skattskyldiga person som avses under a. utgör ett aktiebolag eller ett bolag med begränsat ansvar för delägarna, eller en organisation som till sin natur och struktur är jämförbar med någon av dessa bolagsformer, och c. när den skattskyldiga person som avses under a. ingår i den skattemässiga enheten i egenskap av moderbolag, andelen i det dotterbolag som avses i punkt 1 är upptagen bland tillgångarna i moderbolagets fasta driftställe i Nederländerna. …”
12

Krzysztof Peśla avslutade i december 2003 sina studier vid den juridiska fakulteten vid universitetet i Poznań (Polen) och avlade en magisterexamen. Efter att ha genomgått en tysk-polsk juristutbildning vid juridiska fakulteten vid universitetet i Frankfurt (Oder), där Krzysztof Peśla sedan år 1998 hade studerat parallellt med studierna i Polen, erhöll han i januari 2005 den akademiska titeln ”Master of German and Polish Law”. I februari 2005 avslutade Krzysztof Peśla även en Bachelor of German and Polish Law.
10

I bilaga 1 till direktiv 93/42, till vilken det hänvisas i artikel 3 i detta direktiv, lämnas i punkt 1.1, under rubriken ”Allmänna krav”, följande förklaringar: ”Produkterna skall konstrueras och tillverkas på ett sådant sätt att de när de används under avsedda förhållanden och för sitt avsedda ändamål inte äventyrar patienternas, användarnas eller i förekommande fall andra personers kliniska tillstånd eller säkerhet, och under förutsättning att riskerna med att använda produkterna är godtagbara med tanke på fördelarna för patienten och är förenliga med en hög hälso- och säkerhetsnivå.”
15

I artikel 113.5 i lagstiftningsdekret nr 267 av den 18 augusti 2000 med konsoliderad version av lagstiftningen om lokala myndigheters organisation (testo unico delle leggi sull’ordinamento degli enti locali) (ordinarie tillägg till GURI nr 227 av den 28 september 2000), i dess lydelse enligt lagdekret nr 269 av den 30 september 2003 med brådskande bestämmelser till stöd för utvecklingen och för att korrigera läget i de offentliga finanserna (disposizioni urgenti per favorire lo sviluppo e per la correzione dell’andamento dei conti pubblici) (ordinarie tillägg till GURI nr 229 av den 2 oktober 2003), efter ändring omvandlat till lag genom lag nr 326 av den 24 november 2003 (ordinarie tillägg till GURI nr 274 av den 25 november 2003) (nedan kallat lagstiftningsdekret nr 267/2000), föreskrivs följande: ”Tillhandahållande av [en lokal offentlig tjänst för vilken en lokal eller regional myndighet är ansvarig] ska ske i enlighet med lagstiftningen på området och med iakttagande av Europeiska unionens lagstiftning genom att tjänster får utföras a) av aktiebolag och andra bolag med begränsat ansvar som valts ut genom ett anbudsförfarande, b) av bolag med blandat offentligt och privat ägande, där de privata aktörerna valts ut genom ett offentligt anbudsförfarande som säkerställer att de nationella bestämmelserna och gemenskapsbestämmelserna om konkurrens iakttas i enlighet med de riktlinjer som antagits av behöriga myndigheter i rättsakter eller specifika cirkulär, och c) av bolag som helt ägs av det allmänna, under förutsättning att den eller de lokala eller regionala myndigheter som äger andelarna i bolaget utövar en kontroll över detta motsvarande den kontroll som myndigheten utövar över sin egen förvaltning och att bolaget utför huvuddelen av sin verksamhet för den eller de myndigheter som kontrollerar det.”