ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

18 september 2014

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande — Personalmål — Tjänstemän — Talan avvisades i första instans då det var uppenbart att den inte kunde prövas — Bristande överensstämmelse mellan den via telefax ingivna ansökan och det senare ingivna originalet — Tidsfrist för väckande av talan — Talan har väckts för sent — Det är uppenbart att överklagandet delvis inte kan tas upp till prövning och delvis är ogrundat”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (andra avdelningen) meddelade den 17 oktober 2013 i målet, Marcuccio/kommissionen (F-127/12, REUP, EU:F:2013:161), med yrkande om att nämnda beslut ska upphävas.

Beslut:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina rättegångskostnader och ska ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader för förevarande förfarande. Luigi Marcuccio ska till tribunalen utbetala ett belopp på 2000 euro i enlighet med artikel 90 i tribunalens rättegångsregler.

Sammanfattning

Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Ansökan ingiven via telefax inom fristen för väckande av talan – Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post – Följder – Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits

(EG-stadgan för domstolen, artikel 21; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 34.1 och 34.6)

Vad beträffar bestämmelserna avseende den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ner på en ansökan som har ingetts per telefax och underskriften på originalexemplaret som ingetts senast tio dagar senare, gäller att om den underskrift som återfinns längst ner på en ansökan som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits.

Det föreskrivs i artikel 34.6 i personaldomstolens rättegångsregler att vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts, ska den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till personaldomstolens kansli genom något tekniskt kommunikationsmedel som personaldomstolen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar efter mottagandet av kopian av originalet. Det följer av kravet på rättssäkerhet och av nödvändigheten av att undvika diskriminering och godtycklig behandling i rättskipningen att denna bestämmelse ska tillämpas strikt.

(se punkterna 11 och 18)

Hänvisning till

Domstolen: dom 22 september 2011, Bell & Ross/harmoniseringsbyrån, C-426/10 P, REU, EU:C:2011:612, punkt 43, och där angiven rättspraxis

Tribunalen: beslut 14 november 2013, Marcuccio/kommissionen, T‑229/13 P, REUP, EU:T:2013:608, punkterna 14–20; beslut 19 december 2013, Marcuccio/kommissionen, T‑385/13 P, REUP, EU:T:2013:710, punkterna 13–21; beslut 10 april 2014, Marcuccio/kommissionen, T‑57/14 P, REUP, EU:T:2014:223, punkt 9
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑468/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (första avdelningen) meddelade den 18 juni 2013 i mål F‑100/11, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
50

Vad särskilt beträffar förfarandet för gratis tilldelning av utsläppsrätter med stöd av artikel 10a i direktiv 2003/87 och det angripna beslutet ska varje medlemsstat, enligt artikel 5.1 i det angripna beslutet, identifiera alla anläggningar på sitt territorium som har rätt till gratis tilldelning enligt artikel 10a i direktivet. Enligt artikel 6.1 i det angripna beslutet ska medlemsstaterna vid behov dela upp varje anläggning som har rätt till gratis utsläppsrätter i en eller flera sådana delanläggningar som anges i bestämmelsen. En av de kategorier av delanläggningar som nämns är kategorin med produktriktmärke. För var och en av dessa anläggningar ska medlemsstaterna, enligt artikel 7 i det angripna beslutet, samla in referensdata från verksamhetsutövaren. För befintliga anläggningar ska medlemsstaterna, enligt artikel 9.1 i det angripna beslutet, fastställa historiska verksamhetsnivåer för varje anläggning för referensperioden 1 januari 2005–31 december 2008 eller, om dessa är högre, för referensperioden 1 januari 2009–31 december 2010, på grundval av data som samlats in enligt artikel 7. I artikel 9.2 i det angripna beslutet föreskrivs att den produktrelaterade verksamhetsnivån för varje produkt med ett produktriktmärke som fastställts enligt bilaga I till beslutet ska avse medianen för den årliga historiska produktionen av produkten i den berörda anläggningen under referensperioden.
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 29 juli 2010

Mål T-475/08 P

Radu Duta

mot

Europeiska unionens domstol

”Överklagande – Personalmål – Tillfälligt anställda – Rekrytering – Tjänst som rättssekreterare — Uppenbart att överklagandet inte kan tas upp till prövning”

Saken: Överklagande av personaldomstolens (andra avdelningen) dom av den 4 september 2008 i mål F-103/07, Duta mot domstolen (REUP 2008, s. I-A-1-277 och II-A-1-1481), i vilket det yrkas att denna dom ska upphävas.

Avgörande: Överklagandet ogillas. Radu Duta ska bära sina egna rättegångskostnader och Europeiska unionens domstols rättegångskostnader i denna instans.

Sammanfattning

1. Förfarande – Åberopande av nya grunder under rättegången – Villkor

(Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 48.2, 138.1 första stycket c och 144)

2. Överklagande – Grunder – Enbart upprepning av grunder och argument som framförts vid personaldomstolen – Den felaktiga rättstillämpningen har inte identifierats – Avvisning

(Tribunalens rättegångsregler, artikel 141. 2)

1. Av en jämförelse mellan bestämmelserna i artiklarna 138.1 första stycket c, 48.2 och 144 i tribunalens rättegångsregler framgår att överklagandet bland annat ska innehålla en kortfattad framställning av grunderna för talan och att nya grunder inte får åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet.

(se punkt 28)

Hänvisning till

Domstolen: 13 november 2001, C-430/00 P, Dürbeck mot kommissionen, REG 2001, s. I-8547, punkt 17

Tribunalen: 19 januari 2010, T 355/08 P, De Fays mot kommissionen, REU 2010, punkt 34

2. En invändning som inte innehåller något argument som särskilt syftar till att visa att det har skett en felaktig rättstillämpning i den överklagade domen och som endast återger de argument som redan har anförts vid personaldomstolen utgör i själva verket endast en begäran om omprövning av den ansökan som ingetts till personaldomstolen, vilket faller utanför tribunalens behörighet.

(se punkt 32)

Hänvisning till

Domstolen: 23 mars 2004, C-234/02 P, Médiateur mot Lamberts, REG 2004, s. I-2803, punkt 77, och där angiven rättspraxis; 20 september 2006, C-4/06 P, Ouariachi mot kommissionen, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkt 24
23

Den 24 augusti 2000 ingav Cheminova A/S en ansökan till kommissionen om att malation skulle införas i bilaga 1 till direktivet. Kommissionen accepterade denna ansökan och upptog Cheminova A/S på förteckningen över ”anmälare”. Cheminova A/S lämnade in den sammanfattande och fullständiga dokumentationen till Republiken Finland som var rapporterande medlemsstat, och begärde därvid att en utvärdering skulle ske avseende fyra slags grödor, nämligen äpplen, jordgubbar, alfalfa och prydnadsväxter (växthusväxter). Republiken Finland meddelade kommissionen den 28 oktober 2002 att den dokumentation som Cheminova A/S lämnat in var fullständig.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) av den 11 juni 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals m.fl. mot kommissionen

(mål T‑209/06)

”Talan om ogiltigförklaring – Upptagande till sakprövning – Artikel 230 fjärde stycket EG – Fysiska och juridiska personer – Föreningar – Beslut 2006/522/EEG – Individuell inverkan – Djurhälsovillkor – Skyddsåtgärder avseende fågelinfluensa”

1. Talan om ogiltigförklaring – Fysiska och juridiska personer – Rättsakter som berör dem direkt och personligen – Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkterna 28–34)

2. Talan om ogiltigförklaring – Fysiska och juridiska personer – Rättsakter som berör dem direkt och personligen – Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkt 36)

Saken

Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2006/522/EG av den 25 juli 2006 om ändring av besluten 2005/759/EG och 2005/760/EG med avseende på vissa skyddsåtgärder mot högpatogen aviär influensa i samband med transport av vissa levande fåglar till gemenskapen (EUT L 205, s. 28).

Avgörande

1) Talan ogillas.
21

Efter en skrivelse från sökandens ombud till kommissionen den 6 mars 2006, skickade kommissionen den 17 mars 2006 en kopia av den utvärderingsrapport som utvärderingskommittén hade upprättat. I denna rapport, under den rubrik som gäller anbudens tekniska överensstämmelse, tar utvärderingskommittén, vad gäller IGN, i huvudsak upp att det, på begäran från den avtalsingående myndigheten, var lämpligt att räkna om anbudet för att ta hänsyn till det genom rättelse nr 2 ändrade antalet bläckpatroner, och att anbudet hade ändrats i detta avseende. Under samma rubrik har utvärderingskommittén även bekräftat att det reviderade anbudet och bekräftelsen mottogs via e-post och fax inom 24 timmar.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) av den 11 juni 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals m.fl. mot kommissionen

(mål T-209/06)

”Talan om ogiltigförklaring — Upptagande till sakprövning — Artikel 230 fjärde stycket EG — Fysiska och juridiska personer — Föreningar — Beslut 2006/522/EEG — Individuell inverkan — Djurhälsovillkor — Skyddsåtgärder avseende fågelinfluensa”

1. Talan om ogiltigförklaring — Fysiska och juridiska personer — Rättsakter som berör dem direkt och personligen — Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkterna 28–34)

2. Talan om ogiltigförklaring — Fysiska och juridiska personer — Rättsakter som berör dem direkt och personligen — Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkt 36)

Saken

Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2006/522/EG av den 25 juli 2006 om ändring av besluten 2005/759/EG och 2005/760/EG med avseende på vissa skyddsåtgärder mot högpatogen aviär influensa i samband med transport av vissa levande fåglar till gemenskapen (EUT L 205, s. 28).

Avgörande

1) Talan ogillas.

2) Sökandena skall ersätta rättegångskostnaderna, inklusive kostnaderna för det interimistiska förfarandet.

Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) av den 11 juni 2008 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals m.fl. mot kommissionen

(mål T-209/06)

”Talan om ogiltigförklaring — Upptagande till sakprövning — Artikel 230 fjärde stycket EG — Fysiska och juridiska personer — Föreningar — Beslut 2006/522/EEG — Individuell inverkan — Djurhälsovillkor — Skyddsåtgärder avseende fågelinfluensa”

1. Talan om ogiltigförklaring — Fysiska och juridiska personer — Rättsakter som berör dem direkt och personligen — Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkterna 28–34)

2. Talan om ogiltigförklaring — Fysiska och juridiska personer — Rättsakter som berör dem direkt och personligen — Kommissionens beslut om skyddsåtgärder när det gäller aviär influensa med avseende på import till gemenskapen av fåglar från tredjeland (Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens beslut 2006/522) (se punkt 36)

Saken

Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2006/522/EG av den 25 juli 2006 om ändring av besluten 2005/759/EG och 2005/760/EG med avseende på vissa skyddsåtgärder mot högpatogen aviär influensa i samband med transport av vissa levande fåglar till gemenskapen (EUT L 205, s. 28).

Avgörande

1) Talan ogillas.
3

I beslut av den 16 juli respektive den 22 oktober 2003 tillät ordföranden på förstainstansrättens andra avdelning att Konungariket Nederländerna och Förenade Konungariket Storbritannien och Nordirland intervenerade till stöd för rådets yrkanden, och att Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines samt L. Jalandoni, F. Agcaoili och M.C. Ledesma (nedan kallade Negotiating Panel och dess medlemmar) intervenerade till stöd för sökandens yrkanden.
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 17 januari 2001. - Autosalone Ispra dei Fratelli Rossi Snc mot Europeiska kommissionen. - Talan om skadestånd - Utomobligatoriskt skadestånd - Översvämning - Stopp i uppsamlingsanordning för avloppsvatten - Preskriptionstid - Preskriptionsavbrott har inte gjorts. - Mål T-124/99.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00053



Sammanfattning



Nyckelord

1. Skadeståndstalan - Preskriptionsfrist - Utgångspunkt - Vid den tidpunkt då begäran om skadestånd skickades ansåg sig inte sökanden ha tillgång till samtliga omständigheter för att bevisa gemenskapens skadeståndsskyldighet - Saknar betydelse

(Euratomstadgan för domstolen, artikel 44)

2. Skadeståndstalan - Preskriptionsfrist - Avbrott - Villkor

(EG-fördraget, artikel 173 (nu artikel 230 EG i ändrad lydelse) och artikel 175 (nu artikel 232 EG); Euratomfördraget, artiklarna 146 och 148; Euratomstadgan för domstolen, artikel 44)

Sammanfattning

1. Den rättspraxis enligt vilken preskriptionsfristen för en skadeståndstalan inte börjar löpa förrän samtliga förutsättningar som skadeståndsskyldigheten är betingad av är uppfyllda, syftar till att införa ett kriterium enligt vilket, för den händelse att gemenskapens skadeståndsskyldighet grundar sig på en rättsakt, den skada som utgör föremålet för ett ersättningsanspråk måste vara konkretiserad. I ett sådant fall börjar inte heller preskriptionsfristen löpa förrän skadorna som har sin grund i rättsakten har uppstått. Nämnda rättspraxis ersätter alls inte det avgörande kriterium som anges i artikel 44 i stadgan för Euratoms domstol - den händelse som gav upphov till skadan - utan begränsar sig till att närmare bestämma detta kriterium för det fall en skadeståndstalan väcks beträffande en skada som orsakats genom införandet av en rättsakt som antagits på gemenskapsnivå. Omständigheten att en sökande, vid den tidpunkt då begäran om skadestånd skickades, inte ansåg sig ha tillgång till samtliga omständigheter för att bevisa gemenskapens skadeståndsskyldighet på det sätt som skulle krävas i en rättegång hindrar i vart fall inte preskriptionsfristen från att löpa. Om så vore fallet skulle nämligen förväxling kunna ske mellan å ena sidan det processrättsliga kriteriet beträffande preskriptionsfristens startpunkt och å andra sidan fastställandet av att förutsättningarna för skadeståndsskyldighet är uppfyllda. Bedömningen av skadeståndsskyldigheten ankommer uteslutande på den domare som slutgiltigt skall avgöra tvisten i sak.

( se punkterna 23 och 24 )

2. Enligt artikel 44 i Euratomstadgan avbryts preskriptionsfristen för skadeståndstalan mot gemenskapen antingen genom att talan väcks vid en gemenskapsdomstol eller genom att framställning görs hos en av gemenskapens behöriga institutioner. För att preskriptionsavbrott skall inträffa i det senare fallet måste emellertid talan väckas efter det att framställningen gjorts. Denna talan skall väckas inom de frister som föreskrivs via hänvisningarna till artikel 173 i fördraget (nu artikel 230 EG i ändrad lydelse) och till artikel 175 i fördraget (nu artikel 232 EG), vilka motsvarar artiklarna 146 och 148 i Euratomfördraget.

( se punkt 25 )
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 14 april 2000. - Sammanslutningen av auktoriserade, inför Europeiska patentverket behöriga ombud mot Europeiska gemenskapernas kommission. - Konkurrens - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Krav på skyndsamhet - Föreligger inte. - Mål T-144/99 R.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02067



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada - Bevisbörda

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

$$Kravet på skyndsamhet skall bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden åsamkas allvarlig och irreparabel skada. Det ankommer på denna part att bevisa att den inte kan avvakta utgången av talan i huvudsaken utan att lida sådan skada.

För att kunna bedöma om skadan, såsom sökanden befarar, är av allvarlig och irreparabel natur och följaktligen motiverar att det omtvistade beslutet tillfälligt skall upphävas, måste den domare som skall besluta om interimistiska åtgärder ha tillgång till konkreta uppgifter som gör det möjligt att bedöma de exakta konsekvenser som sannolikt skulle uppstå om de begärda åtgärderna inte beviljades. (se punkterna 42 och 43)
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 24 februari 2000. - Foreign Trade Association (FTA) m.fl. mot Europeiska unionens råd. - Talan om ogiltigförklaring - Ansökan undertecknad av en advokat som inte är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet - Avvisning. - Mål T-37/98.



Rättsfallssamling 2000 s. II-00373



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts - Formkrav - Ansökan underskriven av en advokat som inte är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet - Rättegångshinder

(EG-stadgan för domstolen, artikel 17 tredje och fjärde stycket och artikel 19 första och andra stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 43.1)

Sammanfattning

$$För att en talan skall kunna tas upp till prövning måste ansökan undertecknas av en person som är behörig att företräda sökanden i enlighet med artikel 17 i domstolens stadga. Såsom stadgan för domstolen och förstainstansrättens rättegångsregler ser ut i dag, är en underskrift av partens advokat eller ombud på originalexemplaret av varje inlaga det enda sättet att säkerställa att ansvaret för en sådan handling innehas av en person som, i enlighet med artikel 17 i domstolens stadga, är behörig att företräda parten inför gemenskapsdomstolarna.

Oavsett de interna regler som eventuellt är tillämpliga vid en advokatbyrå avseende underskrifter per prokura, kan en person som inte själv är behörig att företa processhandlingar inför förstainstansrätten inte giltigt underteckna en handling i stället för en advokat som är behörig att uppträda inför domstol i någon av medlemsstaterna eller i en annan stat som är part i EES-avtalet och som befullmäktigats av parten.

(se punkterna 22, 26, 29-30)
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 14 augusti 1998. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mot Europeiska unionens råd. - Reglerna om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna - Besluten 91/482/EEG och 97/803/EG - Interimistiskt förfarande - Intervention - Krav på skyndsamhet - Föreligger inte. - Mål T-43/98 R.



Rättsfallssamling 1998 s. II-03055



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Villkor för bifall - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada - Bedömning när en gemenskapsinstitution har befogenhet att företa en skönsmässig bedömning - Ekonomisk skada

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

Frågan om en begäran om interimistiska åtgärder uppfyller kravet på skyndsamhet skall bedömas med hänsyn till behovet av ett interimistiskt beslut för att undvika att en allvarlig och irreparabel skada orsakas den part som har begärt den interimistiska åtgärden. Den part som begär uppskov med verkställigheten av ett beslut som ett klagomål avser skall bevisa att han inte kan invänta att förfarandet rörande huvudsaken avslutas utan att åsamkas en skada som skulle leda till allvarliga och irreparabla konsekvenser.

Vad beträffar införandet av tullkvoter för import av vissa jordbruksprodukter som undantagits från tullar inom ramen för reglerna om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna, kan rätten i ett förfarande om interimistiska åtgärder inte ersätta rådets bedömning av den lämpligaste skyddsåtgärden med sin egen, utom i uppenbart brådskande fall, utan att riskera att inkräkta på denna institutions utrymme för skönsmässig bedömning, vad beträffar den lämpligaste åtgärden för att undvika störningar på gemenskapsmarknaderna för produkterna i fråga.

En rent ekonomisk skada kan inte anses irreparabel, förutom i undantagsfall, eftersom den senare kan ersättas ekonomiskt. Det kan föreligga ett undantagsfall om det framstår som om den berörda parten skulle riskera att försättas i en situation som - om den begärda åtgärden inte vidtas - innebär att sökandens själva existens äventyras eller att dess marknadsandelar oåterkalleligt förändras.