Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Överklagande - Grunder - Upptagande till sakprövning - Villkor - Grund som inte avser förstainstansrättens hela resonemang - Saknar betydelse

(EG-stadgan för domstolen, artikel 51 första stycket; domstolens rättegångsregler, artikel 112.1 c))

2 Överklagande - Grunder - Grund som åberopas för första gången i ett överklagande - Avvisning

(EG-stadgan för domstolen, artikel 51)

3 Talan om ogiltigförklaring - Dom om ogiltigförklaring - Verkningar - Skyldighet att vidta åtgärder för verkställighet - Omfattning - Ogiltigförklaring av en förordning om införande av en antidumpningstull - Återupptagande av undersökningen - Referensperiod

(EG-fördraget, artiklarna 174 och 176 (nu artiklarna 231 EG och 233 EG); rådets förordning nr 2423/88, artiklarna 7.1 c och 13)

4 Gemenskapsrätt - Principer - Rätten till försvar - Iakttagande i administrativa förfaranden

Sammanfattning

1 Det följer av artikel 51 första stycket i domstolens stadga, jämförd med artikel 112.1 c i rättegångsreglerna, att det av ett överklagande klart skall framgå på vilka punkter klaganden klandrar den dom från förstainstansrätten samt de rättsliga argument som anförs till stöd för yrkandet om att nämnda dom skall upphävas.

Den omständigheten att ett överklagande eller en grund för överklagande inte avser samtliga skäl för förstainstansrättens ställningstagande i en fråga medför inte att överklagandet inte kan prövas på denna grund.

(se punkterna 65-67)

2 Om en part tilläts att vid domstolen åberopa en ny grund som han inte har åberopat vid förstainstansrätten, skulle det innebära att han vid domstolen, som har en begränsad behörighet i mål om överklagande, kunde anhängiggöra en mer omfattande tvist än den som förstainstansrätten har prövat. Domstolen är i ett mål om överklagande således endast behörig att pröva förstainstansrättens bedömning av de grunder som har behandlats vid den.

(se punkt 74)

3 Enligt artiklarna 174 och 176 i fördraget (nu artiklarna 231 EG och 233 EG) skall den eller de institutioner vars rättsakt har förklarats ogiltig vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa domen.

För att rätta sig efter en dom om ogiltigförklaring och följa den fullt ut, skall institutionerna respektera såväl domslutet i domen som de domskäl som föranlett domslutet och som utgör det nödvändiga stödet för detta, på så sätt att domskälen är nödvändiga för att fastställa den exakta innebörden av domslutet. Det är nämligen i domskälen som den bestämmelse anges som anses vara rättsstridig, och som de exakta skälen redovisas för den rättsstridighet som fastslås i domslutet. De berörda institutionerna skall beakta dessa domskäl när den ogiltigförklarade rättsakten ersätts.

Förfarandet i syfte att ersätta denna rättsakt kan återupptas på exakt det stadium där rättsstridigheten uppstod.

När det gäller ogiltigförklaring av en förordning om införande av en antidumpningstull, som grundas på omständigheter beträffande skadan som inträffat under antidumpningsförfarandet och som varken avsåg eller påverkade inledandet av förfarandet, kan kommissionen grundligare undersöka hur skadan skulle ha fastställts inom ramen för det antidumpningsförfarande som fortfarande pågick.

Vad gäller valet av referensperiod är den period som föreskrivs i artikel 7.1 c i grundförordningen 2423/88 om antidumpning inte tvingande, utan endast vägledande. Vidare har institutionerna ett stort utrymme för skönsmässig bedömning när det i samband med ett antidumpningsförfarande gäller att avgöra vilken tidsperiod som skall beaktas vid fastställande av skada. Slutligen framgår det av grundförordningens systematik att skadan skall fastställas med hänsyn till den tidpunkt då ett eventuellt beslut om att införa skyddsåtgärder fattas. Införandet av antidumpningstullar utgör nämligen inte en påföljd för tidigare uppträdande utan är en säkerhets- och skyddsåtgärd mot illojal konkurrens till följd av dumpning. Det är av detta skäl som antidumpningstullar, enligt artikel 13 i nämnda grundförordning om antidumpning, i allmänhet varken får införas eller höjas retroaktivt.

För att fastställa lämpliga antidumpningstullar för att skydda gemenskapsindustrin mot dumpning är det således nödvändigt att utföra undersökningen på grundval av så aktuella uppgifter som möjligt. En undersökning i enlighet med artikel 7 i grundförordningen 2423/88 om antidumpning är, såväl när det är fråga om att inleda ett förfarande gällande antidumpning som vid en översyn av en förordning genom vilken det införts antidumpningstullar, alltid beroende av att det finns tillräckliga bevis för att det föreligger dumpning och därav vållad skada. Samma sak gäller när en undersökning, inom ramen för ett antidumpningsförfarande som fortfarande pågår, återupptas till följd av en dom om ogiltigförklaring av en förordning genom vilken det har införts antidumpningstullar.

(se punkterna 80-82, 84, 85, 88-92 och 94)

4 Gemenskapsinstitutionerna skall, för att fullgöra sin upplysningsskyldighet, visa den omsorg som krävs och, i den mån det är förenligt med skyddet för affärshemligheter, ge de berörda företagen de uppgifter som krävs för att företagen skall kunna tillvarata sina intressen, och de skall, i förekommande fall ex officio, välja ett lämpligt sätt att lämna dessa upplysningar. De berörda företagen skall under alla omständigheter ha getts tillfälle att under det administrativa förfarandet framföra sina synpunkter på huruvida de påstådda omständigheterna och förhållandena verkligen föreligger och är relevanta och på den bevisning som enligt kommissionen styrker dess påstående om att det har förekommit dumpning och att denna har orsakat skada.

(se punkt 99)