Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Tillnärmning av lagstiftning - Prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten - Direktiv 89/665 - Prövningsorganets behörighet att ex officio pröva huruvida ett beslut att tilldela kontrakt är rättsstridigt - Tillåten - Behörighet att ogilla en talan på grund av en rättsstridighet som har tagits upp ex officio - Omfattas inte

(Rådets direktiv 89/665)

2. Tillnärmning av lagstiftning - Förfarande vid offentlig upphandling av varor - Direktiv 93/36 - Tilldelning av kontrakt - Upphandlingskriterier - Beaktande av en förteckning över de största utförda leveranserna - Otillåten

(Rådets direktiv 93/36, artiklarna 23.1 och 26.1)

3. Tillnärmning av lagstiftning - Förfarande vid offentlig upphandling av varor - Direktiv 93/36 - Tilldelning av kontrakt - Upphandlingskriterier - Krav på att den vara som anbudet avser kan besiktigas av den upphandlande myndigheten inom en radie av ett visst antal kilometer - Otillåten

(Rådets direktiv 93/36, artiklarna 23.1 och 26.1)

Sammanfattning

1. Direktiv 89/665 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten, i dess ändrade lydelse enligt direktiv 92/50 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster, utgör inte något hinder för att prövningsorganet i ett förfarande där en anbudsgivare, i syfte att senare erhålla skadestånd, har väckt talan för att få fastställt att beslutet att tilldela kontraktet är rättsstridigt ex officio prövar huruvida ett annat beslut av den upphandlande myndigheten än det som anbudsgivaren ifrågasatt är rättsstridigt. Däremot utgör detta direktiv hinder för att det nämnda organet ogillar anbudsgivarens talan med motiveringen, grundad på en rättsstridighet som tagits upp ex officio, att upphandlingsförfarandet under alla förhållanden var behäftat med oegentligheter och att anbudsgivarens eventuella skada skulle ha uppstått oberoende av den rättsstridighet som den sistnämnde gör gällande.

( se punkt 56 samt punkt 1 i domslutet )

2. Direktiv 93/36 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor utgör hinder för att den upphandlande myndigheten i ett anbudsförfarande vid offentlig upphandling av varor beaktar antalet referenser beträffande varor som anbudsgivarna har erbjudit andra kunder, inte som kriterium för att kontrollera deras lämplighet att genomföra det aktuella kontraktet, utan som kriterium för tilldelning av detta kontrakt.

En förteckning över de största leveranser som gjorts de senaste tre åren, med angivande av belopp, datum och den offentligrättslige eller privaträttslige mottagaren, anges nämligen uttryckligen bland de referenser eller bevis som enligt artikel 23.1 a i ovannämnda direktiv kan krävas för att visa leverantörernas tekniska kapacitet. En förteckning över referenser som endast innehåller uppgifter om identitet och antal beträffande anbudsgivarnas tidigare kunder, men som inte innehåller andra uppgifter om leveranser som gjorts till dessa kunder, ger dessutom ingen information som gör det möjligt att fastställa det ekonomiskt mest fördelaktiga budet i den mening som avses i artikel 26.1 b i direktiv 93/36. Förteckningen kan därför inte i något fall utgöra ett tilldelningskriterium enligt denna bestämmelse.

( se punkterna 65-67 samt punkt 2 i domslutet )

3. Direktiv 93/36 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor utgör hinder för att det som tilldelningskriterium i en offentlig upphandling av varor krävs att de varor som anbuden avser kan besiktigas av den upphandlande myndigheten inom en radie av ett visst antal kilometer från den plats där myndigheten är belägen.

Det följer nämligen av artikel 23.1 d i ovannämnda direktiv att den upphandlande myndigheten, i ett förfarande för offentlig upphandling av varor, kan kräva in prover, beskrivningar och/eller fotografier av de varor som skall levereras såsom referenser eller bevis på leverantörernas tekniska kapacitet att genomföra det aktuella kontraktet. Vidare kan ett sådant kriterium inte göra det möjligt att fastställa det ekonomiskt mest fördelaktiga anbudet i den mening som avses i artikel 26.1 b i ovannämnda direktiv, och det kan därför inte i något fall utgöra ett tilldelningskriterium i den mening som avses i denna bestämmelse.

( se punkterna 71, 72 och 74 samt punkt 3 i domslutet )