ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen) den 15 september 1999. - Firma Léon Van Parijs NV, Pacific Fruit Company NV, Pacific Fruchtimport GmbH och Pacific Fruit Company Italy SpA mot Europeiska kommissionen. - Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Bananer - Talan om ogiltigförklaring - Personligen berörd - Sluten krets av aktörer - Avvisning. - Mål T-11/99.



Rättsfallssamling 1999 s. II-02653



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om tillämpningsföreskrifter till förordning nr 404/93 rörande ordningen för import av bananer till gemenskapen - Ordning som är tillämplig på såväl traditionella som nya aktörer - Talan väckt av traditionella aktörer som står för en betydande del av importen från ett och samma tredje land - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 173 fjärde stycket (nu artikel 230 fjärde stycket EG, i ändrad lydelse); rådets förordning nr 404/93; kommissionens förordning nr 2362/98)

Sammanfattning

En talan om ogiltigförklaring av förordning nr 2362/98 om tillämpningsföreskrifter till förordning nr 404/93 rörande ordningen för import av bananer till gemenskapen, som väcks av traditionella importörer av bananer som ingår i en koncern med ursprung i ett tredje land, från vilket en betydande del av de bananer som importeras till gemenskapen kommer, kan inte tas upp till sakprövning.

Möjligheten att mer eller mindre exakt fastställa antalet rättssubjekt som vid ett visst tillfälle berörs av en rättsakt, eller till och med deras identitet, innebär nämligen inte att rättsaktens allmänna räckvidd och, följaktligen, dess normativa karaktär kan ifrågasättas, om det framgår att den är tillämplig i objektiva rättsliga eller faktiska situationer som anges i rättsakten i fråga med hänsyn till dess syfte. Alla traditionella aktörer samt nya aktörer som uppfyller villkoren i förordning nr 2362/98 har rätt att ansöka om licenser för att importera bananer med ursprung i länder som har tilldelats en del av tullkvoten, vilket innebär att sökandena, som är traditionella aktörer, berörs av bestämmelserna i fråga i en objektiv rättslig situation som anges i förordningen i fråga med hänsyn till dess syfte.

Sökandena kan inte heller anses vara personligen berörda av förordningen av det skälet att de i ekonomiskt hänseende påverkas av den i större omfattning än deras konkurrenter, eftersom rättsakten i fråga inte angår dem på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för dem eller på grund av en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till alla andra personer.
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen i utökad sammansättning) av den 24 februari 2000. - AS Bolderaja, Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Krosnie Odrzanskim, Alpex-Karlino SA w Karlino och Zaklady Plyt Pilsniowych SA w Czarnej Wodzie mot Europeiska unionens råd. - Talan om ogiltigförklaring - Dumpning - Förordning (EG) nr 194/1999 - Frist - Avvisning. - Mål T-104/99.



Rättsfallssamling 2000 s. II-00451



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Tidsfrister för väckande av talan - Beräknas av sökanden på eget ansvar - Uppgifter som lämnats av en tjänsteman vid förstainstansrättens kansli - Saknar betydelse

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 101 och 102)

Sammanfattning

$$Det ankommer på sökanden att beräkna fristen för att väcka talan. Tjänstemän vid förstainstansrättens kansli har varken befogenhet eller till uppgift att uttala sig om detta.

(se punkt 26)
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen) den 21 maj 1999. - Asia Motor France SA, Jean-Michel Cesbron, Monin automobiles SA och Europe auto services (EAS) SA mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Skyldigheter i samband med undersökning av klagomål - Lagenligheten av skäl för avslag - Kortfattad framställning av grunderna - Kan delvis tas upp till sakprövning. - Mål T-154/98.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01703



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts - Formkrav - Kortfattad framställning av grunderna för talan - Återgivande av de under det administrativa förfarandet ingivna yttrandena - Upptagande till sakprövning

(EG-stadgan för domstolen, artikel 19 första stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c)

2 Förfarande - Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts - Framställning av grunderna - Terminologi - Skyldighet att följa den terminologi som används i rättegångsreglerna - Föreligger inte

(EG-stadgan för domstolen, artikel 19 första stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c)

Sammanfattning

1 En ansökan skall innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna i enlighet med artikel 19 första stycket i domstolens stadga och artikel 44.1 c i rättegångsreglerna. Oberoende av vilken terminologi som används skall dessa uppgifter vara tillräckligt klara och precisa för att ge svaranden möjlighet att förbereda sitt försvar och ge förstainstansrätten möjlighet att pröva talan, i förekommande fall utan stöd av andra uppgifter. För att en ansökan skall kunna tas upp till sakprövning krävs, av rättssäkerhetsskäl och för att säkerställa en god rättsskipning, att de väsentliga faktiska och rättsliga omständigheter som ansökan grundas på på ett sammanhängande och tydligt sätt framgår, åtminstone kortfattat, av själva ansökan. Innehållet i en ansökan kan visserligen kompletteras och stöttas upp i specifika avseenden, genom hänvisning till utdrag ur bilagda handlingar, men en sådan generell hänvisning till andra skrifter, även om de är bilagda ansökan, kan inte kompensera frånvaron av väsentliga delar av den rättsliga argumenteringen, som enligt de ovannämnda bestämmelserna skall återfinnas i själva ansökan.

Återgivandet i ansökan av hela innehållet i de yttranden som sökanden ingett under det administrativa förfarande som föregått domstolsförfarandet, med uttryckligt angivande av att dessa utgör grunden för talan, kan inte likställas med att det enbart hänvisas till en bilaga eller enbart återges en sådan i ansökan.

2 Angivandet av grunderna för talan behöver inte nödvändigtvis överensstämma med den terminologi och uppräkning som anges i rättegångsreglerna. Det kan vara tillräckligt att innehållet i grunderna anges, även om det inte har gjorts en rättslig kvalificering av dem, under förutsättning att dessa grunder tillräckligt klart framgår av ansökan.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 15 juli 1998. - Société chimique Prayon-Rupel SA mot Europeiska kommissionen. - Statligt stöd - Interimistiskt förfarande - Intervention - Interimistiska åtgärder - Krav på skyndsamhet - Föreligger inte. - Mål T-73/98 R.



Rättsfallssamling 1998 s. II-02769



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Villkor för bifall - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada - Bevisbörda - Sökandens intresse av att uppskovet beviljas

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

När interimistiska åtgärder skall beviljas måste det bedömas om den som ansökt om dem har visat att han har intresse av att åtgärderna vidtas.

Kravet på skyndsamhet avseende en ansökan om interimistiska åtgärder skall vidare bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden åsamkas allvarlig skada som inte kan avhjälpas. Det ankommer på den part som ansöker om uppskov med verkställigheten av ett omtvistat beslut att bevisa att den inte kan avvakta utgången av talan i huvudsaken utan att lida skada som medför allvarliga följder som inte kan avhjälpas. I det avseendet skall uppkomsten av en skada som beror på ett flertal faktorer kunna förutses med en tillräcklig grad av sannolikhet.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 14 maj 1998. - Anthony Goldstein mot Europeiska kommissionen. - Skadeståndstalan - Uppenbar att talan inte kan tas upp till sakprövning. - Mål T-262/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-02175



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts - Formkrav - Fastställelse av föremålet för tvisten - Kortfattad framställning av de åberopade grunderna - Ansökan om ersättning för skada som har vållats av en gemenskapsinstitution

(Domstolens EG-stadga, artikel 19; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c)

Sammanfattning

Enligt artikel 19 i domstolens stadga och artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler skall en ansökan innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Dessa uppgifter skall vara tillräckligt klara och precisa för att göra det möjligt för svaranden att förbereda sitt försvar och för förstainstansrätten att avgöra talan, i förekommande fall utan några andra uppgifter till stöd för denna. För att säkerställa rättssäkerheten och en god rättskipning krävs det, för att en talan skall kunna tas upp till sakprövning, att de faktiska och rättsliga omständigheter som denna grundas på, åtminstone kortfattat, på ett sammanhängande och begripligt sätt framgår av själva lydelsen av ansökan.

För att en ansökan om ersättning för skada som har vållats av en gemenskapsinstitution skall uppfylla dessa krav måste den innehålla uppgifter som gör det möjligt att fastslå vilket handlande sökanden lägger institutionen till last, och skälen till att han anser att det finns ett orsakssamband mellan detta handlande och den skada som han påstår sig ha lidit, samt arten och omfattningen av denna skada.

Även om det därvid under särskilda omständigheter inte är nödvändigt att i ansökan precisera skadans exakta omfattning och yrkat skadeståndsbelopp, måste sökanden i sin ansökan bevisa eller åtminstone påstå att sådana omständigheter föreligger.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 30 juni 1998. - British Shoe Corporation Footwear Supplies Ltd, Clark International Ltd, Deichmann-Schuhe GmbH & Co. Vertriebs KG, Groupe André SA, Reno Versandhandel GmbH och Leder & Schuh AG mot Europeiska kommissionen. - Dumpning - Textilskor från Folkrepubliken Kina och Indonesien - Kommissionens förordning om införande av en preliminär antidumpningstull - Talan om ogiltigförklaring - Senare antagen förordning om införande av en slutlig antidumpningstull - Anledning saknas att döma i saken. - Mål T-73/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-02619



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan mot en förordning om införande av en preliminär antidumpningstull - Senare antagen förordning om införande av en slutlig antidumpningstull - Följder för möjligheten att väcka talan

(EG-fördraget, artikel 173)

Sammanfattning

En importör kan inte åberopa någon rättsverkan som skulle följa av en förordning om införande av en preliminär antidumpningstull till stöd för att han skulle ha intresse av att väcka talan mot den vid gemenskapsdomstolarna, då de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminära antidumpningstullar enligt den omtvistade förordningen tagits ut slutgiltigt med den tullsats som slutgiltigt fastställts, med undantag bland annat för de belopp som har frisläppts i sin helhet.
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 18 februari 1998. - Comité d'entreprise de la Société française de production, Syndicat national de radiodiffusion et de télévision CGT (SNRT-CGT), Syndicat unifié de radio et de télévision CFDT (SURT-CFDT), Syndicat national Force ouvrière de radiodiffusion et de télévision och Syndicat national de l'encadrement audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC) mot Europeiska kommissionen. - Statligt stöd - Beslut enligt vilket en stödåtgärd är oförenlig med den gemensamma marknaden - Fackföreningar och företagskommittéer - Avvisning. - Mål T-189/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-00335



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Kommissionsbeslut genom vilket ett stöd förklaras oförenligt med den gemensamma marknaden - Talan väckt av organ som företräder arbetstagarna vid det stödmottagande företaget - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 92, 93.2, och 173 fjärde stycket)

Sammanfattning

De organ som företräder arbetstagarna vid det stödmottagande företaget kan inte åberopa denna egenskap för att göra gällande att de är personligen berörda, i den mening som avses i artikel 173 fjärde stycket i fördraget, av ett beslut från kommissionen genom vilket detta stöd förklaras vara oförenligt med den gemensamma marknaden. Eftersom rådet ännu inte har utnyttjat sin möjlighet att med stöd av artikel 94 i fördraget utfärda förordningar för tillämpningen av artiklarna 92 och 93, finns det på området för statligt stöd - till skillnad från vad som är fallet med gemenskapens kontroll av koncentrationsåtgärder - inga bestämmelser som motsvarar de bestämmelser i förordning nr 4064/89 genom vilka erkända arbetstagarrepresentanter uttryckligen tillerkänns processuella rättigheter.

Även om det inte är uteslutet att dessa organ, i egenskap av berörda parter i den mening som avses i artikel 93.2 i fördraget, kan yttra sig inför kommissionen angående sådana sociala hänsyn som denna i vissa fall kan beakta, kan de inte anses vara personligen berörda av sagda beslut när deras ställning i konkurrenshänseende inte har påverkats väsentligt och deras möjlighet att, i egenskap av berörda parter enligt i artikel 93.2 i fördraget, yttra sig under förfarandet vid kommissionen inte är faktiskt äventyrad. Sagda organ kan i detta fall inte göra gällande någon som helst kränkning som visar att deras rättsliga ställning på ett avgörande sätt har påverkats av det ifrågasatta beslutet.

Dessa organ kan inte heller anses vara direkt berörda av ett sådant beslut. Beslutet är nämligen inte i sig av sådant slag att det har direkta verkningar på intressena hos de anställda vid det stödmottagande företaget. Uppkomsten av sådana verkningar förutsätter med nödvändighet att företaget självt eller arbetsmarknadens parter vidtar åtgärder som är fristående från kommissionens beslut.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen) den 9 juni 1997. - Elf Atochem SA mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Administrativt förfarande - Undersökningar - Upprättande av protokoll efter en undersökning - Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Avvisning. - Mål T-9/97.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00909



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Begrepp - Rättsakter som har tvingande rättsverkningar - Handlingar som har upprättats av kommissionens tjänstemän under ett undersökningsförfarande - Förberedande rättsakter

(EG-fördraget, artikel 173; rådets förordning nr 17, artiklarna 3.1, 11 och 14)

Sammanfattning

Rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 173 utgörs av åtgärder som medför bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att på ett tydligt sätt förändra dennes rättsliga läge. När det rör sig om rättsakter eller beslut som utarbetas i flera skeden är det i princip endast de åtgärder som efter detta förfarande slutgiltigt fastslår institutionens ställningstagande som utgör en rättsakt som kan angripas, med undantag för mellankommande åtgärder som syftar till att förbereda det slutliga beslutet.

I detta avseende är det inte möjligt att anse att rättsakter som utgörs av handlingar, kallade protokoll, som kommissionens tjänstemän har upprättat efter en kontroll enligt artikel 14.2 i förordning nr 17 vid ett företag, kan bli föremål för talan, eftersom de inte kan anses omedelbart och på ett oåterkalleligt sätt påverka detta företags rättsliga läge.
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen i utökad sammansättning) av den 3 juni 1997. - Gencor Ltd mot Europeiska kommissionen. - Intervention - Konfidentialitet. - Mål T-102/96.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00879



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Intervention - Inlagor skall tillställas intervenienterna - Undantag - Konfidentiell behandling - Villkor - Undersökning av de uppgifter som avses i ett avtal om konfidentiell behandling som ingåtts mellan sökanden och tredje man som inte är part i målet

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 116.2)

Sammanfattning

I artikel 116.2 i förstainstansrättens rättegångsregler uppställs den principen att samtliga inlagor som delges parterna även skall tillställas intervenienterna. Det är endast som ett undantag från denna princip som det enligt andra meningen i bestämmelsen är tillåtet att behandla vissa handlingar som konfidentiella och göra undantag från skyldigheten att tillställa intervenienterna dessa.

För att bedöma på vilka villkor konfidentiell behandling kan beviljas för vissa handlingar i målet är det viktigt att det för varje handling görs en avvägning mellan sökandens berättigade intresse att undvika att dennes affärsintressen allvarligt skadas och intervenienternas likaledes berättigade intresse av att förfoga över nödvändiga uppgifter för att utan inskränkning kunna göra gällande sina rättigheter och framföra sin uppfattning vid förstainstansrätten.

Även om andra fysiska och juridiska personer än parterna i tvisten har rätt till skydd av konfidentiella uppgifter som berör dem, är det inte möjligt att på grund av ett avtal om konfidentiell behandling som har ingåtts mellan den berörda parten och tredje man automatiskt bevilja konfidentiell behandling av de uppgifter som avses i detta avtal. Förekomsten av ett avtal om konfidentiell behandling mellan parterna kan nämligen inte medföra att undantag skall göras från regeln i artikel 116.2 i rättegångsreglerna.

Först efter att ha undersökt om varje handling, för vilken ett vederbörligen motiverat yrkande om konfidentiell behandling har inkommit, är av konfidentiell natur eller inte, kan gemenskapsdomstolen, i förekommande fall efter att ha gjort en avvägning mellan tredje mans och intervenienternas intressen, uttala sig om yrkandet är välgrundat. Förekomsten av ett avtal om konfidentiell behandling mellan sökanden och ifrågavarande tredje man kan inte hindra en sådan prövning.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 29 november 1996. - J. Antonissen mot Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen. - Interimistiska åtgärder. - Mål T-179/96 R.



Rättsfallssamling 1996 s. II-01641



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Åtgärder som inte föregriper avgörandet av saken - Huvudtvisten gäller utomobligatoriskt skadeståndsansvar för gemenskapen - Utbetalning av belopp som skall avräknas från yrkad ersättning - Omfattas inte

(EG-fördraget, artiklarna 178, 186 och 215 andra stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 107.3 och 107.4)

Sammanfattning

De åtgärder som kan beviljas i ett mål om interimistiska åtgärder får endast syfta till att under rättegången vid domstolen eller förstainstansrätten skydda parts intresse av att domen i huvudmålet inte berövas sin ändamålsenliga verkan. Dessa åtgärder har följaktligen i enlighet med artikel 107 punkterna 3 och 4 i rättegångsreglerna för förstainstansrätten interimistisk verkan som i princip upphör när den slutliga domen i målet avkunnas. Av detta följer att de inte bör föregripa rättens avgörande av saken, dvs. att de inte redan bör bestämma verkningarna av det beslut som senare skall fattas i saken.

Följaktligen skall en ansökan om interimistiska åtgärder som avser att gemenskapen skall förpliktas att utbetala en summa som motsvarar en del av det belopp som sökanden beräknar sin skada till i huvudmålet, som grundar sig på artiklarna 178 och 215 andra stycket i EG-fördraget, avslås.

Ett bifall till en sådan begäran skulle nämligen innebära att prövningen av saken föregreps, eftersom rätten i målet om interimistiska åtgärder vid bedömningen av om talan omedelbart framstår som välgrundad (fumus boni iuris) skulle vara tvungen att genast uttala sig om gemenskapens utomobligatoriska ansvar och därefter även bevilja en del av de åtgärder som har yrkats i huvudmålet utan att det har prövats om talan är välgrundad i enlighet med artikel 215 andra stycket i fördraget. Fastställandet av att skadeståndsansvar föreligger och vilken verkan som detta får kan emellertid inte grundas på en preliminär bedömning av om talan är välgrundad, utan bör grundas på en slutgiltig bedömning av de omständigheter och grunder som har åberopats, vilket således kräver ett förfarande som kan trygga alla parters rätt till försvar.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen i utökad sammansättning) av den 14 mars 1997. - Arbeitsgemeinschaft Deutscher Luftfahrt-Unternehmen och Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Omtvistat beslut som har återkallats under förfarandet - Anledning saknas att döma i målet. - Mål T-25/96.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00363



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan som riktas mot ett beslut - Återkallelse av beslutet under förfarandet på grund av att det innehöll sakfel och antagande av ett nytt identiskt beslut - Talan har blivit ändamålslös - Anledning saknas att döma i målet då sökanden saknar intresse av att beslutet ogiltigförklaras

Sammanfattning

När en gemenskapsinstitution under förfarandet återkallar ett beslut som är föremål för en talan om ogiltigförklaring på grund av att detta beslut är behäftat med sakfel och ersätter detsamma med ett nytt beslut som i huvudsak är identiskt med det första beslutet medför detta att talan blir ändamålslös och motiverar ett beslut om att anledning saknas att döma i målet i den mån som sökanden inte kan visa att han har ett intresse av att det meddelas en dom om ogiltigförklaring.
1

Bayer-koncernen är en internationell kemisk koncern som är nummer åtta på världsmarknaden inom läkemedelssektorn. Bolagets försäljning uppgick under åren 1991—1992 till cirka 3264 miljoner ecu, enligt uppgifter i kommissionens beslut av den 10 januari 1996 i ett förfarande enligt artikel 85 i Romfördraget — Ärende (IV/34.279/F3 — ADALAT) (nedan kallat beslutet). Moderbolaget inom koncernen, bolaget Bayer AG (nedan kallat Bayer), producerar och saluför sedan flera år under märket Adalat (i Frankrike Ädalate) en serie läkemedel (nedan kallad Adalat) vars aktiva beståndsdel är nifedipin. Läkemedlen är avsedda för behandling av hjärt-och kärlsjukdomar. Adalat är enligt interna dokument från Bayer som citeras i beslutet ”för närvarande ... en av de ledande produkterna för behandling av hypertoni och koronarinsufficiens”. Det handlar om ”en marknadsledare med stark identitet”. Adalat låg på nionde plats bland de 40 mest sålda läkemedelsprodukterna i världen under år 1992, med en försäljning på cirka 783 miljoner ecu.