Enligt artikel 9 c i anställningsvillkoren för Europeiska centralbankens personal, ska, vid tolkningen av de rättigheter och skyldigheter som föreskrivs i anställningsvillkoren, vederbörlig hänsyn tas till principerna i de förordningar, de bestämmelser och den rättspraxis som är tillämpliga på EU-institutionernas personal. EU-domstolarna kan därför, i den mån det disciplinära förfarande som föreskrivs i reglerna för bankens personal uppvisar vissa likheter med dem som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen, vid behov analogt tillämpa den rättspraxis som har utvecklats i samband med disciplinära förfaranden enligt tjänsteföreskrifterna.

Det ansvar en anställd vid Europeiska centralbankens har, mot vilken ett disciplinförfarande har inletts, ska bedömas individuellt och självständigt, det vill säga oberoende av huruvida ett beslut eller avsaknaden av beslut mot andra anställda är rättsenliga eller inte. En anställd kan inte med framgång åberopa det faktum att disciplinförfaranden inte har inletts mot en eller flera andra anställda för handlingar liknande dem som vederbörande har lagts till last, i syfte att ifrågasätta den mot honom eller henne vidtagna disciplinåtgärden.

Disciplinkommittén kan således inte anses utöva sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett felaktigt sätt genom att anse att, i den mån handlingarna i disciplinärendet innehåller tillräckligt med uppgifter om såväl de omständigheter som den berörda läggs till last som till stöd för de argument som vederbörande har anfört till sitt försvar, har handlingen med panelens preliminära bedömning inget mervärde och skulle på ett otillbörligt sätt förlänga förfarandet. Inte heller går det att, enbart av det skälet att disciplinkommittén har gått med på att begära in nämnda rapport av banken i syfte att kunna pröva en av den berörda ingiven begäran om tillgång till handlingar, anse att rapporten därmed har lagts till handlingarna i disciplinärendet och att disciplinkommittén med nödvändighet har grundat sitt ställningstagande på denna rapport.

Europeiska centralbanken kan, med stöd av sitt institutionella oberoende, anta disciplinära föreskrifter som inbegriper inrättandet av en disciplinkommitté där reglerna för kommitténs sammansättning avviker, till och med avsevärt, från bestämmelserna i avsnitt 2 i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna om den disciplinnämnd som införts för unionens tjänstemän och övriga anställda. Även om artikel 8.3.5 i reglerna för bankens personal inte föreskriver samma jämvikt mellan de ledamöter som administrationen respektive personalrepresentanterna utser som motsvarande bestämmelser i tjänsteföreskrifterna, föreligger det inom banken tillräckliga och icke normbundna garantier för opartiskhet och objektivitet vad gäller det yttrande som disciplinkommittén upprättar och antar för direktionens räkning. Detta följer av, för det första, disciplinkommitténs sammansättning, vars ledamöter kommer från olika avdelningar, för det andra, det faktum att artikel 8.3.7 i reglerna för bankens personal föreskriver att disciplinkommitténs arbete och överläggningar, som rör enskilda personer, är av konfidentiell karaktär och att ledamöterna i denna kommitté ska agera självständigt och utföra sina arbetsuppgifter under full oavhängighet, för det tredje, att överläggningarna sker kollegialt och slutligen, för det fjärde, möjligheten för den berörda att anföra jäv mot en ledamot.

Den omständigheten att generaldirektören eller vice generaldirektören för generaldirektoratet för personal är permanent ledamot av disciplinkommittén innebär inte i det avseendet att han eller hon utövar eller kan utöva ett avgörande inflytande över hela personalstyrkan och därmed över disciplinkommitténs överläggningar. Vidare är det acceptabelt i ett icke normbundet sammanhang, liknande det som arbetsförhållandena mellan banken och dess anställda karakteriseras av, att bankens intressen tillvaratas i disciplinkommittén av den typen av personal, i synnerhet som generaldirektören för generaldirektoratet för personal inte ingår i direktionen, vilket är beslutsorganet i disciplinärenden.

Under dessa förhållanden kan inte en av kommitténs ledamöter som administrationen utsett kritiseras för att, under förhöret med den som berörs av ett disciplinärt förfarande i disciplinkommittén, ha utfrågat den berörda på ett sätt som har uppfattats som en anklagelse. Ett sådant agerande, även om det skulle vara styrkt, är inte nödvändigtvis ett uttryck för ett ställningstagande, utan skulle kunna förklaras av en önskan om att bidra till diskussionen på ett kontradiktoriskt sätt genom att konfrontera den berörda personen med det som han eller hon kritiseras för. Även om den berörda personligen fått den uppfattningen att vice generaldirektören för generaldirektoratet för personal under förhöret formulerat sig på ett anklagande sätt, innebär inte detta i sig ett åsidosättande av rätten till försvar eller av principen om oskuldspresumtion.

Det kan inte heller med bestämdhet fastställas att generaldirektören eller vice generaldirektören för generaldirektoratet för personal, på grund av sin ställning med nödvändighet är i en intressekonflikt, det vill säga i en situation där en anställd vid utförandet av sina arbetsuppgifter ska ta ställning i ett ärende vars handläggning eller lösning han har ett personligt intresse i som kan innebära att hans oberoende kan ifrågasättas. Enligt artikel 8.3.5 i reglerna för bankens personal är det inte heller generaldirektören eller vice generaldirektören som är ordförande för disciplinkommittén utan en för banken extern person, som förvisso inte har någon rösträtt. I vilket fall som helst ger unionsdomstolarnas prövning på grundval av artikel 36.2 i protokollet om stadgan för Europeiska centralbankssystemet och Europeiska centralbanken en möjlighet att föra en adekvat och effektiv talan vid en oberoende och opartisk domstol, i den mening som avses i artikel 6.1 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och i rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna, så att eventuella brister och svagheter i sammansättningen av disciplinkommittén kan avhjälpas.

(se punkterna 148 och 150–157)

Förstainstansrätten: dom X/ECB, T‑333/99, EU:T:2001:251, dom Onidi/kommissionen, T‑197/00, EU:T:2002:135, punkt 132, dom Zavvos/kommissionen, T‑21/01, EU:T:2002:177, punkt 336, och dom Giannini/kommissionen, T‑100/04, EU:T:2008:68, punkt 223

Tribunalen: dom Andreasen/kommissionen, T‑17/08 P, EU:T:2010:374, punkt 145