Domstolens dom (fjärde avdelningen) den 29 oktober 1998. - Europeiska kommissionen mot Storhertigdömet Luxemburg. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 92/29/EEG. - Mål C-410/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-06813



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Obestritt fördragsbrott

(EG-fördraget, artikel 169)

Parter

I mål C-410/97,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Marie Wolfcarius, rättstjänsten, i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,

sökande,

mot

Storhertigdömet Luxemburg, företrätt av avdelningschefen Nicolas Schmit, avdelningen för internationella ekonomiska förbindelser och samarbete, utrikesministeriet, i egenskap av ombud, delgivningsadress: 6, rue de la Congrégation, Luxemburg,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg (EGT L 113, s. 19; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 106), genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv,

meddelar

DOMSTOLEN

(fjärde avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden P.J.G. Kapteyn samt domarna H. Ragnemalm (referent) och K.M. Ioannou,

generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 14 juli 1998 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 5 december 1997, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg (EGT L 113, s. 19; svensk specialutgåva, område 5, volym 5, s. 106, nedan kallat direktivet), genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet.

2 Enligt artikel 9.1 första stycket i direktivet skulle medlemsstaterna före den 31 december 1994 sätta i kraft de lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet och omedelbart underrätta kommissionen om detta.

3 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om åtgärder för införlivande av direktivet med den luxemburgska rättsordningen, inledde den förfarandet för fördragsbrott enligt artikel 169 i fördraget genom att den 16 maj 1995 sända en formell underrättelse till den luxemburgska regeringen.

4 Genom en skrivelse av den 12 september 1996 upplyste den luxemburgska regeringen kommissionen om att de nödvändiga åtgärderna för införlivande av direktivet höll på att förberedas.

5 Eftersom den inte underrättades om den slutgiltigt antagna rättsakten, riktade kommissionen den 16 december 1996 ett motiverat yttrande till Storhertigdömet Luxemburg och uppmanade denna stat att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta de nödvändiga åtgärderna.

6 Genom skrivelse av den 23 januari 1997 upplyste den luxemburgska regeringen kommissionen om att ett förslag till förordning höll på att antas.

7 Eftersom kommissionen inte hade erhållit någon underrättelse om att förfarandet för införlivande avslutats, har den väckt förevarande talan.

8 Storhertigdömet Luxemburg har i sitt svaromål medgett att det inte har uppfyllt sin skyldighet att införliva direktivet. Det har emellertid anfört att ett lagförslag som införlivar direktivet höll på att antas och skulle framläggas för regeringen i konselj före mitten av mars 1998.

9 Eftersom direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, skall kommissionens talan anses välgrundad.

10 Det finns således anledning fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

11 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Storhertigdömet Luxemburg skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Storhertigdömet Luxemburg har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(fjärde avdelningen)

följande dom:

12 Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/29/EEG av den 31 mars 1992 om minimikrav avseende säkerhet och hälsa för förbättrad medicinsk behandling ombord på fartyg genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet.

13 Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna.