ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens beslut den 11 maj 1999. - Philippe Anssens mot Directeur des services fiscaux du Nord. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal de grande instance de Lille - Frankrike. - Begäran om förhandsavgörande - Avvisning. - Mål C-325/98.



Rättsfallssamling 1999 s. I-02969



Sammanfattning



Nyckelord

Tolkningsfrågor - Upptagande till sakprövning - Frågor som har ställts utan tillräckliga uppgifter om den faktiska och rättsliga bakgrunden - Frågor som har ställts i ett sådant sammanhang att ett användbart svar inte kan lämnas

(EG-fördraget, artikel 177 (nu artikel 234 EG); EG-stadgan för domstolen, artikel 20)

Sammanfattning

Det krävs att den nationella domstolen klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa frågor, eftersom det är nödvändigt att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen.

De uppgifter som lämnas i begäran om förhandsavgörande skall inte bara göra det möjligt för domstolen att lämna användbara svar, utan skall också ge såväl medlemsstaternas regeringar som andra berörda parter möjlighet att avge yttranden i enlighet med artikel 20 i EG-stadgan för domstolen. Det åligger domstolen att se till att denna möjlighet finns, eftersom det enligt nyss nämnda bestämmelse endast är begäran om förhandsavgörande som de berörda parterna skall underrättas om.

Följaktligen är det uppenbart att en begäran om förhandsavgörande som varken innehåller uppgifter om de faktiska och rättsliga omständigheterna i målet eller om skälen till att den nationella domstolen bedömer att det är nödvändigt att begära förhandsavgörande från domstolen skall avvisas, eftersom den inte gör det möjligt för domstolen att göra en användbar tolkning av gemenskapsrätten.
Domstolens beslut den 4 februari 2000. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mot Aruba. - Begäran om förhandsavgörande: Arrondissementsrechtbank te 's-Gravenhage - Nederländerna. - Förfarande - Begäran om att få inkomma med yttrande som svar på generaladvokatens förslag till avgörande - Grundläggande rättigheter. - Mål C-17/98.



Rättsfallssamling 2000 s. I-00665



Sammanfattning



Nyckelord

Gemenskapsrätt - Principer - Grundläggande rättigheter - Iakttagande säkerställt av domstolen - Beaktande av Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna - Varje persons rätt till opartisk rättegång - Domstolens ogillande av en begäran om att få inkomma med yttrande som svar på generaladvokatens förslag till avgörande - Kränkning - Föreligger inte

(Artikel 222 EG; Artikel 6.2 EU; Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, artikel 6.1; EG-stadgan för domstolen, artikel 18; domstolens rättegångsregler, artiklarna 59 och 61)

Sammanfattning

$$De grundläggande rättigheterna utgör en integrerad del av de allmänna rättsprinciper vilkas iakttagande domstolen skall säkerställa. I detta hänseende har domstolen hämtat inspiration från medlemsstaternas gemensamma konstitutionella traditioner samt från den vägledning som ges i de internationella dokument som rör skyddet för de mänskliga rättigheterna och som medlemsstaterna har medverkat eller anslutit sig till. I detta sammanhang är Europakonventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna, som det för övrigt hänvisas till i artikel 6.2 EU, av särskild betydelse.

Artikel 6.1 i nämnda konvention, som avser varje persons rätt till opartisk och kontradiktorisk rättegång, utgör inget hinder för domstolen att ogilla en parts begäran om att få inkomma med yttrande som svar på generaladvokatens förslag till avgörande.

För det första utgör generaladvokatens förslag till avgörande, i den domstolsorganisation som har inrättats genom EG-fördraget och EG-stadgan för domstolen samt preciserats genom domstolens rättegångsregler, till skillnad från ett utlåtande som är ämnat för domarna eller parterna och som härrör från en myndighet utanför domstolen eller från en åklagarmyndighet, en personlig uppfattning som en ledamot av själva institutionen har motiverat och uttryckt offentligt i det förfarande genom vilket ett domstolsavgörande utarbetas och, följaktligen, i fullgörandet av den dömande verksamhet som domstolen har anförtrotts.

För det andra är det med hänsyn till själva syftet med ett kontradiktoriskt förfarande, som består i att hindra att domstolen kan påverkas av argument som inte har kunnat diskuteras av parterna, som domstolen ex officio eller efter att ha hört generaladvokaten eller på parternas begäran kan återuppta det muntliga förfarandet, i enlighet med artikel 61 i sina rättegångsregler, om den anser att den inte har tillräcklig kännedom om omständigheterna i målet eller om detsamma skall avgöras på grundval av ett argument som parterna inte har kunnat diskutera.

(se punkterna 8-10, 14, 15, 18 och 20)
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 23 juli 1998. - Spyridoula Celia Alexopoulou mot Europeiska kommissionen. - Intervention. - Mål C-155/98 P-I.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04943



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Intervention - Personalmål - Tjänsteman som intervenerar i ett mål rörande en talan om ogiltigförklaring som väckts av en annan tjänsteman - Upptagande till sakprövning - Villkor

(Domstolens EG-stadga, artikel 37 andra stycket; domstolens rättegångsregler, artiklarna 93 och 123)

2 Förfarande - Intervention - Berörda parter - Mål som har ett liknande föremål för talan som ett annat mål som anhängiggjorts vid rätten - Avslag på interventionsansökan - Åsidosättande av rätten till försvar - Föreligger inte

(Domstolens EG-stadga, artikel 37 andra stycket; domstolens rättegångsregler, artiklarna 93 och 123)

Sammanfattning

1 När det rör sig om en interventionsansökan från en tjänsteman i ett mål rörande en talan om ogiltigförklaring som väckts av en annan tjänsteman skall begreppet intresse av utgången av tvisten, i den mening som avses i artikel 37 andra stycket i domstolens stadga, förstås som ett direkt intresse av utgången i enlighet med de yrkanden som särskilt rör den rättsakt som yrkas ogiltigförklarad.

Av detta skäl kan en interventionsansökan från en tjänsteman i ett mål rörande en talan om ogiltigförklaring som väckts av en annan tjänsteman avseende ett beslut om den sistnämnde tjänstemannens lönegradsplacering inte tas upp till prövning.

2 När en interventionssökande själv är part i ett mål som är anhängigt vid förstainstansrätten, men som har vilandeförklarats i avvaktan på domstolens slutliga avgörande i det mål där denne ansöker om att få intervenera, utgör det inte en kränkning av dennes rätt till försvar att denne inte får intervenera i sistnämnda mål, som rör en jämförbar situation eller jämförbara påståenden.

Domstolens avgörande i det mål som anhängiggjorts påverkar inte de rättigheter som interventionssökanden skulle kunna göra gällande i det mål där denne är sökande, och inom ramen för vilket denne skulle kunna utveckla de argument som denne anser är nödvändiga till stöd för de grunder som åberopats i ansökan.
61997O0315

Domstolens beslut (andra avdelningen) den 3 mars 1999. - Diego Echauz Brigaldi, César Montoliu García, María Jesús Ruíz Monroy, Carmen Ochoa de Michelena, Maria Carmen Labrador Rubio och Leopoldo Fabra Utray mot Europeiska kommissionen. - Överklagande - Tjänstemän - Kommissionens beslut att vägra särskild ledighet för val jämte resdagar - Uppenbart att överklagandet inte kan tas upp till sakprövning och att der är ogrundat. - Mål C-315/97 P.



Rättsfallssamling 1999 s. I-01287
Domstolens beslut den 21 mars 1997. - Région wallonne mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Uppenbart att domstolen saknar behörighet - Hänskjutande till förstainstansrätten. - Mål C-95/97.



Rättsfallssamling 1997 s. I-01787



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Kompetensfördelningen mellan domstolen och förstainstansrätten - Talan om ogiltigförklaring - Talan som väcks av medlemsstat - Begrepp - Talan som väckts vid domstolen av en regional myndighet i en federal stat - Uppenbart att domstolen saknar behörighet - Hänskjutande till förstainstansrätten

(EKSG-fördraget, artikel 33; EG-fördraget, artikel 173; EKSG-stadgan för domstolen, artikel 47 andra stycket; EG-stadgan för domstolen, artikel 47 andra stycket; rådets beslut 88/591, 93/350 och 94/149)

Sammanfattning

Domstolen är, sedan beslut 94/149 trätt i kraft, endast behörig att pröva en talan som har väckts av en medlemsstat eller av en gemenskapsinstitution.

Det framgår i detta hänseende tydligt av fördragens allmänna uppbyggnad att begreppet medlemsstat - i den mening som avses i fördragets bestämmelser, och i synnerhet bestämmelserna om domstolsprövning - enbart avser regeringarna för de medlemsstater som ingår i Europeiska gemenskapen. Begreppet kan därför inte även anses omfatta regeringar för regioner eller autonoma gemenskaper, oavsett omfattningen av den behörighet som de har tilldelats. Att tillåta motsatsen skulle skada den institutionella jämvikt som föreskrivs i fördragen, en jämvikt som bland annat avser att bestämma under vilka villkor medlemsstaterna, det vill säga de stater som har skrivit under de ursprungliga fördragen och anslutningsfördragen, kan delta i gemenskapsinstitutionernas verksamhet. Europeiska gemenskaperna kan nämligen inte anses utgöras av ett större antal medlemsstater än det antal stater mellan vilka gemenskaperna har ingåtts.

Det är uppenbart att EG-domstolen saknar behörighet att pröva talan om ogiltigförklaring som har väckts av en juridisk person såsom en offentlig regional myndighet med stöd av artikel 33 första stycket i EKSG-fördraget och med åberopande av artikel 173 i EG-fördraget. EG-domstolen skall därför enligt artikel 47 andra stycket i EG- och EKSG-stadgan hänskjuta ärendet till förstainstansrätten.
Domstolens beslut (första avdelningen) den 21 januari 1997. - Calvin Williams mot Europeiska revisionsrätten. - Överklagande - Tjänstemän - Skyldigheter - Handlingar som står i strid med tjänstens värdighet - Lojalitetsplikt - Disciplinärt förfarande - Avsked. - Mål C-156/96 P.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00239



Sammanfattning



Nyckelord

Tjänstemän - Rättigheter och skyldigheter - Handlingar som kan skada tjänstens värdighet - Allvarliga förolämpningar - Disciplinåtgärd - Domstolsprövning

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 12 första stycket)

Sammanfattning

En tjänsteman som framför allvarliga förolämpningar som är ärekränkande för de personer som de avser beter sig på ett sätt som är oförenligt med hans tjänst och åsidosätter sin skyldighet enligt artikel 12 första stycket i tjänsteföreskrifterna.

När förstainstansrätten avgör om en disciplinpåföljd är riktig enligt nämnda artikel är den inte skyldig att pröva om klagandens beteende utgör förtal i den mening som detta begrepp har i straffrätten.
Domstolens beslut (fjärde avdelningen) den 5 februari 1998. - Giovanni Battista Abello m.fl. och Gerhard Riesch mot Europeiska kommissionen. - Tjänstemän - Lönebesked - Korrigeringskoefficienter - Rådets förordningar (EEG) nr 3761/92, 3765/92 och 3766/92 - Invändning om rättegångshinder. - Mål C-30/96 P.



Rättsfallssamling 1998 s. I-00377



Nyckelord

1 Överklagande - Grunder - Endast upprepning av grunder och argument som har framförts vid förstainstansrätten - Avvisning - Ogillande

(Domstolens EG-stadga, artikel 51; domstolens rättegångsregler, artikel 112.1 c)

2 Överklagande - Grunder - Oriktig bedömning av de faktiska omständigheterna - Avvisning - Ogillande

(EG-fördraget, artikel 168a; domstolens EG-stadga, artikel 51)

3 Överklagande - Grunder - Oriktig bedömning av bevis som har framlagts i vederbörlig ordning - Avvisning - Ogillande

(Domstolens EG-stadga, artikel 51)
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 26 februari 1996. - Biogen Inc. mot Smithkline Beecham Biologicals SA. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal de commerce de Nivelles - Belgien. - Artiklarna 20 och 37 i EG-stadgan för domstolen - Deltagande i förfarandet enligt artikel 177 i EG-fördraget. - Mål C-181/95.



Rättsfallssamling 1996 s. I-00717



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Intervention - Mål om förhandsavgörande - Interventionsansökan från en fysisk eller juridisk person som inte är "part" i målet vid den nationella domstolen - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 177; domstolens EG-stadga, artiklarna 20 och 37)

Sammanfattning

En ansökan om att få intervenera vid domstolen i ett mål om förhandsavgörande, för att framföra synpunkter på den nationella domstolens fråga, som har ingivits av en fysisk eller juridisk person som vid den nationella domstolen varken har ansökt om eller erhållit ställning av intervenient, skall avvisas.

Rätten att få intervenera, vilken erkänns i artikel 37 i domstolens stadga, finns nämligen endast i ett domstolsförfarande som syftar till att avgöra en tvist och inte i det förfarande som föreskrivs i artikel 177 i fördraget. Om det enligt det senare förfarandet är möjligt att framföra synpunkter, förbehålls detta - beträffande fysiska eller juridiska personer - dem med ställning av part i tvisten vid den nationella domstol som har vänt sig till domstolen.
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 6 juli 1995. - Europeiska kommissionen mot Frédéric Daffix. - Överklagande - Tjänstemän - Avsked - Motivering - Uppskov med verkställigheten av förstainstansrättens dom. - Mål C-166/95 P-R.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01955



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Överklagad dom från förstainstansrätten - Villkor för beviljande - Bevisning av förekomsten av risk för allvarlig och irreparabel skada

(EG-fördraget, art. 185, domstolens rättegångsregler, art. 83.2)

Sammanfattning

Vid bedömningen av det välgrundade i en ansökan om uppskov med verkställigheten av en dom från förstainstansrätten, som innebar att ett beslut att avskeda en tjänsteman ogiltigförklarades, och som har överklagats till domstolen, skall villkoret om skyndsamhet i artikel 83.2 i domstolens rättegångsregler bedömas med hänsyn till nödvändigheten av att fatta ett provisoriskt beslut för att undvika att den part som begär det tillfälliga skyddet förorsakas en allvarlig och irreparabel skada.

Eftersom institutionen i ansökan endast har gjort gällande att den, om den berörde skulle återinträda i tjänst, skulle förorsakas störningar och allvarliga skador, utan att framföra något stöd för dessa påståenden, skall uppskov vägras.
Domstolens beslut den 13 januari 1995. - Jacques Bonnamy mot Europeiska gemenskapernas råd. - Överklagande - Avvisning av överklagandet såsom uppenbart ogrundat. - Mål C-264/94 P.



Rättsfallssamling 1995 s. I-00015



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter som kan överklagas - Europeiska rådets deklaration om ikraftträdandet av Fördraget om Europeiska unionen - Uteslutning - Fördraget om Europeiska unionen - Uteslutning

(EG-fördraget, artikel 173 första stycket)

2 Överklagande - Grunder - Grund åberopad gentemot förstainstansrättens beslut i fråga om rättegångskostnader - Otillåtlighet i fall då alla andra grunder har avvisats

(EEG-stadgan för domstolen, artikel 51 andra stycket)

Sammanfattning

3 Varken Europeiska rådets deklaration om ikraftträdandet av Fördraget om Europeiska unionen eller Fördraget om Europeiska unionen utgör rättsakter vilkas lagenlighet kan granskas enligt artikel 173 i fördraget.

4 Vid antagandet att alla andra grunder som åberopats i ett överklagande av ett beslut av förstainstansrätten har avvisats måste, med tillämpning av artikel 51 andra stycket i stadgan för domstolen, den grund som avser rättsstridigheten hos ett beslut av rätten i fråga om rättegångskostnader avvisas såsom otillåten.
Domstolens beslut den 23 mars 1995. - Brottmål mot Mostafa Saddik. - Begäran om förhandsavgörande: Pretura circondariale di Roma - Italien. - Avvisning. - Mål C-458/93.



Rättsfallssamling 1995 s. I-00511



Sammanfattning



Nyckelord

Begäran om förhandsavgörande - Upptagande till prövning - Frågor som har ställts utan att bakgrunden och de tillämpliga bestämmelserna tillräckligt har preciserats - Allmänna och hypotetiska frågor

(EEG-fördraget, art. 177; stadgan för Europeiska ekonomiska gemenskapens domstol, art. 20)

Sammanfattning

Behovet av att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationelle domaren kräver att denne preciserar bakgrunden och de tillämpliga bestämmelserna till vilka de av honom ställda frågorna hänför sig eller att han åtminstone förklarar de faktiska antaganden på vilka dessa frågor grundas.

Detta krav - som kan bedömas mindre strängt i det fallet frågorna hänför sig till precisa tekniska frågor, vilka även i avsaknad av en uttömmande framställning över deras sammanhang kan möjliggöra användbara svar - är dessutom nödvändigt av andra skäl, nämligen möjligheten för medlemsstaterna och övriga berörda parter att framställa synpunkter i enlighet med artikel 20 i domstolens stadga.

Den anda av samarbete som råder över hanteringen av en begäran om förhandsavgörande innebär att den nationelle domaren tar hänsyn till domstolens funktion, vilken är att bidra till rättsskipningen i medlemsstaterna och inte att avfatta rådgivande yttranden över allmänna eller hypotetiska frågor.

Följaktligen kan frågor i en begäran om förhandsavgörande som omfattar angivelser som inte är tillräckligt precisa med avseende på det rättsliga och faktiska läge som åsyftas av den nationelle domaren, eller som uppvisar en rent hypotetisk karaktär, uppenbarligen inte prövas.
100

Det kan emellertid vara motiverat att under det inledande skedet av det straffrättsliga förfarandet tillfälligt undanta bedömningen av den bevisning som ligger till grund för misstankarna mot den berörda personen, däribland insamlingen av personens biometriska och genetiska uppgifter, från domstolens prövning. En sådan prövning under detta skede skulle nämligen kunna utgöra hinder för den brottsutredning under vilken uppgifterna samlas in och i hög grad begränsa utredarnas förmåga att avslöja andra brott genom en jämförelse av dessa uppgifter med uppgifter som samlats in under andra utredningar. Denna begränsning av det effektiva domstolsskyddet är således inte oproportionerlig, eftersom nationell rätt senare garanterar en effektiv domstolsprövning.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan, å ena sidan, Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CFSV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 och Fédération Nature et Progrès och, å andra sidan, Premier ministre (premiärministern, Frankrike) och ministre de l'Agriculture et de l'Alimentation (jordbruks- och livsmedelsministern, Frankrike). Målet rör verkställighet av ett domstolsföreläggande att vidta åtgärder som avser att bland annat fastställa en förteckning över metoder för genetisk modifiering vilka på vedertaget sätt har använts i ett antal tillämpningar och under en längre tid inte har visat sig medföra säkerhetsproblem, och som inte ska omfattas av tillämpningsområdet för de franska bestämmelser som är avsedda att genomföra direktiv 2001/18.
98-percentilen beräknad ur timmedelvärden eller medelvärden över tidsperioder på mindre än en timme, uppmätta under hela året(2)

(1) Den årliga referensperioden börjar den 1 januari ett kalenderår och slutar den 31 december. (2) För att säkerställa att beräkningen av 98-percentilen kan godkännas krävs att 75 % av de möjliga värdena finns tillgängliga, så långt möjligt jämnt fördelade över året för mätplatsen i fråga. Om det för en plats saknas värden under en period på mer än 10 dagar måste detta anges när den beräknade percentilen redovisas. Beräkningen av 98-percentilen på grundval av de värden som uppmätts under året utförs på följande sätt: 98-percentilen beräknas utifrån de faktiskt uppmätta värdena. De uppmätta värdena skall avrundas till närmaste μg/m3. För varje plats skall värdena förtecknas efter stigande storlek: X1 ≤ X2 ≤ X3 ≤ …… ≤ Xk ≤ …… ≤ XN-1 ≤ XN 98-percentilen är värdet på komponenten med storleksnummer k, där k beräknas ur följande formel: k = (q x N) där q är lika med 0,98 för 98-percentilen och 0,50 för 50-percentilen och N är antalet faktiskt uppmätta värden. Värdet (q x N) avrundas till närmaste heltal. Om mätutrustningen ännu inte kan ge enskilda värden utan endast ger klasser av värden över 1 μg/m3, får den berördamedlemsstaten för beräkning av percentilen använda sig av interpolering, under förutsättning att interpoleringsformelngodtas av kommissionen och att klasserna av värden inte är större än 10 μg/m3. Detta tillfälliga undantag gäller endast för redan installerad utrustning och under en tidsperiod som inte överstiger livstiden för utrustningen i fråga. Under alla förhållanden är undantaget begränsat till tio år från detta direktivs ikraftträdande.”
33

I förevarande fall är det uppenbart att en nationell lagstiftning, såsom den som är aktuell i det nationella målet, genom att ålägga den upphandlande myndigheten att avbryta ett förfarande för offentlig upphandling under de omständigheter som anges i punkt 30 i förevarande dom, syftar till att förhindra all potentiell samverkan mellan deltagarna i samma förfarande för offentlig upphandling efter det att de lämnat sina anbud och att säkerställa att en tillräcklig nivå av konkurrens upprätthålls för att säkerställa likabehandling av anbudssökandena och insyn i förfarandet (se, analogt, dom av den 8 februari 2018, Lloyd’s of London,C‑144/17, EU:C:2018:78, punkt 31).
18

Till följd av olyckan betalade HUK-COBURG ut 5000 euro till NO och LM i skadestånd på grund av att deras mor hade omkommit. Eftersom NO och LM, företrädda av CD, ansåg att det beloppet inte var tillräckligt väckte de talan mot HUK-COBURG vid Sofiyski gradski sad (Stadsdomstolen i Sofia, Bulgarien), som är den hänskjutande domstolen, och yrkade att en ersättning på 300000 bulgariska leva (BGN) (cirka 153000 euro) skulle utbetalas till var och en av dem för den ideella skada som dödsfallet orsakat. Den ideella skadan har orsakats av att deras psykiska hälsa har skadats, eftersom NO och LM lider av sömnlöshet, mardrömmar, humörsvängningar, irritation, ångest, introvert beteende och ångestattacker.
33

Det framgår nämligen av dom av den 10 juli 2019, Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung (C‑26/18, EU:C:2019:579, punkt 48), att en vara, trots att den materiellt förts in i en medlemsstat, kan anses ha förts in på unionsmarknaden i en annan medlemsstat när det är i denna medlemsstat som varan var ”avsedd för konsumtion”. Domstolen konstaterade under dessa omständigheter att de berörda varorna har släppts ut på unionsmarknaden i den medlemsstat som var deras slutliga bestämmelseland och att skyldigheten att betala den till dessa varor hänförliga mervärdesskatten vid import inträtt i den medlemsstaten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 10 juli 2019, Federal Express Corporation Deutsche Niederlassung, C‑26/18, EU:C:2019:579, punkt 53).
13

SRS och AA överklagade domen till Court of Appeal (Appellationsdomstolen, Irland) och gjorde bland annat gällande att High Court (Förvaltningsöverdomstolen) hade gjort en alltför restriktiv tolkning av begreppet ”alla andra familjemedlemmar som bor hos unionsmedborgaren” och att den inte beaktat de övriga språkversionerna av direktiv 2004/38. Court of Appeal (Appellationsdomstolen, Irland) ogillade överklagandet genom dom av den 19 december 2019. Nämnda domstol slog fast att personer som bor under samma tak inte nödvändigtvis ingår i samma hushåll och att de, för att kunna betraktas som familjemedlemmar som ingår i en unionsmedborgares hushåll, måste utgöra en integrerad del av unionsmedborgarens familjeenhet och fortsätta att vara det under en förutsebar framtid genom att bo tillsammans med unionsmedborgaren i värdmedlemsstaten inte bara av bekvämlighetsskäl utan även på grund av en känslomässig anknytning.