ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (sjätte avdelningen) av den 3 mars 2022 (begäran om förhandsavgörande från Högsta förvaltningsdomstolen – Finland) – Förfarande som anhängiggjorts av A

(Mål C-634/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Erkännande av yrkeskvalifikationer - Direktiv 2005/36/EG - Tillämpningsområde - Villkor för rätt att självständigt utöva läkaryrket i den mottagande medlemsstaten - Examensbevis som utfärdats i ursprungsmedlemsstaten - Rätt att utöva läkaryrket under en begränsad tid på tre år - Under tillsyn av en legitimerad yrkesutbildad person och samtidigt som en treårig specialistutbildning i allmänmedicin genomförs - Artiklarna 45 och 49 FEUF)

(2022/C 171/16)

Rättegångsspråk: finska

Hänskjutande domstol

Högsta förvaltningsdomstolen (Finland)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: A

Deltagande i förfarandet: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

Domslut

Artiklarna 45 och 49 FEUF ska tolkas på så sätt att de utgör hinder för att den behöriga myndigheten i den mottagande medlemsstaten, med stöd av nationell lagstiftning, beviljar en person rätt att utöva läkaryrket under en tid som är begränsad till tre år och på det dubbla villkoret att den berörda personen dels ska utöva sina uppgifter under ledning och tillsyn av en legitimerad läkare, dels under samma tid ska genomföra en treårig särskild allmänläkarutbildning, för att kunna få rätt att självständigt utöva läkaryrket i den mottagande medlemsstaten, med beaktande av att personen, som har genomfört en medicinsk grundutbildning i ursprungsmedlemsstaten, innehar det bevis på formella kvalifikationer som, vad gäller Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, avses i punkt 5.1.1 i bilaga V till Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/55/EU av den 20 november 2013, men inte det där avsedda intyget om utförd yrkespraktik under ett års tid, vilket i ursprungsmedlemsstaten utgör ett ytterligare villkor om yrkeskvalifikationer.

(1) EUT C 44, 8.2.2021.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 13 januari 2022 (begäran om förhandsavgörande från Supreme Court of the United Kingdom – Förenade kungariket) – Zipvit Ltd mot The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-156/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 168 - Avdragsrätt - Posttjänster som felaktigt undantagits - Mervärdesskatt som anses ingå i tjänstens affärsmässiga pris vid utövande av avdragsrätten - Omfattas inte - Begreppet mervärdesskatt som ”ska betalas eller har betalats”)

(2022/C 109/08)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Zipvit Ltd

Motpart: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Domslut

Artikel 168 a i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att det inte kan anses röra sig om mervärdesskatt som ska betalas eller har betalats, i den mening som avses i denna bestämmelse, och den är således inte avdragsgill för den beskattningsbara personen, när för det första den beskattningsbara personen och tjänsteleverantören, på grundval av att de nationella myndigheterna har tolkat unionsrätten felaktigt, har ansett att de aktuella tjänsterna var undantagna från mervärdesskatteplikt, och det därför inte anges någon mervärdesskatt på de utfärdade fakturorna, i en situation där det i det avtal som ingåtts mellan dessa två personer anges att det – för det fall denna skatt skulle ha betalats – är mottagaren av tjänsten som ska bära kostnaden för den, och när för det andra ingen åtgärd har vidtagits inom rimlig tid för att kräva in mervärdesskatten, så att varje möjlighet för leverantören och skatte- och tullmyndigheten att kräva in mervärdesskatten har preskriberats.

(1) EUT C 215, 29.6.2020.
2)

Unionsmedborgares rätt till fri rörlighet enligt artikel 21.1 FEUF ska, med hänsyn till bestämmelserna om passage av gränser i förordning (EG) nr 562/2006, i dess lydelse enligt förordning (EU) nr 610/2013, tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning genom vilken en medlemsstat ålägger sina medborgare, vid äventyr av straffrättsliga påföljder, att medföra ett giltigt identitetskort eller pass när de reser in på dess territorium från en annan medlemsstat, under förutsättning att denna skyldighet inte utgör ett villkor för rätten till inresa och att de närmare bestämmelserna om de påföljder som föreskrivs för åsidosättande av nämnda skyldighet är förenliga med de allmänna principerna i unionsrätten, däribland proportionalitetsprincipen och icke-diskrimineringsprincipen. En resa från en annan medlemsstat till den aktuella medlemsstaten, som genomförs med en fritidsbåt och under vilken internationellt vatten passeras, ingår, på de villkor som föreskrivs i punkt 3.2.5 andra stycket i bilaga VI till denna förordning, bland de fall i vilka det kan begäras att en sådan handling ska uppvisas.
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 15 april 2021 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal in Northern Ireland – Förenade kungariket) – TKF mot Department of Justice for Norhtern Ireland

(Mål C-729/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Civilrättsligt samarbete - Erkännande och verkställighet av domar i fråga om underhållsskyldighet - Förordning (EG) nr 4/2009 - Tillämpning i tiden - Artikel 75 - Domar som meddelats i en medlemsstat innan statens anslutning till Europeiska unionen)

(2021/C 217/11)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal in Northern Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: TKF

Motpart: Department of Justice for Norhtern Ireland

Domslut

1) Artikel 75.2 a i rådets förordning (EG) nr 4/2009 av den 18 december 2008 om domstols behörighet, tillämplig lag, erkännande och verkställighet av domar samt samarbete i fråga om underhållsskyldighet ska tolkas så, att den endast är tillämplig på domar som meddelats av nationella domstolar i medlemsstater som redan var medlemmar i Europeiska unionen vid den tidpunkt då dessa domar meddelades.

2) Förordning nr 4/2009 ska tolkas så, att det inte enligt någon bestämmelse i denna förordning är möjligt att domar i fråga om underhållsskyldighet, som meddelats i en stat före denna stats anslutning till unionen och före den dag då denna förordning började tillämpas, kan erkännas och verkställas i en annan medlemsstat efter det att den förstnämnda staten anslöt sig till unionen.

(1) EUT C 423, 16.12.2019.
C 423/10

Domstolens dom (åttonde avdelningen) av den 17 oktober 2019 – Alcogroup SA, Alcodis SA mot Europeiska kommissionen, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

(Mål C-403/18 P) (1)

(Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Marknaden för etanol - Förordning (EG) nr 1/2003 - Artikel 20.4 - Inspektionsbeslut - Genomförandet av inspektionen - Sekretess för skriftväxlingen mellan en advokat och dennes klient - Beslut att inte avbryta utredningsåtgärder - Talan om ogiltigförklaring - Upptagande till prövning - Förberedande beslut)

(2019/C 423/12)

Rättegångsspråk: franska

Parter

Klagande: Alcogroup SA, Alcodis SA (ombud: P. de Bandt, J. Dewispelaere och J. Probst, avocats)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen (ombud: T. Christoforou, V. Bottka, C. Giolito och F. Jimeno Fernández), Orde van Vlaamse Balies (ombud: F. Wijckmans och S. De Keer, advocaten, samt S. Engelen, avocat), Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (ombud: T. Bontinck, A. Guillerme et P. Goffinet, avocats)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Alcogroup SA och Alcodis SA ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 294, 20.8.2018.
C 399/16

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 19 september 2019 (begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal - Förenade kungariket) – The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mot Henrika Dakneviciute

(Mål C-544/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Artikel 49 FEUF - Etableringsfrihet - Verksamhet som egenföretagare - Medborgare i en medlemsstat som har upphört med sin verksamhet som egenföretagare till följd av fysiska begränsningar i samband med slutet av graviditeten och sviterna av förlossningen - Bibehållande av ställningen som egenföretagare)

(2019/C 399/18)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Motpart: Henrika Dakneviciute

Domslut

Artikel 49 FEUF ska tolkas så, att en kvinna som upphör att vara verksam som egenföretagare på grund av fysiska begränsningar som följer i samband med slutet av graviditeten och sviterna av förlossningen behåller sin ställning som egenföretagare, under förutsättning att hon återupptar verksamheten som egenföretagare, inleder en annan verksamhet som egenföretagare eller hittar en anställning inom skälig tid efter det att hennes barn fötts.

(1) EUT C 436, 3.12.2018.
C 263/13

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 5 juni 2019 (begäran om förhandsavgörande från Cour d'appel de Bruxelles — Belgien) — Skype Communications Sàrl mot Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

(Mål C-142/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster - Direktiv 2002/21/EG - Artikel 2 c - Begreppet ”elektronisk kommunikationstjänst” - Överföring av signaler - IP-baserad taltjänst (VoIP) till fasta eller mobila telefonnummer - Tjänsten SkypeOut)

(2019/C 263/15)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Cour d'appel de Bruxelles

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Skype Communications Sàrl

Svarande: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

Domslut

Artikel 2 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/140/EG av den 25 november 2009, ska tolkas så, att en programvaruutgivares tillhandahållande av en funktion som erbjuder en ”Voice over Internet Protocol”-tjänst (IP-telefoni (VoIP)), som gör det möjligt för användaren att ringa till ett fast eller mobilt nummer som ingår i en nationell nummerplan via det allmänna telefonnätet i en medlemsstat från en terminal, utgör en ”elektronisk kommunikationstjänst” i den mening som avses i den bestämmelsen, då tillhandahållandet av nämnda tjänst dels medför att utgivaren utför en betalning, dels innebär att utgivaren ingår avtal med leverantörer av teletjänster som är vederbörligen auktoriserade att överföra och terminera samtal till det allmänna telenätet.

(1) EUT C 161, 7.5.2018.
1)

Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 14 b och c i rådets direktiv 1999/31/EG av den 26 april 1999 om deponering av avfall genom att inte ha vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att så fort som möjligt, i enlighet med artiklarna 7 g och 13 i direktivet, avsluta de deponier för vilka tillstånd enligt artikel 8 i direktivet till fortsatt verksamhet inte getts, eller genom att inte ha antagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de deponier för vilka tillstånd till fortsatt verksamhet getts uppfyller de krav som ställs i direktivet, utan att det påverkar de villkor som fastställts i punkt 1 i bilaga I till direktivet, med avseende på följande deponier: Avigliano (Loc. Serre Le Brecce), Ferrandina (Loc. Venita), Genzano di Lucania (Loc. Matinella), Latronico (Loc. Torre), Lauria (Loc. Carpineto), Maratea (Loc. Montescuro), Moliterno (Loc. Tempa La Guarella), Potenza (Loc. Montegrosso-Pallareta), Rapolla (Loc. Albero in Piano), Roccanova (Loc. Serre), Sant’Angelo Le Fratte (Loc. Farisi), Campotosto (Loc. Reperduso), Capistrello (Loc. Trasolero), Francavilla (Valle Anzuca), Aquila (Loc. Ponte delle Grotte), Andria (D’Oria G. & C. Snc), Canosa (CO.BE.MA), Bisceglie (CO.GE.SER), Andria (F.lli Acquaviva), Trani (BAT-Igea Srl), Torviscosa (bolaget Caffaro), Atella (Loc. Cafaro), Corleto Perticara (Loc. Tempa Masone), Marsico Nuovo (Loc. Galaino), Matera (Loc. La Martella), Pescopagano (Loc. Domacchia), Rionero in Volture (Loc. Ventaruolo), Salandra (Loc. Piano del Governo), San Mauro Forte (Loc. Priati), Senise (Loc. Palomabara), Tito (Loc.Aia dei Monaci), Tito (Loc. Valle del Forno), Capestrano (Loc. Tirassegno), Castellalto (Loc. Colle Coccu), Castelvecchio Calvisio (Loc. Termine), Corfinio (Loc. Cannucce), Corfinio (Loc. Case querceto), Mosciano S. Angelo (Loc. Santa Assunta), S. Omero (Loc. Ficcadenti), Montecorvino Pugliano (Loc. Parapoti), San Bartolomeo in Galdo (Loc. Serra Pastore), Trivigano (tidigare Cava Zof) och Torviscosa (Loc. La Valletta).
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 6 september 2018 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal – Förenade kungariket) – Grenville Hampshire mot The Board of the Pension Protection Fund

(Mål C-17/17) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens - Direktiv 2008/94/EG - Artikel 8 - Kompletterande pensionssystem - Skydd för ålderspensionsförmåner - Garanterad miniminivå))

(2018/C 399/07)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Grenville Hampshire

Motpart: The Board of the Pension Protection Fund

Ytterligare deltagare i rättegången: The Secretary of State for Work and Pensions

Domslut

1) Artikel 8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/94/EG av den 22 oktober 2008 om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens ska tolkas så, att vid arbetsgivarens insolvens har varje enskild arbetstagare rätt till ålderspensionsförmåner som motsvarar minst 50 procent av värdet av de rättigheter som arbetstagaren har förvärvat enligt ett kompletterande tjänstepensionssystem.

2) Artikel 8 i direktiv 2008/94 har, under sådana omständigheter som i det nationella målet, direkt effekt, vilket innebär att en enskild arbetstagare kan åberopa den vid en nationell domstol för att angripa ett beslut från ett organ såsom the Board of the Pension Protection Fund (styrelsen för pensionsskyddsfonden, Förenade kungariket).

(1) EUT C 78, 13.3.2017.
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 25 juli 2018 – Société des produits Nestlé SA mot Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd, Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd mot Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO), Société des produits Nestlé SA (C-85/17 P), Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) mot Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd, Société des produits Nestlé SA (C-95/17 P)

(Förenade målen C-84/17 P, C-85/17 P och C-95/17 P) (1)

((Överklagande - EU-varumärke - Tredimensionellt varumärke i form av en chokladkaka med fyra fingrar - Överklagande som är riktat mot domskälen - Avvisning - Förordning (EG) nr 207/2009 - Artikel 7.3 - Bevis på särskiljningsförmåga som har förvärvats till följd av användning))

(2018/C 328/11)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Société des produits Nestlé SA (ombud: G.S.P. Vos, advocaat och S. Malynicz QC) (C-84/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd (ombud: T. Mitcheson, QC, och J. Lane Heald, barrister, på uppdrag av P. Walsh, J. Blum och C. MacLeod, solicitors) (C-85/17 P), Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) (ombud: A. Folliard-Monguiral) (C-95/17 P)

Övriga parter i målet: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd (ombud: T. Mitcheson, QC, och J. Lane Heald, barrister, på uppdrag av P. Walsh och J. Blum, solicitors), Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) (ombud: A. Folliard-Monguiral) (C-84/17 P), Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) (ombud: A. Folliard-Monguiral), Société des produits Nestlé SA (ombud: G.S.P. Vos, advocaat, och S. Malynicz, QC) (C-85/17 P), Mondelez UK Holdings & Services Ltd, tidigare Cadbury Holdings Ltd (ombud: T. Mitcheson, QC, och J. Lane Heald, barrister, på uppdrag av P. Walsh och J. Blum, solicitors), Société des produits Nestlé SA (ombud: G.S.P. Vos, advocaat, och S. Malynicz, QC) (C-95/17 P)

Part som har intervenerat till stöd för klaganden i mål C-84/17 P: European Association of Trade Mark Owners (Marques) (ombud: M. Viefhues, Rechtsanwalt)

Domslut

1) Överklagandet avslås i samtliga mål.

2) Société des produits Nestlé SA, European Association of Trade Mark Owners (Marques), Mondelez UK Holdings & Services Ltd och Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 178, 6.6.2017

EUT C 161, 22.5.2017
Mål C-363/17 P: Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 7 juni 2018 – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA mot Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV (Överklagande — Dumpning — Import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Indien, Taiwan och Thailand — Genomförandebeslut 2013/226/EU — Beslut att avsluta översynen vid giltighetens utgång utan att införa någon slutgiltig antidumpningstull — Utomobligatoriskt skadeståndsansvar — Orsakssamband — Motiveringsskyldighet)

Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 7 juni 2018 – Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA mot Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

(Mål C-363/17 P) ( 1 )

”(Överklagande — Dumpning — Import av visst slags polyetentereftalat med ursprung i Indien, Taiwan och Thailand — Genomförandebeslut 2013/226/EU — Beslut att avsluta översynen vid giltighetens utgång utan att införa någon slutgiltig antidumpningstull — Utomobligatoriskt skadeståndsansvar — Orsakssamband — Motiveringsskyldighet)”

Parter

Klagande: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA, Novapet SA (ombud: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, solicitor)

Övriga parter i målet: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Europeiska unionens råd (ombud: H. Marcos Fraile biträdd av B. O’Connor, solicitor, och S. Gubel, avocat), Europeiska kommissionen, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd, Refresco Gerber BV

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA och Novapet SA ska ersätta rättegångskostnaderna.

( 1 ) EUT C 283, 28.8.2017.
6)

I en situation i vilken det undantag från att innehålla källskatt på räntor som betalas av ett bolag med hemvist i en medlemsstat till ett bolag med hemvist i en annan medlemsstat som föreskrivs i direktiv 2003/49 inte är tillämpligt, på grund av att det konstaterats föreligga bedrägeri eller missbruk i den mening som avses i artikel 5 i detta direktiv, är det inte möjligt att med framgång åberopa de friheter som föreskrivs i EUF-fördraget i syfte att ifrågasätta den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning om beskattning av sådana räntor. Om en sådan situation inte föreligger, ska artikel 63 FEUF tolkas enligt följande: — Den utgör i princip inte hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken ett i landet hemmahörande bolag som betalar ränta till ett bolag utan hemvist i landet är skyldigt att innehålla källskatt med avseende på dessa räntor, trots att en sådan skyldighet inte åligger detta i landet hemmahörande bolag när det bolag som uppbär räntorna också är ett i landet hemmahörande bolag. Den utgör emellertid hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken sådan källskatt ska innehållas för det fall räntor betalas av ett bolag med hemvist i landet till ett bolag utan hemvist i landet, trots att ett bolag med hemvist i landet som uppbär räntor från ett annat bolag med hemvist i landet inte är skyldigt att betala bolagsskatt i förskott under de två första beskattningsåren och således är skyldigt att betala denna skatt med avseende på räntorna först vid en betydligt senare tidpunkt än den då källskatten innehålls. — Den utgör hinder för en nationell lagstiftning som innebär att det i landet hemmahörande bolaget, som ska innehålla källskatt med avseende på de räntor detta bolag betalar till ett bolag utan hemvist i landet, åläggs att — för det fall denna innehållna källskatt betalas in för sent — betala dröjsmålsränta med en räntesats som är högre än den som gäller vid försenad betalning av bolagsskatt, som ska betalas bland annat med avseende på räntor som ett bolag med hemvist i landet uppbär från ett annat bolag med hemvist i landet. — Den utgör hinder för en nationell lagstiftning, enligt vilken det, när ett bolag med hemvist i landet är skyldigt att innehålla källskatt på de räntor som detta bolag betalar till ett bolag utan hemvist i landet, inte tas hänsyn till de kostnader i form av räntor som detta senare bolag har haft och som har ett direkt samband med den aktuella låneverksamheten, trots att ett i landet hemmahörande bolag som uppbär räntor från ett annat i landet hemmahörande bolag, enligt denna nationella lagstiftning, kan dra av sådana kostnader när dess beskattningsbara inkomst fastställs.