Förslag till avgörande av generaladvokat Alber föredraget den 14 september 2000. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Fördragsbrott - Direktiven 96/51/EG och 96/93/EG - Underlåtenhet att införliva inom föreskriven tidsfrist. - Mål C-395/99.



Rättsfallssamling 2000 s. I-11155



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I det föreliggande fördragsbrottsförfarandet har kommissionen åberopat underlåtenhet att införliva två direktiv.

2 I artikel 2.1 i rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996(1) om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser stadgas följande:

"Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa

a) bestämmelserna i artikel 1

- nr 4: artikel 6.1, 9d.2, 9e.3, 9f, 9g, 9h, 9i, 9j, 9n och 9o,

- nr 10, 12, 19 och 20, den 1 april 1998,

b) övriga bestämmelser i det aktuella direktivet den 1 oktober 1999.

De skall genast underrätta kommissionen om detta."

3 Rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter(2) skulle ha införlivats före den 1 januari 1998.

4 Republiken Italien underrättade inte kommissionen om något införlivande av dessa två direktiv. Kommissionen tillställde därför i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) Republiken Italien formella underrättelser den 16 juli 1998 vad avser direktiv 96/51 och den 3 juni 1998 vad avser direktiv 96/93, varigenom den ifrågavarande medlemsstaten anmodades att inkomma med yttrande inom på två månader. Dessa skrivelser besvarades inte.

5 Kommissionen tillställde därför den 11 december 1998 Republiken Italien ett motiverat yttrande vad avser de två direktiven och fastställde en slutgiltig tidsfrist för införlivande om två månader.

6 De italienska myndigheterna svarade enbart avseende direktiv 96/93. I en skrivelse av den 22 februari 1999 uppgav de att ett motsvarande lagförslag var under utarbetande.

7 Den 11 oktober 1999 väckte kommissionen följaktligen ifrågavarande talan om fördragsbrott mot Republiken Italien.

Kommissionen har yrkat att domstolen skall:

1) fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och enligt

a) rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996 om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser, samt

b) rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter,

genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa direktiv eller i vart fall genom att underlåta att underrätta kommissionen om att sådana bestämmelser har antagits.

2) förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostnaderna.

8 Kommissionen har konstaterat att medlemsstaterna enligt artiklarna 189.3 (nu artikel 249 EG) och 5 (nu artikel 10 EG) i EG-fördraget är skyldiga att vidta de åtgärder som är nödvändiga för att införliva direktivens bestämmelser med nationell rätt inom de föreskrivna tidsfristerna samt att utan dröjsmål underrätta kommissionen om dessa åtgärder. När dessa frister löpte ut hade Republiken Italien inte underrättat kommissionen om några åtgärder för införlivande av de ovan nämnda direktiven.

9 Republiken Italien har medgivit att direktiven inte har införlivats i tid. Denna försening är enligt nämnda medlemsstat en följd av att det nationella förfarandet är komplicerat. Republiken Italien har uppgivit att förberedelserna för införlivande av de nämnda direktiven befinner sig på ett långt framskridet stadium och att motsvarande rättsregler kommer att antas inom kort.

10 Mot bakgrund av de åberopade grunderna skall kommissionens talan avseende direktiv 96/51 tolkas så, att den enbart avser underlåtenheten att införliva de i artikel 2.1 a nämnda bestämmelserna. Det kan inte antas att kommissionen har avsett att väcka en mer långtgående talan, eftersom ett eventuellt fördragsbrott inte skulle ha kunnat vara fullbordat förrän tidigast elva dagar före talans väckande, samt eftersom det administrativa förfarande som det hänvisas till i talan enbart rör denna del av direktivet.

11 Mot bakgrund av denna tolkning skall talan bifallas. Det är ostridigt att de förhållanden som anmärkningarna avser ännu inte hade rättats till vid den för fördragsbrottsförfarandet avgörande tidpunkten, det vill säga då den frist som angavs i det motiverade yttrandet löpte ut (två månader räknat från den 11 december 1998), även om en eventuell förlängning av fristen till följd av postgången tas i beaktande. Det skall därför i enlighet med yrkandet fastställas att Republiken Italien har gjort sig skyldig till fördragsbrott.

12 Rättegångskostnadernas fördelning framgår av artikel 69.2 i rättegångsreglerna.

Förslag till avgörande

13 Jag föreslår följaktligen att domstolen skall fastställa följande:

1) Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och enligt

a) artikel 2.1 a i rådets direktiv 96/51/EG av den 23 juli 1996 om ändring av direktiv 70/524/EEG om fodertillsatser, samt

b) rådets direktiv 96/93/EG av den 17 december 1996 om certifiering av djur och animaliska produkter,

genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa dessa direktiv.

2) Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 235, s. 39.

(2) - EGT L 13, s. 18.