Denna tolkning av artikel 21 i domstolens stadga och artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler avser även villkoren för att repliken, vilken i enlighet med artikel 47.1 i rättegångsreglerna kompletterar ansökan, skall kunna godtas.

Enligt artikel 21 i domstolens stadga och artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler skall en ansökan innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för densamma. Enligt fast rättspraxis krävs det för att en talan skall kunna tas upp till sakprövning att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundas på åtminstone kortfattat men på ett konsekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i själva ansökan. Även om innehållet i en ansökan kan understödjas och kompletteras i specifika avseenden, genom hänvisning till vissa avsnitt i bifogade handlingar, kan en generell hänvisning till andra handlingar, även om de är bilagda ansökan, inte kompensera avsaknaden av väsentliga delar av den rättsliga argumentering, som enligt ovannämnda bestämmelser skall återfinnas i själva ansökan.

Särskilda omständigheter skall bland annat anses föreligga i de situationer när vägran avser en produkt eller en tjänst som är nödvändig för utövandet av en viss verksamhet på en angränsande marknad, när vägran kan leda till att all konkurrens från en angränsande marknad utestängs, eller när vägran förhindrar tillkomsten av en ny produkt för vilken det finns en potentiell efterfrågan hos konsumenterna.

Det är endast under särskilda omständigheter som det kan leda till ett sådant missbruk när innehavaren av en immateriell rättighet utövar ensamrätten och det således är tillåtet att – för att tjäna allmänintresset av att upprätthålla en effektiv konkurrens på marknaden – inskränka den ensamrätt som tillkommer immaterialrättsinnehavaren, genom att ålägga denne att upplåta licenser till utomstående som försöker ta sig in på marknaden eller stanna där.

Trots att företag i princip är fria att själva välja sina handelspartners kan en leveransvägran från ett företag i dominerande ställning, under vissa omständigheter och förutsatt att det inte finns sakliga skäl för vägran, utgöra ett missbruk av dominerande ställning i den mening som avses i artikel 82 EG.

Det är inte nödvändigt att visa att all konkurrens på marknaden är på väg att elimineras. Det viktiga vid fastställandet av att artikel 82 EG har åsidosatts är nämligen att den aktuella vägran riskerar att, eller är av beskaffenheten att, eliminera all konkurrens på marknaden. Den omständigheten att konkurrenterna till det företag som har en dominerande ställning finns kvar i vissa ”nischer” av marknaden kan inte räcka för att det skall anses föreligga konkurrens.

Vid tillämpningen av artikel 82 EG används uttrycken ”risk för eliminering av konkurrensen” och ”av beskaffenheten att eliminera all konkurrens” utan åtskillnad av gemenskapsdomstolen för att uttrycka samma tanke, nämligen att artikel 82 EG inte endast är tillämplig från och med den tidpunkt då det inte längre förekommer någon konkurrens, eller nästan ingen konkurrens, på marknaden. Att kräva att kommissionen skall vänta på att konkurrenterna har eliminerats från marknaden, eller att en sådan eliminering är nära förestående, innan den kan ingripa med stöd av nämnda bestämmelse, skulle uppenbarligen strida mot bestämmelsens syfte som är att upprätthålla en sund konkurrens på den gemensamma marknaden och, framför allt, att skydda den ännu befintliga konkurrensen på den berörda marknaden. När det gäller att dominerande företags vägran att upplåta en licens på marknaden för operativsystem för arbetsgruppsservrar finns det särskilt stor anledning för kommissionen att tillämpa artikel 82 EG innan elimineringen av konkurrensen är fullbordad, då denna marknad kännetecknas av betydande nätverkseffekter och en sådan utveckling således svårligen skulle kunna vändas.

Den omständigheten att ett kopplingsförbehåll innebär att en produkt tekniskt byggs in i en annan produkt leder inte till att detta inte kan betecknas som ett kopplingsförbehåll mellan två separata produkter vid bedömningen av hur marknaden påverkas.

Trots att varken artikel 82 andra stycket d EG eller artikel 82 EG i allmänhet innehåller någon hänvisning till det ifrågavarande handlandets konkurrensbegränsande verkningar, kan ett beteende dock endast anses som missbruk om det kan begränsa konkurrensen.

Vid en tillämpning av artikel 82 EG i fråga om kopplingsförbehåll kan kommissionen bedöma de konkreta effekter som kopplingsförbehållet har fått på marknaden och den troliga utvecklingen av denna marknad, i stället för att inskränka sig till att slå fast – som den normalt sett gör i ärenden beträffande kopplingsförbehåll som innebär missbruk – att ett kopplingsförbehåll per definition har en utestängningseffekt på marknaden, eftersom detta inte betyder att kommissionen har anammat en ny juridisk teori.

Den omständigheten att ett företag som har en dominerande ställning på marknaden för operativsystem för klientdatorer kopplar en mediespelare för direktuppspelning till operativsystemet för klientdatorer – vilket är det operativsystem som är förinstallerat på den stora majoriteten av de klientdatorer som säljs i världen – utan möjlighet att ta bort mediespelaren från operativsystemet gör att mediespelaren kan dra fördel av att operativsystemet finns installerat på i stort sett alla klientdatorer, vilket inte kan vägas upp av andra metoder för distribution av mediespelare. Kopplingsförbehållet ger sålunda mediespelaren en närvaro utan like på världens klientdatorer, eftersom det gör det möjligt för mediespelaren att automatiskt uppnå en lika hög grad av marknadspenetration som det dominerande företagets operativsystem för klientdatorer utan att behöva konkurrera med konkurrenternas produkter med hjälp av pris och prestationer (competition on the merits). Ett sådant kopplingsförbehåll kan dessutom ha en ej negligerbar inverkan på innehållsleverantörer och programutvecklare, eftersom marknaden för mediespelare som kan användas för direktuppspelning kännetecknas av betydande indirekta nätverkseffekter.

(se punkterna 867, 1035, 1036, 1038, 1058, 1060 och 1061)