ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
11

Artikel 9 i ramdirektivet har följande lydelse: ”1. Med hänsyn till att radiofrekvenser är en kollektiv nyttighet av stort socialt, kulturellt och ekonomiskt värde ska medlemsstaterna säkerställa en effektiv förvaltning av radiofrekvenserna för elektroniska kommunikationstjänster inom sitt territorium i enlighet med artiklarna 8 och 8a. De ska säkerställa att spektrumallokering för elektroniska kommunikationstjänster och utfärdande av allmän auktorisation eller individuella nyttjanderätter till sådana radiofrekvenser som utförs av behöriga nationella myndigheter grundas på objektiva, öppet redovisade, icke-diskriminerande och proportionella kriterier. … 3. Om inte annat föreskrivs i andra stycket ska medlemsstaterna säkerställa att alla former av teknik som används för elektroniska kommunikationstjänster kan användas i de radiofrekvensband som förklarats tillgängliga för elektroniska kommunikationstjänster i sin nationella plan för frekvensallokering i enlighet med [unions]lagstiftningen. Medlemsstaterna får dock fastställa proportionella och icke-diskriminerande begränsningar för de former av teknik för radionät eller trådlös tillgång som används för elektroniska kommunikationstjänster när det är nödvändigt för att a) undvika skadliga störningar, b) skydda folkhälsan mot elektromagnetiska fält, c) säkerställa tjänsternas tekniska kvalitet, d) säkerställa ett maximalt gemensamt utnyttjande av radiofrekvenser, e) garantera en effektiv spektrumanvändning, eller f) säkerställa ett mål av allmänt intresse i enlighet med punkt 4. 4. Om inte annat föreskrivs i andra stycket ska medlemsstaterna säkerställa att alla typer av elektroniska kommunikationstjänster kan tillhandahållas i de radiofrekvensband som förklarats tillgängliga för elektroniska kommunikationstjänster i deras nationella plan för frekvensallokering i enlighet med [union]slagstiftningen. Medlemsstater kan dock fastställa proportionella och icke diskriminerande begränsningar för de typer av elektroniska kommunikationstjänster som ska tillhandahållas, inbegripet, när det är nödvändigt, för att uppfylla en bestämmelse enligt [Internationella telekommunikationsunionens] radioreglemente. … 5. Medlemsstaterna ska regelbundet se över behovet av de begränsningar som anges i punkterna 3 och 4 och ska offentliggöra dessa resultat. …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan The Gibraltar Betting and Gaming Association Limited (nedan kallad GBGA) och å andra sidan Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) (nedan kallad skattemyndigheten) och Her Majesty’s Treasury (finansministeriet, Förenade kungariket). Målet rör lagenligheten av skatteregler genom vilka det införs skatter på spel.
21

I förevarande fall framgår det av uppgifterna i respektive begäran om förhandsavgörande, vilket bekräftas både av vissa delar i de handlingar som lämnats in till domstolen och av den italienska regeringen under förhandlingen vid domstolen, att de i de aktuella skattetilläggen påförts två bolag, närmare bestämt SA COM Servizi Ambiente e Commercio och Evoluzione Maglia, vilka är juridiska personer, medan de i de nationella målen aktuella brottmålen avser Massimo Orsi och Luciano Baldetti, vilka är fysiska personer.
7

I artikel 15.1 och 15.2 i förordning nr 1260/2001 föreskrivs följande: ”1. Före utgången av varje regleringsår skall följande uppgifter fastställas: a) Beräknad produktion av A- och B-socker, A- och B-isoglukos och A- och B-inulinsirap under det aktuella regleringsåret. b) Beräknad kvantitet socker, isoglukos och inulinsirap som avyttras för konsumtion inom gemenskapen under det aktuella regleringsåret. c) Det överskott som kan exporteras, vilket erhålls genom att kvantiteten enligt a minskas med kvantiteten enligt b. d) Beräknad genomsnittlig förlust eller intäkt per ton socker för de exportåtaganden som gjorts med avseende på det aktuella regleringsåret. Den genomsnittliga förlusten eller intäkten skall vara lika med skillnaden mellan det totala bidragsbeloppet och det totala avgiftsbeloppet för den totala kvantitet för vilken exportåtaganden gjorts. e) En uppskattning av den totala förlusten eller den totala intäkten, vilken erhålls genom att det överskott som avses i c multipliceras med den genomsnittliga förlust eller intäkt som avses i d. 2. Före utgången av regleringsåret 2005/2006 och utan att det påverkar tillämpningen av artikel 10.3–6 skall följande fastställas kumulativt för regleringsåren 2001/2002–2005/2006: a) Det överskott som kan exporteras, framräknat på grundval av den slutgiltiga produktionen av A- och B-socker, A- och B-isoglukos, A- och B-inulinsirap, å ena sidan, och den slutgiltiga kvantitet socker, isoglukos och inulinsirap som avsatts för förbrukning inom gemenskapen, å andra sidan. b) Den genomsnittliga förlust eller intäkt per ton socker som uppkommit vid fullgörandet av de totala exportåtagandena i fråga, beräknad i enlighet med bestämmelserna i punkt 1 d andra stycket. c) Den totala förlusten eller intäkten, beräknad genom att det överskott som avses i a multipliceras med den genomsnittliga förlusten eller intäkten enligt b. d) Totalsumman av de basproduktionsavgifter och B-avgifter som tagits ut. Den beräknade totala förlusten eller intäkten enligt punkt 1 e skall justeras på grundval av skillnaden mellan de belopp som fastställts enligt c och d.”
14

I dom av den 11 augusti 2009 förpliktade Sąd Okręgowy we Wrocławiu (Regional domstol i Wroclaw, Polen) OTK att till SFP betala 160275,69 PLN (cirka 36135,62 euro), jämte dröjsmålsränta, samt ogillade talan i övrigt. Denna dom överklagades av båda parter. Efter att överklagandena ogillats i andra instans överklagande båda parter detta avgörande. I dom av den 15 juni 2011 återförvisade Sąd Najwyższy (Högsta domstolen, Polen) emellertid målet till Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (domstol i andra instans i Wrocław, Polen) för förnyad prövning. Den 19 december 2011 meddelade denna domstol en ny dom. Även den andra domen upphävdes av Sąd Najwyższy (Högsta domstolen) efter överklagande och målet återförvisades på nytt till Sąd Apelacyjny we Wrocławiu (domstol i andra instans) för förnyad prövning. Den dom som därefter meddelades i andra instans överklagades av OTK.
4

Avsnitt II i direktiv 98/59 har rubriken ”Information och överläggningar”, och består av artikel 2, som har följande lydelse: ”1. Överväger en arbetsgivare att vidta kollektiva uppsägningar skall han i god tid inleda överläggningar med arbetstagarrepresentanterna i syfte att söka nå en överenskommelse. 2. Dessa överläggningar skall i varje fall omfatta olika möjligheter att undvika kollektiva uppsägningar eller att minska antalet berörda arbetstagare samt att lindra konsekvenserna av uppsägningarna genom åtgärder i synnerhet i syfte att bistå med omplacering eller omskolning av övertaliga arbetstagare. … 3. För att göra det möjligt för arbetstagarrepresentanterna att lägga fram konstruktiva förslag skall arbetsgivarna i god tid under överläggningarna a) förse dem med all relevant information, och b) skriftligen anmäla i varje fall i) skälen till de planerade uppsägningarna, ii) antalet arbetstagare som skall sägas upp, och vilka kategorier de tillhör, iii) antalet arbetstagare som normalt sysselsätts, och vilka kategorier de tillhör, iv) den tidsperiod under vilken de planerade uppsägningarna skall verkställas, v) vilka kriterier som föreslås gälla för urvalet vid uppsägningarna, i den mån nationell lagstiftning och/eller praxis ger arbetsgivaren befogenhet att avgöra detta, vi) beräkningsmetoden för eventuella ersättningar vid uppsägning, utöver dem som är fastställda i nationell lagstiftning och/eller praxis. Arbetsgivaren skall tillställa den behöriga myndigheten en kopia av i varje fall de delar av skriftväxlingen som sker enligt första stycket punkt b i–v. …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Loterie Nationale – Nationale Loterij NV van publiek recht (nedan kallat Loterie Nationale) och å andra sidan Paul Adriaensen, Werner De Kesel och The Right Frequency VZW angående anordnandet och marknadsföringen av ett system för kollektivt deltagande i det lotteri för allmänheten i Belgien som kallas Lucky 4 All (nedan kallat Lucky 4 All-systemet).
46

Av vad som anförts följer att de arbetsuppgifter som poliser i första tjänstegraden inom polisen i den autonoma regionen Baskien måste utföra innefattar fysiskt krävande uppgifter. Polishögskolan har också anfört att den ålder då en polis rekryteras till den poliskåren avgör hur länge han eller hon kan utföra sådana arbetsuppgifter. En polis som anställs vid 34 års ålder kan, eftersom han eller hon först ska genomgå en utbildning på ungefär två år, utföra denna typ av arbetsuppgifter under högst 19 år, det vill säga fram till 55 års ålder. Under dessa omständigheter skulle en högre rekryteringsålder vara till hinder för möjligheten att låta ett tillräckligt antal poliser utföra de fysiskt mest krävande arbetsuppgifterna. En sådan rekrytering skulle dessutom inte medge att de poliser som anställs kan tilldelas denna typ av arbetsuppgifter under en tillräckligt lång period. Slutligen kräver, såsom polishögskolan förklarat, en rimlig organisation av den autonoma regionen Baskiens poliskår att antalet tjänster som är mer fysiskt krävande, vilka inte är anpassade till de äldre poliserna, står i rimlig proportion till antalet tjänster som är mindre fysiskt krävande och kan innehas av de äldre poliserna (se, analogt, dom av den 12 januari 2010, Wolf,C‑229/08, EU:C:2010:3, punkt 43).
36

I förevarande fall framgår det av handlingarna i målet, särskilt de uppgifter som lämnats av Jürgen Webb-Sämann, att hans ålderspensionsrättigheter, på grund av att pensionsavgifterna inte hade betalats in under den period som är aktuell i det nationella målet, skulle minskas med mellan 5 och 7 euro per månad. Det kan mot bakgrund av dessa omständigheter, vilkas riktighet det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera, slås fast att artikel 8 i direktiv 2008/94 inte kräver ett längre gående skydd än det som den berörde arbetstagaren i detta fall redan har beviljats.
5

PTMM är ett bolag som är etablerat i Indonesien och bland annat tillverkar fettalkoholer (nedan kallad den berörda produkten). Bolaget säljer sina produkter i Europeiska unionen via dels två närstående bolag etablerade i Singapore, Inter-Continental Oils & Fats Pte Ltd (nedan kallat ICOF S), ett dotterbolag som ägs till 100 procent av de aktieägare som även kontrollerar PTMM och Besdale Trading Pte Ltd, dels ett bolag etablerat i Tyskland, ICOF Europe GmbH (nedan kallat ICOF E), som innehas till 100 procent av ICOF S.
2

Begäran har framställts i flera mål mellan å ena sidan bolag som tillverkar och säljer bland annat persondatorer, cd-brännare, inspelningsmedier, mobiltelefoner och kameror, och å andra sidan Ministero per i beni e le attività culturali e del turismo (ministeriet för kulturarv, kulturverksamhet och turism, Italien, nedan kallat MIBAC), Società italiana degli autori ed editori (italienska sammanslutningen för upphovsmän och utgivare, nedan kallad SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (institutet för skydd av utövande konstnärers rättigheter), i likvidation, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (nationella sammanslutningen för den audiovisuella industrin och multimedia) och Associazione produttori televisivi (sammanslutningen för tv-producenter). Målet rör den ”rimliga kompensation” som via SIAE ska betalas ut till upphovsmännen till immateriella verk för privatkopiering av dessa verk för personligt bruk.
13

Decreto-legge n. 223 – Disposizioni urgenti per il rilancio economico e sociale, per il contenimento e la razionalizzazione della spesa pubblica, nonché interventi in materia di entrate e di contrasto all’evasione fiscale (lagdekret nr 223 om brådskande åtgärder för främja ekonomin och den sociala sammanhållningen, begränsa och effektivisera de offentliga utgifterna samt öka intäkterna och bekämpa skatteflykt) av den 4 juli 2006 (GURI nr 153 av den 4 juli 2006, s. 4), vilken efter ändringar omvandlades till lag genom lag nr 248 av den 4 augusti 2006 (ordinarie tillägg till GURI nr 186 av den 11 augusti 2006) (nedan kallad lagdekret nr 223) innehåller bestämmelser som syftar till att minska de icke territoriella myndigheternas och organens driftskostnader. I artikel 22.1 i lagdekret nr 223 föreskrivs följande: ”Anslagen för år 2006, vilka de icke territoriella myndigheter och organ som avses i artikel 1.5 och 1.6 i [lag nr 311] (med vissa undantag) anvisat i sina respektive budgetar för insatsförbrukning ska minskas med 10 procent. …”
6

Skäl 8 i beslut 2011/278 har följande lydelse: ”Som utgångspunkter för riktmärkenas värden har kommissionen använt det aritmetiska medelvärdet för växthusgasprestanda för de 10 % som utgjorde de mest effektiva anläggningarna under 2007 och 2008. För alla sektorer som har ett produktriktmärke enligt bilaga I [till direktiv 2003/87] har kommissionen dessutom analyserat huruvida dessa utgångspunkter i tillräcklig mån återspeglar de effektivaste teknikerna, ersättningsmöjligheterna, alternativa produktionsprocesserna, högeffektiv kraftvärmeproduktion, effektiv energiåtervinning från restgaser, användning av biomassa samt avskiljning och lagring av koldioxid, där sådana möjligheter finns att tillgå. Analysen genomfördes i enlighet med artikel 10a.1 i direktiv [2003/87] och på grundval av tilläggsinformation som erhållits från flera källor samt en särskild undersökning om de effektivaste teknikerna och minskningspotentialerna på europeisk och internationell nivå. De data som har använts för att fastställa riktmärkesvärden har samlats in från många olika källor för att täcka maximalt antal anläggningar som tillverkar riktmärkta produkter under åren 2007 och 2008. Först samlades data in om växthusgasprestanda vid anläggningar som omfattas av [systemet för handel med utsläppsrätter] och som producerar riktmärkta produkter, antingen av respektive europeiska branschorganisationer eller för deras räkning, med stöd av definierade regler, så kallade sektorsregler. Som referens för dessa regler gav kommissionen vägledning om kvalitets- och verifieringskriterier för data som ska användas för riktmärkning inom ramen för [systemet för handel med utsläppsrätter]. Därefter, för att komplettera de europeiska branschorganisationernas datainsamling, samlade konsulter utsedda av kommissionen in data från anläggningar som inte ingick i branschdata, och även medlemsstaternas behöriga myndigheter lämnade in data och analyser.”
5o

[f]ör plötsligt brytande, även delvist, av en etablerad affärsförbindelse, utan skriftlig uppsägning som tar hänsyn till varaktigheten av affärsförbindelsen och iakttar den minimiuppsägningstid som fastställs, med hänvisning till gällande praxis inom handeln, i branschavtal. När affärsförbindelsen avser tillhandahållande av produkter under distributörens varumärke, är minimiuppsägningstiden dubbelt så lång som den skulle ha varit om produkten inte tillhandahölls under distributörens varumärke. I brist på sådana avtal kan förordningar från ministern med ansvar för ekonomin, för varje produktkategori, fastställa, med hänsyn till gällande praxis inom handeln, en minimiuppsägningstid och utforma villkor för brytande av affärsrelationer, bland annat på grundval av deras varaktighet. De föregående bestämmelserna hindrar inte rätten till uppsägning utan meddelande i förväg, i händelse av att den andra parten inte uppfyller sina förpliktelser eller i händelse av force majeure. När brytandet av affärsrelationerna följer av en konkurrensutsatt upphandling via distansbudgivning är minimiuppsägningstiden dubbelt så lång än vad som följer av tillämpningen av detta stycke i de fall där den ursprungliga uppsägningstiden är under sex månader och minst ett år i övriga fall.”
1

Apple and Pear Australia Ltd och Star Fruits Diffusion har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 25 mars 2015, Apple and Pear Australia och Star Fruits Diffusion/harmoniseringsbyrån – Carolus C. (English pink) (T‑378/13, nedan kallad den överklagade domen, EU:T:2015:186), i den del som tribunalen genom denna dom ogillade klagandenas talan varigenom de i första hand yrkade ändring av det beslut som meddelats av fjärde överklagandenämnden vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) den 29 maj 2013 om ett invändningsförfarande mellan klagandena och Carolus C. BVBA (nedan kallat det omtvistade beslutet).
38

Domstolen erinrar i detta hänseende om att enligt artikel 8.2 första stycket b i direktiv 2003/59, jämförd med skäl 14 i direktivet, har förare som undantas på grund av att de har sådan grundläggande kompetens som föreskrivs i artikel 4 i direktivet, enligt denna bestämmelse, rätt att framföra fordon under en period som löper fram till dess att de har genomfört sin första fortbildning. Denna period fastställs av medlemsstaterna i enlighet med artikel 8.2 andra stycket i direktivet, men kan inte vara kortare än tre år eller längre än sju år efter de datum som anges i artikel 14.2 i direktivet, det vill säga antingen den 10 september 2008 för förare som innehar ett körkort av någon av kategorierna D1, D1 + E, D, D + E eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt, eller den 10 september 2009 för förare som innehar ett körkort av någon av kategorierna C1, C1 + E, C, C + E eller ett körkort som erkänns vara likvärdigt.
5

I artikel 3.1 och 3.2 i förordningen föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna ska pröva varje ansökan om internationellt skydd som lämnas in av en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som är tillämplig på någon av medlemsstaternas territorium, inklusive vid gränsen eller i transitområden. Ansökan ska prövas av en enda medlemsstat, som ska vara den medlemsstat som enligt kriterierna i kapitel III fastställs som ansvarig. 2. Om ansvarig medlemsstat inte kan fastställas på grundval av kriterierna i denna förordning, ska den medlemsstat där ansökan om internationellt skydd först lämnades in ansvara för prövningen. Om det är omöjligt att överföra en sökande till den medlemsstat som ursprungligen utsetts som ansvarig på grund av att det finns välgrundade skäl att anta att det finns systematiska brister i asylförfarandet och i mottagningsvillkoren för sökande i den medlemsstaten, vilket medför en risk för omänsklig eller förnedrande behandling i den mening som avses i artikel 4 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska den medlemsstat som genomför förfarandet för att fastställa ansvarig medlemsstat fortsätta att undersöka de kriterier som anges i kapitel III för att fastställa huruvida en annan medlemsstat kan utses som ansvarig. Om överföringen i enlighet med denna punkt inte kan göras till någon medlemsstat som utsetts på grundval av kriterierna i kapitel III eller till den medlemsstat där ansökan först lämnades in, ska den medlemsstat som genomför förfarandet för att fastställa vilken medlemsstat som är ansvarig bli ansvarig medlemsstat.”
9

Innan Franz Lesar blev tjänsteman, under tiden som lärling och under hans anställningsförhållande, betalade han in pensionsavgifter till försäkringsorganet, såväl före som efter 18 års ålder.
12

Artikel 161 bis i denna lag har följande lydelse: ”§ 1. Skatt på fondföretag i den mening som avses i artikel 161 punkterna 1 och 2 beräknas på grundval av summan av de nettobelopp som per den 31 december det föregående året har placerats i Belgien. Vid tillämpningen av första stycket 1° ska andelar som förvärvats utomlands för en belgisk invånares räkning anses ha placerats i Belgien, 2° när fondföretaget har underlåtit att förse myndigheterna med användbara och nödvändiga uppgifter för uppbärande av skatten ska beskattningsunderlaget, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 162, utgöras av det sammanlagda förmögenhetsvärde som förvaltades per den 31 december det föregående året. Konungen får bestämma vad som är användbara och nödvändiga uppgifter för uppbärande av skatten. § 2. Vad beträffar fondföretag i den mening som avses artikel 161.3 ska beskattningsunderlaget utgöras av summan av de nettobelopp som per den 31 december det föregående året placerats i Belgien, från tidpunkten för deras registrering vid bank-, finans- och försäkringskommissionen. Vid tillämpningen av första stycket 1° ska andelar som placerats utomlands av en finansiell mellanhand inte kunna dras av från de bruttobelopp som placerats i Belgien vid förvärv genom en finansiell mellanhand i Belgien. 2° när fondföretaget har underlåtit att förse myndigheterna med användbara och nödvändiga uppgifter för uppbärande av skatten ska beskattningsunderlaget, utan att det påverkar tillämpningen av artikel 162, utgöras av summan av de bruttobelopp som placerats i Belgien per den 31 december det föregående året. Konungen får bestämma vad som är användbara och nödvändiga uppgifter för uppbärande av skatten. ...”
27

Begreppet föräldraansvar har i artikel 2 led 7 i förordning nr 2201/2003 getts en vid definition såtillvida att det omfattar alla rättigheter och skyldigheter som en fysisk eller juridisk person har tillerkänts genom en dom, på grund av lag eller genom en överenskommelse med rättslig verkan, med avseende på ett barn eller på ett barns egendom (dom C, C‑435/06, EU:C:2007:714, punkt 49, och dom C., C‑92/12 PPU, EU:C:2012:255, punkt 59). Artikel 1.2 i förordningen innehåller visserligen en uppräkning av områden som rör frågor om ”föräldraansvar” och som därför omfattas av förordningen, men den uppräkningen är inte uttömmande utan innehåller endast exempel, vilket framgår av ordvalet ”bland annat” (dom C, C‑435/06, EU:C:2007:714, punkt 30, och dom C., C‑92/12 PPU, EU:C:2012:255, punkt 63).
Artikel 9 i direktiv 98/79 om medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik ska tolkas på så sätt att den inte ålägger en parallellimportör av en produkt för självtestning av blodsockervärdet, som är försedd med CE-märkning och som har varit föremål för en överensstämmelsebedömning av ett anmält organ, att låta göra en ny bedömning för att intyga att märkningen och meddelandet avseende produkten överensstämmer med kraven i direktivet, med anledning av att de översatts till importmedlemsstatens officiella språk.

Skyldigheten enligt artikel 9 i direktiv 98/79 att låta göra en överensstämmelsebedömning av medicintekniska produkter för in vitro-diagnostik gäller emellertid endast tillverkarna. Med begreppet tillverkare, som definieras i artikel 1.2 f i direktivet, avses den som släpper ut en produkt på marknaden under eget namn. När en person köper produkter för in vitro-diagnostik i en medlemsstat, efter det att tillverkaren släppt ut dem på marknaden i unionen, i syfte att sälja dem vidare i en annan medlemsstat, utan att ändra förpackningen eller originalutseendet på annat sätt än genom att anbringa en etikett och ett meddelande på importmedlemsstatens officiella språk, kan denna person inte anses ha packat om produkten eller släppt ut den på marknaden ”under eget namn”.

Under dessa omständigheter kan en parallellimportör av produkter avsedda för självtestning inte anses vara en tillverkare i den mening som avses i artikel 1.2 f i direktiv 98/79 om denne inte saluför produkterna under eget namn. Importören kan följaktligen inte vara skyldig att låta produkten genomgå en ny överensstämmelsebedömning enligt artikel 9 i direktivet för att intyga att de ändringar som gjorts beträffande märkningen och det meddelande som bifogas produkten överensstämmer med kraven i direktivet, med anledning av att de översatts till importmedlemsstatens officiella språk.

(se punkterna 43 och 44)