Domstolens dom (femte avdelningen) den 12 december 1996. - Europeiska kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland. - Fördragsbrott - Direktiv 91/271/EEG - Rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. - Mål C-297/95.



Rättsfallssamling 1996 s. I-06739



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Fördragsbrott - Invändning - Otillåten

(EG-fördraget, artikel 169)

Sammanfattning

En medlemsstat kan inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning för att motivera att den inte har iakttagit skyldigheter och tidsfrister som föreskrivs i ett direktiv.

Parter

I mål C-297/95,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren Götz zur Hausen, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg hos Carlos Gómez de la Cruz, rättstjänsten, Centre Wagner, Kirchberg,

sökande,

mot

Förbundsrepubliken Tyskland, företrädd av Ernst Röder, Ministerialrat, förbundsekonomiministeriet, och Bernd Kloke, Oberregierungsrat, samma ministerium, båda i egenskap av ombud, D-53107 Bonn,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa rådets direktiv nr 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (EGT nr L 135, s. 40.),

meddelar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden J.C. Moitinho de Almeida samt domarna L. Sevón (referent), D.A.O. Edward, P. Jann och M. Wathelet,

generaladvokat: G. Tesauro,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 7 november 1996 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 15 september 1995 med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa rådets direktiv nr 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse (EGT nr L 135, s. 40, nedan kallat direktivet).

2 Enligt artikel 19.1 i direktiv 91/271 skulle medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som krävs för att följa detta direktiv senast den 30 juni 1993 och genast underrätta kommissionen om detta.

3 Eftersom kommissionen inte underrättats om att några åtgärder för införlivande hade vidtagits av Förbundsrepubliken Tyskland, och eftersom den inte förfogade över någon annan information som gjorde det möjligt för den att sluta sig till att medlemsstaten hade uppfyllt sina skyldigheter att inom den föreskrivna fristen anta de nödvändiga bestämmelserna, tillsände kommissionen genom skrivelse av den 9 augusti Förbundsrepubliken Tyskland en formell underrättelse i vilken den ombads att yttra sig inom två månader, i enlighet med artikel 169 första stycket i EEG-fördraget.

4 Genom skrivelse av den 5 november 1993 svarande den tyska regeringen att de tyska myndigheterna för närvarande var i färd med att förbereda de åtgärder som var nödvändiga för att införliva direktivet.

5 Eftersom kommissionen endast underrättats om de åtgärder för införlivande som hade vidtagits i Baden-Württemberg och i Bayern, avgav kommissionen den 22 juli 1994 i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget ett motiverat yttrande i vilket Förbundsrepubliken Tyskland anmodades att inom två månader vidta de åtgärder som är nödvändiga för att rätta sig efter direktivet.

6 I skrivelse av den 17 oktober 1994 medgav den tyska regeringen att ytterligare åtgärder måste vidtas för att införliva direktivet. Den tillade att det är de tyska delstaterna som är behöriga på detta område och att direktivet beräknades införlivas fullständigt under år 1995.

7 Kommissionen väckte då förevarande talan. Med stöd av artiklarna 5 första stycket och 189 tredje stycket i EG-fördraget har kommissionen gjort gällande att Förbundsrepubliken Tyskland inte inom den föreskrivna fristen har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa direktivet.

8 Den tyska regeringen har i sin svarsinlaga inte bestritt att den har underlåtit att införliva direktivet i den interna rättsordningen inom den föreskrivna fristen. Den konstaterar emellertid att det är de tyska delstaterna som är behöriga i detta hänseende och att inte alla har införlivat direktivet ännu.

9 I detta hänseende är det tillräckligt att erinra om att en medlemsstat enligt fast rättspraxis inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning för att motivera att den inte har iakttagit skyldigheter och tidsfrister som föreskrivs i ett direktiv (se bland annat dom av den 17 oktober 1996, kommissionen mot Luxemburg, C-312/95, REG s. I-5145, punkt 9).

10 Eftersom direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, skall kommissionens talan bifallas.

11 Det skall följaktligen konstateras att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 19 i direktivet genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa nämnda direktiv.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

12 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om så har yrkats. Kommissionen har yrkat att Förbundsrepubliken Tyskland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Förbundsrepubliken Tyskland är tappande part och skall således ersätta rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(femte avdelningen)

följande dom:

13 Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 19 i rådets direktiv nr 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa nämnda direktiv.

14 Förbundsrepubliken Tyskland skall ersätta rättegångskostnaderna.