10

Artikel 51 i lagen om arbetstagare har följande lydelse: ”1. Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna [lag] avses med kollektiv uppsägning upphörande av anställningsavtal av ekonomiska, tekniska, organisatoriska eller produktionsmässiga skäl om antalet uppsägningar under en period av nittio dagar avser minst a) tio arbetstagare på arbetsplatser med färre än 100 anställda, b) tio procent av antalet arbetstagare på arbetsplatser med mellan 100 och 300 arbetstagare, c) 30 arbetstagare på arbetsplatser med minst 300 arbetstagare. Villkoren i denna artikel anses uppfyllda om de föreslagna åtgärderna bidrar till att, i de fall skälen är av ekonomisk art, komma till rätta med företagets negativa ekonomiska situation eller, [om de anförda skälen är av] teknisk, organisatorisk eller produktionsmässig art, till att säkerställa företagets framtida livskraft och arbetstillfällena i företaget genom en lämpligare fördelning av resurserna. Med kollektiv uppsägning avses även upphörande av anställningsavtal för samtliga anställda i företaget, förutsatt att antalet uppsagda är fler än fem, om detta sker till följd av att företagets verksamhet upphör helt, av ovan angivna skäl. Vid beräkningen av antalet uppsägningar enligt första stycket i denna artikel ska hänsyn även tas till uppsägningar som arbetsgivaren gjort under referensperioden av andra skäl, som inte är hänförliga till berörda arbetstagare personligen, och som inte anges i artikel 49.1 c i denna lag, förutsatt att antalet uppgår till minst fem. Om företaget, under tiden efter nittiodagarsperioden och i syfte att kringgå bestämmelserna i denna [lag], med stöd av artikel 52 c, säger upp färre anställningsavtal än vad som anges ovan och det inte föreligger nya skäl som motiverar ett sådant förfarande, ska dessa uppsägningar anses utgöra ett kringgående av lagstiftningen och ska ogiltigförklaras. 2. Arbetsgivare som har för avsikt att göra en kollektiv uppsägning ska ansöka om tillstånd för att säga upp anställningsavtalen enligt det förfarande för reglering av anställningsförhållanden som föreskrivs i denna [lag] och dess tillämpningsföreskrifter. Förfarandet ska inledas genom en ansökan till behörig arbetsmarknadsmyndighet, samtidigt som överläggningar inleds med arbetstagarnas representanter. … 8. Arbetstagare vars anställningsavtal upphör enligt bestämmelserna i denna artikel är berättigade till ersättning motsvarande tjugo dagars lön per år som arbetstagaren varit anställd. Ersättning för kortare perioder än ett år ska utgå proportionerligt per månad upp till 12 månader. 9. Arbetstagarna får också via sina representanter begära att ett sådant förfarande [för reglering av anställningsförhållanden] om det finns skäl att anta att arbetstagarna kan åsamkas skada som inte eller svårligen kan gottgöras om arbetsgivaren inte inleder ett sådant förfarande. Den behöriga arbetsmarknadsmyndigheten ska då avgöra vilka åtgärder och utlåtanden som erfordras för att avgöra ärendet, med iakttagande av de tidsfrister som föreskrivs i denna artikel. … 12. Om ett anställningsavtal upphör på grund av force majeure ska detta fastslås av arbetsmarknadsmyndigheten, oavsett hur många arbetstagare som berörs, efter det att ett förfarande [för reglering av anställningsförhållanden] genomförts i enlighet med bestämmelserna i detta stycke. Förfarandet ska inledas på ansökan av företaget. Till ansökan ska bifogas den bevisning som företaget finner erforderlig [och] samtidigt ska meddelande utgå till arbetstagarnas representanter, vilka ska betraktas som berörd part under hela handläggningen av ärendet. Arbetsmarknadsmyndigheten ska efter att erforderliga åtgärder vidtagits och utlåtanden inhämtats fatta beslut inom fem dagar från tidpunkten för ansökan. Beslutet ska ha verkan från och med den tidpunkt då omständigheten som gav upphov till force majeure uppkom. Arbetsmarknadsmyndighet som finner att force majeure föreligger får besluta att den ersättning som arbetstagarna är berättigade till på grund av att deras anställningsavtal upphör helt eller delvis ska utbetalas av Fondo de Garantía Salarial. Fonden får i sin tur begära ersättning för detta från arbetsgivaren. 13. Bestämmelserna i lag 30/1992 av den 26 november 1992 om det rättsliga systemet för offentliga myndigheter och om det allmänna förvaltningsförfarandet ska tillämpas på sådana situationer som inte reglerats i denna [lag], särskilt vad gäller överklaganden. Alla åtgärder som ska vidtas och delgivningar till arbetstagarna, ska ske via arbetstagarnas representanter.”