ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
9

I artikel 89a i ustawa o podatku od towarów i usług (lagen om skatt på varor och tjänster) av den 11 mars 2004, i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet (Dz. U. 2011, nr 177, position 1054) (nedan kallad lagen om mervärdesskatt), föreskrivs följande: ”1. Den beskattningsbara personen får justera beskattningsunderlaget och skatten på leveranser av varor eller tillhandahållanden av tjänster inom landets territorium när det gäller fordringar för vilka det gjorts sannolikt att de inte kan drivas in. Justeringen avser också beskattningsunderlaget och skattebeloppet för den del av fordran för vilken det gjorts sannolikt att den inte kan drivas in. 1a. Att en fordran inte kan drivas in ska anses ha gjorts sannolikt om skulden inte regleras eller överlåts i någon form inom 150 dagar från den dag då den betalningsfrist som anges i avtalet eller fakturan löpt ut. 2. Punkt 1 ska gälla om följande villkor är uppfyllda: 1) Leveransen av varan eller tillhandahållandet av tjänsten ska göras till den beskattningsbara person som avses i artikel 15.1, som registrerats som en beskattningsbar person och som inte är föremål för insolvens- eller likvidationsförfaranden, … 3) på dagen före ingivandet av den skattedeklaration i vilken den justering som avses i punkt 1 genomförs a) är borgenären och gäldenären registrerade till mervärdesskatt, b) befinner sig gäldenären inte i ett insolvensförfarande eller i likvidation, … 5) mindre än två år har gått sedan fakturan som styrker fordran utfärdades, räknat från slutet på året då fakturan utfärdades, … 3. Den justering som avses i punkt 1 kan genomföras i skattedeklarationen som avser den beskattningsperiod under vilken det gjorts sannolikt att en fordran inte kan drivas in, under förutsättning att fordran, fram till dagen för ingivandet av skattedeklarationen för den aktuella beskattningsperioden, varken har reglerats eller överlåtits i någon form av borgenären. 4. Om fordran, efter det att den skattedeklaration som innehåller den justering som avses i punkt 1 har lämnats in, regleras eller överlåts i någon form är gäldenären skyldig att öka beskattningsunderlaget och det mervärdesskattebelopp som ska betalas i skattedeklarationen som avser den beskattningsperiod under vilken denna skuld har reglerats eller överlåtits. Om fordran endast delvis har reglerats, ska beskattningsunderlaget och det mervärdesskattebelopp som ska tas ut öka i motsvarande mån. …”
4

I artikel 2 i förordningen, med rubriken ”Definition av livsmedel”, föreskrivs följande: ”I denna förordning avses med livsmedel alla ämnen eller produkter, oberoende av om de är bearbetade, delvis bearbetade eller obearbetade, som är avsedda att eller rimligen kan förväntas att förtäras av människor. Livsmedel inbegriper drycker, tuggummi och alla ämnen, inklusive vatten, som avsiktligt tillförts livsmedlet under dess framställning, beredning eller behandling. Livsmedel inbegriper vatten från och med den punkt där värdena skall iakttas enligt artikel 6 i [rådets] direktiv 98/83/EG [av den 3 november 1998 om kvaliteten på dricksvatten (EGT L 330, 1998, s. 32)], och utan att kraven i [rådets direktiv 80/778/EEG av den 15 juli 1980 om kvaliteten på dricksvatten (EGT L 229, 1980, s. 11)] och [direktiv 98/83/EG]. Livsmedel inbegriper inte a) foder, b) levande djur, utom om de har behandlats för att släppas ut på marknaden som livsmedel, c) växter före skörd, d) läkemedel i den mening som avses i [rådets direktiv 65/65/EEG av den 26 januari 1965 om tillnärmning av bestämmelser som fastställs genom lagar eller andra författningar och som gäller farmaceutiska specialiteter (EGT 22, 1965, s. 369; svensk specialutgåva, område 13, volym 1, s. 67)] och [rådets direktiv 92/73/EEG av den 22 september 1992 om utökad räckvidd för direktiv 65/65/EEG och 75/319/EEG om tillnärmning av lagar och andra författningar beträffande läkemedel och fastställande av ytterligare bestämmelser som rör homeopatika (EGT L 297,1992, s. 8; svensk specialutgåva, område 13, volym 23, s. 187)], e) kosmetika i den mening som avses i [rådets direktiv 76/768/EEG av den 27 juli 1976 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kosmetiska produkter (EGT L 262, 1976, s. 169; svensk specialutgåva, område 13, volym 5, s. 198)], f) tobak och tobaksvaror i den mening som avses i [rådets direktiv 89/622/EEG av den 13 november 1989 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om märkning av tobaksvaror (EGT L 359,1989, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 9, s. 141)], g) narkotika eller psykotropa ämnen i den mening som avses i Förenta nationernas allmänna narkotikakonvention[, som undertecknades i New York den 30 mars 1961, ändrad genom protokollet från år 1972 rörande ändringar i 1961 års allmänna narkotikakonvention (Förenta nationernas fördragssamling, volym 520, s. 151)] och i Förenta nationernas konvention från 1971 om psykotropa ämnen[, som undertecknades i Wien den 21 februari 1971 (Förenta nationernas fördragssamling, volym 1019, s. 175)] h) restsubstanser och främmande ämnen.”
11

Artikel 71 i mervärdesskattelagen har följande lydelse: ”1. Skyldigheten att registrera sig för och beräkna mervärdesskatt, samt betala in sådan skatt till statskassan, åligger de beskattningsbara personer som tillhandahåller varor och tjänster inom det nationella territoriet …. En person som är skyldig att registrera sig för mervärdesskatt ska lämna in en ansökan om mervärdesskatteregistrering. 2. Oaktat [artikel 71.1] är en beskattningsbar person i Republiken Litauen varken skyldig att lämna in en ansökan om registrering för mervärdesskatt eller att beräkna och betala in mervärdesskatt till statskassan … om det totala beloppet för vederlaget för de varor eller tjänster som tillhandahållits inom ramen för den ekonomiska verksamhet som bedrivs i landet inte överstiger 155000 [litauiska litas (LTL) (cirka 45000 euro)] per år (av de 12 månader som förflutit). Mervärdesskatten ska beräknas från den månad då denna tröskel överskreds. Mervärdesskatt ska inte beräknas för leverans av varor och tillhandahållande av tjänster där ersättningen inte överstiger 155000 [LTL]. … … 4. Underlåtenhet att lämna in en ansökan om registrering för mervärdesskatt befriar inte den beskattningsbara personen från skyldigheten att beräkna mervärdesskatten på de av honom levererade eller tillhandahållna varorna eller tjänsterna … och att inbetala den till statskassan …”
18

Mot denna bakgrund beslutade Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (handelsdomstol nr 9 i Barcelona) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till EU-domstolen: ”För det fall att förlusten av en resväska är erkänd, ska flygbolaget då under alla omständigheter bevilja passageraren ersättning med det maximala ersättningsbeloppet 1131 särskilda dragningsrätter, eftersom det rör sig om den allvarligaste formen av skada bland de som avses i artikel 17.2 och artikel 22.2 i Montrealkonventionen, eller är detta ett maximalt ersättningsbelopp som domstolen, även om resväskan har förlorats, får jämka med beaktande av omständigheterna kring förlusten, med följden att 1131 särskilda dragningsrätter endast ska utgå om passageraren medelst något lagenligt bevismedel kan styrka att värdet av de föremål och personliga tillhörigheter som fanns i det incheckade bagaget, samt de föremål och tillhörigheter som passageraren varit tvungen att införskaffa för att ersätta de som förlorats, motsvarar detta maximibelopp, eller kan domstolen i avsaknad av sådan bevisning även beakta andra faktorer – såsom hur mycket resväskan vägde –, eller – för att uppskattade den ideella skada som uppstått till följd av den olägenhet som förlusten av bagaget medfört – om förlusten skedde under utresan eller hemresan?”
48

Kommissionen har i den andra grundens andra del angett att tribunalen underlåtit att beakta den omständigheten att den är skyldig att ex officio undersöka huruvida den berörda unionsinstitutionen har uppfyllt motiveringsskyldigheten. Denna skyldighet innebär att tribunalen var skyldig att beakta den motivering som åberopats under rättegången och konstatera att detta åberopande därefter gör att grunden avseende åsidosättande av motiveringsskyldigheten saknar stöd. Det är endast en total avsaknad av motivering som inte kan avhjälpas under rättegångens gång.
4

I artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 805/2004 av den 21 april 2004 om införande av en europeisk exekutionstitel för obestridda fordringar (EUT L 143, 2004, s. 15) föreskrivs följande: ”Denna förordning skall tillämpas på domar, förlikningar som ingåtts inför domstol och officiella handlingar avseende obestridda fordringar. En fordran skall anses som obestridd, om a) gäldenären uttryckligen har godkänt den genom att medge den eller genom en förlikning som godkänts av domstolen eller som ingåtts inför domstolen under förfarandet, eller b) gäldenären aldrig har bestritt den i enlighet med relevanta processuella krav i ursprungsmedlemsstatens lagstiftning under domstolsförfarandet, eller c) gäldenären först har bestritt fordran under domstolsförfarandet men därefter inte har inställt sig personligen eller företrätts av ombud vid domstolsförhandlingen avseende denna fordran, under förutsättning att ett sådant handlande innebär ett tyst godtagande av fordran eller av de förhållanden som görs gällande av borgenären enligt ursprungsmedlemsstatens lagstiftning, eller d) gäldenären uttryckligen har godkänt den i en officiell handling.”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Pfizer Consumer Healthcare Ltd (nedan kallat Pfizer) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) (nedan kallad skattemyndigheten), angående tullklassificering av plåster och självuppvärmande bälten som lindrar smärta.
42

EU-domstolen erinrar inledningsvis om att såväl principen om ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna som principen om ömsesidigt erkännande, som i sig grundar sig på det ömsesidiga förtroendet mellan dessa, har en grundläggande betydelse inom unionsrätten, eftersom det tack vare dessa principer är möjligt att skapa och upprätthålla ett område utan inre gränser. Närmare bestämt innebär principen om ömsesidigt förtroende, särskilt när det gäller området med frihet, säkerhet och rättvisa, att var och en av medlemsstaterna, förutom under exceptionella omständigheter, har en skyldighet att utgå från att alla de andra medlemsstaterna iakttar unionsrätten och särskilt de grundläggande rättigheter som erkänns i unionsrätten (dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 36 och där angiven rättspraxis).
73

Vad särskilt gäller antalet överskridanden av dygnsgränsvärdet för PM10 framgår följande av nyss nämnda uppgifter. I nästan samtliga av de 27 zoner och tätbebyggelser som berörs av fördragsbrottstalan har det förhållit sig så, att om överskridandena av gränsvärdet under ett visst år eventuellt har legat under det maximala antalet 35, så har detta år systematiskt föregåtts och följts av ett eller flera år med överskridanden av detta värde som legat över det maximala antalet. I vissa zoner, efter ett år under vilket dygnsgränsvärdet för PM10 inte har överskridits fler än 35 gånger, har antalet överskridanden ibland ökat till nästan dubbelt så många överskridanden som konstaterats under det sista året med överskridanden över det maximala antalet. Samma mönster kan observeras vad beträffar överskridanden av det årliga gränsvärdet för PM10. De år under vilka detta gränsvärde eventuellt har iakttagits har under den relevanta tidsperioden följts av flera år av överskridanden, och koncentrationen av PM10 har efter ett år med sådana iakttagna gränsvärden ibland i flera zoner till och med varit högre än under det sista året med överskridande.
4)

Dr. K. Chrysostomides & Co. LLC, Agroton plc, Joanna och Kyriaki Andreou, Bundeena Holding plc, Henrietta Jindra Burton, C & O Service & Investment Ltd, C. G. Christofides Industrial Ltd, Phidias Christodoulou, Georgia Phanou-Christodoulou, Christakis Christofides, Theano Chrysafi, Andreas Chrysafis, Dionysios Chrysostomides, Eleni K. och Eleni D. Chrysostomides, D & C Construction and Development Ltd, Chrystalla Dekatris, Constantinos Dekatris, Dr. K. Chrysostomides and Co., Emily Dragoumi, Parthenopi Dragoumi, James Droushiotis, Eastvale Finance Ltd, Nicos Eliades, Tereza Eliades, Goodway Alliance Ltd, Christos Hadjimarkos, Johnson Cyprus Employees Provident Fund, Kalia Georgiou LLC, Komposit Ltd, Platon M. Kyriakides, L.kcar Intermetal and Synthetic Ltd, Lois Builders Ltd, Athena Mavronicola-Droushiotis, Medialgeria Monitoring and Consultancy Ltd, Neita International, Inc., Sophia Nicolatos, Paris & Barcelona Ltd, Louiza Patsiou, Probus Mare Marine Ltd, Provident Fund of the Employees of Osel Ltd, R.A. M. Oil Cyprus Ltd, Steelway Alliance Ltd, Tameio Pronoias Prosopikou Genikon, The Cyprus Phassouri Estates Ltd, The Prnses Ltd, Christos Tsimon, Nafsika Tsimon, Unienergy Holdings Ltd och Julia Justine Jane Woods samt Eleni Pavlikka Bourdouvali, Georgios Bourdouvalis, Nikolina Bourdouvali, Coal Energy Trading Ltd, Christos Christofi, Elisavet Christofi, Athanasia Chrysostomou, Sofoklis Chrysostomou, Clearlining Ltd, Alan Dimant, Dodoni Ependyseis Chartofylakou Dimosia Etaireia Ltd, Dtek Holding Ltd, Dtek Trading Ltd, Elma Holdings pcl, Elma Properties & Investments pcl, Agrippinoulla Fragkoudi, Dimitrios Fragkoudis, Frontal Investments Ltd, Costas Gavrielides, Eleni Harou, Theodora Hasapopoullou, Gladys Iasonos, Georgios Iasonos, Jupiter Portfolio Investments pcl, George Karkousi, Lend & Seaserve Ltd, Liberty Life Insurance pcl, Michail P. Michailidis Ltd, Michalakis Michaelides, Rena Michael Michaelidou, Akis Micromatis, Erginos Micromatis, Harinos Micromatis, Alvinos Micromatis, Plotinos Micromatis, Nertera Investments Ltd, Andros Nicolaides, Melina Nicolaides, Ero Nicolaidou, Aris Panagiotopoulos, Nikolitsa Panagiotopoulou, Lambros Panayiotides, Ersi Papaefthymiou, Kostas Papaefthymiou, Restful Time Co., Alexandros Rodopoulos, Seatec Marine Services Ltd, Sofoklis Chrisostomou & Yioí Ltd, Marinos C. Soteriou, Sparotin Ltd och Miranda och Myria Tanou ska bära sina rättegångskostnader samt ersätta de rättegångskostnader som uppkommit för Europeiska unionens råd och Europeiska kommissionen såväl i förfarandet i första instans som i förfarandet för överklagande i mål C‑597/18 P och C‑598/18 P.
38

Mot denna bakgrund beslutade Rēzeknes tiesa (Domstolen i Rēzekne) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen: ”Ska artikel 2 led 7 i rådets förordning nr 1083/2006 tolkas så, att en situation där stödmottagaren inte kan nå upp till den förväntade omsättningen under den relevanta perioden på grund av att den affärsverksamhet som bedrivits av stödmottagarens enda affärspartner har upphört under samma period eller på grund av att denna affärspartner har blivit insolvent under samma period ska anses motsvara en handling eller en underlåtenhet av en ekonomisk aktör (stödmottagaren) som har lett eller skulle ha kunnat leda till en negativ ekonomisk effekt för Europeiska unionens allmänna budget?”
43

Med anledning av denna dom antog kommissionen beslutet om skölden för skydd av privatlivet, efter att i syfte att anta beslutet ha gjort en bedömning av Förenta staternas lagstiftning, såsom anges i skäl 65 i nämnda beslut. Detta skäl har följande lydelse: ”Kommissionen har bedömt begränsningarna och garantierna i Förenta staternas lag när det gäller tillgång till och användning av personuppgifter som överförs inom ramen för skölden för skydd av privatlivet i EU och Förenta staterna av Förenta staternas offentliga myndigheter för ändamål som rör nationell säkerhet, brottsbekämpning och andra ändamål som rör allmänintresset. Dessutom har Förenta staternas regering, via den nationella underrättelsetjänsten (Office of the Director of National Intelligence, ODNI) …, lämnat detaljerade utfästelser och försäkringar till kommissionen, som ingår i bilaga VI till detta beslut. Genom en skrivelse undertecknad av utrikesministern som bifogas som bilaga III till detta beslut har Förenta staternas regering dessutom förbundit sig att inrätta en ny tillsynsmekanism för ingrepp som hör samman med nationell säkerhet, ombudsmannen för skölden för skydd av privatlivet, som är oberoende gentemot underrättelsegemenskapen. I en framställning från Förenta staternas justitieministerium, som ingår som bilaga VII till detta beslut, beskrivs slutligen de begränsningar och garantier som gäller för offentliga myndigheters tillgång till och användning av uppgifter för brottsbekämpande ändamål och andra ändamål som rör allmänintresset. För att öka insynen och återspegla den rättsliga karaktären hos dessa åtaganden kommer samtliga dokument som förtecknas och bifogas till detta beslut att offentliggöras i Förenta staternas federala register [(U.S. Federal Register)].”
5

44 § Strafgesetzbuch (strafflagen), i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet (nedan kallad StGB), har rubriken ”Förarförbud”. I den bestämmelsen föreskrivs följande: ”1. Den som har dömts till fängelse eller böter för ett brott som har begåtts i samband med framförande av ett fordon eller i strid med sina skyldigheter som förare av ett motorfordon kan av domstolen förbjudas att framföra motorfordon av alla slag, eller särskilt slag, på allmän väg under en period om en till tre månader. Förarförbud ska normalt ådömas vid fällande dom enligt 315c § punkt 1 led 1 a, 315c § punkt 3 eller 316 § om körkortet inte har återkallats enligt 69 §. 2. Förarförbud träder i kraft när domen vinner laga kraft. Under förbudets giltighetstid ska nationella och internationella körkort förvaras hos tysk myndighet. Detsamma gäller när körkortet har utfärdats av en myndighet i en medlemsstat i Europeiska unionen eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, förutsatt att innehavaren är stadigvarande bosatt i Tyskland. Förarförbudet kommer att föras in som uppgift i andra utländska körkort. 3. Om ett körkort ska tas i förvar av en myndighet eller om förarförbudet ska föras in som uppgift i ett utländskt körkort, beräknas förbudstiden först från och med den dag då förbudet träder i kraft. Förbudstiden ska inte omfatta den tid som den tilltalade har varit frihetsberövad i enlighet med myndighetsbeslut.”
–

Eftas övervakningsmyndighet, genom M. Sánchez Rydelski, C. Zatschler, C. Simpson och C. Howdle, samtliga i egenskap av ombud,
6

I artikel 3 i förordning nr 1484/95 föreskrivs följande: ”1. Tilläggsbeloppet skall fastställas på grundval av cif-importpriset för sändningen i fråga i enlighet med bestämmelserna i artikel 4. 2. När cif-importpriset per 100 kg för en sändning är högre än det tillämpliga representativa pris som avses i artikel 2.1, skall importören lämna in åtminstone följande handlingar till de behöriga myndigheterna i den importerande medlemsstaten: – Köpekontrakt eller likvärdiga handlingar. – Försäkringskontrakt. – Faktura. – Ursprungsintyg (i förekommande fall). – Transportkontrakt. – Vid sjötransport, konossement. 3. I det fall som anges i punkt 2 skall importören ställa en säkerhet i enlighet med artikel 248.1 i förordning … nr 2454/93 och säkerheten ska vara lika stor som skillnaden mellan den tilläggstull som beräknats på den aktuella produktens representativa pris och den tilläggstull som beräknats på den aktuella sändningens importpris cif. 4. Importören ska ha en frist på två månader från och med försäljningen av produkterna i fråga, dock högst nio månader från dagen för godkännandet av deklarationen om övergång till fri omsättning, för att bevisa att sändningen har avyttrats på villkor som bekräftar de priser som avses i punkt 2. Om dessa tidsfrister inte iakttas ska den ställda säkerheten betraktas som förverkad. Tidsfristen på nio månader får emellertid förlängas av den behöriga myndigheten med högst tre månader efter en välgrundad ansökan från importören. Säkerheten ska frisläppas om tillfredsställande bevis på att avyttringsvillkoren har uppfyllts lämnas till tullmyndigheten. I annat fall ska säkerheten förverkas som betalning av tilläggsbeloppen. 5. Om de behöriga myndigheterna vid en kontroll upptäcker att villkoren i denna artikel inte har uppfyllts skall de driva in tullskulderna i enlighet med artikel 220 i [rådets] förordning (EEG) nr 2913/92 [av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, 1992, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4). Vid fastställandet av de tullskulder som skall drivas in eller som återstår att driva in skall ränta beräknas från och med dagen för varans övergång till fri omsättning till och med indrivningsdagen. Den räntesats som skall tillämpas skall vara den som gäller för indrivning enligt nationell lagstiftning.”
34

Att denna förmån inte beviljas då ett bolag som har hemvist i en medlemsstat, men har bildats enligt en annan medlemsstats lagstiftning, har redovisat ett underskott i denna andra medlemsstat under en beskattningsperiod under vilken det hade hemvist där, trots att nämnda förmån beviljas ett bolag med hemvist i den första medlemsstaten som redovisat ett underskott i den medlemsstaten under samma beskattningsperiod, utgör en skillnad i skattemässig behandling.
8

En av de åtgärder som Republiken Italien antagit för att säkerställa att myndigheterna betalar i tid är decreto-legge n. 35 – Disposizioni urgenti per il pagamento dei debiti scaduti della pubblica amministrazione, per il riequilibrio finanziario degli enti territoriali, nonché in materia di versamento di tributi degli enti locali (lagdekret nr 35 om brådskande åtgärder för myndigheternas betalning av förfallna skulder, balansering av de lokala och regionala myndigheternas finanser och de lokala myndigheternas betalning av skatter) av den 8 april 2013 (GURI nr 82 av den 8 april 2013), som omvandlades till lag, med ändringar, genom lag nr 64 av den 6 juni 2013 (GURI nr 132 av den 7 juni 2013), och decreto-legge n. 66 – Misure urgenti per la competitività e la giustizia sociale (lagdekret nr 66 med brådskande åtgärder för konkurrenskraft och social rättvisa) av den 24 april 2014 (GURI nr 95 av den 24 april 2014), som omvandlades till lag, med ändringar, genom lag nr 89 av den 23 juni 2014 (GURI nr 143 av den 23 juni 2014). I dessa lagdekret föreskrivs bland annat att kompletterande ekonomiska medel ska anslås för att säkra, likvida och utkrävbara skulder som myndigheter har till företag ska kunna betalas.
8

Bilaga XI till direktiv 2008/50 har rubriken ”Gränsvärden för skydd av människors hälsa”. I avsnitt B i den bilagan fastställs gränsvärden för varje förorening i form av den uppmätta koncentrationen i luften under olika tidsperioder. Vad gäller kvävedioxid föreskrivs bland annat följande i denna bilaga: Period (medelvärde under) Gränsvärde Toleransmarginal Datum då gränsvärdet bör ha uppnåtts 1 timme 200 μg/m3, får inte överskridas mer än 18 ggr per kalenderår … 0 % … till den 1 januari 2010 1 januari 2010 Kalenderår 40 μg/m3 … 0 % … till den 1 januari 2010 1 januari 2010