ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
28

Mot denna bakgrund beslutade Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu (distriktsdomstolen i Poznań-Stare Miasto) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1) Mot bakgrund av omständigheterna i förevarande fall, ska artikel 8.1 i [förordning nr 2201/2003] tolkas så, att: hemvist för ett arton månader gammalt barn ska anses vara den medlemsstat i vilken barnet i viss utsträckning är integrerat i socialt hänseende och familjehänseende utifrån följande omständigheter: medborgarskapet för den förälder som har den dagliga vårdnaden om barnet; att barnet uttrycker sig på det officiella språket i den medlemsstaten; att barnet döpts i den staten och under upp till tre månaders tid vistats där under förälderns föräldraledighet och övrig semester samt utifrån kontakterna med denna förälders släktingar, i en situation då barnet under övrig tid bor med denna förälder i en annan medlemsstat där föräldern har en tillsvidareanställning och där barnet regelbundet, om än under begränsad tid, umgås med den andre föräldern och dennes släktingar? 2) För att på grundval av artikel 8.1 i förordning nr 2201/2003 fastställa hemvist för ett arton månader gammalt barn som på grund av sin ålder dagligdags vårdas av endast den ena av föräldrarna och som regelbundet, om än under begränsad tid, umgås med den andre föräldern, i ett fall då föräldrarna inte kunnat komma överens om utövandet av föräldraansvaret för och umgänge med barnet, ska vid bedömningen av barnets integration i socialt hänseende och i familjehänseende, barnets anknytning till var och en av föräldrarna beaktas i lika stor utsträckning, eller ska anknytningen till den förälder som har den dagliga vårdnaden beaktas i större utsträckning?”
19

Oftalma hade innan nämnda förfarande i första instans under år 2004 väckt talan vid Tribunale di Torino (domstolen i första instans i Turin) och yrkat att CIOV och regionen Piemonte skulle förpliktas att till Oftalma betala ett belopp på 1226535,07 euro på grund av justering av de priser som var tillämpliga på de vårdtjänster som hade utförts under åren 2002 och 2003, samt under det första halvåret år 2004.
10

Neli Valcheva är mor till Mariana Koleva och mormor till Christos Babanarakis, som föddes den 8 april 2002 inom Mariana Kolevas äktenskap med Georgios Babanarakis. Nämnda äktenskap upplöstes av en grekisk domstol som beslutade att Christos Babanarakis far skulle ha vårdnaden om honom. Samma domstol fastställde de närmare villkoren för moderns utövande av rätten till umgänge med barnet, såsom kontakt via internet och per telefon samt personliga möten i Grekland under några timmar en gång i månaden.
120

Vad däremot gäller den delen av motiveringen som avsåg bedömningen av huruvida det är lagligt att begränsa valet av språk 2 i uttagningsprovet till engelska, franska och tyska, och, framför allt, att som villkor i de omtvistade meddelandena om uttagningsprov ange att kommunikationsspråket måste vara något av dessa tre språk, så slog domstolen i punkt 88 i domen av den 27 november 2012, Italien/kommissionen (C‑566/10 P, EU:C:2012:752), i den delen fast att särbehandling vad gäller språkreglerna i uttagningsprov kan tillåtas under förfarandena för rekrytering av EU-personal med stöd av artikel 1d.6 i tjänsteföreskrifterna, under förutsättning att denna särbehandling på objektiva och rimliga grunder kan motiveras av ett legitimt mål av allmänt intresse inom ramen för personalpolitiken. Av den punkten följer således att institutionernas skyldigheter under förfarandena för rekrytering av EU-personal inte kan anses gå längre än vad som följer av kraven i artikel 1d i tjänsteföreskrifterna.
9

Artikel 226 i direktivet har följande lydelse: ”Utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda bestämmelserna i detta direktiv skall endast följande uppgifter vara obligatoriska för mervärdesskatteändamål på fakturor som utfärdas i enlighet med artiklarna 220 och 221: 1) Datum för utfärdandet av fakturan. 2) Ett löpnummer baserat på en eller flera serier, som unikt identifierar fakturan. 3) Det registreringsnummer för mervärdesskatt som avses i artikel 214 under vilket den beskattningsbara personen har utfört leveransen av varor eller tillhandahållandet av tjänster. 4) Det registreringsnummer för mervärdesskatt som avses i artikel 214 under vilket förvärvaren har erhållit en leverans av varor eller ett tillhandahållande av tjänster för vilken eller vilket han är betalningsskyldig för mervärdesskatt eller en sådan leverans av varor som avses i artikel 138. 5) Den beskattningsbara personens och förvärvarens fullständiga namn och adress. 6) De levererade varornas mängd och art eller de tillhandahållna tjänsternas omfattning och art. 7) Det datum då leveransen av varor eller tillhandahållandet av tjänster utförs eller slutförs eller det datum då den förskottsbetalning som avses i artikel 220.4 och 220.5 erläggs, om ett sådant datum kan fastställas och skiljer sig från datumet för fakturans utfärdande. 8) Beskattningsunderlaget för varje skattesats eller undantag från skatteplikt, priset per enhet, exklusive mervärdesskatt, samt eventuell prisnedsättning eller rabatt om dessa inte är inkluderade i priset per enhet. 9) Tillämpad mervärdesskattesats. 10) Den mervärdesskatt som skall betalas, såvida inte en särskild ordning tillämpas för vilken detta direktiv utesluter en sådan uppgift. …”
21

A gav i augusti 2013 in en ansökan till Esbo stad om personlig assistans med stöd av lagen om service och stöd på grund av handikapp. Ansökan avsåg personlig assistans om cirka fem timmar per vecka för hjälp med de dagliga sysslorna, bland annat att handla mat, städa och tvätta. Vid tidpunkten för ansökan var A i färd med att flytta till Tallinn (Estland) där han på heltid skulle genomgå en treårig juristutbildning. Flytten skulle innebära att han tillbringade tre eller fyra dagar per vecka i Tallinn, men han avsåg att återvända till Esbo varje veckoslut. Den sökta omsorgen skulle således behöva ges utanför Finland.
26

I punkterna 94–96 i den överklagade domen fann tribunalen att efter det offentliga samråd som kommissionen anordnar inom ramen för ett förfarande för att genomföra en miljökonsekvensbedömning i syfte att samla in berörda parters synpunkter, behöver denna institution utrymme för egen reflektion och tillfälligt avskärmas från all form av yttre påverkan och påtryckningar. Detta för att på grundval av de uppgifter som samlats in under detta förfarande, med fullständig oavhängighet och med iakttagande av det allmänna intresset kunna besluta om vilka eventuella politiska initiativ som ska föreslås. Närmare bestämt är det viktigt att kommissionens initiativrätt skyddas från all form av inflytande från offentliga eller privata intressen som, utanför anordnade samråd, försöker tvinga kommissionen att anta ett politiskt förslag, att ändra det eller till och med att avstå från att lägga fram det. Sådana ageranden skulle förlänga och till och med försvåra diskussionen inom kommissionen. Miljökonsekvensbedömningsrapporterna innehåller emellertid en jämförelse av olika politiska alternativ som kommissionen undersökt. Ett utlämnande av dessa rapporter, även i form av ett utkast, samt av nämndens yttranden häröver skulle enligt tribunalen medföra en förhöjd risk för att tredjepart försöker att – utanför det offentliga samråd som kommissionen anordnat – utöva ett specifikt riktat inflytande mot det politiska alternativ som kommissionen har valt. Det finns enligt tribunalen en risk för att samma personer och organ som yttrat sig under det offentliga samrådet skulle kunna yttra sig på nytt eller kritisera möjliga val och hypoteser. De skulle härvid kunna hävda just att deras åsikt inte beaktats i tillräcklig utsträckning.
15

Eirinodikeio Lerou (Fredsdomaren i Leros) har under dessa omständigheter beslutat att vilandeförklara målet och att ställa följande fråga till EU-domstolen: ”I ett fall där en ansökan om tillstånd att avstå från ett arv har ingetts till en grekisk domstol av föräldrarna till ett underårigt barn med hemvist i Italien, ska det då med avseende på giltigheten av ett avtal om domstols behörighet enligt artikel 12.3 b i förordning nr 2201/2003 anses att a) föräldrarna entydigt har godtagit avtalet om domstols behörighet redan genom att lämna in ansökan till den grekiska domstolen, b) åklagaren är en av de parter i förfarandet som ska godta domstolens behörighet vid tidpunkten för inlämnandet av ansökan, mot bakgrund av att åklagaren, enligt grekisk rätt, automatiskt är part i detta förfarande, och c) avtalet om domstols behörighet är till barnets bästa, med tanke på att barnet och dess föräldrar (sökandena) har hemvist i Italien, medan den avlidne vid tiden för sin bortgång var bosatt i Grekland, där även kvarlåtenskapen finns?”
7

Artikel 167 bis i Code général des impôts (allmänna skattelagen) hade vid tidpunkten för omständigheterna i det nationella målet följande lydelse (nedan kallad CGI): ”I. - 1. Skattskyldiga personer som har haft sin skatterättsliga hemvist i Frankrike under minst sex av de senaste tio åren ska, vid den tidpunkt då hemvisten flyttas från Frankrike, beskattas för värdeökningar på sådana bolagsandelar som nämns i artikel 150‑0 A och som innehas under sådana förhållanden som avses i artikel 164 B led f. … II. - 1. Uppskov med betalning av skatt på den uppkomna värdeökningen kan medges fram till den tidpunkt när överlåtelse, återköp, inlösen eller indragning av berörda bolagsandelar sker. Uppskov med betalningen kan beviljas under förutsättning att den skattskyldiga personen deklarerar den uppkomna värdeökningen enligt de villkor som anges under I, ansöker om uppskov, utser en representant med hemvist i Frankrike som har behörighet att ta emot meddelanden om beskattningsunderlag, uppbörd och eventuella tvister om skatten, samt att han före flytten ställer de säkerheter för skatteuppbörden som krävs för att täcka skattemyndighetens fordran. … 2. Skattskyldiga personer som enligt denna artikel beviljas uppskov med betalning ska inkomma med en deklaration enligt artikel 170.1. Det sammanlagda skattebelopp med vilket uppskov med betalning beviljas ska anges i deklarationen. Till deklarationen ska en förteckning som upprättats på en av skattemyndigheten utfärdad blankett bifogas. Av denna förteckning ska skatt på berörda bolagsandelar som fortfarande omfattas av uppskov framgå och, i förekommande fall, av vilken orsak och vid vilken tidpunkt uppskovet kommer att upphöra. … Den skatt som den skattskyldiga personen erlagt lokalt på den värdeökning som faktiskt realiserats utanför Frankrike kan avräknas från inkomstskatt som fastställts i Frankrike under förutsättning att den kan likställas med sådan skatt. 4. Om deklarationen eller den förteckning som anges i punkt 2 inte inges eller om samtliga eller delar av de uppgifter som ska upptas i denna förteckning utelämnas, ska den skatt som omfattas av beviljat uppskov omedelbart utkrävas.”
44

Det framgår av denna definition att klassificeringen av en ”åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ exportrestriktion” förutsätter förekomsten av begränsande effekter på handelsförbindelserna (dom av den 21 juni 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, punkt 42). Dessa effekter kan till och med vara av mindre betydelse (dom av den 1 april 2008, Gouvernement de la Communauté française och Gouvernement wallon, C‑212/06, EU:C:2008:178, punkt 52), under förutsättning att de inte är alltför slumpmässiga eller indirekta (dom av den 21 juni 2016, New Valmar, C‑15/15, EU:C:2016:464, punkt 45 och där angiven rättspraxis).
5

Artikel 8 i detta dekret har följande lydelse: ”I samtliga de fall som avses i artikel 7 i detta dekret ska den genomsnittliga avgiftsgrundande inkomsten, för beviljande av sociala trygghetsförmåner, beräknas enligt följande formel: Vd = (A1 + A2 + … + A12)/D, där Vd = den genomsnittliga dagliga avgiftsgrundande inkomsten … A1, A2 … = den avgiftsgrundande inkomst som uppburits för arbete under den motsvarande månaden under den tolvmånadersperiod som avses i artikel 31.1 i lagen om sjukpenning och föräldrapenning, beräknad exklusive premier, bonusar, förmåner och andra former av ersättning som arbetsgivaren enligt vad som bestämts i kollektivavtal eller anställningsavtal har betalat ut till personen i fråga under den tid vederbörande tillfälligt varit oförmögen att arbeta eller varit graviditets- eller mammaledig, föräldraledig eller ledig utan lön för vård av barn, och D = antalet kalenderdagar under den period som avses i artikel 31.1 i lagen om moderskaps- och sjukförsäkring, exklusive de dagar personen i fråga tillfälligt varit oförmögen att arbeta och samtidigt uppburit en sjukförsäkringsförmån eller varit graviditets- eller mammaledig, pappaledig, ledig utan lön för vård av barn eller föräldraledig.”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan American Express Company och Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury (Lords Commissioners vid finansministeriet, Förenade kungariket) (nedan kallad den nationella myndigheten). Målet rör de omständigheter under vilka en trepartsbetalningsordning för kontokort ska anses vara en fyrpartsbetalningsordning för kontokort, i enlighet med artikel 1.5 i den förordningen.
33

För det första var medlemsstaterna enligt artikel 7 i beslut 2011/278, skyldiga att under det första steget, hos verksamhetsutövarna, för varje befintlig anläggning som uppfyller villkoren för sådan tilldelning, samla in all relevant information och relevanta data, för i princip alla år under perioden 2005–2008, under vilka anläggningen har varit i drift, för varje parameter i förteckningen i bilaga IV till detta beslut som kan läggas till grund för beräkningen av tilldelningsbeloppet (dom av den 8 september 2016, E.ON Kraftwerke, C‑461/15, EU:C:2016:648, punkt 25).
10

Artikel 33 i kodexen har följande lydelse: ”Under förutsättning att följande poster anges separat från det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, skall de inte räknas in i tullvärdet: a) Kostnader för varutransport sedan varorna anlänt till platsen för införsel till gemenskapens tullområde. b) Kostnader för arbete med konstruktion, uppförande, sammansättning, underhåll eller tekniskt bistånd som utförts efter införseln av importerade varor av industriell natur såsom anläggningar, maskinpark eller utrustning. c) Räntekostnader enligt en överenskommelse om finansiering som ingåtts av köparen och som gäller köpet av de importerade varorna, oavsett om finansieringen ombesörjs av säljaren eller av någon annan person, under förutsättning att överenskommelsen om finansiering har träffats skriftligen och att köparen om så krävs kan visa att – sådana varor verkligen säljs till det pris som uppges som det pris som faktiskt har betalats eller skall betalas, och – den räntesats som begärts inte överstiger den nivå som är vanlig för dylika transaktioner i det land där och vid den tidpunkt då finansieringen ombesörjdes. d) Kostnader för rätten att reproducera de importerade varorna i gemenskapen. e) Inköpsprovisioner. f) Importtullar eller andra avgifter som skall betalas i gemenskapen på grund av importen eller försäljningen av varorna.”
57

Domstolen erinrar om att det kan vara särskilt befogat att EUIPO beaktar för sent åberopade omständigheter och för sent ingiven bevisning när EUIPO anser dels att det som har ingetts för sent vid första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan på utgången i invändningsförfarandet, dels att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som denna bevisning har ingetts och under vilka omständigheter det har skett (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 mars 2007, harmoniseringskontoret/Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, punkt 44, och dom av den 3 oktober 2013, Rintisch/harmoniseringskontoret, C‑120/12 P, EU:C:2013:638, punkt 38).
24

Under dessa omständigheter beslutade Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Appellationsdomstolen (England och Wales) (avdelningen för tvistemål), Förenade kungariket) att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Om det mellan en arbetstagare och en arbetsgivare råder tvist om huruvida arbetstagaren har rätt till årlig betald semester i enlighet med artikel 7 i direktiv [2003/88], är det då förenligt med unionsrätten, och särskilt principen om ett effektivt rättsmedel, att kräva att arbetstagaren måste ta ut semester innan det kan fastställas huruvida han eller hon har rätt till semesterlön? 2) Om arbetstagaren inte tar ut all eller någon del av den årliga semester som han eller hon har rätt till under det semesterår rätten ska utövas, och han eller hon skulle ha gjort det om det inte hade varit för det faktum att arbetsgivaren vägrade att betala semesterlön, kan arbetstagaren då göra gällande att han eller hon har förhindrats att utöva sin rätt till betald semester, på så sätt att rätten överförs tills dess att han eller hon har möjlighet att utöva den? 3) Om rätten till betald semester överförs, sker detta då på obestämd tid eller tillämpas en tidsgräns för att utöva överförd semesterrätt i analogi med de begränsningar som gäller när en arbetstagare inte kan utöva sin semesterrätt under det relevanta semesteråret på grund av sjukdom? 4) Om en period för överförande inte föreskrivs i lag eller avtal, måste domstolen, för att säkerställa att tillämpningen av [nationella bestämmelser om arbetstid] inte förfelar syftet med artikel 7 [i direktiv 2003/88], begränsa perioden för överförande i tiden? 5) Om detta är fallet, skulle en period på 18 månader efter utgången av det semesterår under vilket semestern tjänades in vara förenlig med rätten till årlig betald semester i artikel 7 [i direktiv 2003/88]?”
12

Byggnaden anpassades år 2006 till Kozubas näringsverksamhet. Kozuba gjorde för detta ändamål investeringar till ett belopp motsvarande cirka 55 procent av byggnadens anskaffningsvärde. Efter det att arbetena avslutats fördes byggnaden den 31 juli 2007 som en materiell anläggningstillgång in i registret över anläggningstillgångar, under rubriken ”visningshus”. Byggnaden fortsatte att vara registrerad under denna rubrik fram till dess att den såldes till tredje man, den 15 januari 2009.
10

I artikel 32 i direktiv 2004/38 föreskrivs följande: ”1. Personer som beläggs med återreseförbud av hänsyn till allmän ordning eller säkerhet får lämna in en ansökan om upphävande av återreseförbudet efter en med hänsyn till omständigheterna skälig frist, och i vart fall efter tre år från och med verkställigheten av beslutet om det slutgiltiga återreseförbudet, som lagligen fattats enligt [unions]rätten, genom att åberopa bevisning som kan styrka att de faktiska omständigheter som låg till grund för beslutet om återreseförbud har ändrats. Den berörda medlemsstaten skall fatta ett beslut om denna ansökan inom sex månader efter det att den lämnades in. 2. De personer som avses i punkt 1 skall inte ha rätt till inresa på den berörda medlemsstatens territorium under prövningen av deras ansökan.”
10

I artikel 5 i 2003 års lag, som var tillämplig vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna i det nationella målet, föreskrevs följande: ”1. När anställningsförhållandet har bringats att upphöra på arbetsgivarens initiativ i samband med ett förfarande för kollektiv uppsägning ska artiklarna 38 och 41 i arbetslagen, med förbehåll för punkterna 2–4, och bestämmelser om särskilt skydd för arbetstagare mot uppsägning respektive upphörande av anställningsförhållandet, med förbehåll för punkt 5, inte tillämpas. 2. Om någon överenskommelse i den mening som avses i artikel 3 inte nås ska artikel 38 i arbetslagen tillämpas när anställningsförhållandet bringas att upphöra på arbetsgivarens initiativ eller när anställningsavtalet sägs upp och ändras. … 5. Under en period då särskilt skydd gäller mot uppsägning eller mot att anställningsförhållandet bringas att upphöra får arbetsgivaren enbart ändra de befintliga anställnings- och lönevillkoren för den arbetstagare som 1) har högst fyra år kvar till pensionsålder, är gravid, mammaledig, ledig för adoption eller föräldraledig, 2) är ledamot i personalkommittén i ett offentligt företag, 3) är ledamot i fackföreningens styrelse, … 6. Om en ändring av anställnings- och lönevillkoren, genom uppsägning och ändring av anställningsavtalet, leder till lönesänkningar har de arbetstagare som avses i punkt 5 rätt till kompensationsersättning som ska fastställas enligt de principer som följer av arbetslagen fram till utgången av den period under vilken de åtnjuter ett särskilt skydd mot uppsägning eller mot att anställningsförhållandet bringas att upphöra. 7. Om anställningsavtalet bringas att upphöra genom ett förfarande för kollektiva uppsägningar kan anställningsavtal som ingåtts för en viss tid eller för vissa arbetsuppgifter sägas upp av båda parterna under iakttagande av en uppsägningstid på två veckor.”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Ornua Co-operative Ltd, tidigare The Irish Dairy Board Co-operative Ltd (nedan kallat Ornua) och Tindale & Stanton Ltd España SL (nedan kallat T & S). Målet avser sistnämnda företags användning av ett kännetecken vilket enligt Ornua medför en risk för förväxling med EU-varumärken som Ornua är innehavare av och vilket har skadlig inverkan på dessa varumärkens renommé.
19

Artikel 3.2 första stycket i direktiv 2008/69 i dess tyska version (”die sämtlich bis spätestens 31 Dezember 2008 in Anhang I der Richtlinie 91/414/EWG aufgeführt waren”), i dess engelska version (”all of which were listed in Annex I to Directive 91/414/EEC by 31 December 2008 at the latest”) och i dess franska version (”toutes inscrites à l’annexe I de la directive 91/414/CEE au plus tard le 31 décembre 2008”) talar däremot för tolkningen att datumet den 31 december 2008 avser upptagandet i den aktuella förteckningen av verksamma ämnen i det godkända växtskyddsmedlet som ska utvärderas på nytt av medlemsstaterna, i enlighet med föreskrifterna i nämnda artikel 3.2. Detta gäller även för bland annat den grekiska, den italienska och den nederländska språkversionen av denna bestämmelse.
19

Det spelar i detta sammanhang ingen roll om kunden uteslutande kan förvärva de utannonserade varorna via den webbplats som tillhör det företag som gör reklam. Innan köpet avslutas får konsumenten visserligen den information som lämnas först där. Informationen lämnas emellertid för sent för att konsumenten ska kunna fatta ett informerat beslut vad avser frågan om konsumenten över huvud taget ska befatta sig närmare med de varor som erbjuds i reklamannonsen och med anledning därav ska besöka webbplatsen. Inte heller den omständigheten att en konsument via sin dator i lugn och ro och utan att iakttas av försäljare kan beställa en vara ändrar det faktum att vederbörande inte har väsentlig information om den geografiska adressen för och identiteten på den person som saluför de utannonserade varorna innan han eller hon besöker nämnda persons webbplats.
49

Motsatt slutsats skulle dessutom i praktiken innebära att medlemsstaterna, enligt viseringskodexen, är skyldiga att tillåta tredjelandsmedborgare att lämna in en ansökan om internationellt skydd vid medlemsstaternas beskickningar belägna på ett tredjelands territorium. Även om syftet med viseringskodexen inte är att harmonisera medlemsstaternas lagstiftning om internationellt skydd, konstaterar EU-domstolen att de unionsakter som antas med stöd av artikel 78 FEUF och som reglerar förfarandena för ansökningar om internationellt skydd inte föreskriver någon sådan skyldighet utan tvärtom undantar ansökningar som lämnas in vid medlemsstaternas beskickningar från sitt tillämpningsområde. Det framgår sålunda av artikel 3.1 och 3.2 i direktiv 2013/32 att direktivet är tillämpligt på ansökningar om internationellt skydd som lämnas in på medlemsstaternas territorium, inbegripet vid gränsen, i deras territorialvatten eller i deras transitzoner, men inte på ansökningar om diplomatisk eller territoriell asyl som lämnas in till medlemsstaternas beskickningar. På samma sätt följer det av artikel 1 och artikel 3 i förordning nr 604/2013 att den förordningen endast ålägger medlemsstaterna att pröva varje ansökan om internationellt skydd som lämnas in på en medlemsstats territorium, inklusive vid gränsen eller i transitområden och att de förfaranden som föreskrivs i förordningen endast är tillämplig på sådana ansökningar om internationellt skydd.