FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

PHILIPPE LÉGER

föredraget den 20 oktober 20051( )

Förenade målen C‑23/04–C‑25/04

Sfakianakis AEVE

mot

Elliniko Dimosio

(begäran om förhandsavgörande från Dioikitiko Protodikeio Athinon (Grekland))

”Associeringsavtal EEG–Ungern – Skyldighet om ömsesidigt bistånd mellan tullmyndigheter – Varuimport med tillämpning av regler om förmånstullar – Kontroll i efterhand av varornas ursprung genom vilken deras ungerska ursprung ifrågasätts – Överklagande av resultaten av kontrollen i efterhand – Uppbörd av tull av tullmyndigheterna i importstaten – Ogiltigförklaring av behörig domstol i exportstaten av resultaten av kontrollen i efterhand – Skyldighet för tullmyndigheterna i importstaten att beakta de avgöranden som meddelats av exportstatens domstol”

1. Förevarande förfarande för förhandsavgörande gäller tolkningen av Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan, av den 16 december 1991( ).

2. Förfarandet har uppkommit genom bolaget Sfakianakis AEVE:s( ) bestridande av beslut som meddelats av Atens tullkontor och genom vilka denne påfördes tull för import till Grekland av bilar som införts från Ungern. De ungerska tullmyndigheterna ansåg till följd av en kontroll i efterhand att de certifikat genom vilka dessa bilars ungerska ursprung garanterades var felaktiga. Slutsatserna av denna kontroll överklagades till den behöriga ungerska domstolen, vilken ogiltigförklarade dessa. Genom denna domstols avgöranden bekräftades slutgiltigt de omtvistade fordonens ungerska ursprung.

3. Den huvudfråga som Dioikitiko Protodikeio Athinon (Grekland) har ställt till domstolen gäller huruvida tullmyndigheterna i importstaten enligt associeringsavtalet, och i synnerhet de regler beträffande administrativt samarbete som föreskrivs inom ramen för detta, har skyldighet att beakta de avgöranden som meddelats av domstolen i exportstaten genom vilka den bekräftar att de varucertifikat som de omtvistade importerade varorna omfattades av är giltiga.

I – Tillämpliga bestämmelser

A – Associeringsavtalet och protokoll nr 4

4. Enligt artikel 1 i associeringsavtalet var målsättningen med avtalet bland annat att stegvis upprätta ett frihandelsområde mellan Europeiska ekonomiska gemenskapen och Ungern. Det skulle såtillvida vara ett led i Ungerns inträde i gemenskapen, vilket skedde den 1 maj 2004.

5. I artikel 9 i associeringsavtalet föreskrivs att gällande importtullar i Europeiska gemenskapen på produkter med ursprung i Ungern gradvis eller omedelbart skall avskaffas.

6. I protokoll nr 4( ), som utgör bilaga till associeringsavtalet, definieras begreppet ”ursprungsprodukter” och metoderna för administrativt samarbete. Detta protokoll ändrades genom beslut nr 1/95( ) som trädde i kraft den 1 oktober 1995, och sedan genom beslut nr 3/96( ) som trädde i kraft den 1 juli 1997. Eftersom de relevanta artiklarna i protokoll nr 4, i dess genom beslut nr 3/96( ) ändrade lydelse, i huvudsak har samma innehåll som i ursprungsversionen från 1993 och i den version som blev resultatet av beslut nr 1/95, förefaller det inte nödvändigt att avgöra exakt vilken version av varje artikel som är tillämplig i målen vid den nationella domstolen vid de olika tidpunkterna. Eftersom den hänskjutande domstolen endast har hänvisat till den version av de relevanta artiklarna som anges i protokoll nr 4, kommer jag uteslutande att citera denna version.

7. Enligt artikel 16.1 a i protokoll nr 4 skall för produkter med ursprung i Ungern som importeras till gemenskapen, liksom för produkter som har ursprung i gemenskapen och importeras till Ungern, de förmånliga villkoren enligt associeringsavtalet gälla under förutsättning av företeende av ett varucertifikat EUR.1( ). I artikel 17.1 och 17.5 i protokoll nr 4 föreskrivs att certifikat EUR.1 skall utfärdas av tullmyndigheterna i exportlandet, vilka skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att kontrollera produkternas ursprungsstatus. De skall för detta ändamål ha rätt att begära all den bevisning och utföra all den granskning av exportörens räkenskaper eller all annan kontroll som de bedömer lämplig( ).

8. Bestämmelserna i protokoll nr 4 rörande metoder för administrativt samarbete finns bland annat i artiklarna 31–33, vilka är föremål för den aktuella tolkningsfrågan. Dessa artiklar har följande lydelse:

”Artikel 31

Ömsesidigt bistånd

...

2. För att säkerställa att detta protokoll tillämpas på ett riktigt sätt skall gemenskapen och Ungern genom de behöriga tullmyndigheterna lämna varandra bistånd för kontroll av att varucertifikaten EUR.1 eller fakturadeklarationerna är äkta och av att de uppgifter som ingår i dessa dokument är korrekta.

Artikel 32

Kontroll av ursprungsintyg

1. Kontroll i efterhand av ursprungsintyg skall utföras stickprovsvis eller närhelst tullmyndigheterna i importlandet har rimliga tvivel beträffande äktheten av sådana dokument, berörda produkters ursprungsstatus eller att övriga krav i detta protokoll har uppfyllts.

2. För tillämpningen av bestämmelserna i punkt 1 skall tullmyndigheterna i importlandet återsända varucertifikat EUR.1 och fakturan, om den företetts, fakturadeklarationen eller kopia av dessa dokument, till tullmyndigheten i exportlandet och, i tillämpliga fall, ange skälen för en undersökning. Till stöd för begäran om kontroll i efterhand skall de tillhandahålla alla de erhållna handlingar och upplysningar som tyder på att uppgifterna i ursprungsintyget inte är riktiga.

3. Kontrollen skall genomföras av tullmyndigheterna i exportlandet. För detta ändamål skall de ha rätt att begära alla slag av bevisning och att utföra alla slags kontroller av exportörens räkenskaper, eller all annan kontroll som bedöms lämplig.

4. Om tullmyndigheterna i importlandet beslutar att uppskjuta beviljandet av förmånsbehandling för de berörda produkterna i avvaktan på resultatet av kontrollen, skall de erbjuda importören att få produkterna utlämnade, med förbehåll för de säkerhetsåtgärder som bedöms nödvändiga.

5. De tullmyndigheter som begärt kontrollen skall så snart som möjligt underrättas om resultatet av denna. Detta resultat måste klart utvisa om dokumenten är äkta och om de berörda produkterna kan anses vara produkter med ursprung i gemenskapen (eller) Ungern (...) och om de uppfyller övriga krav i detta protokoll.

6. Om rimliga tvivel föreligger och inget svar erhålls inom tio månader från den dag då kontrollen begärdes, eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter för att avgöra om dokumentet i fråga är äkta eller produkternas verkliga ursprung, skall de tullmyndigheter som begärt kontrollen vägra förmånsbehandling, utom under exceptionella omständigheter.

Artikel 33

Tvistlösning

Om det i samband med de kontrollförfaranden som avses i artikel 32 uppstår tvister vilka inte kan lösas mellan de tullmyndigheter som begärt kontrollen och de tullmyndigheter som är ansvariga för att denna kontroll utförs eller om frågor uppstår angående tolkningen av detta protokoll, skall tvisterna hänskjutas till associeringskommittén.

Tvister mellan importören och tullmyndigheterna i importlandet skall lösas enligt lagstiftningen i den staten.”( )

B – Gemenskapens tullkodex

9. Den hänskjutande domstolen har även hänvisat till rådets förordning (EEG) nr 2913/92( ), som innehåller de regler och förfaranden som behövs för att säkerställa genomförandet av tulltaxebestämmelser som införts på gemenskapsnivå i samband med handeln med varor mellan gemenskapen och tredje land( ).

10. I artikel 220.1 i tullkodexen föreskrivs att om ett tullbelopp som härrör från en tullskuld har bokförts med ett lägre belopp än det belopp som skulden lagligen uppgår till, skall det belopp som skall utkrävas eller återstår att kräva, det vill säga införandet av detta i räkenskaperna eller något annat likvärdigt medium av tullmyndigheten i den berörda medlemsstaten( ), bokföras inom två dagar efter det att myndigheterna blivit medvetna om situationen och har möjlighet att beräkna vad beloppet lagligen uppgår till samt fastställa vem som är gäldenär.

11. I artikel 220.2 i tullkodexen föreskrivs dock ett undantag till denna bokföring i efterhand, vilket den hänskjutande domstolen även har bett domstolen tolka i det förevarande målet. Artikeln har följande lydelse:

”Förutom i de fall som avses i artikel 217.1 andra och tredje stycket, skall bokföring i efterhand inte ske när:

...

b) Det rätta tullbeloppet inte har bokförts på grund av ett misstag från tullmyndigheternas sida och gäldenären kunde inte rimligen ha upptäckt detta, eftersom denne för sin del handlat i god tro och följt bestämmelserna i den gällande lagstiftningen i fråga om tulldeklarationen.

...”

II – Bakgrund till tvisten i den nationella domstolen

12. Under åren 1996–1998 gjorde de ungerska tullmyndigheterna, på begäran av Europeiska kommissionens enhet för samordning av åtgärderna i kampen mot bedrägeri (UCLAF), en inspektion i efterhand av motorfordon av märket Suzuki som tillverkats i Ungern och importerats till gemenskapen under åren 1995–1997, och som omfattades av varucertifikat EUR.1.

13. Undersökningen resulterade, beträffande de av bolaget Sfakianakis genomförda importerna till Grekland, i en uppdelning i tre grupper: för det första fordon för vilka ungerskt ursprung i den mening som avses i protokoll nr 4 kunde konstateras, för det andra fordon som med tillverkarens medgivande konstaterades ha utländskt ursprung och för det tredje fordon vars ursprung var föremål för tvist mellan exportören och den ungerska tullmyndigheten.

14. Genom skrivelse av den 3 november 1998 meddelade direktören för den ungerska kontrollmyndigheten den behöriga grekiska tullmyndigheten dessa resultat. Beträffande den tredje fordonsgruppen anmodade han denna myndighet att avvakta med att kräva in tullen i efterhand till dess att de pågående tvisterna avgjorts.

15. Vidare erhöll de behöriga grekiska tullmyndigheterna från UCLAF en förteckning över de motorfordon som hade importerats till Grekland från Ungern och som felaktigt dragit nytta av reglerna om förmånstull. Denna lista omfattade de fordon vars ursprung var föremål för anhängig talan inför den behöriga ungerska domstolen.

16. De grekiska tullmyndigheterna beslöt på grundval av denna förteckning att Sfakianakis skulle påföras importtull och mervärdesskatt plus en avgift.

17. Den ungerska domstolen upphävde den ungerska tullmyndighetens beslut som hade fattats efter kontrollen i efterhand och ålade den ungerska tullmyndigheten att återuppta kontrollförfarandet med tillämpning av de avkunnade domarna( ).

18. Genom skrivelse av den 26 juli 1999 underrättade den behöriga ungerska myndigheten den grekiska tullstyrelsen om dessa avgöranden och bifogade förteckningen över fordonen med utländskt ursprung och den över de fordon för vilka ungerskt ursprung slutgiltigt hade bekräftats. Den grekiska tullmyndigheten upphävde inte sina beslut enligt vilka Sfakianakis påfördes importtullar avseende de fordon för vilka ungerskt ursprung hade bekräftats.

III – Tolkningsfrågorna

19. Dioikitiko Protodikeio Athinon, den nationella domstol vid vilken Sfakianakis har väckt talan mot dessa beslut, har förklarat målet vilande och har till domstolen ställt följande frågor:

”1) Innebär den skyldighet om ömsesidigt bistånd som föreskrivs i artikel 31.2 i protokoll nr 4 (som bifogats Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan) att tullmyndigheterna i importmedlemsstaten skall beakta de ungerska domstolarnas avgöranden rörande giltigheten av de kontroller som exportstatens myndigheter har utfört avseende riktigheten av exportvarucertifikat EUR.1, när

a) de ungerska myndigheterna på ett korrekt sätt har informerat importstatens tullmyndigheter om resultaten av den ursprungliga kontrollen av felaktigheter i vissa exportcertifikat, men påpekat att giltigheten av kontrollen var föremål för tvist i mål anhängiga vid ungerska domstolar,

b) de ungerska myndigheterna officiellt har underrättat importstatens tullmyndigheter om utgången i dessa mål, det vill säga de ovannämnda domstolarnas avgöranden, i vilka det slagits fast att vissa varucertifikat EUR.1 trots allt var korrekta?

2) Skall artikel 32 i ovannämnda protokoll nr 4 tolkas så att tullmyndigheterna i importmedlemsstaten är skyldiga att beakta avgöranden som fattats av domstolar i exportstaten, som upphäver resultaten av kontroller som beslutats och utförts av de ungerska myndigheterna efter importen, när

a) myndigheterna i importstaten på ett korrekt sätt informerades både om de mål som var anhängiga vid ungerska domstolar och om utgången i dessa förfaranden, och

b) dessa myndigheter själva aldrig har begärt att en kontroll skall utföras?

3) Om en av de ovanstående frågorna skall besvaras jakande: Skall de ovannämnda gemenskapsrättsliga bestämmelserna tolkas så att det inte är tillåtet att de nationella myndigheterna i importstaten fattar beslut om att påföra ytterligare tull, skatt och avgifter, efter det att de ungerska myndigheterna underrättat dem om resultaten av den kontroll som de utfört, men innan de underrättats om innehållet i domstolsavgörandena genom vilka resultaten av kontrollen upphävdes i syfte att säkerställa den ändamålsenliga verkan av förbudet mot att påföra tull som föreskrivs i Europaavtalet om upprättande av en associering mellan gemenskapen och Ungern, med beaktande av att de utfärdade varucertifikaten EUR.1 visade sig vara korrekta?

4) Påverkas svaret på de ovannämnda frågorna av den omständigheten att varken de grekiska eller de ungerska tullmyndigheterna begärde att associeringskommittén skulle sammankallas i enlighet med artikel 33 i protokoll nr 4 för att ta ställning i sak, vilket tyder på att ingen av de två myndigheterna ansåg att det förelåg någon tvist mellan dem rörande de ungerska domstolarnas avgöranden som borde ha hänskjutits till denna kommitté för avgörande?

5) I andra hand, för det fall ovannämnda frågor skall besvaras nekande och de grekiska myndigheterna således inte har åsidosatt ovannämnda bestämmelser i gemenskapsrätten genom att påföra ytterligare tull, mervärdesskatt och avgifter, kan det då anses att det inte är tillåtet enligt artikel 220.2 i gemenskapens tullkodex att i efterhand bokföra tull som skall betalas av importören, på grund av ett fel som begåtts av tullmyndigheterna själva, antingen i import- eller exportstaten, särskilt om man beaktar att tullmyndigheten i exportstaten hade tillgång till alla fakta rörande ursprunget till de motorfordon som skulle exporteras, på grundval av vilka något varucertifikat EUR.1 inte borde ha utfärdats, vilket innebär att tullmyndigheterna i importstaten ända från början hade kunnat bokföra den tull som lagenligt skulle betalas?”

IV – Bedömning

A – De två första tolkningsfrågorna

20. Jag föreslår att domstolen skall undersöka de två första och nära sammanhängande tolkningsfrågorna tillsammans.

21. Genom dessa frågor har den hänskjutande domstolen önskat få klarhet i huruvida associeringsavtalet och protokoll nr 4, bland annat de bestämmelser i det senare som gäller skyldigheten om ömsesidigt bistånd i artikel 31.2 och kontroll av varornas ursprungsintyg i artikel 32, skall tolkas så att tullmyndigheterna i importstaten är skyldiga att beakta domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten avseende talan som väckts mot resultaten av giltighetskontrollen av varucertifikat som utförts av tullmyndigheten i exportstaten, för det fall denna har informerats om förekomsten av dessa mål och innehållet i avgörandena. Den hänskjutande domstolen har även önskat få klarhet i huruvida det förhållandet att giltighetskontrollen av varucertifikaten inte har utförts på begäran av tullmyndigheten i importstaten skall inverka på svaret på denna fråga.

22. Den hänskjutande domstolen önskar få klarhet i huruvida tullmyndigheterna i importstaten skall följa de ursprungliga resultaten av den kontroll i efterhand av varucertifikatens giltighet som utförts av tullmyndigheten i exportstaten, eller om de även skall beakta de domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten avseende ogiltigförklaring av resultaten av denna kontroll.

23. Den grekiska regeringen har föreslagit att domstolen skall svara att associeringsavtalet och de ovannämnda bestämmelserna i protokoll nr 4 inte medför skyldighet för tullmyndigheterna i importstaten att beakta de av den behöriga domstolen i exportstaten meddelade avgörandena avseende giltigheten av den i efterhand utförda kontrollen av varucertifikaten EUR.1:s riktighet.

24. Den grekiska regeringen har till stöd för denna ståndpunkt erinrat om att bestämmandet av varornas ursprung ankommer på tullmyndigheterna i exportstaten och att det inte enligt tillämpliga gemenskapsrättsliga bestämmelser åligger tullmyndigheterna i importstaten att undersöka huruvida denna kontroll har utförts korrekt. Den har gjort gällande att exportstatens tullmyndigheters förklaring om att varucertifikaten EUR.1 var felaktiga är tillräcklig för att motivera att tull påförs i efterhand.

25. Den har anfört att de ungerska tullmyndigheterna hade fog för sin ogiltigförklaring av de omtvistade varucertifikaten EUR.1, eftersom det är tullmyndigheterna och inte domstolsmakten i exportstaten som är behöriga att i efterhand kontrollera ursprungscertifikaten och eftersom det i artikel 32.5 i protokoll nr 4 föreskrivs att kontrollen skall utföras så snart som möjligt. Den har gjort gällande att det inte enligt någon av de tillämpliga gemenskapsrättsliga bestämmelserna, bland annat artiklarna 31 och 32 i protokoll nr 4, föreligger någon skyldighet för de i importstaten behöriga tullmyndigheterna att invänta resultaten av domstolsförfarandet.

26. Den har tillagt att de i importstaten behöriga myndigheterna, när exportstatens tullmyndigheters bedömningar upphävs av domstol, inte kan veta om förfarandet varit kontradiktoriskt och om alla garantier för ett rättvist förfarande förelegat, eller huruvida domstolens avgörande grundar sig på en undersökning av den omtvistade handlingen från materiell och juridisk synpunkt, eller på ett formfel, såsom att den svarande tullmyndigheten inte infunnit sig vid förhandlingen.

27. Jag delar inte den grekiska regeringens uppfattning. Jag anser liksom Sfakianakis, den ungerska regeringen och kommissionen att det enligt associeringsavtalet och bestämmelserna i protokoll nr 4 avseende ömsesidigt bistånd och kontroll av varornas ursprungsintyg åligger importstatens tullmyndigheter att beakta de domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten avseende talan om ogiltigförklaring av resultaten av giltighetskontrollen av varucertifikat EUR.1. Såsom den ungerska regeringen och kommissionen har gjort gällande, åligger denna skyldighet tullmyndigheterna med hänsyn till syftet med associeringsavtalet och det arrangemang för administrativt samarbete som införts genom protokoll nr 4. Jag anser även, såsom Sfakianakis, att det mot bakgrund av den grundläggande rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol är denna bedömning som bör göras.

28. Associeringsavtalet har, som jag har anfört ovan, till syfte att de varor som uppfyller villkoren för att anses ha ungerskt ursprung eller ursprung i en medlemsstat i Europeiska gemenskapen vid import till gemenskapen eller till Ungern skall erhålla den förmånsbehandling som föreskrivs i detta avtal. I artiklarna 16 och 17 i protokoll nr 4 föreskrivs för detta ändamål att beviset för varornas ursprung, och som krävs för att denna förmånsbehandling skall tillämpas, skall utgöras av ett varucertifikat EUR.1, som utfärdas av tullmyndigheterna i exportlandet i enlighet med artikel 17.4.

29. Exportstatens tullmyndigheter skall intyga varornas ursprung i huvudsak på grundval av en kontroll vid tillfället för utfärdandet av varucertifikat EUR.1 i enlighet med artikel 17.4 och 17.5, men även med beaktande av kontroller i efterhand. I artikel 32.3 i protokoll nr 4 preciseras att även kontrollen i efterhand skall genomföras av tullmyndigheterna i exportlandet, som för detta ändamål skall ha rätt att begära alla slag av bevisning och utföra alla slags kontroller som bedöms lämpliga.

30. Det ankommer således på tullmyndigheterna i exportstaten att kontrollera de ifrågavarande varornas ursprung och att dessa uppfyller de nödvändiga förutsättningarna för att vid import till en av gemenskapens medlemsstater eller till Ungern kunna erhålla den i associeringsavtalet föreskrivna förmånsbehandlingen.

31. Såsom samtliga intervenienter har erinrat om, bygger den mekanism för det administrativa samarbetet som föreskrivs i artiklarna 31–33 i protokoll nr 4 dels på en fördelning av uppgifter och dels på ett ömsesidigt förtroende mellan tullmyndigheterna i den berörda medlemsstaten och i Republiken Ungern. Domstolen har i detta hänseende, inom ramen för andra frihandelsavtal, i förhållande till protokoll avseende definition av begreppet ursprungsprodukter och arrangemang för administrativt samarbete jämförbara med dem i protokoll nr 4, ansett att en sådan mekanism berättigas av det förhållandet att myndigheterna i exportstaten är bäst placerade för att direkt kontrollera de omständigheter som utgör en förutsättning för de berörda produkternas ursprung( ). Denna mekanism har även fördelen att medföra säkra och enhetliga resultat beträffande identifieringen av varornas ursprung och att undvika illegal handel och snedvridning av konkurrensen( ).

32. En sådan mekanism kan således endast fungera om tullmyndigheten i importstaten godtar den bedömning som myndigheterna i exportstaten lagligen har gjort( ). Såsom domstolen fastställde i sin dom i det ovannämnda målet Les Rapides Savoyards m.fl. är det, inom ramen för internationella frihandelsavtal som binder gemenskapen med ett tredje land på grundval av ömsesidiga förpliktelser, nödvändigt att tullmyndigheterna i medlemsstaterna godtar de beslut som meddelas av exportstatens myndigheter för att gemenskapen i sin tur skall kunna begära att myndigheterna i detta tredje land skall följa de beslut som meddelas av medlemsstaternas tullmyndigheter avseende ursprung för de varor som exporteras från gemenskapen till dessa stater( ).

33. Härav följer att tullmyndigheterna i importstaten enligt associeringsavtalet inte kan vägra att tillämpa förmånsbehandling för en vara som importerats med ett varucertifikat EUR.1 som på regelrätt sätt meddelats av tullmyndigheterna i exportstaten. För det fall tullmyndigheterna i importstaten har befogade tvivel beträffande varans verkliga ursprung återstår endast möjligheten att begära att exportstatens tullmyndighet skall utföra en kontroll av detta ursprung i efterhand.

34. Systematiken i den i avtalet föreskrivna mekanismen för samarbete och fördelning av uppgifter innebär logiskt sett att tullmyndigheterna även är bundna av resultaten av denna kontroll i efterhand när tullmyndigheterna i exportstaten har kunnat bestämma den ifrågavarande varans ursprung. Enligt domstolen är det endast i de särskilda fall då tullmyndigheterna i exportstaten inte har möjlighet att på korrekt sätt utföra en kontroll i efterhand som tullmyndigheterna i importstaten själva kan kontrollera att det omtvistade varucertifikatet EUR.1 är äkta och korrekt och ta hänsyn till andra bevis beträffande den ifrågavarande varans ursprung( ).

35. Syftet med associeringsavtalet och den mekanism för administrativt samarbete som föreskrivs i protokoll nr 4 förutsätter således att tullmyndigheterna i importstaten beaktar resultaten av den slutgiltiga kontroll av varornas ursprung som utförts av tullmyndigheterna i exportstaten. Det är i enlighet med detta syfte av vikt att förmånsbehandlingen tillämpas vid import av alla de varor som uppfyller förutsättningarna vad gäller ursprung, och endast dessa varor.

36. Härav följer att när exportören har väckt talan i domstol mot de ursprungliga resultaten av kontrollen i efterhand och tullmyndigheterna i importstaten har informerats om denna talan och utgången av förfarandet är dessa skyldiga att beakta dessa avgöranden.

37. De bestämmelser i artikel 32.5 i protokoll nr 4 som den grekiska regeringen har hänvisat till förefaller inte motsäga denna bedömning. Det skall erinras om att det i denna artikel föreskrivs att de tullmyndigheter i importstaten som har begärt kontrollen i efterhand av de ifrågavarande varornas ursprung så snart som möjligt skall underrättas om resultatet av denna och att detta resultat klart måste utvisa om varorna uppfyller förutsättningarna för en förmånsbehandling.

38. Jag hänvisar även till artikel 32.6 i protokoll nr 4 i vilken det med samma betydelse som i artikel 32.5 föreskrivs att om rimliga tvivel beträffande varornas ursprung föreligger och inget svar erhålls inom tio månader från den dag då kontrollen begärdes, eller om svaret inte innehåller tillräckliga uppgifter, skall tullmyndigheterna i importstaten vägra förmånsbehandling, utom under exceptionella omständigheter.

39. Genom dessa bestämmelser har parterna i associeringsavtalet, enligt min uppfattning, haft för avsikt att tullmyndigheterna i exportstaten, i utbyte mot de befogenheter som de medgetts genom protokoll nr 4, verkligen utför de kontroller som tullmyndigheterna i importstaten begär och meddelar resultaten av dessa kontroller till dessa tullmyndigheter inom en rimlig tidsfrist. Syftet med bestämmelserna är, såsom den grekiska regeringen har påpekat, att det administrativa samarbetsförfarandet, genom vilket de berörda varornas ursprung fastställs, skall löpa skyndsamt och att det snabbt skall kunna beslutas vad som skall ske med dessa varor. I dessa bestämmelser föreskrivs emellertid ingenting beträffande möjlighet till överklagande av de beslut som meddelats av tullmyndigheterna i exportstaten till följd av kontrollen i efterhand, vilket lyder under denna stats lagstiftning.

40. Det kan således inte av dessa bestämmelser utläsas att tullmyndigheterna i importstaten skall vara bundna av det ursprungliga resultatet av kontrollen i efterhand, när detta resultat är föremål för överklagande och därför inte kan anses som slutgiltigt.

41. Däremot kan det, enligt min mening, av dessa bestämmelser och av den i protokoll nr 4 föreskrivna mekanismen för administrativt samarbete i sin helhet utläsas att när giltigheten av ett varucertifikat EUR.1 ifrågasätts genom resultatet av en kontroll i efterhand och detta är föremål för överklagande enligt nationella rättsregler, skall tullmyndigheterna i exportstaten informera tullmyndigheterna i importstaten om detta överklagande och om resultatet av detta. Denna skyldighet är även med hänsyn till ändamålet med associeringsavtalet nödvändig för att varorna, vars ursprung slutligen har bekräftats av myndigheterna i exportstaten, skall kunna erhålla förmånsbehandlingen från tullmyndigheterna i importstaten.

42. Mot bakgrund av syftet med associeringsavtalet och mekanismen för administrativt samarbete avseende bestämmandet av varornas ursprung, måste tullmyndigheterna i importstaten således beakta de domstolsavgöranden som meddelats till följd av överklaganden av det ursprungliga resultatet av kontrollen i efterhand av detta ursprung.

43. I motsats till vad den grekiska regeringen har gjort gällande kan inte tullmyndigheterna i importstaten vägra att beakta dessa avgöranden med motiveringen att de inte har möjlighet att avgöra huruvida domstolsförfarandet i exportstaten var kontradiktoriskt och huruvida alla garantier för ett rättvist förfarande förelegat.

44. Det bör erinras om att den mekanism för administrativt samarbete som infördes genom protokoll nr 4 bygger på ett ömsesidigt förtroende mellan tullmyndigheterna i de berörda staterna. Detta innebär att Europeiska gemenskapens medlemsstater, liksom även Europaparlamentet, rådet och kommissionen, då de infört en sådan mekanism har ansett att de administrativa myndigheterna i det tredje landet, vilket är part i frihandelsavtalet, var kapabla att tillämpa bestämmelserna i associeringsavtalet. Detta förtroende måste nödvändigtvis sträcka sig till detta lands domstolar, vilka enligt detta lands rättsordning är behöriga att avgöra tvister angående överklagande av beslut som har meddelats av dess tullmyndigheter. Det skulle vara motsägelsefullt att ge ett sådant förtroende till ett lands administrativa myndigheter men inte till dess domstolar, trots att dessa just har till uppgift att kontrollera de nationella administrativa myndigheternas tillämpning av lag, och därigenom av associeringsavtalet( ). Såsom Sfakianakis har påpekat vid förhandlingen, är exportstatens domstolar garanterna för att varucertifikaten EUR.1 överensstämmer med associeringsavtalet.

45. Enligt min uppfattning är således importstatens tullmyndigheters beaktande av domstolsavgöranden som meddelats i det exporterande tredje landet, efter överklagande av resultat av en kontroll i efterhand av varornas ursprung, oskiljaktigt från godtagandet av de bedömningar som görs av tullmyndigheterna i denna exportstat beträffande varornas ursprung, och detta beaktande ingår således i den fördelning av uppgifter som införts genom protokoll nr 4.

46. Vidare skulle det, för det fall detta beaktande varierade från en medlemsstat till en annan, uppstå en osäker situation, vilken skulle få till följd att den gemensamma handelspolitiken liksom gemenskapens genomförande av sina skyldigheter enligt ifrågavarande avtal äventyrades( ).

47. Den grekiska regeringen har vidare för att motsätta sig ett sådant beaktande gjort gällande att tullmyndigheterna i importstaten, när de ursprungliga resultaten av en kontroll i efterhand ogiltigförklaras genom domstolsavgörande, inte kan veta huruvida denna ogiltigförklaring grundar sig på en undersökning av den omtvistade handlingen från materiell och juridisk synpunkt eller på ett formfel från den svarande tullmyndighetens sida.

48. Jag anser inte att detta argument kan godtas. Som jag ovan har angett har kontrollen i efterhand till syfte att kontrollera att varucertifikaten EUR.1 är korrekta( ). När resultatet av denna kontroll är föremål för överklagande enligt nationella regler är den enda relevanta frågan huruvida de omtvistade varucertifikaten vid förfarandets utgång har ogiltigförklarats eller bekräftats. För det fall det resultat av en kontroll i efterhand som innebär ett ifrågasättande av riktigheten av varucertifikaten EUR.1 har ogiltigförklarats genom domstolsavgörande och dessa varucertifikat därför fortsätter gälla, skall tullmyndigheterna i importstaten ta hänsyn till dessa, oberoende av grunderna för ogiltigförklaringen av resultatet av kontrollen i efterhand.

49. Dessutom anser jag i vart fall inte att den grekiska regeringens argument kan godtas eftersom det skulle strida mot rätten till ett effektivt rättsmedel.

50. Enligt fast rättspraxis utgör rätten till ett effektivt rättsmedel inför en domstol en allmän gemenskapsrättslig princip som bygger på författningstraditioner som är gemensamma för medlemsstaterna( ). Denna princip har kommit till uttryck i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, vilken bygger på artiklarna 6 och 13 i den europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna( ). Ett sådant avtal som associeringsavtalet, vilket har ingåtts av rådet och kommissionen enligt artiklarna 228 och 238 i EG-fördraget( ), utgör en integrerad del av gemenskapens rättsordning( ). Det är således domstolens uppgift att kontrollera att de grundläggande rättigheterna, såsom rätten till ett effektivt rättsmedel iakttas vid genomförandet av associeringsavtalet.

51. Det förefaller otvivelaktigt att det beslut som meddelats av tullmyndigheten i exportstaten till följd av dess kontroll i efterhand av varornas ursprung skall kunna vara föremål för en effektiv domstolsprövning. Denna prövning har till syfte att fastställa huruvida de ifrågavarande varorna uppfyller kraven för förmånsbehandling som föreskrivs i associeringsavtalet, vilket utgör en del av gemenskapens rättsordning. Den kan få till följd att exportören går miste om de fördelar som dessa regler innebär, eftersom importören kommer att tvingas betala tullen för de ifrågavarande varorna, vilket oundvikligen kommer att få konsekvenser för handelsrelationerna parterna emellan.

52. En vägran att beakta de domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten beträffande resultatet av en kontroll i efterhand skulle således få till följd att exportören går miste om den i ungersk rätt föreskrivna rätten att överklaga resultaten av dessa kontroller. Vidare skulle en sådan vägran kunna få till följd att även de ungerska tullmyndigheterna anser att de inte behöver beakta de domstolsavgöranden som meddelas i medlemsstaterna beträffande överklaganden av kontroller av ursprung som utförts av dessa staters respektive tullmyndigheter. Det bör påpekas att medlemsstaternas beaktande av de ungerska domstolsavgörandena, mot bakgrund av den ömsesidighet som präglar associeringsavtalet och protokoll nr 4, utgör en förutsättning för att tullmyndigheterna i denna stat skall beakta de domstolsavgöranden som meddelas i medlemsstaterna angående exportörernas överklagande av resultat av kontroller i efterhand av gemenskapsursprung för de varor som importerats till Ungern.

53. Vägran att beakta de ungerska domstolsavgörandena angående överklaganden av resultat av kontroller i efterhand strider således inte endast mot associeringsavtalets ändamål och mot den mekanism för samarbete som föreskrivs i protokoll nr 4, men även mot rätten till ett effektivt rättsmedel.

54. Slutligen följer det även av mekanismen i protokoll nr 4 och av associeringsavtalets ändamål att denna skyldighet åligger tullmyndigheterna i importstaten oberoende av huruvida kontrollen i efterhand av varornas ursprung har begärts av dessa eller inte.

55. Det bör i detta hänseende erinras om att det följer av artikel 32.1 i protokoll nr 4 att denna kontroll i efterhand kan utföras av de i exportstaten behöriga myndigheterna antingen ex officio eller på begäran av myndigheterna i importstaten. Denna kontroll kan även, som i förevarande fall, utföras på begäran av kommissionen, på vilken det i enlighet med artikel 155 i EG-fördraget( ) ankommer att säkerställa att associeringsavtalet och dess protokoll genomförs korrekt( ).

56. Oaktat vem som begär kontrollen i efterhand är syftet med denna detsamma, det vill säga att kontrollera att varucertifikaten EUR.1 är korrekta, i syfte att de varor som har ungerskt ursprung i avtalets mening, i enlighet med associeringsavtalets ändamål, när dessa importeras till gemenskapen skall erhålla den förmånsbehandling som föreskrivs i detta avtal. Med hänsyn till denna mekanism och syftet med avtalet är tullmyndigheterna i importstaten således skyldiga att beakta resultaten av kontrollen i efterhand och således de domstolsavgöranden som meddelas i exportstaten beträffande resultaten av ovannämnda kontroll, oavsett vilken myndighet som har begärt den.

57. Mot bakgrund av dessa omständigheter föreslår jag att domstolen skall svara att associeringsavtalet och protokoll nr 4, bland annat de bestämmelser i det senare som gäller skyldigheten till ömsesidigt bistånd i artikel 31.2, och de som gäller kontroll av varornas ursprungsintyg i artikel 32, skall tolkas på så sätt att tullmyndigheterna i importstaten har skyldighet att beakta de domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten angående överklaganden av resultaten av den kontroll av varucertifikats giltighet som genomförts av tullmyndigheterna i exportstaten, när dessa har informerats om att dessa överklaganden existerar och om innehållet i domstolsavgörandena och detta oavsett om kontrollen av varucertifikatens giltighet har utförts på begäran av tullmyndigheterna i importstaten eller inte.

B – Den tredje tolkningsfrågan

58. Den hänskjutande domstolen har genom den tredje tolkningsfrågan önskat få klarhet i huruvida de administrativa beslut enligt vilka tull plus mervärdesskatt och en avgift skall erläggas, som meddelats av tullmyndigheterna i importstaten före utgången av det förfarande som pågick angående överklagande av resultatet av kontrollen i efterhand, strider mot den ändamålsenliga verkan av det avskaffande av tullar som föreskrivs i associeringsavtalet, när giltigheten av varucertifikaten EUR.1 har bekräftats genom de domstolsavgöranden som överklagandena resulterat i.

59. För att utreda denna fråga skall det först undersökas huruvida de grekiska tullmyndigheterna, efter att de av de ungerska tullmyndigheterna hade informerats om att de ifrågavarande varucertifikaten EUR.1 var felaktiga, hade fog för att meddela de omtvistade besluten innan något avgörande hade meddelats till följd av överklagandena av resultaten av kontrollen i efterhand, eller om de skulle ha låtit förfarandet för uppbörd av tull anstå i väntan på domstolavgörandena.

60. Sfakianakis och den ungerska regeringen har vid förhandlingen gjort gällande att de grekiska tullmyndigheterna skulle ha låtit förfarandet för uppbörd av tull anstå eftersom överklagande av administrativa beslut enligt ungersk rätt medför att verkställandet av dessa beslut skjuts upp fram till avgörandet.

61. Jag delar inte denna bedömning. Jag anser inte att frågan huruvida tullmyndigheterna i en medlemsstat har rätt att inleda förfarandet för uppbörd av tull, till följd av resultatet av en kontroll i efterhand enligt vilket de omtvistade varornas ursprung ifrågasätts, kan avgöras med tillämpning av lagstiftningen i det tredje land som är part i det aktuella frihandelsavtalet. Det bör påpekas att protokoll nr 4 inte innehåller någon bestämmelse i denna riktning.

62. I detta protokoll föreskrivs inte heller några regler beträffande vilken ställning tullmyndigheterna i importstaten bör anta när de varor som importeras till gemenskapen med varucertifikat EUR.1, såsom i förevarande fall, har släppts ut på marknaden och sedan blivit föremål för en kontroll i efterhand genom vilken giltigheten av dessa varucertifikat har ifrågasatts. Det bör i detta hänseende påpekas att artikel 32.4 i protokoll nr 4 endast avser de fall då tullmyndigheterna i importstaten inte ännu har frigjort de ifrågavarande varorna. Eftersom nämnda protokoll saknar relevanta regler är det i tullkodexen som det bör undersökas hur tullmyndigheterna i importmedlemsstaten skall agera i en situation som den i det i den nationella domstolen anhängiga målet.

63. Mot bakgrund av bestämmelserna i tullkodexen anser jag att de grekiska tullmyndigheterna inte var skyldiga att låta inledandet av förfarandet för uppbörd av tull anstå fram till resultatet var känt av de överklaganden som ingetts i Ungern avseende resultatet av kontrollen i efterhand. Det framgår nämligen av undersökningen av de relevanta bestämmelserna i tullkodexen att denna förutom att garantera skydd av importörens rättigheter i ett sådant fall, även har till syfte att på ett effektivt sätt skydda gemenskapens ekonomiska intressen genom att ålägga medlemsstaterna att vidta nödvändiga åtgärder för att uppbära denna tull som i huvudsak utgör en inkomstkälla för gemenskapen.

64. Det framgår såtillvida av artikel 78.3 i tullkodexen att om kontrollen i efterhand tyder på att de bestämmelser som gäller det berörda tullförfarandet har tillämpats på grundval av felaktiga eller bristfälliga upplysningar, skall tullmyndigheterna vidta de åtgärder som krävs för att återställa situationen med hänsyn till de nya upplysningar som föreligger. Det följer vidare av artikel 201 i tullkodexen att en tullskuld vid import uppkommer när tullpliktiga varor övergår till fri omsättning.

65. På samma sätt åligger det enligt tullkodexen medlemsstaterna att när en tullskuld har uppkommit inleda ett indrivningsförfarande omgående, såväl vad avser den första fasen av detta förfarande, vilken består av bokföring av skulden( ), som vid uppbörden i sig från gäldenären( ). Slutligen skall enligt artikel 244 i tullkodexen överklagande av de beslut som meddelats av tullmyndigheterna i medlemsstaterna inte, utom i undantagsfall, medföra att verkställigheten av det ifrågasatta beslutet skjuts upp.

66. Jag anser inte att, när uppkomsten av en tullskuld såsom i förevarande fall beror på en ogiltigförklaring av varucertifikat EUR.1 till följd av en kontroll i efterhand, förekomsten av ett överklagande av denna ogiltigförklaring innebär en skyldighet för tullmyndigheterna i importmedlemsstaten att låta inledandet av det ovan beskrivna förfarandet anstå. Eftersom de omtvistade varorna redan har släppts ut på marknaden inom gemenskapen och ett domstolsförfarande kan pågå i flera år skulle ett sådant anstående allvarligt kunna äventyra uppbörden av tullskulden, för det fall överklagandet skulle ogillas.

67. När en importörs varucertifikat EUR.1 har ogiltigförklarats i efterhand skall dennes intressen dessutom beaktas vid båda stegen i uppbördsförfarandet. Sålunda kan denna importör, enligt artikel 220 i tullkodexen, befrias från betalning av skulden i efterhand när förmånsbehandlingen erhållits på grundval av att ett misstag, vilket importören inte rimligen kunde ha upptäckt eftersom han handlat i god tro och följt bestämmelserna i den gällande lagstiftningen, har begåtts av tullmyndigheterna i exportstaten( ). Vidare kan gäldenären, för det fall skulden har bokförts, erhålla betalningsfrister, anstånd med betalningen eller betalningslättnader, under de förutsättningar som anges i tullkodexen, och tullskulden skall naturligtvis återbetalas om det skulle visa sig att den inte enligt lag skulle ha betalats.

68. Slutligen, vad gäller det överklagande som i princip inte skall påverka inledandet av indrivningsförfarandet, och som importören har rätt att inleda i importmedlemsstaten mot denna stats tullmyndigheters beslut att påföra honom tull, föreskrivs det dock i artikel 244 i tullkodexen att tullmyndigheterna skall uppskjuta verkställigheten av beslutet i sin helhet eller delvis, om de har goda skäl att betvivla att det ifrågasatta beslutet är förenligt med tullagstiftningen eller att den person det gäller riskerar att åsamkas skada som inte kan repareras. Den gäldenär som sålunda erhåller uppskov med betalningen av tull kan även befrias från kravet på att ställa säkerhet om detta krav sannolikt skulle medföra allvarliga ekonomiska och sociala svårigheter för denne.

69. Min analys förefaller även finna stöd i den rättspraxis som uppstått till följd av överklaganden som importörer har ingett mot de beslut som meddelats av kommissionen beträffande återbetalning eller eftergift av importtullar, med tillämpning av artikel 13 i rådets förordning (EEG) nr 1430/79( ), enligt vilken en sådan bestämmelse enbart syftar till att medge undantag från betalning av tullar för vilka de ekonomiska aktörerna är betalningsskyldiga, när vissa särskilda omständigheter är uppfyllda och de inte kan tillskrivas klar försumlighet eller bedrägeri, och inte att medge att tullskuldens utkrävbarhet ifrågasätts( ). Domstolen preciserade i detta hänseende i det ovannämnda målet Cerealmangimi och Italgrani mot kommissionen att det ankom på sökandena, för det fall de ansåg att förutsättningarna fortfarande var uppfyllda, att till den nationella domstolen i importmedlemsstaten överklaga beslutet som meddelats av tullmyndigheterna i denna stat enligt vilket de förpliktades att betala skulden( ). I denna rättspraxis bekräftas den bedömning enligt vilken inledandet av uppbördsförfarandet inte är underställt villkoret att existensen av denna tullskuld inte längre kan bestridas.

70. Härav följer i förevarande fall att de grekiska tullmyndigheterna, när de av de ungerska tullmyndigheterna hade informerats om att kontrollen i efterhand av varucertifikaten EUR.1 hade visat att vissa av dessa var felaktiga, hade rätt, och var till och med tvungna, att inleda ett förfarande för uppbörd av tullskulden avseende de importerade fordon som dessa varucertifikat avsåg, oaktat det förhållande att resultatet av denna kontroll var föremål för överklagande enligt den nationella rättsordningens regler( ).

71. Det skall nu undersökas vad som bör ske med de av de grekiska tullmyndigheterna meddelade beslut som är omtvistade i förfarandet i den nationella domstolen och vilka avser de fordon för vilka certifikaten EUR.1 slutgiltigt har bekräftats genom den ungerska domstolens beslut.

72. Svaret på denna fråga följer utan tvekan av det svar som jag har föreslagit att domstolen skall ge på den föregående frågan. Associeringsavtalet har som jag har anfört ovan till ändamål att de varor som uppfyller de angivna förutsättningarna för att anses ha ungerskt ursprung vid import till gemenskapen skall erhålla den förmånsbehandling som föreskrivs i avtalet. Associeringsavtalets ändamålsenliga verkan skulle således äventyras om förmånsbehandling vägrades för sådana varor, för vilka ungerskt ursprung slutgiltigt har bekräftats genom avgöranden som har meddelats av den i exportstaten behöriga domstolen. Det strider således mot denna ändamålsenliga verkan att tullmyndigheterna i importstaten i ett sådant fall i efterhand vidtar uppbörd av tull plus mervärdesskatt och avgifter.

73. Även rätten till ett effektivt rättsmedel skulle uppenbart åsidosättas om tullmyndigheterna i importstaten, efter det att exportören genom domstolsavgörande uppnått ogiltigförklaring av resultatet av kontrollen i efterhand, i vilket giltigheten av varucertifikaten EUR.1 ifrågasatts, trots detta vidtog uppbörd av tullskulden från importören på grundval av resultatet av denna kontroll.

74. Härav följer att de grekiska tullmyndigheterna, under omständigheterna i förevarande fall, bör ogiltigförklara eller återkalla de omtvistade administrativa besluten i den del de avser de fordon för vilka ungerskt ursprung slutgiltigt bekräftats.

75. Jag föreslår således att domstolen på den tredje tolkningsfrågan skall svara att de administrativa beslut om påförande av tull plus mervärdesskatt och avgifter, som meddelades av tullmyndigheterna i importmedlemsstaten före avgörandena angående överklaganden av resultatet av kontrollen i efterhand, strider mot den ändamålsenliga verkan av det avskaffande av tullar som föreskrivs i associeringsavtalet, när giltigheten av varucertifikaten EUR.1 har bekräftats genom domstolsavgöranden till följd av överklagandena.

C – Den fjärde tolkningsfrågan

76. Den hänskjutande domstolen har ställt frågan huruvida svaret på de ovannämnda frågorna kan påverkas av den omständigheten att varken de grekiska eller de ungerska tullmyndigheterna begärde att associeringskommittén skulle sammankallas i enlighet med artikel 33 i protokoll nr 4.

77. Jag föreslår att domstolen skall tolka denna fråga så att den hänskjutande domstolen önskar få klarhet i huruvida de svar som skall ges på de ovannämnda frågorna kan påverkas av den omständigheten att varken de grekiska tullmyndigheterna eller de ungerska tullmyndigheterna har sammankallat associeringskommittén till följd av de avgöranden som meddelats av de ungerska domstolarna.

78. Jag anser att denna fråga skall besvaras nekande av nedan anförda skäl.

79. Jag har ovan anfört att tullmyndigheterna i importstaten inte ensidigt kan ogiltigförklara ett varucertifikat EUR.1 som har utfärdats regelrätt av tullmyndigheterna i exportstaten. För det fall berättigade tvivel föreligger angående dessa varucertifikats riktighet kan de endast begära att dessa myndigheter skall genomföra en kontroll i efterhand. De är vidare bundna av resultaten av denna kontroll, när tullmyndigheterna i exportstaten har kunnat bestämma de ifrågavarande varornas ursprung.

80. I enlighet med artikel 33 i protokoll nr 4 skall tullmyndigheterna i importstaten, för det fall oenighet uppstår i förhållande till tullmyndigheterna i exportstaten avseende denna kontroll, försöka nå en uppgörelse i godo med dessa. Om en sådan uppgörelse inte är möjlig skall de hänskjuta tvisten till associeringskommittén.

81. Härav följer att den omständigheten att varken de grekiska eller de ungerska tullmyndigheterna har hänskjutit tvisten till associeringskommittén inte påverkar det förhållandet att de grekiska tullmyndigheterna skall beakta de ungerska domstolsavgörandena och att dessa myndigheter, då fordonens ungerska ursprung bekräftats i nämnda domstolsavgöranden, inte har rätt att vidta uppbörd av tullskuld avseende dessa.

82. Jag föreslår att domstolen på den hänskjutande domstolens fråga skall svara att svaret på de ovannämnda frågorna inte kan påverkas av det förhållandet att varken de grekiska eller de ungerska tullmyndigheterna har sammankallat associeringskommittén i enlighet med artikel 33 i protokoll nr 4.

D – Den femte tolkningsfrågan

83. Den femte frågan har ställts av den hänskjutande domstolen endast för det fall domstolen besvarar de två första ovan undersökta frågorna nekande. Eftersom jag har föreslagit att domstolen skall besvara dessa frågor jakande anser jag inte att det finns anledning att undersöka denna sista fråga.

V – Förslag till avgörande

84. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen skall besvara de av Dioikitiko Protodikeio Athinon ställda frågorna enligt följande:

”1) Europaavtalet om upprättande av en associering mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater, å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan, och protokoll nr 4 avseende definitionen av begreppet ”ursprungsprodukter” och metoder för administrativt samarbete, vilket utgör bilaga till associeringsavtalet, i dess lydelse enligt beslut nr 3/96 av associeringsrådet mellan Europeiska gemenskaperna och deras medlemsstater å ena sidan, och Republiken Ungern, å andra sidan, av den 28 december 1996 om ändring av protokoll nr 4, särskilt bestämmelserna i protokollet avseende skyldigheten om ömsesidigt bistånd i artikel 31.2 och kontroll av varornas ursprungsintyg i artikel 32, skall tolkas så att tullmyndigheterna i importstaten är skyldiga att beakta de domstolsavgöranden som meddelats i exportstaten avseende överklaganden av resultat av den giltighetskontroll av varucertifikat som utförts av tullmyndigheterna i exportstaten, när denna har informerats om förekomsten av dessa överklaganden och om avgörandenas innehåll. Detta skall gälla oberoende av om giltighetskontrollen av varucertifikaten har genomförts på begäran av tullmyndigheterna i importstaten eller inte.

2) De administrativa beslut om påförande av tull plus mervärdesskatt och avgifter som meddelades av tullmyndigheterna i importstaten före avgörandena angående överklaganden av resultatet av kontrollen i efterhand strider mot den ändamålsenliga verkan av det avskaffande av tullar som föreskrivs i associeringsavtalet, när giltigheten av varucertifikaten EUR.1 har bekräftats genom domstolsavgöranden till följd av överklagandena.

3) Svaret på de ovannämnda frågorna kan inte påverkas av det förhållandet att varken de grekiska eller de ungerska tullmyndigheterna har sammankallat associeringskommittén i enlighet med artikel 33 i protokoll nr 4, i dess lydelse enligt beslut nr 3/96.