Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 12 november 1996. - Syndicat départemental de défense de droit des agriculteurs mot Europeiska kommissionen. - Kommissionens vägran att inleda ett förfarande avseende fördragsbrott - Passivitetstalan - Avvisning. - Mål T-47/96.



Rättsfallssamling 1996 s. II-01559



Sammanfattning



Nyckelord

1 Passivitetstalan - Fysiska eller juridiska personer - Underlåtenhet mot vilken talan kan väckas - Invändningar i samband med ett klagomål beträffande tillämpligheten av ett direktiv har inte klart bemötts - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 175 tredje stycket)

2 Passivitetstalan - Fysiska eller juridiska personer - Underlåtenhet mot vilken talan kan väckas - Underlåtenhet att inleda ett förfarande om fördragsbrott - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 169, 173 fjärde stycket och 175 tredje stycket)

Sammanfattning

3 En passivitetstalan som väcks av en fysisk eller juridisk person och som syftar till att förstainstansrätten skall fastställa att kommissionen har varit passiv i fråga om att klart bemöta de invändningar som sökanden har framställt i sitt klagomål beträffande tillämpligheten av ett direktiv skall avvisas. Fysiska och juridiska personer kan nämligen endast åberopa artikel 175 tredje stycket i fördraget i syfte att få fastställt att en institution i strid med fördraget inte har antagit en rättsakt vilken de är möjliga mottagare av. Sökanden kan emellertid inte anses som en möjlig mottagare av en rättsakt utfärdad av kommissionen om huruvida sökandens klagomål är välgrundat, eftersom det inte finns någon bestämmelse i fördraget eller i sekundärrätten enligt vilken kommissionen är skyldig att till en enskild person rikta en rättsakt som syftar till att fastställa huruvida nationell lagstiftning är förenlig med bestämmelserna i gemenskapsrätten. Under alla omständigheter föreligger inte längre passivitet på sätt som avses i artikel 175 i fördraget så snart kommissionen faktiskt har besvarat eller tagit ställning till en enskild persons begäran. Den omständigheten att den antagna rättsakten eller den berörda institutionens ställningstagande inte överensstämmer med sökandens uppfattning saknar i detta avseende intresse, eftersom artikel 175 i fördraget åsyftar passivitet genom att institutionen i fråga underlåter att avgöra eller ta ställning till ett ärende och inte det att en annan rättsakt har antagits än den sökanden skulle ha önskat eller ansåg vara nödvändig.

4 En passivitetstalan som väcks av en fysisk eller juridisk person och som syftar till att få fastställt att kommissionen i strid med fördraget har underlåtit att avge ett motiverat yttrande riktat till en medlemsstat skall avvisas.

För det första är kommissionen nämligen inte skyldig att inleda ett förfarande om fördragsbrott mot en medlemsstat, utan den förfogar tvärtom över ett utrymme för skönsmässig bedömning, som innebär att enskilda saknar rätt att kräva att kommissionen skall ta ställning på ett visst sätt i en viss fråga.

Inom ramen för förfarandet om fördragsbrott i enlighet med artikel 169 i fördraget är, för det andra, de enda rättsakter som kommissionen kan tänkas anta riktade till medlemsstaterna, vilket innebär att fysiska och juridiska personer, som inte är möjliga mottagare av dessa rättsakter, inte kan åberopa artikel 175 tredje stycket i fördraget.