ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
21.

År 1993 inkom en ansökan till kommissionen om att ett MRL skulle fastställas för progesteron avsett för nötkreatur och hästar. Kommittén rekommenderade i oktober 1996 att progesteron skulle föras in i bilaga II till förordning nr 2377/90. I april 1997 underrättade kommissionen myndigheten om nya vetenskapliga rön och begärde en ny värdering av de risker som är förknippade med bland annat progesteron. I april 1998 vände sig kommissionen till myndigheten med en begäran om att kommittén skulle ha möjlighet att beakta vetenskapliga uppgifter som under 1998 skulle bli tillgängliga från ett antal källor samt resultaten av ett antal särskilda utredningar som kommissionen hade beställt. I april 1999 begärde kommissionen att myndigheten skulle uppdatera den värdering av progesteron som kommissionen hade begärt år 1997. Den 30 april 1999 offentliggjorde Vetenskapliga kommittén för veterinära frågor till skydd för människors hälsa (nedan kallad vetenskapliga kommittén) en rapport, i vilken det bland annat angavs att ett acceptabelt dagligt intag inte kunde fastställas för hormonet progesteron. I december 1999 vidhöll kommittén sitt tidigare yttrande, i vilket den hade rekommenderat att progesteron skulle föras in i bilaga II till förordning nr 2377/90. Den 3 maj 2000 gjorde vetenskapliga kommittén en ny prövning av sitt yttrande från april 1999. Vetenskapliga kommittén slog därvid fast att de nya vetenskapliga rönen inte innehöll övertygande uppgifter eller argument som gjorde det nödvändigt att se över de tidigare slutsatserna. Den 25 juli 2001 antog kommissionen ett förslag till rådsförordning om ändring av bilaga I till förordning nr 2377/90 ( 11 ) och förde in progesteron i bilagan. Förslaget avvisades av ständiga kommittén, som biträdde kommissionen i enlighet med artikel 8 i förordning nr 2377/90. Kommissionen överlämnade i enlighet med artikel 8 i förordning nr 2377/90 förslaget till rådet, som avvisade det i januari 2002. I december 2002 överlämnade kommission ett andra förslag till ständiga kommittén om att progesteron skulle föras in i bilaga III till förordning nr 2377/90. Ständiga kommittén avgav ett negativt yttrande över förslaget. Den 24 oktober 2003 antog kommissionen förordning nr 1873/2003, där det anges att progesteron skall föras in i bilaga II till förordning nr 2377/90, dock med vissa begränsningar. Enligt skäl 11 i ingressen till förordning nr 1873/2003 är de åtgärder som föreskrivs i den förordningen förenliga med yttrandet från ständiga kommittén.
13.

Den hänskjutande domstolen har koncentrerat sin uppmärksamhet på förbudet i 12 § punkt 3.2 JuSchG att på distans sälja videogram som inte getts någon märkning som visar att de har genomgått kontroll och klassificering för skydd av underåriga av Oberster Landesbehörde eller av en organisation för frivillig självkontroll (nedan kallad den behöriga tyska myndigheten). Det är utrett att detta förbud avser såväl försäljningen per post som försäljningen via Internet (beställning och/eller leverans som utförs per post och/eller via Internet).
2.

Det målet hade sitt ursprung i Distilleria Agricola Industriale de Terralbas (nedan kallad DAI) insolvens, till följd av vilken ett flertal vinproducenter inte erhöll det gemenskapsstöd vilket de normalt var berättigade till för destillering av deras vin som behörigen hade skett under beskydd av DAI under första hälften av år 1983. Dessa producenter medverkade ursprungligen i ett mål vid den nationella domstolen mellan DAI och Azienda di Stato per gli Interventi nel Mercato Agricolo (det italienska interventionsorganet, nedan kallat AIMA). Förfarandet i detta mål var utdraget och ledde inte till framgång. Efter närmare undersökningar, väckte vinproducenterna den 12 oktober 1998 skadeståndstalan mot kommissionen. En av frågorna inför förstainstansrätten gällde vid vilken tidpunkt den femåriga preskriptionsfrist som skall tillämpas i ärenden angående utomobligatoriskt skadeståndsansvar ( 3 ) skulle börja löpa. Förevarande överklagande rör enbart denna fråga.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 12 december 2002. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 91/439/EEG. - Mål C-85/02.



Rättsfallssamling 2003 s. 00000



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. I detta mål har kommissionen yrkat att domstolen i enlighet med artikel 226 EG skall fastställa att Republiken Frankrike underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa punkt 12 i bilaga 2 till direktivet.

2. I direktiv 91/439 föreskrivs vilka villkor som skall vara uppfyllda för utfärdande av körkort. I bilaga 2 föreskrivs minimikrav för körprov. I punkt 12 föreskrivs hur länge körprovet skall pågå beträffande olika fordonskategorier och det anges att körtiden under provet inte i något fall får vara kortare än 25 minuter för kategori A, B och B+E.

3. Det är ostridigt att enligt de franska bestämmelserna om körprov så pågår körprovet i genomsnitt 22 minuter. I sitt svaromål har Frankrike medgett att medlemsstaten ännu inte införlivat kraven i punkt 12 i bilaga 2 och vidare förklarat vilka svårigheter som därvidlag uppkommit. Det har dessutom uppgetts att Frankrike skall anstränga sig för att införliva bestämmelserna så snart som möjligt.

4. Av vad anförts följer att kommissionens talan skall anses välgrundad.

Förslag till avgörande

5. Jag föreslår därför att domstolen skall

1) fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 91/439/EEG av den 29 juli 1991 om körkort genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa punkt 12 i bilaga 2 till direktivet, och

2) förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 22 februari 2001. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 94/56/EG. - Mål C-494/99.



Rättsfallssamling 2001 s. I-02761



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. I detta mål har kommissionen, med stöd av artikel 226 EG, väckt talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget och direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994 om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart genom att inte inom den föreskrivna fristen anta, alternativt underrätta kommissionen om, de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2. Syftet med direktivet, vilket anges i artikel 1, "är att förbättra flygsäkerheten genom att underlätta ett snabbt genomförande av utredningar som endast har till syfte att förebygga framtida haverier och tillbud". I direktivet fastställs grundläggande regler för sådana utredningar.

3. I artikel 12.1 i direktivet föreskrivs följande:

"Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 21 november 1996. De skall genast underrätta kommissionen om detta."

4. Republiken Grekland har medgett att den ännu inte har införlivat direktivets bestämmelser med grekisk lagstiftning, men den har till sitt försvar uppgett att ett lagförslag inom kort kommer att läggas fram till parlamentet. I dupliken har den uppgett att lagförslaget har lagts fram till högsta förvaltningsdomstolen [i dess sammansättning för granskning av förslag till dekret].

5. Av detta följer att kommissionens yrkande skall bifallas.

Förslag till avgörande

6. Jag föreslår att domstolen följaktligen skall

1) fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget och direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994 om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, och

2) förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna.
Förslag till avgörande av generaladvokat La Pergola föredraget den 18 juni 1998. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Fördragsbrott - Direktiv 95/23/EG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen. - Mål C-386/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-06127



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommission har den 12 november 1997 väckt talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 95/23/EG av den 22 juni 1995 om ändring av direktiv 64/433/EEG om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött inom gemenskapen.(1)

2 Svarandestaten har inte bestridit det påtalade fördragsbrottet utan har endast meddelat att ett presidentdekret som garanterar att direktivet i fråga införlivas håller på att antas. Enligt domstolens fasta rättspraxis(2) utgör denna omständighet emellertid inte ett skäl som medför frihet från ansvar för fördragsbrott.

3 Jag föreslår därför att domstolen bifaller kommissionens talan och förpliktar Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna i enlighet med artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler.

(1) - EGT L 243, s. 7.

(2) - Se bland andra dom av den 6 april 1995 i mål C-147/94, kommissionen mot Spanien (REG 1995, s. I-1015) och av den 20 mars 1997 i mål C-294/96, kommissionen mot Belgien (REG 1997, s. I-1781).
Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 16 december 1997. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Medlemsstats fördragsbrott - Direktiv 90/434/EEG - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-8/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-00823



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 15 januari 1997 har kommissionen yrkat att domstolen skall förklara att "Republiken Grekland har åsidosatt sina skyldigheter enligt EG-fördraget och rådets direktiv 90/434/EEG(1) av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater genom att inte inom den föreskrivna fristen ha antagit, och, i andra hand, genom att inte inom den föreskrivna fristen ha meddelat kommissionen de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att till alla delar följa detta direktiv".

2 I artikel 12.1 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 1 januari 1992 och att de genast skall underrätta kommissionen om detta.

3 Republiken Grekland förnekar inte att nödvändiga författningar inte hade antagits denna dag men meddelar att ett lagförslag om att införliva direktivets bestämmelser med den grekiska rättsordningen för närvarande håller på att antas av det grekiska parlamentet.

4 Eftersom införlivandet av direktivet inte skett inom den tid som föreskrivs i detta, finns det skäl att bifalla kommissionens talan(2) och att förplikta Republiken Grekland att, i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna, ersätta rättegångskostnaderna.

Förslag till avgörande

5 Jag föreslår följaktligen att domstolen skall

1) förklara att Republiken Grekland har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 12.1 i rådets direktiv 90/434/EEG av den 23 juli 1990 om ett gemensamt beskattningssystem för fusion, fission, överföring av tillgångar och utbyte av aktier eller andelar som berör bolag i olika medlemsstater genom att inte inom den föreskrivna fristen ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att till alla delar följa detta direktiv och

2) förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 225, s. 1 (nedan kallat direktivet; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 20).

(2) - Se, till exempel, domstolens dom av den 16 september 1997 i mål C-139/96, kommissionen mot Tyskland, REG 1997, s. I-4845.
Förslag till avgörande av generaladvokat Lenz föredraget den 6 mars 1997. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Medlemsstats fördragsbrott - Direktiv 93/36/EEG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen. - Mål C-312/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-02947



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I det föreliggande förfarandet för fördragsbrott gör kommissionen gällande att Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/36/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor(1) och i synnerhet enligt artikel 34 i direktivet genom att underlåta att anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att införliva direktivet. Kommissionen har i andra hand yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter enligt nämnda bestämmelser genom att inte ofördröjligen underrätta kommissionen om sådana åtgärder.

2 Enligt artikel 34 i detta direktiv var medlemsstaterna skyldiga att före den 14 juni 1994 vidta nödvändiga åtgärder för att följa direktivet och ofördröjligen underrätta kommissionen om detta.

3 Svaranden har inte bestridit att den [republiken] inte har införlivat direktivet med nationell rätt inom den föreskrivna fristen. Svaranden har enbart anfört att förslaget till motsvarande lag har intagits i parlamentets dagordning för sessionsåret 1996/1997.

4 Eftersom det således står klart att direktivet i fråga inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, är det inte nödvändigt att behandla kommissionens andrahandsyrkande.

5 Jag föreslår att domstolen skall fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/36/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor, i synnerhet artikel 34, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att införliva detta direktiv. Dessutom föreslår jag att Republiken Frankrike skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 199, s. 1.
Förslag till avgörande av generaladvokat Fennelly föredraget den 5 december 1996. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Direktiv 92/42/EEG om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-205/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00795



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har väckt förevarande talan om fördragsbrott med stöd av artikel 169 i EG-fördraget. Genom ansökan av den 17 juni 1996 har kommissionen yrkat att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget, genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/42/EEG av den 21 maj 1992 om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle (nedan kallat direktivet).(1)

2 Enligt artikel 9.1 i direktivet skulle medlemsstaterna "besluta om och offentliggöra de bestämmelser som är nödvändiga för att följa" direktivet senast den 1 januari 1993. De skulle genast underrätta kommissionen om detta. Konungariket Belgien har inte underrättat kommissionen om några åtgärder som det har vidtagit för att följa direktivet.

3 Konungariket Belgien har inte bestritt sin underlåtenhet att införliva direktivet. Det har förklarat underlåtenheten med institutionella svårigheter på grund av att det krävs en samordning dels mellan regionerna, eftersom dessa är ansvariga för frågor som rör en rationell användning av energin, dels mellan regionerna och förbundsregeringen, vilken är ansvarig för regleringen av saluföringen av de aktuella pannorna.

4 Enligt artikel 189 i fördraget skall medlemsstaterna vidta de åtgärder som är nödvändiga för att uppnå det resultat som avses med ett direktiv. Denna särskilda skyldighet understryks genom den generella skyldigheten enligt artikel 5 i fördraget att "vidta alla lämpliga åtgärder, både allmänna och särskilda, för att säkerställa att de skyldigheter fullgörs som följer av detta fördrag eller av åtgärder som vidtagits av gemenskapens institutioner". Det är ostridigt att direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen. Enligt domstolens fasta rättspraxis kan en medlemsstat inte åberopa bestämmelser, praxis eller andra omständigheter i sin interna rättsordning för att rättfärdiga en underlåtenhet att iaktta de skyldigheter och frister som föreskrivs i ett direktiv.(2)

Förslag till avgörande

5 Jag föreslår därför att domstolen skall

1) fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/42/EEG av den 21 maj 1992 om effektivitetskrav för nya värmepannor som eldas med flytande eller gasformigt bränsle,

2) förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 167, s. 17.

(2) - Se till exempel dom av den 17 oktober 1996 i mål C-312/95, kommissionen mot Luxemburg (ännu inte publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 9).
Förslag till avgörande av generaladvokat Fennelly föredraget den 5 december 1996. - Myrianne Coen mot Belgiska staten. - Begäran om förhandsavgörande: Conseil d'Etat - Belgien. - Tillfälligt anställd - Rekryteringsförfarande - Anmodan riktad till medlemsstaterna att föreslå kandidater - Talan vid nationell domstol. - Mål C-246/95.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00403



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Den 28 mars 1996 avgav jag ett första förslag i detta mål. Genom beslut av den 2 oktober 1996 har ordföranden på andra avdelningen förordnat att det muntliga förfarandet skall återupptas i enlighet med artikel 61 i domstolens rättegångsregler, till följd av referentens, domaren F. Schockweilers, för tidiga bortgång den 1 juni 1996.

2 Ingen av de personer som med stöd av artikel 20 i stadgan för domstolen har rätt att yttra sig under det muntliga förfarandet har önskat göra detta, och det har således inte organiserats något nytt sammanträde. Mot denna bakgrund har jag inte något att tillföra det förslag som jag avgav den 28 mars 1996.
Förslag till avgörande av generaladvokat Tesauro föredraget den 7 november 1996. - Europeiska kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland. - Fördragsbrott - Direktiv 91/271/EEG - Rening av avloppsvatten från tätbebyggelse. - Mål C-297/95.



Rättsfallssamling 1996 s. I-06739



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I talan väckt med stöd av artikel 169 i fördraget har kommissionen begärt att domstolen skall fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som det åligger den enligt fördraget, genom att inte inom den föreskrivna fristen ha vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa rådets direktiv nr 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse(1).

I detta hänseende är det tillräckligt att konstatera att den tyska regeringen inte har bestritt kommissionens talan. Den har nämligen i svarsinlagan medgett att direktivet inte har införlivats i rätt tid, vilket beror på svårigheter i fråga om fördelningen av lagstiftningsmakten mellan de tyska delstaterna och den centrala administrationen. Den tyska regeringen har förklarat att ifrågavarande direktiv förväntas kunna införlivas (åtminstone delvis) senast under år 1996.

2 Följaktligen föreslår jag att kommissionens talan skall bifallas och att svaranden skall ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 135, s. 40.
15.

Artikel 26 i dekretet reglerar frågan när reklam kan tillåtas i TV. Enligt artikel 26.2 kan de programföretag som uppfyller de villkor som den franska förvaltningen har fastställt enligt artikel 22.2 sända kommersiell reklam, som är särskilt avsedd för TV-publiken inom Franska gemenskapen (”publicité commerciale plus particulièrement destinée aux téléspectateurs de la Communauté française”), när förvaltningen har gett ett uttryckligt förhandstillstånd till detta. Förvaltningen fastställer enligt artikel 26.3 de villkor under vilka reklam får tas in i TV-programmen. I villkoren anges särskilt att det berörda programföretaget måste bidra såväl till att främja produktion av audiovisuella program från Franska gemenskapen och från Europeiska unionens medlemsstater som till att upprätthålla och främja pluralismen i Franska gemenskapens press. I artikel 26b. 1 i dekretet föreskrivs att de programföretag som avses i artikel 26.2 får sända ”Télé-achat”-program ( 14 ), om de uttryckligen har fått förhandstillstånd av förvaltningen. Av parternas argumentation under förfarandet kan man dra slutsatsen att denna bestämmelse rör försäljningsprogram som är särskilt avsedda för TV-publiken inom Franska gemenskapen.
Förslag till avgörande av generaladvokat Cosmas föredraget den 16 januari 1997. - Intelligente Systemen, Database toepassingen, Elektronische diensten BV (IDE) mot Europeiska kommissionen. - Skiljedomsklausul - Avtal om att framställa en programvara - Yrkande om betalning av resterande belopp och erläggande av skadestånd - Genkäromål om återbetalning av de förskott som utbetalats. - Mål C-114/94.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00803



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Jag föredrog ursprungligen mitt förslag till avgörande i förevarande mål den 28 mars 1996. Genom beslut av den 12 september 1996 förordnade domstolen (andra avdelningen) med tillämpning av artikel 61 i rättegångsreglerna att det muntliga förfarandet skulle återupptas till följd av att referenten F.A. Schockweiler avlidit den 1 juni 1996.

2 Då ingen av de personer som har behörighet därtill har förklarat sig vilja göra något muntligt inlägg på detta stadium av rättegången har domstolen avstått från att besluta om ett nytt sammanträde.

3 Mot denna bakgrund har jag inget att tillägga till mitt förslag till avgörande av den 28 mars 1996.
2)

Artikel 56 FEUF ska tolkas så, att den inte utgör hinder för nationell tvingande lagstiftning enligt vilken följande ska utdömas vid tillhandahållande av förbjudna lotterier i kommersiellt syfte: – ett lägsta bötesbelopp per otillåten spelautomat, utan begränsning av det totala beloppet för de böter som ålagts, under förutsättning att det totala bötesbeloppet inte är orimligt högt i förhållande till den ekonomiska fördel som de beivrade överträdelserna skulle kunna ge; – en frihetsberövande påföljd som alternativ till böter, utan begränsning av den totala längden av det sammanlagda antalet frihetsberövande påföljder som alternativ till böter som ålagts, under förutsättning att längden av den frihetsberövande påföljd som alternativ till böter som faktiskt ålagts inte är orimlig i förhållande till de fastställda överträdelsernas allvar, och – ett bidrag till kostnaderna för förfarandet som uppgår till 10 procent av de böter som ålagts, under förutsättning att detta bidrag inte är orimligt i förhållande till den faktiska kostnaden för ett sådant förfarande och inte heller strider mot rätten till domstolsprövning enligt artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.