ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Begäran om förhandsavgörande framställd av Pécsi Törvényszék (Ungern) den 8 oktober 2020 – FGSZ Földgázszállító Zrt. mot Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

(Mål C-507/20)

(2021/C 28/24)

Rättegångsspråk: ungerska

Hänskjutande domstol

Pécsi Törvényszék

Parter i det nationella målet

Kärande: FGSZ Földgázszállító Zrt.

Svarande: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

Tolkningsfrågor

Är en medlemsstats praxis – enligt vilken den sistnämnda, med hänvisning till att den nedsättning av beskattningsunderlaget som ska göras när betalning helt och definitivt uteblir enligt artikel 90.1 i mervärdesskattedirektivet (1) har verkan för framtiden (ex tunc), beräknar den preskriptionsfrist på fem år inom vilken beskattningsunderlaget får sättas ned enligt den medlemsstatens allmänna lagstiftning, från och med dagen för den ursprungliga varuleveransen, och inte från och med den dag då den aktuella fordran inte längre kunde drivas in och som, med hänvisning till att denna tidsfrist har löpt ut, innebär att en beskattningsbar person som handlat i god tro mister rätten att sätta ned beskattningsunderlaget när en skuld har blivit omöjlig att driva in i situationer där ett antal år kan ha förflutit från tidpunkten för varuleveransen och den tidpunkt då fordran blev omöjlig att driva in, och där medlemsstatens lagstiftning, vid den tidpunkt då fordran slutgiltigt blev omöjlig att driva in, i strid med unionsrätten, inte tillåter en nedsättning av det beskattningsunderlag som är hänförligt till den aktuella fordran, såsom icke indrivningsbar – förenlig med de grundläggande principerna om proportionalitet, skatteneutralitet och effektivitet, särskilt med beaktande av generaladvokaten Kokotts förslag till avgörande i målet Biosafe – Indústria de Reciclagens (C-8/17, EU:C:2017:927), punkt 63, dom av den 23 november 2017, Di Maura (C-246/16, EU:C:2017:887) punkt 27, och dom av den 22 februari 2018, T-2 (C-396/16, EU:C:2018:109), punkt 36, samt det faktum att en medlemsstat inte kan ta ut mervärdesskatt till ett belopp som överstiger det belopp som faktiskt har mottagits för varan eller tjänsten av den som levererat varan eller tillhandahållit tjänsten?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, 2006, s. 1)
Begäran om förhandsavgörande framställd av Amtsgericht Hamburg (Tyskland) den 28 september 2020 – BC mot Deutsche Lufthansa AG

(Mål C-467/20)

(2020/C 433/38)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Amtsgericht Hamburg

Parter i det nationella målet

Klagande: BC

Motpart: Deutsche Lufthansa AG

Tolkningsfråga

Ska artiklarna 5.1 c och 7.1 i förordning nr 261/2004 (1), jämförda med artikel 3.5 i samma förordning, tolkas på så sätt att, i samband med en flygning bestående av två delsträckor (alltså med byte) under en enda bokning, med avgång från en flygplats belägen utanför en medlemsstats territorium (i tredjeland) och med en flygplats i en medlemsstats territorium som bestämmelseort, via en flygplats i ett tredjeland, en passagerare som når sin slutliga bestämmelseort med en försening som uppgår till tre timmar eller mer, vilken uppstått under den första sträckan av flygningen som i enlighet med ett avtal om gemensam linjebeteckning (code sharing) utfördes av ett lufttrafikföretag med säte i ett tredjeland, får rikta sin talan om kompensation enligt denna förordning mot det EG lufttrafikföretag hos vilket bokningen av hela flygningen gjordes, men som endast utförde den andra sträckan av flygningen?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EUT L 46, 2004, s. 1).
C 297/22

Begäran om förhandsavgörande framställd av Curtea de Apel Suceava (Rumänien) den 23 april 2020 – BE, DT mot Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – lichidator judiciar al BE, EP

(Mål C-182/20)

(2020/C 297/29)

Rättegångsspråk: rumänska

Hänskjutande domstol

Curtea de Apel Suceava

Parter i det nationella målet

Resningsökande: BE, DT

Motparter: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi, Accer Ipurl Suceva – lichidator judiciar al BE, EP

Tolkningsfråga

Utgör direktiv 2006/112/EG (1) samt principerna om skatteneutralitet, om rätten till avdrag för mervärdesskatt och om förutsebarhet i beskattningen, under sådana omständigheter som dem som föreligger i det nationella målet, hinder för en nationell lagstiftning som innebär att en ekonomisk aktör mot vilken ett konkursförfarande har inletts är skyldig att automatiskt och utan ytterligare kontroller justera mervärdesskatten, varvid avdrag för mervärdesskatt nekas för beskattningsbara transaktioner som har utförts före det att konkursförfarandet inleddes, och att betala in den avdragsgilla mervärdesskatten? Utgör proportionalitetsprincipen, under sådana omständigheter som dem som föreligger i det nationella målet, hinder för en sådan nationell lagstiftning med beaktande av de ekonomiska konsekvenserna för den ekonomiska aktören och att en sådan justering är slutgiltig?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, 2006, s. 1).
2)

Ska principen om non bis in idem, som garanteras i artikel 50 i stadgan, tolkas så, att den inte utgör hinder för den behöriga administrativa myndigheten i en medlemsstat att ålägga böter för överträdelse av unionens konkurrensrätt, i en situation som den i det aktuella fallet, där samma juridiska person redan slutligt har befriats från skyldigheten att erlägga en administrativ sanktionsavgift som den nationella posttillsynsmyndigheten meddelade för en påstådd överträdelse av postlagstiftningen mot bakgrund av samma eller liknande faktiska omständigheter, med anledning av att det är motiverat att avgränsa principen non bis in idem på grund av att den konkurrensrättsliga lagstiftningen eftersträvar ett kompletterande allmänintresse, nämligen att säkerställa och upprätthålla ett system utan snedvridning av konkurrensen på den inre marknaden, och går inte utöver vad som är lämpligt och nödvändigt för att uppnå det legitima syfte som lagstiftningen eftersträvar och/eller för att skydda näringsidkares rätt att bedriva näringsverksamhet och näringsfrihet med stöd av artikel 16 i stadgan?
Begäran om förhandsavgörande framställd av Rechtbank Amsterdam (Nederländerna) den 6 november 2019 – Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV mot Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV m.fl.

(Mål C-819/19)

(2020/C 95/12)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Rechtbank Amsterdam

Parter i det nationella målet

Kärande: Stichting Cartel Compensation, Equilib Netherlands BV, Equilib Netherlands BV

Svarande: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG, British Airways plc, Société Air France SA, Singapore Airlines Ltd, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd, Singapore Airlines Ltd, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, Swiss International Air Lines AG, British Airways plc, Air Canada, Cathay Pacific Airways Ltd, SAS AB, Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden, SAS Cargo Group A/S, Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV, Martinair Holland NV, Société Air France SA, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, British Airways plc.

Tolkningsfrågan

Har en nationell domstol – antingen på grund av att artikel 101 FEUF, eller i vart fall artikel 53 i EES-avtalet, har direkt effekt eller med stöd av artikel 6 i förordning nr 1/2003 (1) (som har omedelbar effekt) – i en tvist mellan förfördelade parter (i förvarande fall befraktare, köpare av flygfraktstjänster) och flygbolag behörighet att tillämpa artikel 101 FEUF, eller i vart fall artikel 53 i EES-avtalet, fullt ut på flygbolagens överenskommelser/sinsemellan de facto samordnade förfaranden vad gäller flygfrakttjänster som utförts vid flygningar som genomförts före den 1 maj 2004 på flyglinjer mellan flygplatser inom unionen och flygplatser utanför EES, och före den 19 maj 2005 på flyglinjer mellan Island, Liechtenstein och Norge och flygplatser utanför EES, samt vid flygningar som genomförts före den 1 juni 2002 mellan flygplatser inom unionen och Schweiz, även för den period under vilken övergångsbestämmelserna i artiklarna 104 och 105 FEUF gällde, eller utgör övergångsbestämmelserna hinder för detta?

(1) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EGT L 1, 2003, s. 1).
Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 16 oktober 2019 – JCM Europe (UK) Ltd mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-760/19)

(2020/C 19/19)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i det nationella målet

Klagande: JCM Europe (UK) Ltd

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1) Är kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1760 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomeklaturen (1) ogiltig till den del kontrollenheten för sedlar och sedelkassetter som anges i [förordning nr 2016/1760] klassificeras enligt KN-nummer 84729070 och inte enligt KN-nummer 90314990?

2) Är kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1760 närmare bestämt ogiltig i den mån a) den felaktigt begränsar räckvidden av nummer 9031, b) den felaktigt utvidgar räckvidden av nummer 8472, c) den tar hänsyn till otillåtna omständigheter, d) den inte i tillräcklig utsträckning tar hänsyn till de förklarande anmärkningarna, KN-nummer och de allmänna bestämmelserna för tolkning av KN vid klassificeringen av produkten på så sätt som anges i förordningen.

(1) EUT L 269, 2016, s.6.
C 280/30

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court (Irland) den 17 juni 2019 — Friends of the Irish Environment Limited mot Commissioner for Environmental Information

(Mål C-470/19)

(2019/C 280/41)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court (Irland)

Parter i det nationella målet

Klagande: Friends of the Irish Environment Limited

Motpart: Commissioner for Environmental Information

Första ytterligare deltagare i förfarandet: The Courts Service of Ireland

Tolkningsfråga

Ska utövandet av kontroll över tillgången till domstolshandlingar i samband med ett förfarande där slutlig dom har meddelats, tidsfristen för överklagande har löpt ut och inget överklagande och inga ytterligare ansökningar är under handläggning, men ytterligare ansökningar kan göras under särskilda omständigheter, anses vara att handla i ”egenskap av dömande […] myndighet” i den mening som avses i artikel 2.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG (1) av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation och om upphävande av rådets direktiv 90/313/EEG?

(1) EUT L 41, 2003, s. 26.
Begäran om förhandsavgörande framställd av Grondwettelijk Hof (Belgien) den 18 april 2019 — Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl., Unie Moskeeën Antwerpen VZW och Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG och KH, Executief van de Moslims van België m.fl., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW m.fl., övriga deltagare i rättegången: LI, Vlaamse regering, Waalse regering, Kosher Pultry BVBA m.fl. och Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

(Mål C-336/19)

(2019/C 270/16)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Grondwettelijk Hof

Parter i det nationella målet

Klagande: Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België m.fl., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België. Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW m.fl.

Motpart: LI, Vlaamse Regering, Waalse Regering, Kosher Pultry BVBA m.fl. och Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA)

Tolkningsfrågor

1) Ska artikel 26.2 första stycket c i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 (1) av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning tolkas så, att medlemsstaterna, utan hinder av vad som stadgas i artikel 4.4 i denna förordning och i syfte att främja djurs välbefinnande, får anta sådana bestämmelser som de omtvistade bestämmelserna i regionen Flanderns dekret av den 7 juli 2017 om ändring av lagen av den 14 augusti 1986 om djurskydd och djurens välbefinnande vad gäller godkända metoder för slakt av djur, i vilka det dels införs ett förbud mot slakt av djur utan bedövning även vid slakt som utförs i samband med en religiös rit, dels föreskrivs en alternativ bedövningsmetod för den slakt som utförs i samband med en religiös rit, som bygger på att bedövningen ska vara reversibel och inte får leda till att djuret dör?

2) För det fall den första frågan ska besvaras jakande, strider artikel 26.2 första stycket c i ovannämnda förordning, såsom denna tolkats i den första frågan, mot artikel 10.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna?

3) För det fall den första frågan ska besvaras jakande, strider artikel 26.2 första stycket c i nämnda förordning, jämförd med artikel 4.4 i samma förordning, såsom denna tolkats i den första frågan, mot artiklarna 20, 21 och 22 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, genom att det för slakt av djur enligt de särskilda metoder som krävs vid religiösa riter endast föreskrivs ett villkorat undantag från skyldigheten att bedöva djuret (artikel 4.4 jämförd med artikel 26.2), medan avlivning av djur under jakt, fiske och sport- och kulturevenemang, av de skäl som anges i förordningen, nämns i bestämmelser enligt vilka dessa verksamheter inte omfattas av förordningens tillämpningsområde eller av skyldigheten att bedöva djuret vid tidpunkten för avlivning (artikel 1.1 andra stycket och 1.3)?

(1) EUT L 303, 2009, s. 1.
2)

Bevisbördan för att en passagerare ”har checkat in” Om fråga 1 a ska besvaras jakande, det vill säga att artikel 3.2 a i förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 är tillämplig på kompensation som begärs av en passagerare som har drabbats av en försenad flygning: a) Är — med beaktande av den tekniska utveckling som möjliggör elektroniskt utfärdande av papperslösa boardingkort, frånvaron av tidsstämpling av boardingkort i pappersform, avsaknaden av skyldigheten att fysiskt infinna sig vid en incheckningsdisk och den omständigheten att endast flygbolagen förfogar över all information om incheckningen av passagerare fram till dess att incheckningen avslutas — i så fall de villkor som fastställs i artikel 3.2 a sådana grundläggande villkor som en konsument måste ha uppfyllt för att förordningen ska tillämpas eller en grund till att frita flygbolaget från ansvar som gör det möjligt för detta att med hjälp av passagerarlistan visa att konsumenten inte har checkat in ”på föreskrivet sätt och vid den tidpunkt som lufttrafikföretaget, researrangören eller en auktoriserad resebyrå angett skriftligen i förväg (inbegripet elektroniskt) eller, om ingen tid har angetts, senast 45 minuter före angiven avgångstid”, i enlighet med artikel 3.2 a i förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004? b) Utgör — med beaktande av den tekniska utveckling som möjliggör elektroniskt utfärdande av papperslösa boardingkort, frånvaron av tidsstämpling av boardingkort i pappersform, avsaknaden av skyldigheten att fysiskt infinna sig vid en incheckningsdisk och den omständigheten att endast flygbolagen förfogar över all information om incheckningen av passagerare fram till dess att incheckningen avslutas — principen om ändamålsenlig verkan, syftet med förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 och den höga skyddsnivån för passagerare och konsumenter i allmänhet som garanteras genom förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 eller andra unionsrättsliga bestämmelser eller normer, hinder för att ålägga den enskilde passageraren bevisbördan för att ha checkat in ”på föreskrivet sätt och vid den tidpunkt som lufttrafikföretaget, researrangören eller en auktoriserad resebyrå angett skriftligen i förväg (inbegripet elektroniskt) eller, om ingen tid har angetts, senast 45 minuter före angiven avgångstid”, i enlighet med artikel 3.2 a i förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004?
2.

a. Om fråga 1 ska besvaras jakande, enligt vilka kriterier eller på vilka grunder ska det fastställas huruvida en lastbilschaufför som genomför internationella godstransporter på väg är utstationerad ”på en medlemsstats territorium”, i den mening som avses i artikel 1.1 och 1.3 i utstationeringsdirektivet, respektive huruvida denna arbetstagare ”under en begränsad tid utför arbete inom en annan medlemsstats territorium än där han vanligtvis arbetar”, i den mening som avses i artikel 2.1 i utstationeringsdirektivet? b. Har det för svaret på fråga 2a någon betydelse, och i så fall vilken, att det företag som utstationerar den arbetstagare som avses i fråga 2a har anknytning till — exempelvis ingår i samma koncern som — det företag till vilket arbetstagaren utstationeras? c. Om det arbete som utförs av den arbetstagare som avses i fråga 2a till viss del består i cabotagetransport — det vill säga transport som uteslutande utförs i en annan medlemsstat än den medlemsstat där arbetstagaren vanligtvis arbetar — anses denna arbetstagare, i alla fall vad gäller denna del av verksamheten, tillfälligt arbeta inom den förstnämnda medlemsstatens territorium? Om så är fallet, finns det i så fall en minimigräns, exempelvis en minimiperiod per månad under vilken denna cabotagetransport ska ske?
Överklagande ingett den 5 december 2018 av Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi av den dom som tribunalen (andra avdelningen) meddelade den 25 september 2018 i mål T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mot EUIPO

(Mål C-766/18 P)

(2019/C 82/11)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (ombud: S. Malynicz QC, S. Baran, Barrister, V. Marsland, Solicitor)

Övriga parter i målet: Europeiska immaterialrättsmyndigheten, M. J. Dairies EOOD

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— slå fast att överklagandet av den dom som tribunalen meddelade i mål T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO, EU:T:2018:594, kan tas upp till sakprövning och ogiltigförklara det omtvistade beslutet, och

— förplikta motparten och intervenienten att bära sina egna rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för klaganden.

Grunder och huvudargument

1. Tribunalen åsidosatte artikel 74 i förordningen om EU-varumärken, eftersom det var felaktigt av den att finna att kollektivmärket HALLOUMI inte skulle ges den status och det skydd som krävs enligt förordningen om EU-varumärken när det gäller sådana kollektivmärken.

2. Det var i synnerhet felaktigt av tribunalen att inte göra en annan bedömning av huruvida kollektivmärket HALLOUMI hade särskiljningsförmåga, vilket strider mot artiklarna 8.1 b och 74 i förordningen om EU-varumärken.

3. Tribunalen gjorde en felaktig bedömning och en felaktig tillämpning av följderna av EU-domstolens dom i de förenade målen C-673/15 P–C-676/15 P, The Tea Board/EUIPO (Tea Board), och EU-domstolens avgörande i form av ett särskilt uppsatt beslut som är motiverat i målet C-392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus Named Halloumi/harmoniseringskontoret (HELLIM), samt underlät att följa domen i mål C-196/11 P, Formula One Licensing/harmoniseringskontoret, EU:C:2012:314 (F1).
3)

Om den första frågan besvaras jakande: Under vilka omständigheter kan indirekt diskriminering vara motiverad i fall av rättsverkan gentemot tredje man? Kan närmare bestämt en territoriell begränsning av försäkringsskyddet till skador som uppkommer inom en viss EU-medlemsstat motiveras med argumentet om försäkringsföretagets ansvar och försäkringspremiens storlek när det samtidigt föreskrivs i de relevanta försäkringsavtalen att de belopp per skada och per försäkringsår som betalas ut ska vara begränsade vid serieskador?
1)

Är det förenligt med bestämmelserna i EUF-fördraget om principerna om diskrimineringsförbud (artiklarna 18 FEUF och 26 FEUF), om etableringsfrihet (artikel 49 FEUF), om likabehandling (artikel 54 FEUF), om likabehandling med avseende på kapitalplacering i bolag som avses i artikel 54 FEUF (artikel 55 FEUF), principen om friheten att tillhandahålla tjänster (artikel 56 FEUF), principen om fri rörlighet för kapital (artiklarna 63 FEUF och 65 FEUF) samt principen om likabehandling vid företagsbeskattning (artikel 110 FEUF) att utländskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver flera butiker via ett enda rörelsedrivande bolag och som bedriver detaljhandel i butik är skyldiga att betala en särskild skatt som tas ut med starkt progressiva skattesatser, varvid dessa skattskyldiga rent faktiskt beskattas i det högsta intervallet, medan inhemskt ägda skattskyldiga juridiska personer som driver franchiseverksamhet under samma näringskännetecken – via butiker som i allmänhet utgör oberoende rörelsedrivande bolag – i praktiken är befriade från skattskyldighet eller beskattas i ett av de lägre intervallen, vilket innebär att den skatt som utländskt ägda bolag betalar utgör en väsentligt högre andel av de totala skatteintäkterna från den särskilda skatten än den skatt som inhemskt ägda bolag betalar?
2)

Om den föregående frågan besvaras jakande, följer det av tolkningen av artikel 148 c jämförd med artikel 148 a i direktiv 2006/112/EG då att den omständigheten att den självlyftande offshoreborrningsplattformen, som har seglat ut till öppna havet, i samband med att den används där (för kommersiell/industriell verksamhet) i själva verket måste förbli mobil, närmare bestämt i rörligt tillstånd och således flyttas från plats till plats under en längre period än den under vilken fartyget ligger still i orörligt tillstånd till följd av borrningen till havs, vilket innebär att segling har en överordnad betydelse i förhållande till borrning, utgör ett grundläggande villkor för att tillämpa undantaget från mervärdesskatt?
C 142/27

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italien) den 22 januari 2018 – Meca Srl mot Comune di Napoli

(Mål C-41/18)

(2018/C 142/36)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

Parter i det nationella målet

Klagande: Meca Srl

Motpart: Comune di Napoli

Tolkningsfråga

Utgör de unionsrättsliga principerna om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhet, vilka kommer till uttryck i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt (FEUF), samt de principer som följer av dessa, såsom principerna om likabehandling, icke-diskriminering, proportionalitet och effektivitet som är fastställda i direktiv 2014/24/EU (1), samt bestämmelsen i artikel 57.4 c och 57.4 g i direktivet hinder för tillämpning av en nationell lagstiftning, såsom den italienska som följer av artikel 80.5 c i lagstiftningsdekret nr 50/2016, enligt vilken den omständigheten att det har väckts talan i tvistemål där det framställts invändning mot stora brister i fullgörandet av ett tidigare kontrakt, vilka har medfört att det berörda kontraktet sagts upp i förtid, fråntar den upphandlande myndigheten all möjlighet att bedöma anbudsgivarens pålitlighet fram till dess att det föreligger ett slutligt avgörande i målet, och detta utan att företaget har styrkt att det har vidtagit self-cleaning åtgärder för att komma tillrätta med tidigare överträdelser och undvika att samma överträdelser begås igen?