II - 585Förenade målen T-102/07 och T-120/07
Freistaat Sachsen (Tyskland) m.fl.
mot
Europeiska kommissionen
”Statligt stöd — Stöd som Tyskland beviljat i form av ett kapitalandelslån 
och lånegarantier — Beslut i vilket stödet förklaras vara oförenligt med 
den gemensamma marknaden — Allmän stödordning som godkänts av 
kommissionen — Begreppet företag i svårigheter — Riktlinjer för statligt stöd 
till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter — Stödbeloppet — 
Motiveringsskyldighet”
Tribunalens dom (fjärde avdelningen) av den 3 mars 2010 .  .  .  .  .  .  .  .  . II - 589
Sammanfattning av domen
1. Stöd som ges av en medlemsstat  — Allmän stödordning som godkänts av kommissio -
nen 
— Enskild stödåtgärd som påstås vara en åtgärd som omfattas av godkännandet — 
Kommissionens undersökning
(
Artiklarna 87 EG och 88 EG)
2. Stöd som ges av en medlemsstat — Förbud — Undantag
(Artiklarna 87.1 och 87.3 EG samt 88.3EG; kommissionens meddelande 1999/C 288/02, 
punkt 3)
II - 586SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-102/07 OCH T-120/07
3. Stöd som ges av en medlemsstat — Förbud — Undantag — Kommissionens meddelande om 
riktlinjer för statligt stöd till företag i svårigheter
(
Kommissionens meddelande 1999/C 288/02, punkterna 4–6)
4. Institutionernas rättsakter  — Motivering  — Skyldighet  — Räckvidd  — Kommissionens 
beslut om statligt stöd — Beräkning av storleken på stödet till ett företag i svårigheter
(
Artiklarna 87 EG och 253 EG; kommissionens meddelande 97/C 273/03)
1. När kommissionen har att ta ställning 
till en enskild stödåtgärd som påstås ha 
b
eviljats med tillämpning av ett tidigare 
godkänt stödprogram, får den inte utan vidare granska denna åtgärd direkt i förhållande till fördraget
. Kommissio-
nen 
ska innan den inleder ett förfarande 
först kontrollera att stödet omfattas av det allmänna stödprogrammet och upp-fyller villkoren som fastställts i beslu-
tet om godkännande av detta program
. 
Om kommissionen inte gick till väga på 
de
tta sätt skulle den vid granskningen 
av varje enskild stödåtgärd kunna ändra sitt beslut om godkännande, vilket redan förutsatte en granskning i förhållande till 
artikel 87 EG
. Ett stöd som utgör en strikt 
och förutsebar tillämpning av villkoren 
s
om fastställts i beslutet om godkän -
nande av det allmänna stödprogrammet anses alltså utgöra ett befintligt stöd
. Kom -
mi
ssionen behöver inte underrättas om ett 
sådant stöd, och stödet behöver inte under -
sökas i enlighet med artikel 87 EG .
När kommissionen fattar beslut om huruvida ett stöd är förenligt med den 
berörda stödordningen gör den detta inom 
ramen för sin skyldighet att säkerställa till
ämpningen av artiklarna  87  EG och  88 
EG. Kommissionens prövning av ett stöds 
förenlighet med denna ordning utgör d
ärför inte en åtgärd som går utöver dess 
behörighet . Kommissionens bedöm-
ning k
an således inte begränsas av att de 
nationella myndigheter som har beviljat 
stödet har gjort en egen bedömning .
(se punkterna 59,60, 62 och 136)
2. Det framgår av stycke 3 i gemenskapens 
riktlinjer för statligt stöd till undsättning o
ch omstrukturering av företag i svårig -
heter, som kommissionen har kunnat anta för utövandet av det stora utrymme för skönsmässig bedömning som kom-
missionen har vid tillämpningen av 
artikel  87
.3  EG och som är bindande 
för kommissionen, att ”[s]tatligt stöd till und
sättning och omstrukturering 
av företag som riskerar att försättas i konkurs [endast kan] anses berättigat under vissa omständigheter”
. Det är av 
II - 587FREISTAAT SACHSEN M .FL. MOT KOMMISSIONEN
detta skäl som det i nämnda riktlinjer 
föreskrivs en skyldighet att på förhand 
underrätta kommissionen om lån som en 
medlemsstat beviljar eller garanterar ett företag i ekonomiska svårigheter
.
Det kan inte anses föreligga en sär -
skild definition av företag i svårigheter 
i förhållande till regionalstödsdelen i en 
godkänd stödordning . Om det godtogs 
att det förelåg olika parallella definitio-ner a
v företag i svårigheter så skulle det 
nämligen kunna leda till en situation där ett företag som befinner sig i svårighe -
ter enligt nämnda riktlinjer inte desto 
mindre kunde beviljas ett statligt stöd 
utan anmälningsskyldighet och utan att riktlinjerna iakttas
. En sådan situation 
skulle strida mot systematiken i arti -
kel 87 .1 och 87 .3 EG samt artikel 88 .3 
EG, såsom denna tydligt redogjorts för 
i dessa riktlinjer .
(se punkterna 74 och 76)
3. I stycke 4 i gemenskapens riktlinjer för 
statligt stöd till undsättning och omstruk -
t
urering av företag i svårigheter anges 
endast i allmänna ordalag att ett företag 
anses vara i svårigheter om det inte med egna finansiella medel eller med medel 
från ägare/aktieägare eller långivare kan 
hejda förluster som utan ingripanden från de offentliga myndigheterna leder till a
tt företaget med största sannolikhet 
försätts i konkurs på kort eller mede l-
lång sikt . Vidare följer det av lydelsen i 
styckena 5 och 6 i nämnda riktlinjer att e
tt företag visserligen ”under alla förhål -
landen” anses vara i svårigheter när en väsentlig del av dess aktiekapital har för -
lorats, men det finns emellertid ingenting 
som hindrar att det med stöd av andra 
indicier, såsom dem som angetts i stycke 6, visas att företaget befinner sig i finan -
siella svårigheter i den mening som avses i riktlinjerna, även om det inte har förlorat en betydande del av sitt aktiekapital
.
En minskning av en väsentlig del av aktiekapitalet är således en mycket all -
varlig omständighet som pekar på att ett företag befinner sig i svårigheter
. Det 
föreligger även ett visst antal ekonomiska f
aktorer, där stycke 6 i nämnda riktlinjer 
innehåller en icke uttömmande förtec k-
ning över sådana faktorer, som även kan påvisa förekomsten av en sådan situation, 
trots att en väsentlig del av aktiekapitalet 
inte har förlorats eller insolvens inte har inträtt i den mening som avses i stycke 5 
i riktlinjerna
.
(se punkterna 103–105, 133 och 135)
4. Motiveringsskyldighetens omfattning be -
ror på den ifrågavarande rättsaktens  
k
araktär och på det sammanhang i vilket 
II - 588SAMMANFATTNING — FÖRENADE MÅLEN T-102/07 OCH T-120/07
den antagits . Av motiveringen ska klart 
och tydligt framgå hur den institution 
s
om har antagit rättsakten har resonerat, 
så att de som berörs därav kan få känne-dom om skälen för den vidtagna åtgärden och så att domstolen ges möjlighet att 
utöva sin prövningsrätt
. Det krävs dock 
inte att alla relevanta faktiska och rättsli -
g
a omständigheter anges i motiveringen, 
eftersom bedömningen av om motive-
ringen av ett beslut uppfyller kraven i ar -
tikel  253  EG inte ska ske endast utifrån 
rättsaktens ordalydelse utan även utifrån 
sammanhanget och reglerna på det ifrå -
gavarande området . I synnerhet är kom -
mi
ssionen inte skyldig att ta ställning till 
samtliga argument som de berörda har åberopat inför den utan det räcker med att den anger de omständigheter och 
rättsliga överväganden som har haft en 
avgörande betydelse för beslutets syst e-
matik
.
Ett beslut av kommissionen ska ogiltig-förklaras när kommissionen har förklarat 
ett statligt stöd vara oförenligt med den gemensamma mar
knaden utan att den 
vid beräkningen av stödbeloppet till för e-
tag i svårigheter har hänvisat till praxis på 
den finansiella marknaden när det gäller kumulering av risker (företag i svårighe -
ter, avsaknad av säkerheter etcetera), med hänsyn till att förhållandet mellan de av kommissionen påförda tilläggen och den 
specifika situationen för de tre aktuella 
företagen inte klart framgår och att valet av de tillämpade tilläggen, åtminstone 
såsom det framstår, får en godtycklig 
karaktär, och då kommissionens me d-
delande om metoden för fastställande 
av referens- och diskonteringsränta inte 
innehåller någon uppgift om nämnda 
riskkumulering
. Kommissionen borde 
ha lämnat en förklaring till tillämpningen a
v ytterligare tillägg samt storleken på 
dessa genom en undersökning av praxis på marknaden för att på så sätt göra det möjligt för nämnda bolag att ifrågasätta 
huruvida dessa tillägg är lämpliga och för 
tribunalen att pröva deras rättsenlighet
.
(se punkterna 180, 217 och 218)