Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Statligt stöd - Förbud - Undantag - Stöd som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden - Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning - Domstolsprövning - Gränser

(EG-fördraget, artikel 92.3 (nu artikel 87.3 EG i ändrad lydelse))

2. Statligt stöd - Förbud - Undantag - Stöd som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden - Undsättningsstöd till företag i svårigheter - Villkor - Undantagsåtgärd för fortsatt verksamhet under en begränsad tid - Uppenbart oriktig bedömning av kommissionen - Föreligger inte

(EG-fördraget, artikel 92.3 (nu artikel 87.3 EG i ändrad lydelse))

3. Statligt stöd - Begrepp - Beaktande av den situation som förelåg när åtgärden vidtogs

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

4. Statligt stöd - Förbud - Undantag - Stöd som kan anses förenliga med den gemensamma marknaden - Stöd till omstrukturering av ett företag i svårigheter - Villkor - Genomförande av en av kommissionen godkänd omstruktureringsplan under kommissionens kontroll

(EG-fördraget, artikel 92.3 (nu artikel 87.3 EG i ändrad lydelse))

5. Statligt stöd - Förbud - Undantag - Stöd till omstrukturering av ett företag i svårigheter beläget i ett stödområde - Särskilda villkor - Bedömning

(EG-fördraget, artikel 92.3 a och c (nu artikel 87.3 a och c EG i ändrad lydelse))

6. Statligt stöd - Begrepp - Kapitalisering av en del av ett privat företags skulder till ett offentligt organ genom konvertering - Bedömningskriterium - Kriteriet avseende den privata investeraren - Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning - Domstolsprövning - Gränser

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

7. Statligt stöd - Begrepp - Åtgärdens selektiva karaktär - Ekonomisk förmån som ett offentligt organ beviljar ett företag skönsmässigt - Omfattas

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

8. Statligt stöd - Begrepp - Skuldnedskrivningar som offentliga organ har beviljat ett företag i svårigheter inom ramen för ett rättsligt förfarande och i enlighet med tillämplig nationell rätt - Omfattas

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

9. Statligt stöd - Begrepp - Juridisk beskaffenhet - Tolkning utifrån objektiva kriterier - Domstolsprövning - Omfattning

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

10. Statligt stöd - Begrepp - Skuldnedskrivningar som offentliga organ har beviljat ett företag i svårigheter - Förhållandet mellan de beviljade nedskrivningarna och företagets totala skuldsättning - Saknar relevans - Bedömningskriterium - Kriteriet avseende den privata fordringsägaren

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

11. Statligt stöd - Inverkan på handeln mellan medlemsstaterna - Skadlig inverkan på konkurrensen - Bedömningskriterier

(EG-fördraget, artikel 92.1 (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse))

12. Statligt stöd - Kommissionens beslut om att ett icke anmält stöd inte är förenligt med den gemensamma marknaden - Motiveringsskyldighet - Omfattning

(EG-fördraget, artikel 92 (nu artikel 87 EG i ändrad lydelse) och artiklarna 93.3 och 190 (nu artiklarna 88.3 EG och 253 EG))

Sammanfattning

1. Kommissionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid tillämpning av artikel 92.3 i fördraget (nu artikel 87.3 EG i ändrad lydelse). Gemenskapsdomstolarnas prövning skall således endast avse en kontroll av att reglerna för handläggning har följts, att motiveringsskyldigheten har iakttagits, att uppgifterna om de faktiska omständigheterna är materiellt riktiga, att bedömningen inte är uppenbart oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk. Det ankommer inte på gemenskapsdomstolarna att ersätta kommissionens ekonomiska bedömning med sin egen.

( se punkt 48 )

2. Kommissionen har inte gjort en uppenbart oriktig bedömning genom att anse att lån och borgensförbindelser som ett offentligt organ har beviljat det privata företaget i fråga under tiden maj-december 1995 inte kunde betecknas som undsättningsstöd i den mening som avses i gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, om det kan visas att det offentliga organet redan under åren 1993 och 1994 hade beviljat samma företag lån och borgensförbindelser som var av samma slag som det påstådda undsättningsstödet och att redan dessa ingripanden var avsedda att göra det möjligt för företaget att klara sina ekonomiska och finansiella svårigheter och att fortsätta att bedriva sin verksamhet. Kommissionen har i ett sådant fall kunnat anse att kravet på att undsättningsstöd normalt sett skall vara en undantagsåtgärd för fortsatt verksamhet under en begränsad tid inte var uppfyllt i fallet.

( se punkterna 50 och 51 )

3. Frågan huruvida en åtgärd utgör ett stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse) skall avgöras med utgångspunkt i den situation som förelåg när åtgärden vidtogs. Om kommissionen beaktade senare inträffade omständigheter skulle den nämligen gynna medlemsstater som inte fullgör sin skyldighet att på projektstadiet anmäla de stöd som de avser att bevilja. Den omständigheten att räntesatsen på lån som ett offentligt organ har beviljat ett företag i svårigheter senare höjdes till nivån för marknadsräntan saknar således relevans (oavsett huruvida ändringen endast betraktas som en "bokföringsmässig ändring").

( se punkt 53 )

4. Enligt gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter krävs att stöd till omstrukturering av ett företag i svårigheter omfattas av en plan, som kommissionen endast kan godkänna om följande tre sakförutsättningar är uppfyllda: Planen måste medföra att det berörda företaget åter blir lönsamt på lång sikt, att oberättigad snedvridning av konkurrensen förhindras och att stödet garanterat står i proportion till omstruktureringens kostnader och fördelar. Det ankommer dessutom på företaget att genomföra omstruktureringsplanen, såsom den godkänts av kommissionen, varvid kommissionen skall kontrollera att planen genomförs och följs på ett vederbörligt sätt och för detta ändamål skall tillställas detaljerade årliga rapporter.

( se punkt 78 )

5. Det framgår av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter att den omständigheten att ett företag i svårigheter är beläget i ett stödområde inte berättigar till en helt tillåtande hållning. I riktlinjerna anges närmare att "snedvridningarna av konkurrensen skall reduceras till ett minimum, även vad gäller stöd till företag i stödområden". Vidare motsäger inte möjligheten att i undantagsfall mildra kravet på en minskning av kapaciteten när det rör sig om en marknad med en strukturell överkapacitet det viktigaste kravet som avser framläggandet av en enhetlig och realistisk omstruktureringsplan som gör det möjligt att återställa företagets lönsamhet. Kommissionen kan således inte klandras för att den nekar ett företag att omfattas av ett undantag på grund av de regionala utvecklingsbehoven, i ett fall där företaget, om det hade sänkt sin kapacitet till en nivå som - vid en mild bedömning - skulle kunna bedömas som tillräcklig, inte uppfyller något eller några av riktlinjernas övriga krav.

( se punkt 114 )

6. Offentliga myndigheters åtgärder avseende ett företags kapital kan, oavsett formen, utgöra statligt stöd.

Vid bedömningen av huruvida kapitaliseringen av en del av ett privat företags skulder till ett offentligt organ genom konvertering är att betrakta som ett statligt stöd, är kriteriet avseende en privat investerare i en marknadsekonomi relevant. Det skall sålunda bedömas om en privat investerare, vars storlek skulle kunna jämföras med den offentliga investerarens, under liknande omständigheter hade kunnat fås att genomföra en åtgärd av den storleken. I det avseendet måste åtgärden av den offentliga investeraren - som har ekonomisk-politiska syften - inte nödvändigtvis jämföras med ett agerande av den privata investeraren i bemärkelsen den vanliga investeraren - som placerar kapital för att det skall ge avkastning på mer eller mindre kort sikt. Den offentliga investerarens åtgärd måste dock åtminstone motsvara ett agerande av ett privat holdingbolag eller en privat koncern - som har en strukturell, allmän eller sektoriell strategi och som styrs av mer långsiktiga lönsamhetsperspektiv.

Kommissionens prövning av frågan huruvida en investering uppfyller kriteriet avseende den privata investeraren innefattar en komplicerad ekonomisk bedömning. När kommissionen antar en rättsakt som innefattar en komplicerad ekonomisk bedömning, har den ett stort utrymme för skönsmässig bedömning, och domstolsprövningen av nämnda rättsakt skall på denna punkt endast avse en kontroll av att reglerna för handläggning och för motiveringsskyldighet har följts, att de uppgifter om faktiska omständigheter som lagts till grund för det omtvistade valet är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte har förekommit maktmissbruk. I synnerhet ankommer det inte på förstainstansrätten att ersätta kommissionens ekonomiska bedömning med sin egen bedömning.

( se punkterna 125-127 )

7. En statlig åtgärds specifika karaktär, det vill säga dess selektiva karaktär, är ett av de kännetecken som utmärker begreppet statligt stöd i den mening som avses i artikel 92.1 i fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse). Härvid skall det prövas huruvida åtgärden i fråga medför fördelar som enbart gynnar vissa företag eller viss verksamhet.

En ekonomisk förmån kan i detta avseende inte betraktas som en allmän åtgärd i ett fall där det offentliga organ som beviljar förmånen skönsmässigt kan avgöra vilka som skall beviljas förmånen eller på vilka villkor den skall beviljas. Så är fallet när skuldnedskrivningar inte automatiskt följer av tillämpningen av en nationell lag om betalningsinställelse, genom vilken det föreskrivs ett allmänt förfarande som är tillämpligt på alla företag i svårigheter, utan av de ifrågavarande offentliga organens skönsmässiga val.

( se punkterna 156 och 157 )

8. I artikel 92.1 i fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse) görs det inte någon åtskillnad mellan statliga åtgärder med hänsyn till deras orsaker eller syften, utan de definieras i stället med utgångspunkt från vilka verkningar de har. Endast den omständigheten att offentliga organ har beviljat ett företag i svårigheter skuldnedskrivningar inom ramen för ett rättsligt förfarande och i enlighet med tillämplig nationell rätt räcker således inte för att nedskrivningarna skall kunna betraktas som en allmän åtgärd som inte omfattas av artikel 92.1 i fördraget.

( se punkt 158 )

9. Begreppet statligt stöd, såsom det definieras i fördraget, är av juridisk beskaffenhet och skall tolkas utifrån objektiva kriterier. Av denna anledning skall gemenskapsdomstolarna, i princip och med beaktande av såväl de konkreta omständigheterna i målet som av kommissionens bedömningars tekniska eller komplicerade karaktär, utöva en fullständig kontroll av huruvida en åtgärd faller inom tillämpningsområdet för artikel 92.1 i fördraget (nu artikel 87.1 EG i ändrad lydelse).

( se punkt 159 )

10. De offentliga organens fordringars andel av den totala skuldsättningen för ett företag i svårigheter kan inte i sig utgöra en avgörande faktor vid bedömningen av huruvida de skuldnedskrivningar som nämnda organ beviljar nämnda företag har inslag av statligt stöd. Om denna omständighet beaktades skulle nämligen möjligheterna att justera skulderna för ett företag i svårigheter av omotiverad anledning begränsas, när de totala offentliga fordringarna är högre än de totala privata fordringarna. Omvänt skulle en åtgärd för justering av skulder som ett offentligt organ vidtog endast med svårighet kunna betraktas som ett statligt stöd när de totala privata fordringarna överstiger de totala offentliga fordringarna.

När de ifrågavarande offentliga organen beviljar nedskrivning av skulder behöver de inte agera som offentliga investerare, vars åtgärder skall jämföras med ett agerande av en privat investerare, som har en strukturell, allmän eller sektoriell strategi och som styrs av långsiktiga lönsamhetsperspektiv med avseende på det investerade kapitalet. Nämnda organ skall i stället jämföras med en privat fordringsägare, som försöker få betalt för de fordringar som han har hos en gäldenär med finansiella svårigheter.

Det ankommer således på kommissionen att för vart och ett av de offentliga organen i fråga avgöra om de skuldnedskrivningar som dessa hade beviljat var uppenbart större än de som skulle ha beviljats av en hypotetisk privat fordringsägare som befann sig i samma situation i förhållande till företaget som det offentliga organet i fråga och som försökte få tillbaka de belopp som företaget var skyldigt den.

Även om till synes bristande proportioner mellan de offentliga respektive de privata fordringsägarnas skuldnedskrivningar kan utgöra ett indicium på att eventuellt statligt stöd har förekommit, befriar inte denna omständighet i sig kommissionen från dess skyldighet att undersöka huruvida de nedsättningar som de offentliga fordringsägarna har samtyckt till med hänsyn till omständigheterna i fallet överstiger vad de affärsmässiga kraven motiverar, vilket skulle innebära att de bara kan förklaras med en avsikt att bevilja företaget i fråga en förmån.

( se punkterna 166, 167, 170 och 171 )

11. När ett stöd som beviljas av staten stärker ett företags ställning i förhållande till andra företag som är konkurrenter i handeln inom gemenskapen, skall denna handel anses påverkas av stödet. Vidare kan ett stöd påverka handeln mellan medlemsstaterna och snedvrida konkurrensen även om det stödmottagande företaget, som konkurrerar med företag i andra medlemsstater, inte självt deltar i den gränsöverskridande verksamheten. När en medlemsstat beviljar stöd till ett företag kan nämligen den inhemska produktionen upprätthållas eller öka på grund av detta, vilket leder till att möjligheterna för företag i andra medlemsstater att exportera sina varor till eller erbjuda sina tjänster på denna medlemsstats marknad minskar.

Den omständigheten att det företag som uppbär ett stöd är relativt litet utesluter inte heller på förhand att handeln mellan medlemsstater kan påverkas.

( se punkterna 220 och 221 )

12. Det åligger inte kommissionen att i motiveringen till ett beslut om statligt stöd, med avseende på villkoret att handeln mellan medlemsstater skall påverkas, göra någon ekonomisk analys av den faktiska situationen inom sektorerna i fråga, av det berörda företagets marknadsandel, av konkurrerande företags ställning och av handelsflödena för varorna och tjänsterna i fråga mellan medlemsstaterna, om den har redogjort för hur konkurrensen snedvrids och handeln mellan medlemsstaterna påverkas genom det omtvistade stödet.

Beträffande rättsstridigt beviljade stöd är kommissionen inte heller skyldig att styrka den faktiska inverkan som sådana stöd har haft på konkurrensen och handeln mellan medlemsstaterna. En sådan skyldighet skulle nämligen utmynna i att medlemsstater som utbetalar stöd utan att beakta anmälningsskyldigheten i artikel 93.3 i fördraget (nu artikel 88.3 EG) gynnades i förhållande till dem som anmäler planerade stöd.

( se punkterna 223, 225 och 226 )