I ‑ 1683Mål C-212/06
Gouvernement de la Communauté française
och
Gouvernement wallon
mot
Gouvernement flamand
(begäran om förhandsavgörande  
från Cour d’arbitrage, numera Cour constitutionnelle (Belgien))
”Vårdförsäkringssystem som införts av en federerad enhet i en medlemsstat — 
Omfattar inte personer som är bosatta inom en annan del av det nationella 
territoriet än den som omfattas av denna enhets behörighet — Artiklarna 
18 EG, 39 EG och 43 EG — Förordning (EEG) nr 1408/71”
Förslag till avgörande av generaladvokat E.  Sharpston föredraget den 
28 juni 2007    .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  I ‑ 1687
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 1 april 2008  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I ‑ 1730
Sammanfattning av domen
 1.  Social trygghet för migrerande arbetstagare — Gemenskapsbestämmelser — Materiellt 
tillämpningsområde
  (Rådets förordning nr 1408/71, artikel 4)
I ‑ 1684SAMMANFATTNING — MÅL C‑212/06
 2.  Begäran om förhandsavgörande — Domstolens behörighet — Gränser — Rent interna 
förhållanden
  (Artiklarna 17 CE, 18 CE et 234 CE)
 3.  Social trygghet för migrerande arbetstagare — Behörighet som tillkommer federerade 
enheter i en medlemsstat att utforma sina sociala trygghetssystem — Gränser
  (Artiklarna 39 CE et 43 CE)
 4.  Social trygghet för migrerande arbetstagare — Behörighet som tillkommer federerade 
enheter i en medlemsstat att utforma sina sociala trygghetssystem — Gränser
  (Artiklarna 39 EG och 43 EG)
 1.  Förmåner som utbetalas enligt ett vård ‑
försäkringssystem som på ett objektivt 
sätt och på grundval av omständigheter 
som definieras i lag medför rätt till 
ersättning från en vårdförsäkringskassa 
avseende icke‑medicinsk hjälp och icke‑
medicinska tjänster till personer som har 
nedsatt förmåga att klara sig själva till 
följd av en allvarlig och långvarig funk ‑
tionsnedsättning omfattas av det materi ‑
ella tillämpningsområdet för förordning 
nr 1408/71.
  Förmåner som syftar till att förbättra 
vårdbehövande personers hälsotill ‑
stånd och livssituation har nämligen 
till huvudsakligt ändamål att komplet ‑
tera förmåner enligt sjukförsäkringen 
och ska således anses utgöra ”förmåner 
vid sjukdom” i den mening som avses i 
artikel 4.1 a i förordning nr 1408/71.  Ett sådant vårdförsäkringssystem som 
regleras av bestämmelser som är tillämp ‑
liga i endast en del av en medlems ‑
stats territorium kan inte undantas från 
det materiella tillämpningsområdet för 
förordning nr  1408/71, eftersom det 
åtminstone delvis finansieras genom 
avgifter som betalas av de försäkrade och 
inte anges i bilaga II avsnitt III i förord ‑
ning nr 1408/71.
  (se punkterna 19–23  
samt punkt 1 i domslutet)
 2.  Gemenskapsrätten kan inte tillämpas på 
rent interna förhållanden. Principen om 
unionsmedborgarskap i artikel  17 EG, 
vilken enligt artikel  18  EG bland annat 
inbegriper rätten för varje unionsmed ‑
borgare att fritt röra sig och uppehålla sig 
inom medlemsstaternas territorier, kan 
inte anföras som invändning mot denna 
I ‑ 1685GOUVERNEMENT DE LA COMMUNAUTÉ FRANÇAISE OCH GOUVERNEMENT WALLON
slutsats. Syftet med unionsmedborgar ‑
skapet är nämligen inte att det materiella 
tillämpningsområdet för fördraget ska 
utvidgas till att även avse interna förhål ‑
landen som inte har någon anknytning 
till gemenskapsrätten En tolkning av de 
gemenskapsrättsliga bestämmelserna 
kan emellertid eventuellt vara användbar 
för den nationella domstolen, även med 
avseende på förhållanden som anses 
vara rent interna, i synnerhet om varje 
medborgare i den aktuella medlems ‑
staten enligt den nationella rättsord ‑
ningen ska ha samma rättigheter som 
medborgare från andra medlemsstater 
skulle ha enligt gemenskapsrätten, i en 
situation som nämnda domstol anser 
vara jämförbar.
  (se punkterna 38–40)
 3.  Artiklarna 39  EG och 43  EG ska tolkas 
så, att de utgör hinder för att en fede ‑
rerad enhet i en medlemsstat antar 
en sådan lagstiftning som den som 
reglerar en vårdförsäkring, enligt vilken 
anslutningen till ett system för social 
trygghet och rätten till förmåner enligt 
nämnda system begränsas till att omfatta 
personer som antingen är bosatta inom 
det territorium där denna enhet är 
behörig eller som är yrkesverksamma 
inom detta territorium samtidigt som 
de är bosatta i en annan medlemsstat, i 
den mån en sådan begränsning påverkar medborgare i andra medlemsstater eller 
dem av den aktuella medlemsstatens 
egna medborgare som har utövat sin 
rätt till fri rörlighet inom Europeiska 
gemenskapen.
  Nämnda artiklar utgör nämligen hinder 
för varje nationell åtgärd som, även om 
den tillämpas utan diskriminering med 
avseende på nationalitet, kan göra det 
svårare eller mindre attraktivt för gemen ‑
skapsmedborgarna att utöva de grund ‑
läggande friheter som garanteras enligt 
fördraget. För att en åtgärd ska innebära 
en begränsning av den fria rörligheten är 
det inte nödvändigt att den grundas på 
de berörda personernas nationalitet och 
inte heller att den gynnar alla nationella 
arbetstagare eller endast missgynnar 
arbetstagare som är medborgare i andra 
medlemsstater med undantag av natio ‑
nella arbetstagare. Det räcker att den 
förmånliga åtgärden kommer vissa kate ‑
gorier personer som är yrkesverksamma 
i den aktuella medlemsstaten till godo.
  Artiklarna i fördraget om den fria rörlig ‑
heten för varor, personer, tjänster och 
I ‑ 1686SAMMANFATTNING — MÅL C‑212/06
kapital utgör dessutom grundläggande 
bestämmelser för gemenskapen, och 
varje hinder, även av mindre omfattning, 
för dessa friheter är förbjudet.
  (se punkterna 45, 50, 52 och 60  
samt punkt 2 i domslutet)
 4.  Artiklarna 39 EG och 43 EG ska tolkas så, 
att de utgör hinder för att en federerad 
enhet i en medlemsstat antar lagstift ‑
ning enligt vilken anslutningen till ett system för social trygghet och rätten att 
komma i åtnjutande av förmåner enligt 
nämnda system begränsas till att omfatta 
endast personer som är bosatta inom 
denna enhets territorium, i den mån en 
sådan begränsning påverkar medborgare 
i andra medlemsstater som är yrkesverk ‑
samma inom nämnda enhets territorium 
eller dem av den aktuella medlemssta ‑
tens egna medborgare som har utövat 
sin rätt till fri rörlighet inom Europeiska 
gemenskapen.
  (se punkt 63 samt punkt 3 i domslutet)