Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Tullunion - Tullskuld som uppstått genom bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade med tillfällig förvaring av varor - Undantag - "Försummelser som inte haft någon avgörande inverkan på det korrekta genomförandet av den tillfälliga förvaringen eller tullförfarandet" - Fall som kan omfattas - Uttömmande reglering av kommissionen i enlighet med bemyndigande från rådet - Lagenlighet

(Rådets förordning nr 2913/92, artiklarna 204 och 249; kommissionens förordning nr 2454/93, artikel 859)

2 Tullunion - Tullskuld som uppstått genom bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade med tillfällig förvaring av varor - Undantag - Försummelser som inte innebär "uppenbar vårdslöshet" - Identisk betydelse av de begrepp som används i artiklarna 204, 212a och 239 i förordning nr 2913/92 och artikel 859 i förordning nr 2454/93 för att beteckna vårdslöshet - Förekomst av uppenbar vårdslöshet - Bedömningskriterier

(Rådets förordning nr 2913/92, artiklarna 204.1 a, 212a och 239; kommissionens förordning nr 2454/93, artikel 859)

3 Tullunion - Tullskuld som uppstått genom överskridande av tidsfristen för tullklarering av varor i tillfällig förvaring - Undantag - Den nationella myndighetens skyldighet att förlänga tidsfristen när en ansökan om förlängning av tidsfristen har getts in i rätt tid - Den nationella domstolens prövning när ansökan avslagits genom ett beslut mot vilket talan inte längre får föras

(Rådets förordning nr 2913/92; kommissionens förordning nr 2454/93, artikel 859.1)

4 Tullunion - Hänförande till en godkänd tullbehandling för varor som uppvisats för tullen - Förlängning av tidsfristen för att hänföra varor till en godkänd tullbehandling - Villkor - Omständigheter som innebär att sökanden befinner sig i en undantagssituation - Bedömningskriterier - Inlämnande av endast en ansökan för varor som har omfattats av flera summariska deklarationer - Tillåtlighet - Gränser

(Rådets förordning nr 2913/92, artikel 49.1)

5 Europeiska gemenskapernas egna medel - Återbetalning eller eftergift av importtullar - Villkor - Omständigheter som avses i artiklarna 900-903 i förordning nr 2454/93 - Avsaknad av uppenbar vårdslöshet från den ekonomiska aktörens sida - Tullmyndighetens skyldighet att pröva - Räckvidd

(Kommissionens förordning nr 2454/93, artiklarna 899 och 900-905)

6 Europeiska gemenskapernas egna medel - Återbetalning eller eftergift av importtullar - Villkor - Fall som avses i artikel 900.1 o i förordning nr 2454/93 - Avsaknad av uppenbar vårdslöshet från den ekonomiska aktörens sida - Kumulativa villkor

(Kommissionens förordning nr 2454/93, artikel 900.1 o)

Sammanfattning

1 Artikel 859 i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen reglerar på ett giltigt och uttömmande sätt de försummelser som avses i artikel 204.1 a i förordning nr 2913/92, vilka "inte haft någon avgörande inverkan på det korrekta genomförandet av den tillfälliga förvaringen eller tullförfarandet i fråga" och vilka, i egenskap av undantag från regeln om att en tullskuld uppstår genom bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade med tillfällig förvaring av en vara, inte ger upphov till en tullskuld.

Rådet har nämligen inte förbehållit sig rätten att uttömmande fastställa de kategorier försummelser som avses i ovannämnda artikel 204. Vidare har rådet genom artikel 249 i tullkodexen anförtrott kommissionen uppdraget att anta de bestämmelser som krävs för tillämpningen av denna kodex, med undantag för några särskilda bestämmelser, vilka inte omfattar artikel 204. Rådet kan dessutom, efter att i en grundförordning ha fastställt de centrala reglerna på det aktuella området, överlåta den allmänna befogenheten att fastställa tillämpningsföreskrifter till kommissionen, utan att i detalj behöva ange huvudinnehållet i de befogenheter som överlåts; därvid är en allmänt hållen bestämmelse en tillräcklig grund för bemyndigandet. Den uttömmande regleringen i artikel 859 i tillämpningsförordningen är dessutom nödvändig och lämplig för genomförandet av tullkodexen och strider inte mot denna.

2 Enligt artikel 859 andra strecksatsen i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen uppstår inte någon tullskuld genom bristande uppfyllelse av någon av de förpliktelser som är förenade med tillfällig förvaring av varor om dessa försummelser inte har någon avgörande inverkan på det korrekta genomförandet av den tillfälliga förvaringen eller på tullförfarandet, under förutsättning att de inte innebär uppenbar försumlighet ("grobe Fahrlässigkeit" i den tyska språkversionen) av personen i fråga. Enligt artikel 239.1 andra strecksatsen i tullkodexen samt artiklarna 899 första strecksatsen och 905.1 i tillämpningsförordningen är återbetalning eller eftergift av importtullar bland annat beroende av att varken oriktigheter eller uppenbar vårdslöshet ("offensichtliche Fahrlässigkeit" i den tyska språkversionen) kan tillskrivas den berörda personen.

Det framgår av en jämförelse av dessa bestämmelser i alla språkversioner att de begrepp som används för att beteckna vårdslöshet inte används på ett systematiskt sätt. Härav följer att lagstiftaren inte har haft någon särskild avsikt med att använda sig av olika begrepp i den tyska språkversionen. De begrepp som används i de relevanta bestämmelserna för att beteckna vårdslöshet - inklusive det tyska begreppet "offenkundige Fahrlässigkeit", vilket används i artikel 212a i tullkodexen, i dess lydelse enligt förordning nr 82/97 - har följaktligen en och samma betydelse och skall avse uppenbar vårdslöshet ("offensichtliche Fahrlässigkeit" i den tyska språkversionen).

Av detta följer att det inte är möjligt att yrka på avsaknad av uppenbar vårdslöshet i den mening som avses i artikel 239.1 andra strecksatsen i tullkodexen när tullskulden har uppstått i enlighet med artikel 204.1 a i tullkodexen till följd av ett agerande som utgör uppenbar försumlighet i den mening som avses i artikel 859 andra strecksatsen i tillämpningsförordningen.

För att särskilt avgöra om det föreligger "uppenbar vårdslöshet" i den mening som avses i artikel 239.1 andra strecksatsen i tullkodexen skall särskild hänsyn tas till komplexiteten i de bestämmelser som inte har iakttagits och som har givit upphov till tullskulden, den ekonomiska aktörens yrkeserfarenhet och den omsorg som denne har visat. Det ankommer på den nationella domstolen att avgöra huruvida det föreligger uppenbar vårdslöshet från den ekonomiska aktörens sida mot bakgrund av dessa kriterier.

3 Gemenskapsrätten utgör inte hinder för en nationell domstol att självständigt pröva huruvida villkoren i artikel 859 punkt 1 i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen är uppfyllda, det vill säga att en förlängning av tidsfristen för att hänföra en vara till en av de godkända tullbehandlingar som är föreskrivna i samband med tillfällig förvaring eller med tullförfarandet i fråga borde ha beviljats om ansökan getts in i tid, när tullmyndigheten har avslagit en ansökan om förlängning av tidsfristen, som getts in i rätt tid, genom ett beslut mot vilket talan inte längre får föras.

4 Endast omständigheter som innebär att sökanden befinner sig i en undantagssituation jämfört med andra ekonomiska aktörer som bedriver samma verksamhet kan berättiga till en förlängning av den tidsfrist som anges i artikel 49.1 i förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen inom vilken varor som uppvisats för tullen skall hänföras till en godkänd tullbehandling. Sådana omständigheter kan utgöras av extraordinära omständigheter som, även om de inte är främmande för den ekonomiska aktören, inte tillhör de omständigheter som varje ekonomisk aktör vanligtvis konfronteras med i sin verksamhetsutövning. Det ankommer på tullmyndigheterna och de nationella domstolarna att i varje enskilt fall pröva om sådana omständigheter föreligger.

Gemenskapsrätten utgör dessutom inte något hinder för en ekonomisk aktör att inlämna endast en ansökan om förlängning av den föreskrivna tidsfristen för att hänföra varor, vilka har omfattats av flera summariska deklarationer, till en godkänd tullbehandling. Även om det rör sig om endast en ansökan, kan emellertid en förlängning av tidsfristen endast beviljas för varor för vilka den föreskrivna tidsfristen för att hänföra dessa till en godkänd tullbehandling ännu inte har löpt ut.

5 Den tullmyndighet eller nationella domstol till vilken en ansökan om återbetalning har lämnats in som grundar sig på artikel 900.1 o i förordning nr 2454/93, i dess lydelse enligt artikel 1.29 i förordning nr 3254/94 - som är tillämplig i fall där varorna skulle ha varit berättigade till gemenskapsbehandling eller förmånsbehandling i tullhänseende, men inte i fall där varorna skulle ha varit berättigade till andra förmånsbehandlingar - enligt vilken återbetalning inte kan beviljas, är skyldig att ex officio pröva om ansökan kan bifallas med stöd av övriga bestämmelser i artikel 900 samt artiklarna 901-904 i förordning nr 2454/93, som räknar upp de omständigheter under vilka återbetalning kan beviljas.

När tullmyndigheten med hänsyn till de framförda grunderna inte kan fatta ett beslut om återbetalning eller eftergift, skall den ex officio undersöka om det finns förmildrande uppgifter "som kan ge upphov till en särskild situation till följd av omständigheter under vilka inget bedrägeri eller klar försumlighet kan tillskrivas personen i fråga", i den mening som avses i artikel 905.1 i förordning nr 2454/93, vilket gör det nödvändigt för kommissionen att undersöka handlingarna i ärendet.

6 Den tullmyndighet eller nationella domstol till vilken en ansökan om återbetalning eller eftergift av import- eller exporttullar har lämnats in skall inte utgå ifrån att den berörda personen vare sig har handlat bedrägligt eller gjort sig skyldig till uppenbar försumlighet, endast av den anledningen att villkoren enligt artikel 900.1 o i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess lydelse enligt artikel 1.29 i förordning nr 3254/94, är uppfyllda.