Domstolens dom (stora avdelningen) av den 8 september 2020 (begäran om förhandsavgörande från High Court (Irland) – Irland) – Recorded Artists Actors Performers Ltd mot Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

(Mål C-265/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Immaterialrätt - Upphovsrätten närstående rättigheter - Direktiv 2006/115/EG - Artikel 8.2 - Användning av fonogram i unionen - Utövande konstnärers rätt till en skälig ersättning som delas med fonogramframställare - Tillämplighet på medborgare i tredjeländer - Fördrag om framföranden och fonogram - Artiklarna 4 och 15 - Reservationer som meddelats av tredjeländer - Begränsningar av rätten till en skälig ersättning kan, med beaktande av principen om ömsesidighet, följa av sådana reservationer för tredjelandsmedborgare i unionen - Artikel 17.2 och artikel 52.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - Grundläggande rätt till skydd för immateriell egendom - Krav på att begränsningar ska vara föreskrivna i lag, vara förenliga med det väsentliga innehållet i den grundläggande rättigheten och vara proportionerliga - Fördelningen av befogenheter mellan unionen och medlemsstaterna med avseende på fastställandet av dessa begränsningar - Fördelning av befogenheter med avseende på förhållandet till tredjeländer - Artikel 3.2 FEUF - Unionens exklusiva befogenhet)

(2020/C 378/13)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court (Irlande)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Recorded Artists Actors Performers Ltd

Motpart: Phonographic Performance (Ireland) Ltd, Minister for Jobs Enterprise and Innovation, Ireland, Attorney General

Domslut

1) Artikel 8.2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/115/EG av den 12 december 2006 om uthyrnings- och utlåningsrättigheter avseende upphovsrättsligt skyddade verk och om upphovsrätten närstående rättigheter ska, mot bakgrund av artiklarna 4.1 och 15.1 i Världsorganisationen för den intellektuella äganderättens fördrag om framföranden och fonogram, tolkas så, att den utgör hinder för att en medlemsstat, inom ramen för införlivandet med sin lagstiftning av uttrycket ”de berörda utövande konstnärerna” som återfinns i nämnda artikel 8.2 och som anger vilka konstnärer som har rätt till en del av den enda skäliga ersättning som däri avses, från denna grupp utesluter konstnärer som är medborgare i tredjeländer utanför Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES), varvid endast de som har sin hemvist eller sin bostadsort i EES och de vars bidrag till fonogrammet har ägt rum i EES undantas.

2) Artikel 15.3 i Världsorganisationen för den intellektuella äganderättens (Wipo) fördrag om framföranden och fonogram, och artikel 8.2 i direktiv 2006/115 ska på unionsrättens nuvarande stadium tolkas så, att de reservationer som meddelats av tredjeländer med stöd av nämnda artikel 15.3 och som innebär att rätten till en enda skälig ersättning enligt artikel 15.1 i Wipos fördrag om framföranden och fonogram begränsas inom deras territorier, i Europeiska unionen inte leder till att den rättighet som föreskrivs i nämnda artikel 8.2 begränsas för medborgare i dessa tredjeländer. Sådana begränsningar kan emellertid införas av unionslagstiftaren förutsatt att de är förenliga med de krav som uppställs i artikel 52.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. Nämnda artikel 8.2 utgör således hinder för att en medlemsstat begränsar rätten till en enda skälig ersättning för utövande konstnärer och fonogramframställare som är medborgare i nämnda tredjeländer.

3) Artikel 8.2 i direktiv 2006/115 ska tolkas så, att den utgör hinder för att rätten till en enda skälig ersättning som föreskrivs i den artikeln begränsas på så sätt att den berörda fonogramframställaren ensam uppbär ersättning utan att dela den med den utövande konstnären som bidragit till fonogrammet.

(1) EUT C 206, 17.06.2019