Förstainstansrättens dom (andra avdelningen) av den 19 september 2001. - Henkel KGaA mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller). - Gemenskapsvarumärke - Formen på en produkt för tvätt- eller diskmaskiner - Tredimensionellt varumärke - Absoluta registreringshinder - Artikel 7.1 b i förordning (EG) 40/94. - Mål T-336/99.



Rättsfallssamling 2001 s. II-02589

Pub.RJ s. Pub somm



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Domslut



Nyckelord

1. Gemenskapsvarumärke - Definition och förvärv av ett gemenskapsvarumärke - Kännetecken som kan utgöra ett varumärke - Former - Färger - Villkor - Särskiljningsförmåga

(Rådets förordning nr 40/94, artiklarna 4 och 7.1 b)

2. Gemenskapsvarumärke - Definition och förvärv av ett gemenskapsvarumärke - Absoluta registreringshinder - Varumärke som saknar särskiljningsförmåga - Tredimensionella varumärken som består av varans form och färg - Särskiljningsförmåga - Bedömningskriterier

(Rådets förordning nr 40/94, artiklarna 4 och 7.1 b)

3. Gemenskapsvarumärke - Definition och förvärv av ett gemenskapsvarumärke - Absoluta registreringshinder - Varumärke som saknar särskiljningsförmåga - Beståndsdelar i ett tredimensionellt varumärkes utförande som erinrar om vissa av varans egenskaper utan att därmed vara en beskrivning - Betydelse för bedömningen av särskiljningsförmågan

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b och c)

4. Gemenskapsvarumärke - Definition och förvärv av ett gemenskapsvarumärke - Absoluta registreringshinder - Varumärke som saknar särskiljningsförmåga - Tredimensionellt varumärke - Rektangulär tablett med lätt rundade hörn och med två skikt, ett vitt och ett grönt, för produkter för tvätt- eller diskmaskiner

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)

5. Gemenskapsvarumärke - Prövningsförfarande - Talan vid gemenskapsdomstol - Grunder - Maktmissbruk - Begrepp

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 63.2)

Sammanfattning

1. Det framgår av artikel 4 i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken att såväl en varas form som dess färger räknas till de kännetecken som kan utgöra ett gemenskapsvarumärke. Emellertid medför inte den omständigheten att ett slags kännetecken allmänt sett är ägnat att utgöra ett varumärke att alla kännetecken av detta slag nödvändigtvis har särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 i förhållande till en bestämd vara eller tjänst.

( se punkt 40 )

2. I artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken görs ingen åtskillnad mellan olika slags varumärken. Kriterierna för bedömning av särskiljningsförmågan hos tredimensionella varumärken som utgörs av själva varans form skiljer sig således inte från de kriterier som tillämpas för andra slags varumärken.

Vid tillämpningen av dessa kriterier måste hänsyn emellertid tas till den omständigheten att den berörda allmänheten inte nödvändigtvis uppfattar ett tredimensionellt varumärke som utgörs av själva varans form och färger på samma sätt som ett ordmärke, ett figurmärke eller ett tredimensionellt varumärke som inte utgörs av varans form. Allmänheten är nämligen van vid att omedelbart uppfatta de sistnämnda varumärkena som utmärkande kännetecken för en vara, vilket inte nödvändigtvis gäller för kännetecken som sammanfaller med själva varans utseende.

( se punkterna 43 och 44 )

3. Det är inte möjligt att hänföra ett tredimensionellt varumärkes beståndsdelar i utförande som erinrar om vissa av varans egenskaper till att de därmed kan anses vara en beskrivning i den mening som avses i artikel 7.1 c i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken och därmed nödvändigtvis ger det begärda varumärket särskiljningsförmåga. Någon sådan förmåga finns nämligen inte om allmänheten i målgruppen har fått uppfattningen att förekomsten av sådana beståndsdelar visar på vissa av produktens egenskaper, och inte på dess ursprung.

( se punkt 49 )

4. Enligt artikel 7.1 b i direktiv nr 40/94 om gemenskapsvarumärken får inte "varumärken som saknar särskiljningsförmåga" registreras. Produkter för tvätt- och diskmaskiner av ett tredimensionellt varumärke, i form av en rektangulär tablett med svagt rundade hörn, bestående av två skikt, ett vitt och ett rött, saknar i detta avseende särskiljningsförmåga vid en begäran om registrering.

Med hänsyn till det helhetsintryck som den omtvistade tablettens form och färgsammansättning ger, gör det begärda varumärket, som utgörs av en kombination av beståndsdelar i utförandet som spontant kommer i åtanke och som är typiska för varan i fråga, det inte möjligt för den berörda allmänheten att särskilja de avsedda varorna från varor med annat ursprung i handeln när den skall göra ett val vid inköp.

( se punkterna 51, 53 och 56 )

5. Begreppet maktmissbruk har en bestämd innebörd inom gemenskapsrätten och avser fall där en förvaltningsmyndighet använder sin behörighet för ett annat ändamål än det som ligger till grund för behörigheten. Ett beslut av en överklagandenämnd vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) innebär maktmissbruk endast om det på grundval av objektiva, relevanta och samstämmiga uppgifter kan antas att det har antagits för att uppnå andra mål än de som angetts.

( se punkt 62 )

Parter

I mål T-336/99,

Henkel KGaA, Düsseldorf (Tyskland), företrätt av advokaterna H.-F. Wissel och C. Osterrieth, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller), företrädd av A. von Mühlendahl, D. Schennen och S. Laitinen, samtliga i egenskap av ombud,

svarande,

angående en talan om ogiltigförklaring av det beslut som fattats av tredje överklagandenämnden vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) den 21 september 1999 (ärende R 71/1999-3), vilket delgavs sökanden den 28 september 1999,

meddelar

FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (andra avdelningen)

sammansatt av ordföranden A.W.H. Meij samt domarna A. Potocki och J. Pirrung,

justitiesekreterare: byrådirektören D. Christensen,

med beaktande av den ansökan som ingavs till förstainstansrättens kansli den 26 november 1999,

med beaktande av den svarsinlaga som ingavs till förstainstansrättens kansli den 17 februari 2000,

efter förhandlingen den 5 april 2001,

följande

Dom

_

Domskäl

...

Domslut

På dessa grunder beslutar

FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (andra avdelningen)

följande dom:

1) Talan ogillas.

2) Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad.