ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
78

Som en bilaga till sin duplik har Republiken Polen slutligen gett in dokumentation på omkring 2300 sidor som ger en fullständig överblick över de avgöranden som avdelningen för disciplinära mål har meddelat, vilken den anser stödjer nämnda medlemsstat i dess övertygelse att denna instans agerar fullständigt opartiskt och oavhängigt. Det framgår för övrigt av en sammanställning av de beslut som meddelats 2017–2019 i disciplinära förfaranden efter överklagande av justitieministern, vilken också har bifogats dupliken, att under 2017 och 2018 biföll den straffrättsliga avdelningen vid Högsta domstolen 6 av 14 ärenden som inletts av justitieministern, och under 2018 och 2019 biföll avdelningen för disciplinära mål 17 av 44 sådana ärenden, vilket är jämförbara proportioner.
47

Enligt den andra grunden för överklagandet gjorde tribunalen sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den, i punkterna 97–109 i den överklagade domen, fann att artikel 9.4 i förordning nr 1073/1999 utgjorde hinder för att kommissionen lämnade in en anmälan och trädde in som civilrättslig part i förfarandet vid de nationella rättsliga myndigheterna innan Olafs slutrapport hade lämnats in.
10

I artikel 8 i nämnda direktiv, som har rubriken ”Rätt till information”, föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga rättsliga myndigheterna, i samband med en rättegång om immaterialrättsintrång och som svar på en berättigad och proportionell begäran av käranden, får besluta att information om ursprung och distributionsnät för de intrångsgörande varorna eller tjänsterna skall lämnas av intrångsgöraren och/eller annan person som a) har befunnits förfoga över intrångsgörande varor i kommersiell skala, b) har befunnits använda intrångsgörande tjänster i kommersiell skala, c) har befunnits i kommersiell skala tillhandahålla tjänster som använts i intrångsgörande verksamhet, eller d) har pekats ut av en person som avses i a, b eller c såsom delaktig i produktion, tillverkning eller distribution av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna. 2. Informationen i punkt 1 skall, om lämpligt, omfatta a) namn och adress på producenter, tillverkare, distributörer, leverantörer och andra som tidigare innehaft respektive använt varorna eller tjänsterna, samt på tilltänkta grossister och detaljister, b) uppgifter om hur mycket som producerats, tillverkats, levererats, mottagits eller beställts samt om erhållet pris på varorna eller tjänsterna. 3. Punkterna 1 och 2 skall inte påverka tillämpningen av andra lagbestämmelser som a) ger rättighetshavaren rätt till ytterligare information, b) reglerar hur information som lämnas enligt denna artikel får användas i civilrättsliga eller straffrättsliga förfaranden, c) reglerar ansvar för missbruk av rätten till information, d) gör det möjligt att vägra lämna sådan information som skulle tvinga den person som avses i punkt 1 att medge egen eller nära anhörigs medverkan i ett immaterialrättsintrång, eller e) reglerar sekretesskydd för informationskällor eller behandling av personuppgifter.”
61

I förevarande fall framgår det av de handlingar som ingetts till domstolen att även om det aktuella fordonet, under den omtvistade perioden, stod permanent parkerat på en övervakad parkeringsplats och inte kunde användas på grund av sitt dåliga tekniska skick, var det emellertid fortfarande registrerat i en medlemsstat där det således var normalt hemmahörande, i den mening som avses i artikel 1.4 a i direktiv 2009/103, och hade inte vid något tillfälle under denna period lagligen ställts av i enlighet med tillämplig nationell lagstiftning. Med förbehåll för den prövning som det ankommer på den hänskjutande domstolen att göra, verkar det följaktligen som att fordonet under hela denna period fortsatte att omfattas av försäkringsplikten i artikel 3 första stycket i direktiv 2009/103, oberoende av att fordonet befann sig på privat mark, inte kunde användas på grund av sitt tekniska skick och att distriktet hade för avsikt att skrota fordonet.
13

Avdelning III i MSS-beslutet har rubriken ”Tillståndsgivning” och innehåller bland annat artiklarna 7 och 8. Artikel 7 i beslutet har följande lydelse: ”1. Medlemsstaterna ska se till att de utvalda sökande, i enlighet med den tidsperiod och det tjänsteområde som de utvalda sökande åtagit sig, i enlighet med artikel 4.1 c och i enlighet med nationell lagstiftning och med gemenskapsrätten, har rättighet att använda den specifika radiofrekvens som fastställs i [kommissionens beslut angående val av sökande] och rättighet att driva ett mobilsatellitsystem. Medlemsstaterna ska informera de utvalda sökande om dessa rättigheter. 2. De rättigheter som avses i punkt 1 ska omfattas av följande gemensamma villkor: … c) De utvalda sökande ska infria de åtaganden de gjort i sina ansökningar eller under det jämförande urvalsförfarandet, oberoende av om den kombinerade efterfrågan på radiospektrum överstiger den tillgängliga mängden. …”
12

I artikel 5 i Olafs anvisningar till sin personal om utredningsförfarandena, i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna (nedan kallade Olafs anvisningar), föreskrevs följande: ”1. Enheten för urval och kontroll av utredningar ska vid behov kontakta källan och den EU-institution, det organ eller den byrå som berörs för att få klargöranden och ytterligare dokumentation i anslutning till den första informationen. Den ska också rådfråga relevanta källor som Olaf har tillgång till. Om det är nödvändigt att inhämta ytterligare information till stöd för urvalsprocessen ska enheten för urval och kontroll av utredningar bland annat a) inhämta handlingar och information, b) inhämta information i samband med operativa möten, c) inhämta utsagor från personer som kan lämna relevant information, d) genomföra undersökningsuppdrag i medlemsstaterna. 2. Om källan är en uppgiftslämnare ska enheten för urval och kontroll av utredningar inom 60 dagar informera denne om den tid som krävs för att vidta lämpliga åtgärder. 3. Yttrandet om inledande av ett utrednings- eller samordningsärende ska baseras på huruvida informationen omfattas av Olafs behörighet att agera, är tillräcklig för att motivera att ett utrednings- eller samordningsärende inleds och omfattas av de utredningsprioriteringar som fastställts av generaldirektören. 4. Vid bedömningen av om Olaf är behörig att agera ska hänsyn tas till EU:s tillämpliga förordningar, beslut, interinstitutionella avtal och andra rättsakter som rör skyddet av EU:s ekonomiska intressen samt övriga intressen som omfattas av Olafs behörighet. Vid bedömningen av om informationen är tillräcklig för att motivera att ett utrednings- eller samordningsärende inleds ska hänsyn tas till källans tillförlitlighet och påståendenas trovärdighet. All information som inhämtas under urvalsprocessen ska beaktas vid bedömningen av om det är motiverat att inleda ett utrednings- eller samordningsärende. Riktlinjerna för prioritering av utredningar ska fastställa vilka kriterier som ska tillämpas för att avgöra huruvida en uppgift omfattas av en fastställd utredningsprioritering. 5. Enheten för urval och kontroll av utredningar ska inom två månader från det att en mottagen uppgift registrerats meddela generaldirektören huruvida ett ärende ska inledas eller avslås.”
19

Den hänskjutande domstolen har ställt sina frågor, som ska prövas tillsammans, för att få klarhet i huruvida artikel 2.1 c jämförd med artikel 132.1 c i direktiv 2006/112 ska tolkas så, att en tjänst i form av kostrådgivning som tillhandahålls av en certifierad och behörig yrkesutövare vid idrottsanläggningar, och eventuellt inom ramen för program som även omfattar tjänster i form av friskvård och träning, utgör ett självständigt tillhandahållande av tjänster. Den hänskjutande domstolen vill även få klarhet i huruvida en tillämpning av det undantag från mervärdesskatteplikt som föreskrivs i artikel 132.1 c i detta direktiv förutsätter att tjänsten faktiskt har tillhandahållits – i förevarande fall en tjänst i form av kostrådgivning som motsvarar den tjänst som den hänskjutande domstolen har beskrivit – eller om det för en sådan tillämpning är tillräckligt att en sådan tjänst har gjorts tillgänglig.
2

Respektive begäran har framställts i ett mål mellan, å ena sidan K.S. och M.H.K., och, å andra sidan International Protection Appeals Tribunal (Appellationsnämnden i utlänningsärenden, Irland) Minister for Justice and Equality (justitie- och jämställdhetsministern, Irland), Irland och Attorney General, och i ett annat mål mellan, å ena sidan R.A.T. och D.S., och, å andra sidan Minister for Justice and Equality (justitie- och jämställdhetsministern, Irland). Målen rör lagenligheten av besluten om att neka tillträde till arbetsmarknaden för förstnämnda personer, för vilka överföring till en annan medlemsstat begärts enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat (EUT L 180, 2013, s. 31) (nedan kallad Dublin III‑förordningen).
–

Sveriges regering, inledningsvis genom H. Eklinder, C. Meyer-Seitz, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson, J. Lundberg, A.M. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson, A. Falk och O. Simonsson, därefter genom H. Eklinder, C. Meyer-Seitz, H. Shev, R. Shahsavan Eriksson, J. Lundberg, A.M. Runeskjöld, M. Salborn Hodgson och O. Simonsson, samtliga i egenskap av ombud,
10

I produktspecifikationen i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 1128/2013 av den 7 november 2013 om godkännande av en mindre ändring av produktspecifikationen för en beteckning som tagits upp i registret över ursprungsbeteckningar och skyddade geografiska beteckningar (Morbier (SUB)) (EUT L 302, 2013, s. 7) ges produkten Morbier följande beskrivning: ”’Morbier’ är en ost som framställs av opastöriserad komjölk i form av pressad, ej upphettad ostmassa. Den har en tillplattad, cylindrisk form på 30 till 40 cm i diameter, en höjd mellan 5 och 8 cm, en vikt som varierar mellan 5 och 8 kg. Den har flata ytor och är en aning konvex. Osten har en svart, horisontell strimma i mitten, sammansmält och genomgående i hela osten. Skorpan är en naturlig, gnuggad, jämn yta, med bakterieskorpa och som bär spår av ostformens kanter. Färgen är beige till orange med nyanser av brunorange, rödorange och rosaorange. Ostmassan är homogen och varierar i färg från elfenbensvit till blekgul och ofta med spridda pipor av ett vinbärs storlek eller små plattrunda bubblor. Den är mjuk vid beröring, krämig och saftig, endast lite klibbig i munnen och har en slät, fin textur. Smaken är tydlig med inslag av mjölksyra, karamelliserat socker, vanilj och frukt. Under lagringen berikas aromerna med rostade, kryddiga och gräsiga inslag. Smakerna är välbalanserade. Osten innehåller minst 45 gram fett per 100 gram efter fullständig torkning. Vattenhalten i den fettfria ostsubstansen ska ligga mellan 58 % och 67 %. Osten ska lagras i minst 45 dagar efter tillverkningsdatum, utan avbrott.”
75

Slutligen kräver den samhällsomfattande tjänsten att operatören säkerställer att tömningen av den brevlåda som är avsedd för att samla in försändelser och att utdelningen av postförsändelser sker åtminstone en gång per arbetsdag och minst fem dagar per vecka, med undantag för helgdagar och på ett sådant sätt att avsändaren kan erhålla ett mottagningsbevis för en rekommenderad försändelse. I den nationella lagstiftningen uppställs emellertid inte något sådant krav för tjänster som ingår i tillämpningsområdet för samhällsomfattande tjänster, men detta krav kan följa av operatörens avtalsenliga skyldigheter, dock utan att det för den skull är ett grundläggande kännetecken för dessa tjänster.
9

Det framgår av beslutet om hänskjutande att det genom decreto legge n. 69 – Norme in materia previdenziale, per il miglioramento delle gestioni degli enti portuali ed altre disposizioni urgenti (lagdekret nr 69 om fastställande av bestämmelser om social trygghet, för att förbättra hamnmyndigheternas förvaltning och andra brådskande åtgärder) av den 13 mars 1988 (GURI nr 61 av den 14 mars 1988), omvandlat till lag nr 153 av den 13 maj 1988 (GURI nr 112 av den 14 maj 1988) (nedan kallad lag nr 153/1988), har införts ett hushållsbidrag. Bidraget utgår i förhållande till antalet barn under 18 år i hushållet och till hushållets inkomster (nedan kallat hushållsbidraget).
49

Den förordningen grundar sig, såsom framgår av dess skäl 2 och 21, på principen om ömsesidigt erkännande av rättsliga avgöranden, en hörnsten i arbetet med att skapa ett verkligt rättsligt område, och på principen om ömsesidigt förtroende. Det framgår av fast rättspraxis att sistnämnda princip innebär att var och en av medlemsstaterna, förutom under exceptionella omständigheter, har en skyldighet att utgå från att alla de andra medlemsstaterna iakttar unionsrätten och särskilt de grundläggande rättigheter som erkänns i unionsrätten (se, för ett liknande resonemang, yttrande 2/13 av den 18 december 2014, EU:C:2014:2454, punkt 191, och dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 36).
32

DenizBank är en bank verksam i Österrike. Inom ramen för sina kundrelationer tillämpar detta bolag allmänna villkor, bland annat vad gäller användningen av bankkort med NFC‑funktion. Denna funktion, som aktiveras automatiskt när kunden använder kortet för första gången, gör det möjligt att betala låga belopp, upp till 25 euro per transaktion, utan att sätta in kortet i en betalningsterminal och utan att behöva slå in ett personligt identifikationsnummer (nedan kallad PIN-kod), vid kassor med utrustning för sådana betalningar. Betalningar av högre belopp måste däremot autentiseras genom en PIN-kod.
12

Den 6 december 2018 lämnade Valoris in en begäran om återbetalning av det belopp som företaget erlagt för miljödekalen för motorfordon. Begäran lämnades in till distriktskontoret för offentliga finanser i Vâlcea, som i en skrivelse daterad den 7 januari 2019 avslog denna begäran med motiveringen att den hade lämnats in för sent.
36

MCIB omfattas av denna lagstiftning. MCIB omfattas också av Code of Practice for the Governance of State bodies (Riktlinjer för styrning av statliga organ). I section 5.1 i dessa riktlinjer föreskrivs en skyldighet för MCIB att anta en uppförandekod för sina ledamöter och sin personal. Irland har i detta avseende åberopat MCIB:s Code of Business Conduct och understrukit att det i denna finns regler om organets opartiskhet, intressekonflikter, tillgång till information och MCIB:s lagstadgade skyldigheter.
63

Även om direktiv 2009/72 inte utgör hinder för att en medlemsstats regering, bland annat genom att företrädare för dess ministerier deltar, ges möjlighet att framföra sin ståndpunkt inför den nationella tillsynsmyndigheten vad gäller det sätt på vilket den anser att denna myndighet kan beakta allmänintresset inom ramen för sina tillsynsuppdrag, så får tillsynsmyndigheten under inga omständigheter uppfatta vad som framkommer under detta deltagande – och särskilt de yttranden som dessa företrädare avger under förfarandena för fastställande av tariffer – som bindande instruktioner som myndigheten måste följa i sitt uppdrag och sitt utövande av sina befogenheter.
8

I artikel 13 i direktiv 1999/31, med rubriken ”Förfaranden för avslutning och efterbehandling”, föreskrivs följande i punkt 1: ”Medlemsstaterna skall, när det är lämpligt i enlighet med det tillstånd som beviljats, vidta följande åtgärder: … c) Sedan en deponi slutgiltigt har avslutats skall huvudmannen vara ansvarig för dess underhåll, övervakning och kontroll i efterbehandlingsfasen så länge som den behöriga myndigheten kräver det, med beaktande av den tid under vilken deponin kan utgöra en risk. Huvudmannen skall underrätta den behöriga myndigheten om all betydande negativ miljöpåverkan som visar sig vid kontrollförfarandena och följa den behöriga myndighetens beslut rörande arten och tidpunkten för de rättelseåtgärder som skall vidtas. d) Så länge den behöriga myndigheten anser att en deponi kan medföra risk för miljön och utan att det påverkar någon gemenskapslagstiftning eller nationell lagstiftning såvitt avser innehavarens ansvar, skall huvudmannen för deponin vara ansvarig för övervakning och analys av deponigas och lakvatten från deponin samt för grundvattentillståndet i närområdet kring deponin i enlighet med bilaga III.”
50

Utrikestjänsten har vidare gjort gällande att tribunalen, genom att anse att rätten att bli hörd var tillämplig under förfarandet för antagande av en förberedande rättsakt, underlät att beakta att utrikestjänsten inte hade delegerat sina befogenheter till IDOC. Domstolen konstaterar i denna del att det av punkterna 57, 59 och 65 i den överklagade domen framgår att tribunalen fann att Stéphane De Loecker borde ha hörts under den utredning som genomfördes av IDOC, det vill säga under det skede av förfarandet då IDOC gjorde en preliminär bedömning och som avslutades med att IDOC upprättade sin preliminära bedömningsrapport.
10

Klaganden i det nationella målet bokade genom researrangören L’TUR Tourismus AG en flygning med anslutande flygförbindelse, så att hon kunde resa från Jerez de la Frontera (Spanien) till Frankfurt am Main (Tyskland) via Madrid (Spanien). Denna flygning med anslutande flygförbindelse, som var föremål för en enda platsreservation, bestod av en första flygning med nummer IB 8505, utförd av Air Nostrum, från Jerez de la Frontera till Madrid, med avgång den 3 oktober 2015 klockan 13.35 och planerad ankomst samma dag klockan 14.45, och därefter en andra flygning med nummer AB 5325, från Madrid till Frankfurt am Main, med avgång den 3 oktober 2015 klockan 20.00 och planerad ankomst samma dag klockan 22.40.
21

Mot denna bakgrund beslutade Bundessozialgericht (Federala högsta domstolen för socialrättsliga frågor) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1) Ska artikel 62.1 i förordning (EG) 883/2004 jämförd med artikel 62.2 i samma förordning tolkas så, att den behöriga institutionen i den medlemsstat där en arbetstagare, som är arbetslös, är bosatt, vid beräkningen av förmånerna för denne arbetstagare ska utgå från den ”lön” som vederbörande ”hade” under sin senaste anställning inom denna institutions territorium, även när denna lön enligt den nationella lagstiftning som gäller för den behöriga institutionen i fråga om arbetslöshetsunderstöd på grund av att referensperioden för ersättning är för kort och inte kan beaktas och det därför i stället stadgas om fiktiv beräkningsgrund för förmånerna? 2) Ska artikel 62.1 i förordning (EG) nr 883/2004 jämförd med artikel 62.2 i samma förordning tolkas så, att den behöriga institutionen i den medlemsstat där vederbörande är bosatt vid beräkningen av förmånerna då en arbetstagare blir arbetslös ska utgå från den ”lön” som vederbörande ”hade” under sin senaste anställning inom denna institutions territorium, även när denna lön enligt den nationella lagstiftning som gäller för den behöriga institutionen i avsaknad av framräkning i rätt tid inte får inräknas som beräkningsunderlag för förmånerna under referensperioden för ersättning och det i stället föreskrivs en fiktiv beräkning av förmånen?”
33

Artikel 4.6 i direktivet ger medlemsstaterna befogenhet att bland annat utse domstolar eller andra myndigheter som ska ansvara för behandlingen av tvister och för avgöranden om oegentligheter under erbjudandeförfarandet samt att reglera huruvida och under vilka omständigheter som budintressenterna får inleda administrativa eller rättsliga förfaranden. Den bestämmelsen ska läsas mot bakgrund av skäl 8 i direktiv 2004/25, där det anges att, särskilt enligt rätten till en rättvis rättegång, en tillsynsmyndighets beslut under lämpliga förutsättningar bör kunna omprövas av en oberoende domstol.
27

I sitt yttrande över denna dom (EUT C 296, 2017, s. 16) (nedan kallat yttrandet av den 7 september 2017) angav kommissionen, vad gäller räckvidden av återupptagande an antidumpningsförfarandet, för det första att ”det förfarande som ledde till antagandet av den [omtvistade förordningen] [kunde] återupptas på exakt det stadium där rättsstridigheten [hade] inträffat. Kommissionen ha[de] således, när den följ[de] tribunalens dom av den 1 juni 2017, möjlighet att åtgärda de delar av förfarandet som ledde till ogiltigförklaringen, medan de delar som inte berörs av domen lämna[des] oförändrade”. Den preciserade vidare att ”[d]e konstateranden i [den angripna förordningen] som inte [bestritts] eller som [hade] bestritts men som [hade] ogillats av tribunalen eller som tribunalen inte pröva[de], och som därför inte ledde till att genomförandeförordningen ogiltigförklarades, [var] fortfarande giltiga”. Kommissionen påpekade vidare att ”[å]terupptagandet avs[åg] endast genomförandet av tribunalens dom när det gäller Changmao Biochemical Engineering Co Ltd Återupptagandet påverka[de] inte andra undersökningar.. Genomförandeförordning [nr 349/2012] [var] därför fortfarande tillämplig vad gäller den berörda exporterande tillverkaren”.
115

För det första anser denna medlemsstat att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den slog fast att artikel 42.1 i Reach-förordningen var tillämplig i förevarande fall. Enligt Förbundsrepubliken Tyskland hade tribunalen nämligen tolkat denna bestämmelse på ett felaktigt sätt, som innebar att Echa i princip är skyldig att göra en kontroll, i form av ett beslut, av all information som de ekonomiska aktörerna lämnar till Echa som en följd av ett beslut som fattats enligt artikel 41.3 i denna förordning varigenom den ska fastställa huruvida informationen uppfyller kraven i förordningen, såvida denna information inte är uppenbart orimlig. Förbundsrepubliken Tyskland har nämligen anfört att det av ordalydelsen i dessa bestämmelser bland annat framgår att för det fall Echa delger en ekonomisk aktör ett beslut där aktören ombeds att inkomma med specifik information och denna aktör inkommer till Echa med annan, alternativ, information, så har Echa möjlighet att nöja sig med att konstatera att den berörda aktören inte har följt Echas beslut, utan att vara tvungen att på något sätt kontrollera huruvida denna alternativa information uppfyller kraven. Förbundsrepubliken Tyskland har anfört att tribunalen, i förevarande fall, uttryckligen konstaterade att Esso inte hade lämnat in den information till Echa som begärts i beslutet av den 6 november 2012, utan i stället hade lämnat in annan, alternativ, information, men att tribunalen hade underlåtit att därav dra den rättsliga slutsatsen att någon kontroll av huruvida kraven i förordningen var uppfyllda inte behövde göras.
3

Den första åtgärden är ett så kallat CfD-kontrakt (Contract for Difference) som ingåtts mellan NNBG och Low Carbon Contracts Ltd, en enhet som kommer att finansieras kollektivt av alla licensierade elleverantörer genom en lagstadgad skyldighet. Kontraktet syftar till att garantera prisstabiliteten för NNBG:s elförsäljning under Hinkley Point C:s driftsfas. Den andra åtgärden består i ett avtal mellan Förenade kungarikets Secretary of State for Energy and Climat Change och NNBG:s investerare, vilket kompletterar CfD-kontraktet. I avtalet föreskrivs att om Low Carbon Contracts skulle underlåta att fullgöra sin skyldighet att betala intäktsersättning till NNBG:s investerare till följd av en förtida nedstängning av kärnkraftverket Hinkley Point C av politiska skäl, kommer Secretary of State for Energy and Climate Change att betala nämnda investerare ersättning. Avtalet innehåller även vinstdelningsmekanismer. Den tredje åtgärden är en kreditgaranti från Förenade kungariket för de obligationer som NNBG ska emittera och som garanterar betalning i rätt tid av kapitalbelopp och ränta på den skuld som uppfyller villkoren för garantin.