Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Tolkningsfrågor – Domstolens behörighet – Gränser – Uppenbart irrelevant fråga

2. Tolkningsfrågor – Domstolens behörighet – Gränser – Den nationella domstolens behörighet – Fastställande och bedömning av de faktiska omständigheterna i tvisten

(Artikel 234 EG)

3. Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stödordning som syftar till att främja utbildning och nya arbetstillfällen i en region

(Artikel 88.3 EG)

4. Stöd som ges av en medlemsstat – Befintligt och nytt stöd – Kvalificering som nytt stöd

(Artikel 88 EG; rådets förordning nr 659/1999, artikel 1 c)

5. Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stödordning om ett maximalt budgetbelopp

6. Stöd som ges av en medlemsstat – Stödprojekt – Anmälan till kommissionen – Kommissionens beslut att inte göra invändningar – Dröjsmålsränta vid försenad utbetalning av stöd beräknad från datumet för kommissionens beslut

(Artikel 88.3 EG)

Sammanfattning

1. Domstolen kan besluta att inte pröva en tolkningsfråga som avser bedömningen av en gemenskapsrättsakts giltighet, när det är uppenbart att den bedömning som den nationella domstolen har begärt inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten vid den nationella domstolen.

(se punkt 16)

2. Det ankommer uteslutande på den nationella domstol vid vilken tvisten anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet att mot bakgrund av de särskilda omständigheterna i varje enskilt mål bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till domstolen.

(se punkt 25)

3. Ett beslut som kommissionen fattat att inte göra några invändningar mot en stödordning som syftar till att främja utbildning och nya arbetstillfällen i en region – en stödordning som för det första består i beviljande av ett lönebidrag för arbetstagare som har anställts genom utbildnings- och anställningsavtal, under hela den tid som avtalet gäller, under förutsättning att arbetstagarna anställdes under en viss period, och för det andra i beviljande av ett lönebidrag som minskar med tiden, till arbetstagarna för det fall ett sådant anställningsavtal omvandlas till ett avtal om tillsvidareanställning under de tre första åren efter att avtalet ingicks, under förutsättning att omvandlingen sker under nämnda period och att den avser arbetstagare som anställts före denna period – ska tolkas så, att en stödordning bestående i dessa två stöd som inte kan erhållas på samma gång – enligt vilken den omständighet som ger upphov till att stöd beviljas, det vill säga anställning av en arbetstagare eller omvandling av avtalet till avtal om tillsvidareanställning, ska ha inträffat före utgången av perioden, men enligt vilken utbetalning av stödet kan ske även efter detta datum – i beslutet förklaras vara förenlig med den gemensamma marknaden, under förutsättning att de tillämpliga nationella budget- och finansieringsreglerna inte utgör hinder för en sådan ordning och det budgetbelopp som kommissionen har godkänt inte överskrids.

(se punkterna 29, 30, 34–38 och punkt 1 i domslutet)

4. Artikel 1 i beslut 2003/195 om en stödordning till förmån för sysselsättningen i regionen Sicilien ska tolkas så, att den stödordning genom vilken Italien avsåg att förlänga tillämpningsperioden för en stödordning som tidigare godkänts och som syftade till att främja utbildning och nya arbetstillfällen utgör nytt stöd, som skiljer sig från det stöd som kommissionen godkänt. Beslutet utgör således hinder för att bidrag beviljas för all anställning av arbetstagare genom utbildnings- och anställningsavtal eller för omvandling av utbildnings- och anställningsavtal till avtal om tillsvidareanställning som skett efter det datum då den stödordning som kommissionen godkänt upphörde att gälla.

Eftersom sådana åtgärder som har vidtagits efter tidpunkten för fördragets ikraftträdande och som innebär att stöd inrättas eller ändras, varvid ändringarna kan avse såväl befintligt stöd som nya planer som kommissionen underrättats om, ska anses utgöra nytt stöd, har Italien skapat ett nytt stöd som skiljer sig från det stöd som avses i beslutet att inte göra några invändningar mot den tidigare stödordningen, genom att föreskriva både en ökning av budgeten för stödordningen och en förlängning av den period under vilken villkoren för beviljande av stöd från denna stödordning är tillämpliga.

(se punkterna 46, 47 och punkt 2 i domslutet)

5. Vad beträffar en stödordning som kommissionen godkänt vari anslås ett budgetbelopp, ankommer det på den berörda medlemsstaten att bestämma vilken part i det mål som anhängiggjorts vid en nationell domstol, vilket avser ett stöd som omfattas av stödordningen, som har bevisbördan för att det budgetbelopp som anslagits för de stödåtgärderna, inte har använts fullt ut.

Då det inte finns någon gemenskapslagstiftning på området regleras nämligen tillvägagångssättet och bevisregler för fastställande av att budgetbeloppet, som anslagits för den stödordning som godkänts genom kommissionens beslut, inte har överskridits av den interna rättsordningen i varje medlemsstat.

De nationella myndigheterna ska emellertid, i synnerhet på kommissionens begäran, kunna styrka det belopp som har betalats ut enligt en stödordning när kommissionen har tagit ställning till en stödordning för vilken medlemsstaten har föreskrivit ett maximalt budgetbelopp som fördelas på de enskilda stödmottagarna.

(se punkterna 54, 55 och punkt 3 i domslutet)

6. I artikel 88.3 första meningen EG föreskrivs en skyldighet för medlemsstaterna att underrätta kommissionen om alla planer på att vidta eller ändra stödåtgärder. Enligt artikel 88.3 andra meningen EG ska kommissionen, om den anser att den anmälda planen inte är förenlig med den gemensamma marknaden enligt artikel 87 EG, utan dröjsmål inleda det förfarande som anges i artikel 88.2 EG. Enligt artikel 88.3 sista meningen EG får den medlemsstat som avser att bevilja ett stöd inte genomföra de planerade åtgärderna förrän detta förfarande lett till att kommissionen fattat ett slutgiltigt beslut.

Det förbud som anges i denna artikel ska säkerställa att ett stöd inte får verkningar förrän kommissionen fått en rimlig tid på sig för att i detalj granska stödplanerna och i förekommande fall inleda det förfarande som avses i punkt 2 i denna artikel.

Ett beslut som kommissionen fattat att inte göra några invändningar mot en stödordning förklarar stödordningen förenlig med den gemensamma marknaden endast från och med det datum som beslutet fattats, varför försenad utbetalning av stöd endast kan föranleda betalning av ränta på det stödbelopp som ska betalas ut efter detta datum.

Det räntebelopp som eventuellt ska utges enligt lag vid försenad utbetalning av det stöd som godkändes genom kommissionens beslut för perioden efter beslutet ingår för övrigt inte i det budgetbelopp som godkänts genom beslutet. Räntesatsen och villkoren för tillämpningen av denna ränta regleras av nationell rätt.

(se punkterna 58–62 och punkt 4 i domslutet)