ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (sjätte avdelningen) av den 18 oktober 2018 (begäran om förhandsavgörande från Supreme Court – Förenade kungariket) – Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs mot Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

(Mål C-153/17) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artiklarna 168 och 173 - Avdrag för ingående mervärdesskatt - Transaktioner avseende leasing av fordon - Varor och tjänster som används både för beskattningsbara transaktioner och för transaktioner som är undantagna från skatteplikt - Avdragsrättens inträde och omfattning - Avdragsgill andel))

(2018/C 455/16)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Motpart: Volkswagen Financial Services (UK) Ltd

Domslut

Artiklarna 168 och 173.2 c i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska för det första tolkas så, att allmänna omkostnader som är hänförliga till sådana transaktioner för leasing av lös egendom som är i fråga i det nationella målet, även om dessa inte återspeglas i det belopp som tas ut av kunden för tillhandahållandet av den berörda varan (det vill säga den beskattningsbara delen av transaktionen) utan i det räntebelopp som tas ut för den ”finansiella” delen av transaktionen (det vill säga den del av transaktionen som är undantagen från skatteplikt), i mervärdesskattehänseende ändock ska betraktas som en del av de kostnadskomponenter som ingår i priset för detta tillhandahållande, och för det andra tolkas så, att medlemsstaterna inte får tillämpa en fördelningsmetod som inte tar hänsyn till den berörda varans ursprungliga värde vid varans leverans, om denna metod inte kan garantera en mer precis fördelning än den som skulle följa av tillämpningen av den omsättningsbaserade fördelningsnyckeln.

(1) EUT C 178, 6.6.2017
SV Europeiska unionens officiella tidning C 5/7

Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 9 november 2017 – SolarWorld AG mot Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

(Mål C-205/16 P) (1)

((Överklagande - Subventioner - Genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 - Artikel 2 - Import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Kina - Slutgiltig antidumpningstull - Undantag för import som omfattas av ett godtaget åtagande - Avskiljbarhet))

(2018/C 005/09)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: SolarWorld AG (ombud: L. Ruessmann, avocat, J. Beck, Solicitor)

Övriga parter i målet: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (ombud: L. Ruessmann, avocat, och M. J. Beck, solicitor), Europeiska unionens råd (ombud: H. Marcos Fraile, biträdd av N. Tuominen, Avocată), Europeiska kommissionen (ombud: A. Demeneix, J.-F. Brakeland och T. Maxian Rusche), China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (ombud: J.-F. Bellis och A. Scalini, avocats, F. Di Gianni, avvocato)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) SolarWorld AG ska ersätta de rättegångskostnader som Europeiska unionens råd har haft.

3) Kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 232, 27.6.2016.
3)

Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto IP ska ersätta de rättegångskostnader som uppkommit för Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) och Bruichladdich Distillery Co. Ltd i båda instanserna.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 151/7

Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 16 mars 2017 (begäran om förhandsavgörande från Corte suprema di cassazione – Italien) – Agenzia delle Entrate mot Marco Identi

(Mål C-493/15) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Beskattning - Mervärdesskatt - Artikel 4.3 FEU - Sjätte direktivet - Statligt stöd - Skuldsaneringsförfarande för fysiska personer i personlig konkurs (esdebitazione) - Skulder avseende mervärdesskatt som inte kan drivas in))

(2017/C 151/10)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Corte suprema di cassazione

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Agenzia delle Entrate

Motpart: Marco Identi

Domslut

Unionsrätten, i synnerhet artikel 4.3 FEU och artiklarna 2 och 22 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, samt reglerna på området för statligt stöd, ska tolkas så, att de inte utgör hinder mot att skulder avseende mervärdesskatt fastställs inte kunna drivas in i enlighet med nationell lagstiftning, såsom den som är aktuell i det nationella målet, som föreskriver ett förfarande för skuldsanering varigenom en domstol under vissa förutsättningar kan fastställa att en fysisk persons skulder, som ännu inte har betalats när insolvensförfarandet avseende nämnda person har avslutats, inte kan drivas in.

(1) EUT C 406, 7.12.2015.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 121/3

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 1 mars 2017 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Storbritannien) – ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited mot TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

(Mål C-275/15) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 2001/29/EG - Harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället - Artikel 9 - Tillgång till kabelöverföringar av radio- och televisionstjänster - Begreppet kabel - Vidareutsändning av tredjeman av utsändningar från kommersiella tv-bolag via internet - Live streaming))

(2017/C 121/03)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: ITV Broadcasting Limited, ITV2 Limited, ITV Digital Channels Limited, Channel Four Television Corp., 4 Ventures Limited, Channel 5 Broadcasting Limited, ITV Studios Limited

Motpart: TVCatchup Limited, TVCatchup (UK) Limited, Media Resources Limited

Ytterligare deltagare i rättegången: The Secretary of State for Business, Innovation and Skills, Virgin Media Limited,

Domslut

Artikel 9 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29/EG av den 22 maj 2001 om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, och närmare bestämt begreppet ”tillgång till kabelöverföringar av radio- och televisionstjänster”, ska tolkas så att en nationell lagstiftning enligt vilken det föreskrivs att det inte är fråga om intrång i upphovsrätten när vidaresändning av verk som sänts i tv-kanaler som har ett public service-uppdrag sker via kabel, eller i förekommande fall, via internet, då vidaresändningen sker omedelbart i det område där den ursprungligen sändes, inte omfattas av denna bestämmelse och inte tillåts av den.

(1) EUT C 279, 24.8.2015.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 260/7

Domstolens dom (andra avdelningen) av den 26 maj 2016 (begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) - Förenade konungariket) – Her Majesty's Revenue and Customs mot National Exhibition Centre Limited

(Mål C-130/15) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Sjätte direktivet 77/388/EEG - Undantag från skatteplikt - Artikel 13 B d 3 - Transaktioner rörande betalningar och överföringar - Begrepp - Köp av biljetter till föreställningar och andra evenemang - Betalning med debet- eller kreditkort - Så kallade korthanteringstjänster))

(2016/C 260/08)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Motpart: National Exhibition Centre Limited

Domslut

Artikel 13 B d 3 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund, ska tolkas så, att det undantag från mervärdesskatteplikt som är föreskrivet i den bestämmelsen för transaktioner rörande betalningar och överföringar inte är tillämpligt på en så kallad ”debet- eller kreditkorthanteringstjänst”, såsom den tjänst som är aktuell i det nationella målet, vilken utförs av en skattskyldig person som är tillhandahållare av tjänsten när en person genom tillhandahållarens förmedling köper en biljett till en föreställning eller ett annat evenemang som tillhandahållaren säljer i en annan enhets namn och för denna enhets räkning, och personen betalar biljetten med debet- eller kreditkort.

(1) EUT C 190, 8.6.2015
SV Europeiska unionens officiella tidning C 419/3

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 13 september 2016 (begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London – Förenade kungariket) – Secretary of State for the Home Department mot CS

(Mål C-304/14) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Unionsmedborgarskap - Artikel 20 FEUF - Tredjelandsmedborgare som har vårdnaden om ett barn i låg ålder som är unionsmedborgare - Uppehållsrätt i den medlemsstat där barnet är medborgare - Fällande brottmålsdomar mot barnets förälder - Beslut att avlägsna föräldern, med indirekt följd att även barnet avlägsnas))

(2016/C 419/03)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Secretary of State for the Home Department

Motpart: CS

Domslut

Artikel 20 FEUF ska tolkas så, att den utgör hinder för lagstiftning i en medlemsstat enligt vilken en tredjelandsmedborgare som har fällts för brott ska utvisas från medlemsstaten till ett tredjeland, trots att personen i fråga har den faktiska vårdnaden om ett barn i låg ålder som är medborgare i medlemsstaten och har bott där sedan födseln utan att ha utnyttjat sin rätt till fri rörlighet, om utvisningen skulle innebära att barnet tvingas lämna unionens territorium och att barnet därmed skulle förlora möjligheten att faktiskt åtnjuta kärnan i de rättigheter som tillkommer honom eller henne i kraft av unionsmedborgarskapet. En medlemsstat kan dock under särskilda omständigheter fatta ett utvisningsbeslut, förutsatt att beslutet är grundat på tredjelandsmedborgarens personliga uppträdande, vilket ska utgöra ett verkligt, aktuellt och tillräckligt allvarligt hot mot ett grundläggande samhällsintresse i medlemsstaten, och att hänsyn har tagits till de olika berörda intressena. Det ankommer på den nationella domstolen att pröva om så är fallet.

(1) EUT C 315, 15.9.2014.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 253/11

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 5 juni 2014 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Ireland – Irland) – I mot Health Service Executive

(Mål C-255/13) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Social trygghet - Förordning (EG) nr 883/2004 - Artiklarna 19.1, 20.1 och 20.2 - Förordning (EG) nr 987/2009 - Artikel 11 - Medborgare i en medlemsstat som är försäkrad i bosättningsstaten - Personen blir svårt och hastigt sjuk under en semester i en annan medlemsstat - Personen är tvungen att stanna kvar i denna andra stat under elva år på grund av sitt sjukdomstillstånd och närheten till specialistvård på den plats där vederbörande bor - Tillhandahållande av vårdförmåner i denna andra medlemsstat - Begreppen ”bosättning” och ”vistelse”))

2014/C 253/14

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: I

Motpart: Health Service Executive

Saken

Begäran om förhandsavgörande – High Court of Ireland – Tolkning av artiklarna 19.1, 20.1 och 20.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen (EUT L 166, s. 1) – Begreppet ”vistas” i en annan medlemsstat än den behöriga medlemsstaten – Medborgare i en medlemsstat som sedan 11 år lider av en allvarlig sjukdom som för första gången visade sig under en semesterresa i en annan medlemsstat – Medborgare som tvingas stanna i den andra medlemsstaten på grund av sitt hälsotillstånd

Domslut

Artikel 1 j och k i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 883/2004 av den 29 april 2004 om samordning av de sociala trygghetssystemen ska tolkas så, att när en unionsmedborgare som var bosatt i en första medlemsstat blir svårt och hastigt sjuk under en semester i en andra medlemsstat och är tvungen att stanna kvar i denna stat under elva år på grund av detta sjukdomstillstånd och närheten till specialistvård på den plats där han eller hon bor, ska vederbörande anses ”vistas” i denna andra medlemsstat vid tillämpning av artiklarna 19.1, 20.1 och 20.2 i ovannämnda förordning om han eller hon har varaktigt centrum för sina levnadsintressen i den första medlemsstaten. Det ankommer på den nationella domstolen att fastställa var unionsmedborgaren har varaktigt centrum för sina levnadsintressen genom att göra en bedömning av samtliga relevanta omständigheter och härvid beakta vederbörandes avsikt, såsom denna framgår av dessa faktiska omständigheter. Enbart det förhållandet att unionsmedborgaren har stannat kvar i den andra medlemsstaten under en längre period är inte i sig och som sådant tillräckligt för att anse att han eller hon är bosatt i den staten.

(1) EUT C 189, 29.6.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 409/6

Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 11 september 2014 – Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd mot Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

(Mål C-602/12 P) (1)

((Överklagande - Dumpning - Förordning (EG) nr 384/96 - Artikel 2.7 c första strecksatsen - Förordning (EG) nr 2026/97 - Förordning (EG) nr 91/2009 - Import av vissa fästdon i järn eller stål från Folkrepubliken Kina - Status som företag som verkar i en marknadsekonomi - Kostnader för de huvudsakliga produktionselementen som till stor del återspeglar marknadsvärdet - Statlig subvention till den allmänna stålsektorn - Verkan))

2014/C 409/07

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Gem-Year Industrial Co. Ltd, Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd (ombud: Y. Melin et V. Akritidis, avocats)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens råd (ombud: J.-P. Hix och S. Boelaert, biträdda av G. Berrisch, Rechtsanwalt), Europeiska kommissionen (ombud: M. França och T. Maxian Rusche), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (ombud: J. Bourgeois, avocat)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Gem-Year Industrial Co. Ltd och Jinn-Well Auto-Parts (Zhejiang) Co. Ltd ska ersätta de rättegångskostnader som förorsakats Europeiska unionens råd och European Industrial Fasteners Institute AISLB (EIFI) i detta mål om överklagande.

3) Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 101, 6.4.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 93/14

Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 6 februari 2014 (begäran om förhandsavgörande från Landgericht Bonn — Tyskland) — Mömax Logistik GmbH mot Bundesamt für Justiz

(Mål C-528/12) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Bolagsrätt - Direktiv 78/660/EEG - Offentliggörande av sammanställd årsredovisning för vissa typer av bolag - Tillämpning av reglerna om offentliggörande av sådan årsredovisning vad rör bolag som lyder under en medlemsstats lagstiftning och som ingår i en koncern där moderbolaget lyder under en annan medlemsstats lagstiftning)

2014/C 93/21

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Landgericht Bonn

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Mömax Logistik GmbH

Motpart: Bundesamt für Justiz

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Landgericht Bonn — Tolkning av artikel 49 FEUF och artikel 57.1 i rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (EGT L 222, s. 11; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 17) — Medlemsstaternas rätt att inte tillämpa bestämmelserna i direktiv 78/660/EEG om innehåll, revision och offentliggörande av årsbokslut på beroende bolag i en företagsgrupp som lyder under dess lagstiftning om det bestämmande bolaget i gruppen lyder under en medlemsstats lagstiftning — En medlemsstats lagstiftning som föreskriver denna möjlighet för bestämmande bolag som lyder under dess lagstiftning och utesluter den för bestämmande bolag som lyder under en annan medlemsstats lagstiftning

Domslut

Artikel 57 i rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/46/EG av den 14 juni 2006, ska tolkas så, att den utgör hinder mot en medlemsstats lagstiftning enligt vilken undantaget för ett dotterbolag, som lyder under denna medlemsstats lagstiftning, vad rör detta direktivs föreskrifter om innehåll, revision och offentliggörande av årsredovisning, endast gäller om även moderbolaget lyder under dess lagstiftning.

(1) EUT C 63, 2.3.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 45/10

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 28 november 2013 (begäran om förhandsavgörande från Tribunal Central Administrativo Norte — Portugal) — Maria Albertina Gomes Viana Novo m.fl mot Fundo de Garantia Salarial, IP

(Mål C-309/12) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 80/987/EEG - Direktiv 2002/74/EG - Skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens - Garantiinstitutioner - Begränsning av garantiinstitutionernas betalningsskyldighet - Lönefordringar som förföll till betalning mer än sex månader före ingivandet till domstol av en ansökan om fastställande av att arbetsgivaren är insolvent)

2014/C 45/18

Rättegångsspråk: portugisiska

Hänskjutande domstol

Tribunal Central Administrativo Norte

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Maria Albertina Gomes Viana Novo, Ezequiel Martins Dias, Gabriel Inácio da Silva Fontes, Marcelino Jorge dos Santos Simões, Manuel Dourado Eusébio, Alberto Martins Mineiro, Armindo Gomes de Faria, José Fontes Cambas, Alberto Martins do Alto, José Manuel Silva Correia, Marilde Marisa Moreira Marques Moita, José Rodrigues Salgado Almeida, Carlos Manuel Sousa Oliveira, Manuel da Costa Moreira, Paulo da Costa Moreira, José Manuel Serra da Fonseca, Ademar Daniel Lourenço Dias, Ana Mafalda Azevedo Martins Ferreira

Motpart: Fundo de Garantia Salarial, IP

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Tribunal Central Administrativo do Norte — Tolkning av artiklarna 4 och 10 i rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om skydd för arbetstagarna vid arbetsgivarens insolvens (EGT L 283, s. 23; svensk specialutgåva, område 5, volym 2, s. 121) — Begränsning av garantiinstitutionernas betalningsskyldighet — Nationell lagstiftning enligt vilken betalningsskyldigheten endast omfattar fordringar som har uppkommit under de sex månader som har föregått vidtagandet av åtgärden för inledande av ett insolvensförfarande mot arbetsgivaren — Tillämpligheten av nämnda begränsning i ett fall där talan har väckts mot arbetsgivaren vid en arbetsdomstol för att få till stånd ett fastställande av de fordringar som inte betalats under de sex månader som följt efter att fordringarna förfallit till betalning.

Domslut

Rådets direktiv 80/987/EEG av den 20 oktober 1980 om skydd för arbetstagare vid arbetsgivarens insolvens, i dess ändrade lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/74/EG av den 23 september 2002, ska tolkas så, att det inte utgör hinder för nationell lagstiftning enligt vilken garantin inte omfattar lönefordringar som har förfallit till betalning mer än sex månader före det att talan väckts med yrkande om att arbetsgivaren ska förklaras insolvent, fastän arbetstagarna före denna sexmånadersperiod har väckt talan mot sin arbetsgivare för att få beloppet för dessa fordringar fastställt och indrivet.

(1) EUT C 287, 22.9.2012.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 325/6

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 12 september 2013 (begäran om förhandsavgörande från Østre Landsret — Danmark) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mot Sunico ApS, VM & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

(Mål C-49/12) (1)

(Civilrättsligt samarbete - Domstols behörighet och erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område - Förordning (EG) nr 44/2001 - Artikel 1.1 - Tillämpningsområde - Begreppet ”privaträttens område” - Talan väckt av en myndighet - Skadestånd på grund av medverkan till skatteundandragande av tredje part som inte själv är mervärdesskatteskyldig)

2013/C 325/08

Rättegångsspråk: danska

Hänskjutande domstol

Østre Landsret

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Motparter: Sunico ApS, VM & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Østre Landsret — Tolkning av artikel 1 i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EGT L 12, s. 1) — Tillämpningsområde — Fråga om inkluderande eller ej av talan om skadestånd och ränta som skattemyndigheten i en medlemsstat väckt mot fysiska och juridiska personer med hemvist i en annan medlemsstat för underlåtenhet att betala mervärdesskatt, och som grundas på ett påstående om ”unlawful means conspiracy” vilket omfattas av den del av rättsordningen som avser utomobligatoriskt ansvar (”torts”)

Domslut

Begreppet privaträttens område i den mening som avses i artikel 1.1 i rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område ska tolkas så, att det omfattar en talan varigenom en myndighet i en medlemsstat framställer skadeståndsanspråk mot fysiska och juridiska personer med hemvist i en annan medlemsstat, för en skada som orsakats genom en olaglig överenskommelse om att begå bedrägeri genom att undandra mervärdesskatt som skulle betalas i den första medlemsstaten.

(1) EUT C 118, 21.4.2012.