Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 21februari2002. - Konungariket Spanien mot Europeiska kommissionen. - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Räkenskapsåret 1993. - Mål C-349/97.



Rättsfallssamling 2003 s. I-03851



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. Konungariket Spanien har med stöd av artikel 173 första stycket EG (nu artikel 230 EG första stycket i ändrad lydelse) begärt en delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 97/608/EG av den 30 juli 1997 om ändring av beslut 97/333/EG om avslut av medlemsstaternas räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruk (EUGFJ) för räkenskapsåret 1993, i den del som berör Spanien.

I - Bakgrund

2. Kommissionens beslut 97/333/EG av den 23 april 1997 antogs innan det förlikningsförfarande som vissa medlemsstater, däribland Spanien, påkallade enligt kommissionens beslut 94/442/EG av den 1 juli 1994 om ett förlikningsförfarande i samband med räkenskapsavslutet för garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ). Det ifrågasatta beslutet avser avslut av räkenskaperna för de utgifter för vilka förlikningsförfarandet redan har avslutats. Kommissionen fastställde beloppet för de utgifter som godkändes för finansiering via EUGFJ avseende räkenskapsåret 1993.

3. Beträffande Konungariket Spanien förklarade kommissionen att en del av de deklarerade utgifterna inte uppfyllde de villkor som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna och därför inte kunde finansieras via EUGFJ:s garantisektion. Det är fråga om utgifter avseende produktions- och konsumtionsstöd för olivolja och för produktion av torkat foder. Följande finansiella korrigeringar påfördes.

1) Produktionsstöd för olivolja:

- En schablonmässig finansiell korrigering med tio procent av det stöd som betalats av Spanien under regleringsår 1992/1993, motsvarande 5 939 261 511 ESP.

- En finansiell korrigering med 224 414 161 ESP motsvarande beloppet av de stöd som beviljades två godkända producentorganisationer och dessas medlemmar.

- En finansiell korrigering med 217 007 368 ESP avseende utgifter för registret över olivodlingar.

2) Konsumtionsstöd för olivolja:

- En finansiell korrigering med 26 849 245 ESP avseende de stödbelopp som beviljades två godkända förpackningsfabriker för olivolja.

- En schablonmässig finansiell korrigering med två procent av det stöd som betalats av Spanien under regleringsår 1992/1993, motsvarande 811 514 867 ESP.

3) Produktionsstöd för torkat foder:

- En finansiell korrigering med två procent av de utgifter som deklarerats av Spanien, motsvarande 384 545 035 ESP.

4. Skälen för de således påförda korrigeringarna sammanfattas i den sammanfattande rapporten om resultaten av kontrollerna vid avslutet av räkenskaperna hos EUGFJ:s garantisektion för räkenskapsåret 1993.

II - Allmänna tillämpliga bestämmelser

A - Bestämmelser om kontroll av verksamhet som finansieras av EUGFJ

5. I artikel 3.1 i rådets förordning (EEG) nr 729/70 av den 21 april 1970 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken fastställs att gemenskapen skall finansiera intervention för att stabilisera jordbruksmarknaderna som görs i enlighet med gemenskapsbestämmelser inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna.

6. Enligt artikel 4.2 i förordning nr 729/70 skall kommissionen till medlemsstaternas förfogande ställa de medel som är nödvändiga för att de utsedda myndigheterna och organen skall kunna utföra betalningar avseende interventionerna i enlighet med gemenskapsbestämmelser och nationell lagstiftning. Enligt artikel 5.2 b i nämnda förordning skall kommissionen före utgången av påföljande år och på grundval av årsredovisningen och nödvändiga underlag för granskning och godkännande, granska och godkänna årsredovisningen för myndigheterna och organen.

7. I artikel 8.1 i förordning nr 729/70 föreskrivs att medlemsstaterna i enlighet med nationella bestämmelser i lagar och andra författningar skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att försäkra sig om att transaktioner som finansieras av fonden verkligen äger rum och att de genomförs korrekt, förhindra och beivra oegentligheter och indriva belopp som förlorats till följd av oegentligheter eller försumlighet.

8. Enligt artikel 8.2 i nämnda förordning skall de finansiella följderna av oegentligheter och försummelser, om en fullständig indrivning inte kan åstadkommas, bäras av gemenskapen, med undantag för följderna av sådana oegentligheter eller försummelser som kan tillskrivas myndigheter eller andra organ i medlemsstaterna. De indrivna summorna skall betalas till de myndigheter och organ som handhar utbetalningarna och dessa myndigheter och organ skall dra av de indrivna beloppen från de utgifter som EUGFJ finansierar.

9. Medlemsstaterna skall enligt artikel 9.1 i förordning nr 729/70 till kommissionens förfogande ställa alla uppgifter som behövs för att EUGFJ skall fungera väl och de skall även vidta alla lämpliga åtgärder för att underlätta den kontroll som kommissionen kan anse vara nödvändig inom ramen för förvaltningen av gemenskapsfinansieringen, inbegripet kontroller på plats. Medlemsstaterna skall underrätta kommissionen om alla bestämmelser i lagar och andra författningar som de har antagit för tillämpningen av gemenskapens rättsakter avseende den gemensamma jordbrukspolitiken, i den mån dessa akter har ekonomiska följder för EUGFJ.

10. Enligt punkt 2 i den bestämmelsen skall tjänstemän som av kommissionen utsetts att genomföra undersökningar på platsen ha tillgång till alla de böcker och andra handlingar avseende utgifter som finansieras av EUGFJ. På begäran av kommissionen och efter godkännande av medlemsstaten, skall undersökningar eller utredningar beträffande de transaktioner som avses i denna förordning utföras av de behöriga myndigheterna i medlemsstaten. Tjänstemän från kommissionen får också delta.

11. Enligt artikel 1.1 i rådets förordning (EEG) nr 4045/89 av den 21 december 1989 om medlemsstaternas granskning av de transaktioner som utgör en del av systemet för finansiering genom garantisektionen vid Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket och om upphävande av direktiv 77/435/EEG berör den kontrollen av om de transaktioner som direkt eller indirekt ingår i systemet för finansiering genom garantisektionen vid EUGFJ, faktiskt har genomförts och genomförts på ett riktigt sätt. Kontrollen sker genom granskning av affärshandlingar från stödmottagarna eller de betalningsskyldiga, i fortsättningen benämnda "företag". Enligt artikel 2.1 i förordning nr 4045/89 skall medlemsstaterna genomföra granskningar av företagens affärshandlingar, varvid hänsyn skall tas till den typ av transaktioner som skall granskas. I punkterna 2 och följande i samma artikel regleras det sätt på vilket dessa granskningar skall genomföras.

12. I fråga om de finansiella konsekvenserna av avslutet av räkenskaperna för EUGFJ:s garantisektion i händelse av brister i de granskningar som utförs av medlemsstaterna antog en grupp bestående av representanter för olika tjänstegrenar inom kommissionen ett antal kriterier som godkändes av kommissionen och delgavs alla medlemsstater inom ramen för EUGFJ:s förvaltningskommitté, där de mottogs positivt. Genom nämnda kriterier föreskrivs följande tre typer av schablonmässiga korrigeringar:

"A) 2 procent av utgifterna, om det uteslutande rör sig om vissa mindre viktiga brister i kontrollsystemet eller i verkställigheten av kontrollerna som inte är av väsentlig betydelse för att säkerställa huruvida utgifterna är korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för förlust för EUGFJ var ringa.

B) 5 procent av utgifterna, om det rör sig om betydande brister i kontrollsystemet eller i verkställigheten av kontrollerna som är av väsentlig betydelse för att fastställa huruvida utgifterna är korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för förlust för EUGFJ var betydande.

C) 10 procent av utgifterna, om det rör sig om brister i kontrollsystemet som helhet eller i dess grundläggande struktur eller i verkställigheten av väsentliga kontroller som syftade till att säkerställa huruvida utgifterna är korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för en mycket stor förlust för EUGFJ var överhängande."

13. I Belle-rapporten erinras om att det är möjligt att undanta utgiften i dess helhet och att man i undantagsfall följaktligen kan anse att en högre korrigeringssats är lämplig.

14. Den 1 juli 1994 antog kommissionen beslut 94/442. Enligt dess artikel 1.1 b och 1.1 c skall förlikningsorganet försöka åstadkomma en förlikning mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten vad gäller de skiljaktiga ståndpunkterna och när detta arbete slutförts utarbeta en rapport om resultatet av förlikningsförfarandet. I artikel 1.2 a föreskrivs, beträffande fullföljandet av förfarandet för räkenskapsavslutet, att organets ståndpunkt inte skall föregripa kommissionens slutliga beslut om räkenskapsavslutet och inte påverka den berörda medlemsstatens rätt att inleda rättsliga förfaranden enligt artikel 173 i fördraget.

B - Upprättandet av en kontrollmyndighet för sektorn för olivolja

15. Den 17 juli 1984 antog rådet förordning (EEG) nr 2262/84 om särskilda bestämmelser för olivolja då det ansågs att erfarenheten hade visat att trots att det fanns bestämmelser om ett stort antal särskilda kontroller, så förelåg svårigheter i fråga om att effektivt och i rätt tid tillämpa dessa, en situation som kunde leda till oberättigade utgifter för gemenskapsmedlen, samt att den administrativa strukturen i medlemsstaterna inte var tillräckligt anpassad för tillämpningen av de i gemenskapsbestämmelserna föreskrivna kontrollerna. I dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 593/92 av den 3 mars 1992 föreskrivs i artikel 1.1.1 att varje producerande medlemsstat enligt sin juridiska struktur skall upprätta ett särskilt organ för att utföra vissa uppgifter och kontroller i samband med gemenskapens stöd för olivolja, med undantag av exportbidrag. I punkt 2 i nämnda bestämmelse föreskrivs särskilt att organet, för att se till att gemenskapsbestämmelserna i fråga om produktionsstöd tillämpas på rätt sätt, skall

- kontrollera att verksamheten inom producentorganisationer och sammanslutningar av dessa överensstämmer med rådets förordning (EEG) nr 2261/84 av den 17 juli 1984 om allmänna bestämmelser för stöd till olivoljeproduktion och olivoljeproducentorganisationer,

- kontrollera att de uppgifter som anges i skördedeklarationerna och i stödansökningarna är riktiga, med beaktande av de kontroller som medlemsstaten utför enligt artikel 14 i förordning (EEG) nr 2261/84,

- utföra kontroller av godkända fabriker, och

- övervaka de godkända förpackningsfabrikerna, enligt artikel 7 i rådets förordning (EEG) nr 3089/78 av den 19 december 1978 om allmänna bestämmelser för konsumtionsstöd för olivolja samt vid behov de professionella organ som är erkända enligt artikel 11.3 i förordning nr 136/66/EEG. Slutligen skall medlemsstaterna enligt artikel 1.4 fjärde stycket i förordning nr 2262/84, i dess lydelse enligt förordning nr 593/92, vidta snabba åtgärder i fråga om resultaten från organets undersökningar. Enligt femte stycket skall de regelbundet överlämna närmare upplysningar till kommissionen om vidtagna åtgärder och sanktioner som tillämpats med anledning av resultaten av de kontroller som organet har utfört.

16. Konungariket Spanien upprättade genom lag nr 28/1987 av den 11 december 1987 organet för olivolja vars uppgift särskilt är att kontrollera att producentorganisationernas verksamhet överensstämmer med gemenskapsbestämmelserna.

17. Servicio Nacional de Productos Agrarios (SENPA), numera Fondo Español de Garantía Agraria, har för sin del till uppgift att godkänna stödmottagande företag, att verkställa direkt betalning av stöd samt förskott under förutsättning att säkerhet ställs, och att ålägga eventuella påföljder.

18. De grunder som har anförts av den spanska regeringen avser tre kategorier av gemenskapsstöd: produktionsstöd för olivolja, konsumtionsstöd för olivolja och produktionsstöd för torkat foder. Vidare har den spanska regeringen klandrat kommissionen för åsidosättande av vissa gemenskapsrättsliga principer. Jag kommer successivt att granska de åberopade grunderna, indelade efter ämne.

III - Produktionsstöd för olivolja

A - Tillämpliga bestämmelser

1. Allmänna bestämmelser

19. Genom förordning nr 136/66 upprättas en gemensam organisation av marknaden för oljor och fetter.

20. Genom artikel 5.1 i denna förordning, i dess lydelse enligt förordning (EEG) nr 1915/87, införs ett produktionsstöd för olivolja, som skall bidra till att ge producenterna en skälig inkomst. I punkt 2 i den artikeln, i dess lydelse enligt förordning (EEG) nr 3499/90, föreskrivs dels att stödet skall beviljas till odlare vars genomsnittliga produktion uppgår till minst 500 kg olivolja per regleringsår, i förhållande till den kvantitet olivolja de faktiskt producerar, och dels till andra odlare, i förhållande till antalet och produktionskapaciteten hos de olivträd som de odlar och till dessa träds avkastning, fastställd schablonmässigt, under förutsättning att de producerade oliverna har pressats.

21. Genom att rådet antog förordning nr (EEG) nr 1413/82 av den 18 maj 1982 om ändring av förordning nr 136/66 infördes ett särskilt system baserat på olivproducentgrupper eller sammanslutningar av dessa, vilka skulle ha ansvaret för att utföra vissa aktiviteter i samband med tillämpningen av stödsystemet. I åttonde skälet till den förordningen förklaras att eftersom sammanslutningarna skall sörja för en skärpt kontroll av produktionen från odlare som är medlemmar i de grupper som tillhör sådana sammanslutningar, bör förskott på stödbeloppet betalas till dessa sammanslutningar.

22. Enligt artikel 20c.1.b i förordning nr 136/66, i dess lydelse enligt förordning nr 1413/82, skall de producentgrupper som erkänts enligt denna förordning vara i stånd att kontrollera medlemmarnas produktion av oliver och olivolja. Likaså skall sammanslutningarna av grupper, enligt punkt 2.b i nämnda artikel, vara i stånd att samordna och kontrollera verksamheten i de grupper av vilka sammanslutningen består. I artikel 20c.3 föreskrivs att erkännandet av en grupp eller sammanslutning skall återkallas om villkoren för erkännande inte var eller längre är uppfyllda.

23. I artikel 5.3 i förordning nr 2261/84 fastslås i detta avseende att godkända producentorganisationer senast den 30 juni varje år skall anmäla alla ändringar som skett i deras organisationer efter deras godkännande eller sedan den sista årliga deklarationen inlämnades och anmäla alla mottagna återkallelser av eller ansökningar om medlemskap till den behöriga myndigheten. Den behöriga myndigheten skall på grundval av denna anmälan och andra lämpliga undersökningar förvissa sig om att villkoren för godkännande fortfarande är uppfyllda. Om villkoren inte längre uppfylls eller om organisationens struktur inte gör det möjligt att kontrollera medlemmarnas produktion, skall den behöriga myndigheten snarast och senast före det följande regleringsårets början återkalla godkännandet och anmäla sitt beslut om detta till kommissionen.

24. Enligt artikel 11.2 i förordning nr 2261/84 skall slutligen de medlemsstater i vilka olivolja framställs garantera att de summor som överlämnats till sammanslutningarna och producentorganisationerna vid tillämpningen av artikel 11.1 endast används av dem för att finansiera den verksamhet som de är ansvariga för enligt denna förordning. I artikel 11.3 i denna förordning föreskrivs att om beloppen, helt eller delvis, inte används för att finansiera den verksamhet som sammanslutningarna och producentorganisationerna är ansvariga för skall de återbetalas till den behöriga medlemsstaten och avräknas från de utgifter som finansieras av EUGFJ.

25. Enligt artikel 2.3 i förordning nr 2261/84 skall stödet beviljas efter ansökan från de berörda parterna till den medlemsstat i vilken oljan har framställts. I artikel 2.4 första stycket i förordningen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3500/90 av den 27 november 1990, föreskrivs att för olivodlare vilkas genomsnittsproduktion är minst 500 kg olja per regleringsår skall stödet beviljas för den kvantitet olja som faktiskt framställts vid en godkänd fabrik. Enligt artikel 5.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 3061/84 av den 31 oktober 1984 om tillämpningsföreskrifter för systemet med produktionsstöd för olivolja skall de stödansökningar som skall lämnas in av varje olivproducent innehålla vissa uppgifter, däribland uppgift om den erkända fabrik där oljan framställdes, tillsammans med uppgifter för varje fabrik om den mängd oliver som använts och den mängd olja som framställts. Denna ansökan måste åtföljas av ett fabriksintyg som bekräftar de uppgifterna från olivproducenten.

26. För att godkännas skall sökande fabriker uppfylla ett antal villkor som fastställs i artikel 13 i förordning nr 2261/84 och artikel 9 i förordning nr 3061/84. I artikel 13.4 i förordning nr 2261/84 föreskrivs att i de fall då ett av villkoren för godkännande inte längre är uppfyllt skall godkännandet återkallas för den tid som är beroende av hur allvarlig överträdelsen är. Enligt artikel 13.6 i förordning nr 2261/84 föreskrivs dock att om återkallandet av fabrikens tillstånd skulle få allvarliga konsekvenser för möjligheterna till pressning i ett visst produktionsområde, får fabriken godkännas enligt speciella kontrollförfaranden. För detta skall medlemsstaten, enligt artikel 9.4 i förordning nr 3061/84, inlämna en motiverad ansökan till kommissionen med uppgift om den kontrollform som den förpliktar sig att utföra på den ifrågavarande fabriken.

2. Kontrollsystemet

27. Enligt artikel 14.1 i förordning nr 2261/84 skall varje producerande medlemsstat tillämpa ett kontrollsystem för att säkerställa att den produkt för vilken stöd beviljas är berättigad till detta stöd.

28. Enligt artikel 1.2.d i förordning nr 3061/84 skall odlingsdeklarationen innehålla uppgift om antalet olivproducerande olivträd för tillverkning av olja. Enligt punkt 5 i nämnda artikel skall stödet, om en del av oliverna har använts för annat än framställning av olivolja, betalas i proportion till de oliver som är bestämda för framställning av olivolja.

29. Enligt artikel 14.3 i förordning nr 2261/84 skall de producerande medlemsstaterna på plats kontrollera verksamheten och bokföringen hos en viss procent av de godkända fabrikerna. I punkt 3a i nämnda bestämmelse, som infördes genom förordning nr 3500/90, föreskrivs att för utbetalning av stöd till olivodlare som har en genomsnittlig produktion av minst 500 kg olivolja per regleringsår skall den producerande medlemsstaten kontrollera att skördedeklarationerna är riktiga på grundval av kriterier som skall fastställas, att den kvantitet olja som uppges i stödansökan överensstämmer med den kvantitet som anges i godkända fabrikers lagerredovisning, att den produktion av olja som varje olivodlare deklarerar som pressad i en godkänd fabrik överensstämmer med de uppgifter som lämnats i hans skördedeklaration på grundval av kriterier som skall fastställas. I fråga om olivodlare med en genomsnittlig produktion av mindre än 500 kg olivolja per regleringsår föreskrivs i artikel 14.4 i förordning nr 2261/84, i dess lydelse enligt förordning nr 3500/90, att kontrollerna bör bekräfta att skördedeklarationerna är riktiga på grundval av kriterier som skall fastställas och att det finns bevis för att oliverna har pressats i en godkänd fabrik.

30. Enligt artikel 10.1 i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 928/91 av den 15 april 1991, skall de kontroller som föreskrivs i artikel 14.3 i förordning (EEG) nr 2261/84 tillämpas på minst 10 procent av de godkända fabriker som är i drift under det berörda regleringsåret. I artikel 10.3 föreskrivs att vid kontroll av skördedeklarationernas riktighet enligt artikel 14.3 a och 14.4 i förordning (EEG) nr 2261/84 skall medlemsstaterna bland annat använda uppgifterna i registret över olivodlingar och i dataregistren, uppgifterna som erhållits vid kontroller som gjorts på platsen av odlaren samt av den avkastning av oliver och olja som fastställts för den zon i vilken företaget eller företagen är belägna.

31. Enligt artikel 15.3 i förordning nr 2261/84, i dess lydelse enligt förordning nr 3500/90, skall den berörda medlemsstaten, om de kontroller som anges i artiklarna 13 och 14 inte överensstämmer med de uppgifter som anges i en godkänd fabrikslagerredovisning, med beaktande av sanktioner som kan komma att utövas mot fabriken, för varje producent med en genomsnittlig produktion av minst 500 kg olivolja per regleringsår och som har pressat sin olivskörd i fabriken i fråga bestämma för vilken kvantitet olja stöd skall beviljas. Enligt punkt 4 i denna bestämmelse skall medlemsstaten som underlag för bestämmandet av den kvantitet som är berättigad till stöd framför allt använda skörden av oliver och olja, fastställd enligt den standardmetod som anges i artikel 18, som föreskriver att enhetliga produktionsområden skall fastställas.

3. Registret över olivodlingar och dataregistren med uppgifter om produktionen av oliver och olivolja

32. För att inhämta de upplysningar som behövs för att beräkna gemenskapens produktionskapacitet för oliver och olivolja och för att förbättra gemenskapens stödordning för olivolja antogs rådets förordning (EEG) nr 154/75 av den 21 januari 1975 om inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna.

33. I artikel 1.1 i förordning nr 154/75 föreskrivs att de oljeproducerande medlemsstaterna skall upprätta ett register över olivodlingar som skall omfatta samtliga olivodlande företag inom respektive territorium. Enligt artikel 1.2 i samma förordning, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 3788/85 av den 20 december 1985 om ändring av vissa bestämmelser inom olje- och fettsektorn med anledning av Spaniens och Portugals anslutning, löpte fristen för att upprätta ett sådant register för Spaniens del ut den 1 november 1986.

34. Genom kommissionens förordning (EEG) nr 2276/79 av den 16 oktober 1979 fastställdes närmare bestämmelser för inrättandet av ett register över olivodlingar i de olivoljeproducerande medlemsstaterna. Genom kommissionens förordning (EEG) nr 586/88 av den 2 mars 1988 om ändring av förordning (EEG) nr 2276/79 infördes artiklarna 6 a och 6 b i den senare. Enligt artikel 6 a skall de olivproducerande medlemsstaterna i enlighet med förfarandet i artikel 6.1 företa årliga uppdateringar av registret över olivodlingar och då framför allt beakta alla ändringar i de odlingsdeklarationer som olivodlarna lämnat in. Enligt artikel 6 b.1 får de olivproducerande medlemsstater som har anslutit sig till gemenskapen efter det att denna förordning trätt i kraft genomföra försök för att fastställa vilken metod som är bäst lämpad för deras territorium. De berörda medlemsstaterna skall därför till kommissionen överlämna ett försöksprogram för godkännande. Enligt artikel 6 b.2 skall kommissionen underrätta medlemsstaterna om sitt beslut om det överlämnade programmet, om så är tillämpligt tillsammans med de ändringar som kommissionen finner önskvärda. Efter kommissionens godkännande skall programmet skyndsamt genomföras på den berörda medlemsstatens ansvar.

35. I fråga om finansieringen av registret över olivodlingsarealer ändrades förordning nr 154/75 genom rådets förordning (EEG) nr 1794/79 av den 9 augusti 1979 vad avser finansieringen av registret över olivodlingsarealer. Enligt nya artikel 3.3 andra stycket skall samma finansieringsförfarande användas för finansieringen genom minskningar av stödbeloppet som föreskrivs för de kostnader som avses i artiklarna 2 och 3 i förordning (EEG) nr 729/70. Enligt artikel 3.5 är giltiga kostnader[*] sådana som uppstår till följd av kontrakt mellan den producerande medlemsstatens behöriga myndighet och fysiska eller juridiska personer som fått i uppdrag att utföra arbetet i fråga eller, om medlemsstaten låter utföra arbetet genom sina egna officiella myndigheter, andra uppkomna kostnader än kostnader för administration och kontroll [*I överensstämmelse med terminologin i övriga språkversioner av förordning nr 1794/79 används nedan begreppet "utgifter". övers.anm.]. Medlemsstaten skall i förväg underrätta kommissionen om kontraktens innehåll eller uppskattade kostnader för arbetet.

36. Vidare skall varje producerande medlemsstat, enligt artikel 16.1 i förordning nr 2261/84, upprätta och underhålla permanenta dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja. Enligt artikel 17.2 i samma förordning skall dataregistren och de program som används för att hantera dem vara kompatibla med de datasystem som används för registrering av olivodlingen i varje producerande medlemsstat.

37. I artikel 14.5 första stycket i förordning nr 2261/84 föreskrivs att medlemsstaterna skall använda dessa dataregister för de kontroller och verifieringar som föreskrivs i förordningen. Av artikel 16.2 i samma förordning följer att dataregistren skall innehålla all nödvändig information för att underlätta kontrollen och snabbt upptäcka oegentligheter, däribland uppgifter om fabrikernas olivoljeframställning. Vidare föreskrivs i artikel 11.1 andra stycket i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EEG) nr 98/89 av den 17 januari 1989, att medlemsstaterna skall föra in de basuppgifter som finns i registret för olivodling i registren, så snart som dessa uppgifter finns tillgängliga.

38. Enligt artikel 11.2 första stycket i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 98/89, skall alla delar av de datoriserade registren fungera före den 31 oktober 1990.

B - Finansiella korrigeringar avseende produktionsstöd för olivolja

1. Begränsad finansiell korrigering av stöd som utbetalats till två producentorganisationer

a) Parternas argument

39. Den spanska regeringen har ifrågasatt korrigeringen med 224 414 161 ESP som den påfördes avseende de stöd som utbetalats till producentorganisationerna OPROL (Toledo) och APROL-JJAA (Badajoz).

40. Enligt denna regering saknas skäl att neka en medlemsstat stöd när denna visar att dess kontrollsystem är godtagbart.

41. Den spanska regeringen har till svar på kommissionens påstående att kommunikationen mellan de autonoma regionerna och FEGA är otillräcklig, genmält att kontrollen av producentorganisationerna tvärtom är fullständig. Den har förklarat att det finns skäl för att påpekandena från AAO inte alltid leder till att godkännandet av producentorganisationen automatiskt dras tillbaka, som kommissionen har begärt. Å ena sidan regleras förfarandena för tillämpning av sanktioner, enligt artikel 2.4 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, i medlemsstaternas lagstiftning, vilket i Spaniens fall innebär att ett långt och komplicerat kontradiktoriskt förfarande skall inledas. Därför kan inte en snabb sanktion påföras omedelbart. Å andra sidan är tillbakadragandet av erkännandet en tämligen sträng åtgärd som inte bör tillgripas vid överträdelser av ringa betydelse.

42. Den spanska regeringen har erinrat om att erkännandet, på AAO:s begäran, av OPROL drogs tillbaka genom beslut av den 25 april 1995 av Consejería de Agricultura de la Junta de Comunidades de Castilla-La Mancha. Beträffande APROL-JJAA har den spanska regeringen medgivit att AAO:s förslag att erkännandet skulle dras tillbaka inte bifölls, men har tillagt att förslaget grundades enbart på misstankar eller farhågor och inte på välgrundade skäl.

43. Den spanska regeringen har förnekat att den inte har meddelat kommissionen den information som denna begärde och försäkrar att den inte har mottagit.

44. Den har vidare påpekat att det enda fall i vilket gemenskapsbestämmelserna, enligt artikel 11.3 i förordning nr 2261/84, föreskriver en nedsättning av de utgifter som finansieras av EUGFJ är när det har bekräftats att de belopp som överlämnats till producentorganisationerna helt eller delvis inte används för att finansiera den verksamhet som de är ansvariga för.

45. Den spanska regeringen har tillagt att det ifrågasatta beslutet fortfarande skulle vara rättsstridigt om det visades föreligga felaktigheter i vissa producentorganisationers funktionssätt. Den har förklarat att korrigeringen i alla händelser skall påverka det stöd som överlämnats till producentorganisationen för dess verksamhet, men inte alla odlare som är anslutna till denna. Enligt dess uppfattning följer denna slutsats av principen om att en sanktion inte får drabba någon annan än den som har gjort sig skyldig till en överträdelse och, framför allt, proportionalitetsprincipen. Den har vidare anfört att kommissionens beslut inte alltid avser de stöd som har betalats till alla odlare, vilket aktualiserar frågan om de kriterier som används av kommissionen och den eventuellt godtyckliga karaktären hos dess beslut.

46. Den spanska regeringen har kritiserat kommissionen för att ha skapat en betydande rättslig osäkerhet då den inte har preciserat de villkor som motiverar att godkännandet dras tillbaka. Eftersom det är fråga om en åtgärd som begränsar enskildas rättigheter är det viktigt att den endast vidtas om bevisen för oegentligheterna har inhämtats enligt det tillämpliga förfarandet. Den spanska regeringen har förnekat att oegentligheter föreligger. Den anser att det som upptäcktes var konkreta brister som motiverar en uppföljning hos producentorganisationerna.

47. Den spanska regeringen anser att det är oproportionerligt att låta konsekvenserna av en oegentlighet som har upptäckts hos en producentorganisation omfatta det stöd som har mottagits av alla dess medlemmar, särskilt när majoriteten av medlemmarna inte har gjort sig skyldiga till något fel.

48. Kommissionen har påpekat att den påförda begränsade finansiella korrigeringen avsåg både det stöd som beviljades OPROL och APROL-JJAA och det stöd som genom dessa två organisationer beviljades olivoljeproducenterna under räkenskapsåret 1993.

49. Den har erinrat om att denna korrigering, liksom övriga korrigeringar som föreskrivs i det ifrågasatta beslutet, är en följd av information - eller brist på information - som lämnats av olika spanska myndigheter, av AAO:s inspektioner och av de olika kontroller som på plats har genomförts av EUGFJ:s tjänstemän.

50. Enligt kommissionen upptäcktes genom dessa kontrollförfaranden allvarliga och varaktiga oegentligheter i de sex producentorganisationernas förvaltning och funktionssätt, däribland de två som berördes av den ifrågasatta korrigeringen. Endast de senare påfördes en korrigering av denna typ, då det varit möjligt att samla in de uppgifter som krävdes för att beräkna den korrigering som avsåg dem.

51. Kommissionen har betonat att producentorganisationerna utgör en väsentlig del av förvaltningen och kontrollen av den gemensamma organisationen av marknaderna, eftersom de genom gemenskapsbestämmelserna som motprestation för stöden och de ekonomiska kompensationer de erhåller åläggs konkreta skyldigheter och särskilda uppgifter i fråga om förvaltningen och kontrollen av gemenskapsstöden till de producenter som är anslutna till organisationerna.

52. Kommissionen har påpekat att dessa organisationer, för att erkännas som sådana, ovillkorligen skall uppfylla alla de krav och villkor som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna och som anges främst i artikel 20c i förordning nr 136/66, i dess lydelse enligt förordning nr 1413/82, och i förordning nr 2261/84, närmare bestämt i artikel 5.3. Den har tillagt att det är oundgängligt att alla dessa organisationer inte bara vid tidpunkten för deras grundande utan under hela deras fortbestånd uppfyller alla de skyldigheter, villkor och uppgifter som de åläggs genom gemenskapsbestämmelserna.

53. Kommissionen har förklarat att det framgår av dessa bestämmelser att om de villkor som ställs för erkännande inte längre är uppfyllda skall den behöriga myndigheten utan dröjsmål dra tillbaka detta och förfogar inte över något utrymme för skönsmässig bedömning i det avseendet. Enligt kommissionen utgör inte denna åtgärd en sanktion utan följer av att villkoren för att kvarstå som erkänd producentorganisation inte är uppfyllda. Tillbakadragandet av erkännandet skall ske utan att det påverkar de sanktioner som, i tillämpliga fall, görs gällande. Enligt kommissionen nekade de autonoma regionerna i Spanien att dra tillbaka erkännandet av de producentorganisationer som nämndes i AAO:s förslag, trots att de i huvudsak hade vitsordat att de upptäckta oegentligheterna förelåg.

54. Konungariket Spanien tillhandahöll, enligt kommissionen, inte huvuddelen av de uppgifter om de berörda producentorganisationerna som vid flera tillfällen efterfrågades.

b) Bedömning

55. De argument som har framförts av den spanska regeringen gäller de rättsliga kriterierna för att dra tillbaka erkännandet av producentorganisationerna, bevisen för begångna oegentligheter och det korrigeringsbelopp som med anledning av dessa oegentligheter har påförts Konungariket Spanien.

56. Jag kommer successivt att granska var och en av dessa delar.

i) Kriterierna för att dra tillbaka erkännandet av producentorganisationerna

57. Påpekas skall att genom förordning nr 1413/82 infördes ett särskilt system baserat på den verksamhet som bedrivs av olivproducentgrupper eller av sammanslutningar av dessa, vilka skulle sörja för en skärpt kontroll av produktionen från odlare som är medlemmar i de grupper som tillhör sådana sammanslutningar.

58. I artikel 20c 1.b i förordning nr 136/66, i dess lydelse enligt förordning nr 1413/82, fastställs de villkor som erkännandet av producentorganisationerna är underställt. Producentorganisationerna skall särskilt vara i stånd att kontrollera medlemmarnas produktion av oliver och olivolja.

59. I artikel 20c 2.b i nämnda förordning beskrivs helt entydigt de konsekvenser som skall följa när de villkor som ställs för erkännande inte längre är uppfyllda. I så fall fråntas faktiskt producentorganisationen eller sammanslutningen av producentorganisationer erkännandet.

60. I artikel 5.3 i förordning nr 2261/84 preciseras hur tillbakadragandet skall ske. I bestämmelsen föreskrivs att med utgångspunkt från den årliga deklaration som skall upprättas av producentorganisationerna genom vilka de meddelar de behöriga myndigheterna alla ändringar som har skett i deras organisationer efter deras godkännande, samt resultaten av eventuella kontroller, skall den behöriga myndigheten förvissa sig om att villkoren för godkännande fortfarande är uppfyllda. Om så inte är fallet "skall den behöriga myndigheten snarast och senast före det följande regleringsårets början återkalla godkännandet ...".

61. Enligt min uppfattning kan fyra slutsatser dras av denna text.

62. Dels är de villkor som berättigar att en producentorganisation erkänns lätta att identifiera. Till dessa hör förmågan att kontrollera medlemmarnas produktion av oliver och olja, vilket är just vad de berörda producentorganisationerna har anklagats för att ha försummat.

63. De förhållanden som skall ligga till grund för tillbakadragandet av erkännandet definieras uttryckligen i gemenskapsbestämmelserna. Följaktligen förefaller det mig obefogat att, som den spanska regeringen har gjort, anklaga kommissionen för att ha skapat en rättsosäkerhet genom att inte ha preciserat dessa villkor. Dessutom kommer vi att se att de skäl som låg till grund för de korrigeringar som påfördes av kommissionen, nämligen producentorganisationernas oförmåga att genomföra kontrollerna av produktionen, klart angavs av kommissionen.

64. Vidare skall tillbakadragandet av erkännandet av producentorganisationen ske omedelbart då något av villkoren för godkännandet inte längre är uppfyllt. I artikel 20c i förordning nr 136/66, i dess lydelse enligt förordning nr 1413/82, anges de villkor som erkännandet är beroende av, varför det är tillräckligt att något av dessa inte är uppfyllt för att det skall dras tillbaka. För att producentorganisationen i förevarande mål skall ha kvar sin ursprungliga status skall kontrollen av produktionen från dess sida vara effektiv och bestående.

65. Om det följaktligen visas att den kontrollverksamhet som producentorganisationen är skyldig att genomföra inte har ägt rum eller att organisationen eller dess funktionssätt inte gör det möjligt att genomföra denna, skall statusen av erkänd producentorganisation återkallas i fråga om den berörda organisationen.

66. Vidare kan det inte med utgångspunkt från de nämnda bestämmelserna anses att det föreligger ett krav i fråga om graden av betydelse av de omständigheter som ligger till grund för tillbakadragandet. Av bestämmelserna i artikel 20c i förordning nr 136/66, i dess lydelse enligt förordning nr 1413/82, framgår att konstaterandet av bristande förmåga att genomföra kontrollerna hos producentorganisationen är tillräckligt för att berättiga att erkännandet av denna dras tillbaka. Denna tolkning bekräftas av det syfte som eftersträvas genom de tillämpliga gemenskapsbestämmelserna, nämligen att, för att säkerställa en effektiv förvaltning av stödsystemet, sörja för en skärpt kontroll av produktionen från odlare som är medlemmar i de grupper som tillhör sådana producentsammanslutningar, och uppdra denna kontroll åt de senare. En bristande förmåga att genomföra kontrollerna av produktionen ter sig, när den väl konstaterats, inte som ett bagatellartat skäl som skulle ge de nationella myndigheterna rätt att avstå från att dra tillbaka erkännandet.

Under dessa förhållanden kan inte den spanska regeringen hävda att de klagomål som riktats mot de berörda erkända producentorganisationerna inte är av tillräcklig betydelse för att berättiga ett tillbakadragande av erkännandet av dem.

67. Slutligen skall tillbakadragandet ske snabbt. Den maximifrist som föreskrivs i artikel 5.3 i förordning nr 2261/84 fastställs till början av påföljande regleringsår.

68. Här ställs helt klart en tidsgräns för medlemsstaternas behörighet i fråga om förfarandet för att dra tillbaka erkännandet. Även om det inte har ifrågasatts att det, när förekomsten av oegentligheter har konstaterats, skall inledas ett kontradiktoriskt förfarande mellan den behöriga myndigheten och den berörda producentorganisationen innan ett beslut som går någon emot - såsom ett tillbakadragande av ett erkännande - fattas, finns det inget som rättfärdigar att detta beslut fattas efter det att den lagstadgade fristen löpt ut. Det ankommer på Konungariket Spanien, som i likhet med övriga medlemsstater är skyldigt att iaktta den frist som föreskrivs i artikel 5.3 i förordning nr 2261/84, att anpassa sina interna förfaranden så att de överensstämmer med denna text och tillämpa dem på ett sådant sätt att de inte överskrider den därmed fastställda gränsen.

69. Den spanska regeringen har dock medgivit att AAO:s påpekanden inte alltid leder till att erkännandet av producentorganisationen automatiskt dras tillbaka. Den har även förklarat att erkännandet av OPROL drogs tillbaka den 25 april 1995, då man efter ett års observation inte kunnat notera någon förbättring.

70. Följaktligen iakttogs uppenbarligen inte fristen i artikel 5.3 i förordning nr 2261/84.

71. Beträffande APROL-JJAA har den spanska regeringen inte ifrågasatt att AAO:s förslag att dra tillbaka erkännandet av den 24 januari 1994 inte hade någon effekt.

72. Den spanska regeringen har dock förklarat att den ursprungliga begäran att dra tillbaka erkännandet grundades på rena misstankar eller farhågor, och inte på välgrundade skäl.

73. Följaktligen skall den svarande regeringens argument att de upptäckta oegentligheterna, i fråga om APROL-JJAA och OPROL, inte var tillräckliga för att berättiga att erkännandet drogs tillbaka, granskas.

ii) Oegentligheter som berättigar att erkännandet dras tillbaka

74. Det har framkommit att erkännandet av dessa två producentorganisationer i ett fall inte drogs tillbaka och i det andra fallet drogs tillbaka för sent. Tillbakadragandet var dock nödvändigt eftersom de villkor som skulle låtit dem ha kvar sin ursprungliga status inte längre var uppfyllda.

75. I själva verket motsäger flera omständigheter som framgår av handlingarna i målet den spanska regeringens påstående att den ursprungliga begäran att dra tillbaka erkännandet av APROL-JJAA inte var välgrundad.

76. Genom en skrivelse av den 14 juni 1994 till AAO förklarade de behöriga myndigheterna i den autonoma regionen Extremadura att två inspektioner hade ägt rum vid APROL-JJAA den 3 respektive den 10 mars 1994. Av skrivelsen framgår att AAO den 23 september 1993 hade genomfört en inspektion vid samma producentorganisation, och att resultaten av denna låg till grund för förslaget av den 24 januari 1994 att dra tillbaka erkännandet. Vid inspektionerna i mars 1994 kunde man konstatera vissa förbättringar i fråga om den situation som beskrevs av AAO, vilket föranledde tjänstemännen i den autonoma regionen Extremadura att trots att vissa brister kvarstod föreslå "fortsatt drift för APROL Jóvenes Agricultores de Badajoz tills det konstateras att alla villkor som låg till grund för erkännandet åter är uppfyllda, och att föreskrifterna i de bestämmelser som är tillämpliga på denna typ av organ efterlevs". I skrivelsen klargörs att AAO:s inspektion ägde rum vid en tidpunkt då producentorganisationen saknade chef, då den före detta chefen fortfarande inte hade ersatts, och att APROL-JJAA:s personal därför inte hade kunnat efterleva de krav som ställdes av AAO.

77. I skrivelsen av den 14 juni 1994 bekräftas i samband med inspektionen från AAO att brister förekom, liksom att vissa av dessa kvarstod vid tidpunkten för inspektionerna från tjänstemän från den autonoma regionen Extremadura. Vid tidpunkten för de sistnämnda inspektionerna upptäcktes brister i fråga om den särskilda driftsbokföringen, avsaknad av kopior på lagfartsbevis, kvartalsrapporter om verksamheten och att det i fråga om vissa regleringsår inte var möjligt att bekräfta att fristerna för överföring av stöd hade iakttagits.

78. Dessa inspektioner föranledde emellertid inte att erkännandet drogs tillbaka, vilket inte heller skedde efter AAO:s inspektion, vid vilken man upptäckt fler och allvarligare oegentligheter.

79. Vidare tycks inte frånvaron av en chef vid denna tidpunkt i sig kunna motivera bristerna, vilket framgår av de kontroller som genomfördes av EUGFJ:s tjänstemän. I det protokoll som upprättades av dem med anledning av ett inspektionsbesök den 20-24 juni 1994 påpekas nämligen att ett antal av de producentorganisationer som AAO besökte inte uppfyllde de mest elementära krav för att ha kvar erkännandet som föreskrivs i förordning nr 2261/84. Till dessa producentorganisationer hör APROL-JJAA. EUGFJ:s inspektörer påpekade att denna producentorganisation hade varit föremål för ett antal inspektioner från AAO sedan år 1989, och att olika rekommendationer och förslag på sanktioner aldrig beaktades av myndigheterna i den autonoma regionen Extremadura.

80. Således förelåg de oegentligheter som påpekades av AAO före inspektionen i september 1993 och, följaktligen, innan den tidpunkt då en chef för APROL-JJAA saknades.

81. Det är således uppenbart att underlåtenheten att dra tillbaka erkännandet sedan dessa gamla och varaktiga brister hade visats utgör en omständighet som berättigar den ifrågasatta begränsade korrigeringen avseende APROL-JJAA.

82. Situationen för OPROL är, i fråga om förekomsten av oegentligheter som berättigar erkännandets tillbakadragande, än tydligare. Det ovannämnda beslutet av den 25 april 1995 genom vilket tillbakadragandet av erkännandet av denna producentorganisation föreskrevs, utgör ett bevis för att OPROL hade underlåtit att fullgöra sina skyldigheter som producentorganisation. Det år av observation som de behöriga nationella myndigheterna medgav, som har framgått till ingen nytta, visar att de klagomål som riktats mot denna organisation var riktiga och av gammalt datum. Uppgifterna har under alla omständigheter inte ifrågasatts.

83. Under rubrikerna i) och ii) ovan framgår att Konungariket Spanien, trots de oegentligheter som upptäckts, inte drog tillbaka erkännandena av OPROL och APROL-JJAA under de omständigheter som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna. Dessa omständigheter är tillräckliga för att motivera den finansiella korrigering som kommissionen har påfört.

84. Den spanska regeringen har emellertid bestridit att kommissionen, på grund av dessa omständigheter, har rätt att vidta en korrigering förutom i det fall då det bevisas att de belopp som överlämnats till producentorganisationerna, helt eller delvis, inte användes för att finansiera den verksamhet de ansvarar för enligt föreskrifterna i artikel 11.3 i förordning nr 2261/84.

85. Detta påstående från den spanska regeringen innebär en begränsning av gemenskapens rätt att helt eller delvis neka att svara för utgifter som har verkställts av den berörda medlemsstaten till ett enda fall, och därmed ett bortseende från domstolens fasta rättspraxis på området.

86. Den bestämmelse som har åberopats av den spanska regeringen är mycket specifik. Av förordning nr 2261/84 framgår att producentorganisationerna får behålla en del av stödbeloppet för att täcka de utgifter som dessa ådrar sig för att utföra kontrollarbetet. I artikel 11.3 i förordningen föreskrivs en avräkning från de utgifter som finansieras av EUGFJ om beloppen inte används för detta ändamål.

87. Det råder ingen tvekan om att denna bestämmelse endast är en av de bestämmelser på grund av vilka gemenskapen kan neka att svara för utgifter som felaktigt verkställts av en medlemsstat. Domstolen har vid ett flertal tillfällen slagit fast att EUGFJ endast finansierar de interventioner som genomförs i enlighet med de gemenskapsbestämmelser som gäller inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna. Det är så artiklarna 2 och 3.1 i förordning nr 729/70 skall tolkas. Deras räckvidd omfattar andra förutsättningar än en felaktig användning av det belopp som innehållits av en producentorganisation.

88. Som kommissionen helt riktigt har framhållit framgår av dessa bestämmelser att om en medlemsstat låter erkännandet av en producentorganisation kvarstå och beviljar organisationen stöd sedan de behöriga myndigheterna har konstaterat att denna organisation inte uppfyller eller inte längre uppfyller de villkor som ställs för dess erkännande, tillkommer till åsidosättandet bestående i att inte dra tillbaka erkännandet, ett åsidosättande bestående i den felaktiga stödutbetalningen. Detta är i förevarande mål fallet beträffande Konungariket Spanien.

iii) Beloppet av den begränsade korrigering som har påförts Konungariket Spanien

89. I detta skede bör den ifrågasatta korrigeringens belopp definieras. I detta avseende skall den spanska regeringens påstående att korrigeringen under alla omständigheter skall begränsas till det stöd som har innehållits av producentorganisationen för dess verksamhet, och inte omfatta alla olivproducenter som är anslutna till denna, granskas. Efter att ha åberopat principen om att en sanktion inte får drabba någon annan än den som har gjort sig skyldig till en överträdelse har den spanska regeringen stött sig på proportionalitetsprincipen. Den anser att en utvidgning av konsekvenserna av en oegentlighet som tillskrivs en producentorganisation till producenterna själva skulle kränka denna princip. Vidare har den kritiserat de korrigeringar som kommissionen har påfört för att vara godtyckliga.

90. Frågan om huruvida en viss gemenskapsrättslig bestämmelse är förenlig med proportionalitetsprincipen, särskilt inom området för den gemensamma organisationen av marknaden för jordbruksprodukter, bör avgöras utifrån en prövning av om påföljden går utöver vad som är ändamålsenligt och nödvändigt för att uppnå det mål som eftersträvas genom den aktuella lagstiftningen. Det bör särskilt prövas om de åtgärder som införs genom bestämmelsen i fråga för att uppnå det angivna målet står i rimlig proportion till betydelsen av detta mål och är nödvändiga för att uppnå målet.

91. Den bestämmelse som skall granskas mot bakgrund av proportionalitetsprincipen är den ovannämnda regeln, som följer av domstolens fasta rättspraxis. Enligt denna regel kan kommissionen inte påföra EUGFJ andra belopp än sådana som har betalats i enlighet med de regler som fastställts inom de olika sektorerna för jordbruksprodukter, vilket innebär att medlemsstaterna ansvarar för alla andra belopp, särskilt sådana belopp som de nationella myndigheterna felaktigt ansåg sig behöriga att utbetala inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden. Som jag nämnt leder de behöriga spanska myndigheternas underlåtenhet att tillämpa de relevanta bestämmelserna till att den ifrågasatta finansiella korrigeringen påförs. Den direkta följden av detta är att Konungariket Spanien skall undanta de belopp som utbetalats till de berörda producentorganisationerna i deras helhet från gemenskapsfinansiering, inklusive det stödbelopp som var direkt avsett för producenterna.

92. Enligt sjunde skälet är syftet med förordning nr 729/70 att vidta åtgärder för att förhindra eller ingripa mot oegentligheter och för att indriva belopp som förlorats till följd av sådana oegentligheter eller försummelser.

93. Finansiering av producenternas verksamheter via producentorganisationerna, men även dessa organisationers kontroll av producenterna, hör till de åtgärder som föreskrivs inom olje- och fettsektorn. Om kontrollen är bristfällig fråntas kommissionen möjligheten att säkerställa att de villkor som berättigar finansieringen av den berörda jordbrukssektorn är uppfyllda. Att neka finansiering är den lämpligaste åtgärden för att undvika att stöd används i andra syften än de som ligger till grund för att bevilja detta, om det inte visas att de olivproducenter som är medlemmar i producentorganisationerna inte är ansvariga för någon oegentlighet som kan ifrågasätta hela eller delar av gemenskapsfinansieringen.

94. I detta avseende har den spanska regeringen anfört att åsidosättandet av proportionalitetsprincipen har bevisats genom de kontroller som utfördes bland de anslutna olivproducenterna. Enligt denna regering kunde man vid kontrollerna konstatera att de verkställda betalningarna stod i överensstämmelse med gemenskapsbestämmelserna, då 22 olivproducenter av de 26 som kontrollerades inte hade gjort sig skyldig till någon oegentlighet.

95. Jag anser i likhet med kommissionen att dessa omständigheter saknar bevisvärde, främst därför att de kontroller som anges i de protokoll som har ingivits av den spanska regeringen genomfördes under år 1995. Genom det ifrågasatta beslutet har kommissionen kritiserat producentorganisationernas och de anslutna producenternas sätt att bedriva sin verksamhet, såsom framkom för det år som motsvarade det ifrågasatta räkenskapsavslutet. Följaktligen föranleder de brister som upptäcktes inom själva organisationerna en grundad presumtion för oegentligheter i de anslutna producenternas verksamhet under regleringsår 1993. Denna presumtion rubbas inte genom de ingivna protokollen, eftersom de beskrivna resultaten kan vara en följd av förbättringar som har skett efter den omtvistade perioden.

96. Vidare skall erinras om att producentorganisationerna har till uppgift att utöva kontroll över produktionen, vilket medför att noterade allvarliga brister i utövningen av denna kontroll leder till en ökad sannolikhet för betydande funktionsstörningar i producenternas verksamhet.

97. Det kan givetvis tänkas att det visas att vissa producenter inte har gjort sig skyldiga till några oegentligheter. Inom ramen för det finansieringssystem som fastställs inom olje- och fettsektorn, kan stödutbetalningen ske på annat sätt än via producentorganisationerna. Ett tillbakadragande av erkännandet av producentorganisationerna inom de för detta ändamål föreskrivna fristerna, skulle sannolikt ha gjort det möjligt för olivproducenterna att erhålla stöd på annan laglig väg och de skulle inte ha behövt drabbas av negativa konsekvenser till följd av bristerna hos de producentorganisationer till vilka de är anslutna.

98. Det skall i detta avseende klargöras att den felaktiga finansieringen av de två berörda producentorganisationerna är en följd av den tolerans som de spanska myndigheterna har visat gentemot dessa. De nekade att dra tillbaka erkännandet av APROL-JJAA och drog, i fråga om OPROL, tillbaka detta efter det att fristen, som överskred ett helt regleringsår, löpt ut. Följaktligen tog de initiativ till att finansiera dessa organisationer på samma villkor som övriga producentorganisationer, trots att de hade kännedom om att de berörda producentorganisationerna fortsättningsvis åtnjöt ett erkännande som deras funktionssätt inte längre motiverade. Att förekomsten av de oegentligheter de har anklagats för styrkts, samt att erkännandet av dem inte drogs tillbaka enligt de lagenliga villkoren, berättigar påförandet av de belopp som utbetalats avseende räkenskapsåret 1993. Gemenskapen kan i själva verket inte ta ansvar för de skador som har drabbat olivodlare som är medlemmar i någon av de två producentorganisationerna, vilka kunde ha undvikits genom de spanska myndigheternas ingripande.

99. Av samtliga ovan angivna skäl innebär den aktuella finansiella korrigeringen enligt min uppfattning inte något som helst åsidosättande av proportionalitetsprincipen.

100. Enligt samma tankegång har den spanska regeringen gjort gällande att det inte heller överensstämmer med artikel 7 i förordning nr 2988/95 att basera konsekvenser för det stöd som har uppburits av alla medlemmar i en organisation på en oegentlighet som upptäckts i denna. Kommissionen har bestridit att nämnda förordning är tillämplig på räkenskapsåret 1993.

101. Av artikel 7 i förordning nr 2988/95 framgår att administrativa gemenskapsåtgärder och sanktioner får tillämpas mot fysiska eller juridiska personer som har begått oegentligheten, mot personer som har deltagit i genomförandet av oegentligheten, samt mot dem som är skyldiga att stå till svars för oegentligheten eller förhindra att den begås.

102. Påpekas bör att mål om avslut av medlemsstaternas räkenskaper för utgifter finansierade av EUGFJ är ogiltighetsförfaranden, i vilka medlemsstaterna och kommissionen är motparter. De syftar inte till att fastställa ansvarsfördelningen mellan nationella ekonomiska aktörer, annat än i den mån detta tjänar till att fastställa vilka oegentligheter som kan tillskrivas de behöriga nationella myndigheterna. De finansiella åtgärder som kan vidtas mot en medlemsstat grundas nämligen på bristerna i de kontrollsystem som fastställs av de enskilda medlemsstaterna. De påverkar inte den slutliga fördelningen av ansvaret för den finansiella korrigeringen mellan de berörda aktörerna, som under alla omständigheter skall följa den princip som formuleras i artikel 7 i förordning nr 2988/95, i den mån den är tillämplig vid tidpunkten för omständigheterna i målet.

103. Slutligen är de korrigeringar som har tillämpats av kommissionen enligt den spanska regeringen godtyckliga, eftersom kommissionen avseende det föregående räkenskapsåret inte påförde även olivproducenterna finansiella korrigeringar, vilket den dock gjorde i fråga om det omtvistade räkenskapsåret.

104. Det skall erinras om domstolens fasta rättspraxis enligt vilken det förhållandet att brister som kommissionen konstaterat under ett räkenskapsår inte har fått några ekonomiska följder inte utgör något hinder för att beivra dem under senare räkenskapsår, särskilt om bristerna har kvarstått, och att brister som nyligen konstaterats dessutom också kan beaktas vid fastställelsen av storleken av den schablonmässiga korrigeringen.

105. Det bör, som kommissionen har påpekat, framhållas att svårighetsgraden och betydelsen av de upptäckta oegentligheterna i producentorganisationernas funktionssätt och drift kan berättiga att den finansiella korrigeringen utvidgas till att omfatta alla de utgifter som har verkställts genom organisationerna i fråga.

106. Av ovan sagda följer att talan inte skall bifallas på den grund som avser att den begränsade finansiella korrigeringen av de stöd som betalades ut till OPROL och APROL-JJAA var felaktig.

2. Den schablonmässiga finansiella korrigeringen på 10 procent av det produktionsstöd som utbetalades under regleringsåret 1992/1993

107. Enligt den sammanfattande rapporten genomförde EUGFJ:s tjänstemän två kontroller vid AAO, särskilt med avseende på produktionsstöden för olivolja, i september och oktober 1993 och i mars 1994.

108. Dessa kontroller, som i huvudsak var inriktade på AAO:s verksamhet, kompletterades med inspektionsbesöket den 20-24 juni 1994 i de autonoma regionerna Andalusien och Extremadura, samt ett andra inspektionsbesök från EUGFJ den 30 januari till den 3 februari 1995, för att bedöma AAO:s kontroller, främst i fabrikerna.

109. Genom ett senare inspektionsbesök, som varade från den 17 till den 21 juni 1996, avseende räkenskapsår 1993 och följande räkenskapsår, kunde de tidigare resultaten kompletteras.

110. På grund av dessa aktiviteter och de spanska myndigheternas förklaringar kunde EUGFJ påvisa ett antal brister och oegentligheter.

111. Enligt denna är "systemet för förvaltning och kontroll av produktionsstöden för olivolja i Spanien behäftat med en rad svagheter avseende den generella effektiviteten (FEGA:s roll, tillämpningen av sanktioner som föreslås av AAO, betalning för träd avsedda för produktion av bordsoliver), liksom åtgärdens viktigaste kontroller (register över olivodlingar, dataregister, schablonmässig avkastning fastställd för producenterna, kontroller vid fabriker och producentorganisationer).

Särskilt frånvaron av de grundläggande instrument som föreskrivs (register och dataregister) och bristerna i det övergripande tillämpliga kontrollförfarandet medför att det i Spanien inte är möjligt att systematiskt kontrollera risken för avvikelser inom en särskilt känslig sektor."

112. Genom att återge uttalandena i den sammanfattande rapporten har kommissionen klandrat Konungariket Spanien för de alltför begränsade kontakterna mellan AAO och de autonoma regionerna, bristen på ett register över olivodlingar och ett dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja, den otillräckliga kontrollen av fabrikerna och avkastningen och den felaktiga betalningen av stöd till producenter som säljer en del av sin produktion som bordsoliver.

113. Konungariket Spanien har ifrågasatt den korrigering med 5 939 261 511 ESP som denna stat påfördes till följd av detta.

a) De omständigheter som låg till grund för tillämpningen av den schablonmässiga korrigeringen på 10 procent

i) Parternas argument

114. Den spanska regeringen har gjort gällande att det är tillåtet att lägga brister i kontrollen av utgifterna till grund för den ifrågasatta finansiella korrigering som påfördes av kommissionen endast om följande tre villkor är uppfyllda: allmänna brister i medlemsstatens kontrollsystem skall påvisas, förekomsten av allvarliga brister skall konstateras och det skall föreligga tillräckliga skäl för att konstatera att bristen i kontrollsystemet medförde att betydande belopp användes för andra ändamål än de som föreskrivs av gemenskapslagstiftaren.

115. Enligt kommissionen vilar ansvaret för kontrollen av utgifterna framför allt på medlemsstaterna. Följaktligen utgör underlåtenheten att tillämpa de kontrollmekanismer som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna en överträdelse på grund av vilken kommissionen är skyldig att påföra de erforderliga finansiella korrigeringarna.

ii) Bedömning

116. Den spanska regeringen bortser, när den åberopar dessa krav för att det skall vara möjligt att påföra en korrigering, från domstolens fasta rättspraxis på området, enligt vilken EUGFJ endast finansierar de interventioner som genomförs i enlighet med gemenskapsbestämmelserna och inom ramen för den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna. När kommissionen nekar att belasta EUGFJ med vissa utgifter på grund av att dessa orsakats av att en medlemsstat gjort sig skyldig till överträdelser av gemenskapsbestämmelserna, ankommer det enligt fast rättspraxis på medlemsstaten att visa att villkoren för att erhålla den finansiering som kommissionen vägrat är uppfyllda.

117. Denna lättnad i kommissionens bevisbörda förklaras av att det är medlemsstaten som har lättast att samla in och kontrollera de uppgifter som är nödvändiga för att avsluta EUGFJ:s räkenskaper. Det åligger följaktligen medlemsstaten att så detaljerat och fullständigt som möjligt bevisa riktigheten av sina sifferuppgifter samt, i förekommande fall, felaktigheter i kommissionens beräkningar. Vid bestridande åvilar det kommissionen att bevisa att reglerna rörande den gemensamma organisationen av jordbruksmarknaderna har åsidosatts. Om kommissionen visat detta, åligger det den berörda medlemsstaten att visa att kommissionen har dragit oriktiga slutsatser om de finansiella följderna av detta åsidosättande.

118. Av detta framgår att EUGFJ:s vägran att svara för vissa av den berörda medlemsstatens utgifter inom ramen för förfarandet för avslut av räkenskaperna inte på något sätt är villkorad av att åsidosättandets svårighetsgrad visas. Det är tillräckligt att utgifterna har genomförts i strid med gemenskapsbestämmelserna och att gemenskapens budget till följd av detta utsätts för en skaderisk.

119. Beträffande frågan om de konstaterade bristerna var tillräckliga för att berättiga att en schablonmässig korrigering med 10 procent påfördes, bör erinras om att det tillämpliga kriteriet har fastslagits i punkt C i Belle-rapporten. I den anges att 10 procent av utgifterna skall tillämpas om det rör sig om brister i kontrollsystemet som helhet eller i dess grundläggande struktur eller i verkställigheten av väsentliga kontroller som syftar till att säkerställa att utgifterna är korrekta, innebärande att det skäligen kan antas att risken för en mycket stor förlust för EUGFJ var överhängande.

120. De bevis som har anförts av den spanska regeringen mot de konstateranden som kommissionen lade till grund för det ifrågasatta beslutet bör granskas mot bakgrund av dessa överväganden.

b) Kontakterna mellan AAO och de autonoma regionerna

i) Parternas argument

121. Av den sammanfattande rapporten framgår enligt kommissionen att kontakterna mellan AAO, som bland annat har till uppgift att kontrollera produktionsstödet, och de autonoma regionerna, som svarar för förvaltningen av stödet, är alltför begränsade. Denna situation medför en risk för att besluten om förvaltningen fattades utan tillgång till resultaten av AAO:s kontroller. Vidare riskerar dessa kontroller att bli ineffektiva, eftersom AAO inte får information om vissa grundläggande aspekter av förvaltningen. Slutligen får inte AAO, enligt den sammanfattande rapporten, vare sig i fråga om fabrikerna eller producentorganisationerna, systematisk information om uppföljningen av dess förslag att dra tillbaka ett erkännande och deltar inte heller i det senare kontrollförfarande som genomförs av de autonoma regionernas inspektörer.

122. Den spanska regeringen förnekar att kommunikationen mellan AAO och de autonoma regionerna skulle vara otillräcklig. Den anser att kontakterna är varaktiga och okomplicerade.

123. Kommissionen har genmält att AAO inte har de resurser som krävs för att fullgöra de uppgifter som de i medlemsstaterna upprättade byråerna för olivolja skall svara för enligt gemenskapsbestämmelserna. Den har kritiserat den bristande informationen från de autonoma regionerna till AAO och det faktum att regionerna ensidigt fattar beslut utan att först samråda med AAO. Enligt kommissionen grundas alla AAO:s förslag om att dra tillbaka erkännanden på att allvarliga oegentligheter föreligger och på att de föreskrivna villkoren för att bevilja stöd inte är uppfyllda. Trots att de autonoma regionerna inte ifrågasätter de flesta av oegentligheterna drar de av rena lämplighetsskäl inte tillbaka erkännandet.

ii) Bedömning

124. Kommissionens anmärkningar bekräftas såväl av den sammanfattande rapporten som av de protokoll som har upprättats av EUGFJ:s tjänstemän med anledning av inspektionsbesöket på plats, som varade från den 20 till den 24 juni 1994, och kontrollen av handlingarna under förberedelsen av avslutet av räkenskaperna för räkenskapsåret 1993.

125. Enligt den sammanfattande rapporten känner AAO i själva verket inte till vilka kriterier som används av de autonoma regionerna för att fastställa vilka producenter som har en onormal avkastning, eller tillvägagångssättet för och omfattningen av de autonoma regionernas kontroller vid fabrikerna för att bekräfta de resultat som ligger till grund för AAO:s förslag att dra tillbaka erkännandet. EUGFJ:s inspektörer noterade en "stark rivalitet mellan [AAO och de autonoma regionerna], vilket får till följd att samarbetet och informationsutbytet mellan de två organen är mycket knappt". Det centrala kontrollorganet som ansvarar för utbetalningen av produktionsstöd, SENPA, tycks inte vara i stånd att lösa misshälligheterna mellan AAO och de autonoma regionerna. EUGFJ:s tjänstemän har rekommenderat att slutsatserna av resultaten dras på central nivå. Kommunikationens otillräcklighet belyses exempelvis av att "resultaten av kontrollerna av handlingarna avseende de producenter som har registrerat en onormal avkastning inte nämns" och av de skillnader som konstaterades mellan antalet träd som uppges i ansökan om stöd och det som uppges i skördedeklarationen.

126. Dessa konstateranden tyder på att funktionsstörningar föreligger och på ett otillräckligt samarbete mellan de huvudansvariga spanska myndigheterna inom sektorn för produktion av olivolja, vilket den spanska regeringens förklaringar enligt min uppfattning inte kan vederlägga.

127. Den spanska regeringen har beskrivit de olika uppgifter som de autonoma regionerna har lämnat till AAO för räkenskapsåret 1993. Det gäller särskilt uppgifter om de odlingar vars avkastning misstänks vara för hög och om utvecklingen i de ärenden som initierats av de autonoma regioner som fick förslag om att dra tillbaka erkännanden. Den har dock inte kunnat lägga fram något bevis för att samarbete mellan de olika institutionerna verkligen ägt rum eller för dess varaktighet.

128. Den spanska regeringen har åberopat skrivelsen av den 13 september 1995, genom vilken den autonoma regionen Andalusien tillställde AAO namnen på de olivproducenter som hade uppnått högre avkastning än den allmänt tillåtna i det berörda produktionsområdet. Bortsett från att detta dokument är fragmentariskt till sin karaktär - det begränsar sig till olivproducenter folkbokförda i en enda autonom region, gäller skrivelsen av den 13 september 1995 ett senare räkenskapsår än det omtvistade eftersom den behandlar räkenskapsåren 1994/1995.

129. Dessutom visar det faktum att de behöriga spanska myndigheterna under räkenskapsåret 1995 vidtog åtgärder för att överbrygga samarbetssvårigheterna mellan AAO och de autonoma regionerna att ett betydande strukturellt problem tidigare förelåg.

Av FEGA:s skrivelse nr 18759, som översändes till svar på EUGFJ:s skrivelse nr 14826 av den 3 april 1996, framgår att en samordnande arbetsgrupp sammansatt av representanter för de olika nationella institutionerna, däribland AAO och de autonoma regionerna, skapades den 10 juli 1995 för att svara för ledningsarbetet, övervakningen och samordningen av produktionsstödet. Dess uppgift är att "sörja för obehindrade kontakter mellan alla organ som på ett eller annat sätt är engagerade i stöd för olivolja, och samordna deras verksamhet genom regelbunden uppföljning av förvaltningen av detta". Det bör påpekas att det första projektet om samarbetsavtal mellan det spanska jordbruks-, fiske- och livsmedelsministeriet och de autonoma regionerna om tillämpningen av systemet för kontroll av produktionsstödet för olivolja skulle undertecknas den 1 juni 1996, det vill säga långt efter det omtvistade räkenskapsåret. Tillsammans med de övriga kontroller som genomfördes av EUGFJ:s tjänstemän, till vilka det hänvisas i de ovannämnda handlingarna, bekräftar denna reform att svårigheter förelåg som påverkade samordningen mellan de olika behöriga nationella myndigheterna.

130. Kommissionen har även påpekat att enligt den sammanfattande rapporten följer inte de autonoma regionerna alla rekommendationer att dra tillbaka erkännanden av fabriker och producentorganisationer från AAO, sedan denna konstaterat att allvarliga oegentligheter i dessas funktionssätt föreligger. I fråga om producentorganisationerna följs inte mer än 50 procent av rekommendationerna, och 10 procent av förslagen från AAO att dra tillbaka erkännanden av fabriker genomförs inte av de olika autonoma regionerna.

131. Den spanska regeringen har förklarat att kommissionens anmärkning framfördes redan till stöd för den föregående finansiella korrigeringen, vilket enligt dess uppfattning visar att ett och samma argument ligger till grund för tillämpningen av en dubbel sanktion.

132. Som tidigare har påpekats har den spanska regeringen inte förnekat att tillbakadragandet av ett erkännande som medgivits producentorganisationerna inte sker automatiskt. Följaktligen hänvisar jag i detta avseende till de ovan redovisade övervägandena, och erinrar om medlemsstaternas skyldighet att omedelbart dra tillbaka erkännandet när något av villkoren för detta är uppfyllt.

133. Beträffande den svarande regeringens påstående att en dubbel sanktion påfördes för samma omständigheter, skall det erinras om att det faktum att godkännandet inte systematiskt dras tillbaka inte föranleder två finansiella korrigeringar på grund av ett och samma antal oegentligheter, utan på grund av två olika typer av oegentligheter. De oegentligheter som konstaterades i fråga om OPROL och APROL-JJAA motiverar en begränsad finansiell korrigering. De som fyra andra producentorganisationer klandras för har beaktats som en ytterligare omständighet i fråga om bristerna i det nationella kontrollsystemet för att tillämpa förevarande schablonmässiga korrigering. Följaktligen är det för kommissionen inte fråga om att vidta två finansiella korrigeringar som grundas på samma omständigheter.

c) Frånvaron av ett register över olivodlingar

134. Enligt den sammanfattande rapporten hade inte syftet med att upprätta ett register över olivodlingar, nämligen att systematiskt identifiera alla felaktiga eller vilseledande deklarationer, och därmed felaktiga stöd, uppnåtts genom det spanska registret över olivodlingar. Den uttömmande administrativa kontroll av stödansökningarna som är möjligt tack vare ett register över olivodlingar kan inte genomföras, vilket medför en ökad risk för oegentligheter. Vid ett inspektionsbesök år 1996 upptäcktes dessutom svårigheter att använda registret över olivodlingar, vilket ifrågasätter möjligheten att använda det. Fastighetsbeteckningarna för de jordlotter som omfattas av skördedeklarationerna och av registret över olivodlingar sammanfaller inte alltid på grund av uppdateringar av fastighetsregistren som skett mellan den tidpunkt då den första skördedeklarationen presenterades och den tidpunkt då arbetet med registret ägde rum. Vidare är det inte känt om de deklarationer av ändringar som presenteras varje regleringsår är deklarationer som innefattar de tidigare deklarationerna eller om de ersätter dessa. Slutligen hade inte uppgifterna i registret över olivodlingar bekräftats vid den tidpunkt då den sammanfattande rapporten utarbetades. Följaktligen kunde dessa uppgifter inte anföras mot producenterna.

i) Parternas argument

135. Den spanska regeringen har anfört att kommissionens påstående att registret över olivodlingar inte möjliggör en systematisk identifikation av alla felaktiga eller vilseledande deklarationer är överdrivet. En medlemsstat kan, framför allt mot bakgrund av frågans komplexitet, i själva verket inte påföras en sanktion för att den inte har lyckats perfekt med sin uppgift att kontrollera stöden.

136. Enligt den spanska regeringen har kommissionen förklarat att det, när denna typ av stöd med tillämpning av gemenskapsbestämmelserna förbehålls små olivproducenter, är nödvändigt att de beviljade stöden kontrolleras i förhållande till antalet olivträd. I Spanien beviljas dock 90 procent av stödet till olivproducenter med en årlig produktion på mer än 500 kg olja, varför kriteriet för att bevilja stöd skall vara den producerade oljan och inte antalet olivträd.

137. Den spanska regeringen har tillagt att avsaknaden av eller den bristfälliga funktionen hos register över olivodlingar inte är tillräcklig för att dra slutsatsen att kontroller inte föreligger. Det faktum att registret över olivodlingar inte var färdigställt till regleringsåret 1992/1993 kan inte berättiga att en finansiell korrigering påförs. Det förutsågs inte heller att registret över olivodlingar skulle börja användas vid denna tidpunkt.

138. Det tvivel som uttrycks av EUGFJ i fråga om möjligheten att använda registret över olivodlingar berättigar inte heller den påförda korrigeringen. Den spanska regeringen har faktiskt hävdat att inget register systematiskt kan återspegla verkligheten. Registret måste med nödvändighet vara ungefärligt och utgör främst ett hjälpmedel för kontrollen och har inte den absoluta effekt som kommissionen tillskriver det.

139. Slutligen anser den spanska regeringen att anmärkningen avseende tolkningen av de deklarationer om ändringar som presenteras varje regleringsår är överdriven. Den har förklarat att skördedeklarationerna inte ändras varje regleringsår, och att kompletterande deklarationer helt enkelt presenteras när ändringar i verksamheten har ägt rum. Utan att utesluta att dessa deklarationer kan innehålla felaktigheter, anser den att det inte kan anses att denna omständighet medför allvarliga svårigheter.

140. Kommissionen har genmält att enligt artikel 1 i förordning nr 154/75 krävs att ett register över olivodlingar skall upprättas före den 1 november 1992. Detta skulle vara möjligt att använda under det regleringsår som motsvarar räkenskapsåret 1993. Följaktligen är förekomsten av en överträdelse av gemenskapsbestämmelserna styrkt eftersom så inte var fallet vid den tidpunkten. Enligt kommissionen utgör frånvaron av ett register över olivodlingar i sig en allvarlig brist i systemet för kontroll av produktionsstödet för olivolja, på grund av vilken den är skyldig att påföra finansiella korrigeringar.

141. Till svar på den spanska regeringens synpunkter har kommissionen genmält att de kontroller som ägde rum i Spanien var otillräckliga och behäftade med avsevärda brister, varför de inte kan överbrygga frånvaron av eller den dåliga funktionen hos registret över olivodlingar.

142. Den har vidare påpekat att de svårigheter att använda registret över olivodlingar som beskrivs i den sammanfattande rapporten skapar tvivel om huruvida den kan fullgöra sin kontrollfunktion.

143. Den spanska regeringen har genmält att kommissionen genom att åberopa en frist för att ta registret över olivodlingar i drift helt kommer i konflikt med det förfarande för att upprätta registret över olivodlingar som kommissionen själv inledde tillsammans med Konungariket Spanien, enligt en exakt tidsplan och i enlighet med artikel 6 b i förordning nr 2276/79, i dess lydelse enligt förordning nr 586/88. Kommissionen hade fullständig kännedom om den frist som fastställts för att definitivt slutföra arbetet, nämligen år 1998.

144. Enligt den spanska regeringen förekommer inget fullständigt effektivt register, som gör det möjligt att systematiskt identifiera alla felaktiga eller bedrägliga deklarationer, och därmed helt undvika felaktiga stöd. Vidare vittnar kommissionens påpekanden om att användningen av registret över olivodlingar indirekt medgetts. Slutligen anser nämnda regering att den omständigheten att den process genom vilken registret över olivodlingar upprättas nyligen avslutats är oförenlig med att det omedelbart uppdateras.

145. Kommissionen anser att förordning nr 2276/79, i dess lydelse enligt förordning nr 586/88, föreskriver ett pilotprogram för metodologiska försök som på intet sätt begränsar nödvändigheten att upprätta ett register över olivodlingar inom den i gemenskapsbestämmelserna föreskrivna fristen. Enligt kommissionen har den spanska regeringen inte visat att förseningen med att upprätta ett register över olivodlingar skulle bero på en absolut omöjlighet. Kommissionen har tillagt att det faktum att den sedan den medgivna fristen för att upprätta registret över olivodlingar löpt ut bistod den spanska regeringen i fullgörandet av dess skyldigheter inte undanröjer det kritiserade åsidosättandet eller visar att det var absolut omöjligt för Konungariket Spanien att iaktta den ifrågasatta fristen. Denna situation skall än mindre tolkas som ett underförstått godkännande av förseningen och dess följder, med utgångspunkt från kontrollsystemet för stöden.

146. Enligt kommissionen utgör frånvaron av ett register över olivodlingar i sig en väsentlig brist i systemet för kontroll av produktionsstöd för olivolja som i än högre grad berättigar en finansiell korrigering som de kontroller som genomförts av Konungariket Spanien varken kvalitativt eller kvantitativt uppnår den nivå som krävs för att uppväga denna frånvaro. Därför är risken för bedrägeri avsevärd. Den har tillagt att medlemsstaterna vid tillämpningen av artikel 6 a i förordning nr 2276/79, i dess lydelse enligt förordning nr 586/88, skall ombesörja en årlig uppdatering av registret över olivodlingar. Denna skyldighet kan inte anses vara skälet till de nuvarande svårigheterna att använda registret över olivodlingar.

ii) Bedömning

147. I artikel 1.1 i förordning nr 154/75 föreskrivs att de oljeproducerande medlemsstaterna skall upprätta ett register över olivodlingar som skall omfatta samtliga olivodlande företag inom respektive territorium. Av artikel 1.2b i nämnda förordning, i dess lydelse enligt förordning nr 3788/85, framgår att registret över olivodlingar, vars uppgift är att tillhandahålla de uppgifter som krävs om produktionskapaciteten och att förbättra gemenskapens stödordning, skall vara fullt ut upprättat i Konungariket Spanien den 1 november 1992.

148. Den spanska regeringen har medgivit att registret över olivodlingar inte var färdigställt vid denna tidpunkt. Den har hänvisat till den rätt som har fastslagits av domstolen att åberopa att det har varit absolut omöjligt att korrekt genomföra ett gemenskapsbeslut, utan att emellertid anföra bevis för denna omöjlighet. Dessutom kan inte det tekniska bistånd som lämnats av kommissionen tolkas som ett undantag som beviljats den spanska regeringen från iakttagandet av den lagenliga fristen, eftersom ingen bestämmelse i gemenskapsrätten ger kommissionen en sådan befogenhet. För övrigt har det inte visats att kommissionen skulle ha gjort gällande att den hade rätt att avvika från de tillämpliga bestämmelserna.

149. Den spanska regeringens argument att nyttan av registret över olivodlingar som instrument för kontrollen, mot bakgrund av de spanska olivproducenternas genomsnittsprofil, är mindre i Spanien kan inte godtas. Enligt den svarande regeringen motiverar det faktum att majoriteten är stora producenter, som enligt de tillämpliga gemenskapsbestämmelserna på grund av denna omständighet mottar stöd i förhållande till den faktiskt producerade kvantiteten olivolja och inte i förhållande till antalet olivträd och avkastningen av dessa, att kontrollerna vid fabrikerna ges företräde.

150. Som kommissionen har påpekat kan dock kontrollerna vid fabrikerna oberoende av dessas omfattning inte kompensera det faktum att registret över olivodlingar inte hade färdigställts. Eftersom gemenskapsstödet betalas till olivproducenterna och inte till fabrikerna är det inte tillräckligt att kontrollerna huvudsakligen omfattar de senare. Uppgifterna i registret över olivodlingar är av konkret betydelse, särskilt i fråga om antalet olivträd, eftersom fastställelsen av de kvantiteter producerad olivolja som kan omfattas av stödet beror på avkastningen av oliver och olja fastställd schablonmässigt, något som förutsätter exakt kännedom om antalet olivträd.

151. Tilläggas skall att den spanska regeringen inte har förnekat svårigheterna att använda registret över olivodlingar. Den har förklarat det faktum att man inte genomfört den årliga uppdatering som föreskrivs i artikel 6 a i förordning nr 2276/79, i dess lydelse enligt förordning nr 586/88, med att hänvisa till att processen för att ta registret över olivodlingar i drift pågick.

152. Följaktligen har den spanska regeringen inte visat att de uppgifter som insamlades av EUGFJ:s inspektörer var felaktiga.

d) Frånvaron av dataregister med uppgifter om produktionen av oliver och olivolja

153. Av den sammanfattande rapporten framgår att något centralt dataregister inte fanns vid tidpunkten för EUGFJ:s tjänstemäns inspektioner. Till följd av detta var det inte sannolikt att en effektiv kontroll kunde genomföras, med tanke på det stora antalet mottagare. Enligt EUGFJ:s tjänstemän fick vissa förbättringar som redovisades av de behöriga nationella myndigheterna år 1996 och vissa kompletterande kontroller inte effekt förrän under regleringsåret 1995/1996, och inte under regleringsåret 1992/1993 som är föremål för förevarande mål.

i) Parternas argument

154. Kommissionen har betonat att frånvaron av ett centralt dataregister, i strid med föreskrifterna i artikel 16 i förordning nr 2261/84 och artikel 11 i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 98/89, förhindrar en systematisk förhandskontroll av alla skördedeklarationer och stödansökningar. Enligt artikel 11 i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 98/89, skulle alla delar av de datoriserade registren fungera före den 31 oktober 1990, vilket inte skedde. Denna allvarliga överträdelse utgör en betydelsefull brist i kontrollsystemet, eftersom den påverkar ett väsentligt instrument i detta. Det är därför motiverat att påföra en schablonmässig finansiell korrigering.

155. Enligt den spanska regeringen saknas endast delvis ett dataregister. Innehållet i de dataregister som föreskrivs i artikel 16 i förordning nr 2261/84 fanns redan i partiella dataregister som innehöll resultaten av de kontroller som genomförts, uppgifterna om skördedeklarationerna och innehållet i programmen avseende homogena områden. Vidare är de autonoma regionerna i stånd att upptäcka onormala avkastningar genom sina dataregister. I den mån en frist på sex år föreskrivs i förordning nr 3061/84 för att ta dataregistret i drift, är det konsekvent att Konungariket Spanien medges en lika lång frist från och med sin anslutning till gemenskapen. Slutligen hade de autonoma regionerna i fråga om räkenskapsåret 1993 tillgång till alla uppgifter som skall ingå i de dataregister som avses i förordning nr 2261/84.

156. Kommissionen har förklarat att dataregistren över protokollen från de kontroller som genomfördes under regleringsåren 1992/1993 och 1993/1994, som har företetts av Konungariket Spanien till stöd för den sista uppgiften, inte kan ändra det faktum att de konstaterade överträdelserna föreligger. Enligt kommissionen kan det inte i dessa register konstateras att alla de uppgifter som skulle förekomma enligt gemenskapsbestämmelserna verkligen förekom. Toleransgränserna i de autonoma regionernas dataregister är alltför höga och har fastställts utan att samråd har ägt rum med FEGA eller AAO, det organ som dock ansvarar för att kontrollera de avkastningar som tillämpas.

ii) Bedömning

157. Enligt artikel 16 i förordning nr 2261/84 skall varje producerande medlemsstat upprätta och underhålla permanenta dataregister innehållande uppgifter om produktionen av oliver och olivolja. Enligt artikel 11 i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 98/89, skall alla delar av de datoriserade registren fungera före den 31 oktober 1990.

158. Den spanska regeringen har medgivit att dataregistren var partiella vid den tidpunkt då fristen löpte ut. Framhållas skall att bestämmelsen är tvingande för alla medlemsstater och att ingen skillnad görs på grund av tidpunkten för anslutningen till gemenskapen. Följaktligen gäller samma villkor för Konungariket Spanien som för övriga medlemsstater. De dataregister som har presenterats av den spanska regeringen gäller endast en del av den information som skall finnas i de dataregister som föreskrivs i gemenskapsbestämmelserna. De innehåller, som kommissionen har påpekat, inga uppgifter om lagerbokföringen. På grund av deras partiella karaktär kan dessa delar således inte vederlägga de uppgifter som konstaterades i den sammanfattande rapporten avseende att ett centralt dataregister i enlighet med de tillämpliga gemenskapsbestämmelserna saknades.

e) De otillräckliga kontrollerna vid fabrikerna

159. Av den sammanfattande rapporten framgår att de fabriker som tillhör kooperativen, som har olika intressen och verksamheter inom sektorn för olivolja, a priori uppvisar en högre riskgrad än fabriker med en enda verksamhet. EUGFJ:s tjänstemän påpekade att kontrollerna vid fabrikerna på grund av att dataregister saknades hade brister i fråga om att fastställa kontrollprovet. Enligt EUGFJ drabbades förberedelsen för kontrollen av samma brister, då de enbart baserades på de kontroller som tidigare genomförts av AAO. EUGFJ:s tjänstemän anser även att för få korsvisa kontroller genomfördes, trots att användningen av en extern beviskälla är en grundläggande princip för granskning och kontroll i allmänhet. Enligt den sammanfattande rapporten borde Konungariket Spanien i avsaknad av ett register över olivodlingar och ett dataregister ha intensifierat kontrollerna vid fabrikerna.

i) Parternas argument

160. Den spanska regeringen har bestridit att risken för oegentligheter är högre vid de kooperativa fabrikerna och har tvärt om gjort gällande att denna rättsliga form förebygger risken för bedrägerier. Beträffande urvalet av fabriker som skall kontrolleras har den gjort gällande att urvalskriterierna avseende fabrikerna anges i de verksamhetsprogram för varje regleringsår som tillställs kommissionen. Enligt den spanska regeringen är de antagna kriterierna sekundära när, som i förevarande mål, det totala antalet kontrollerade fabriker är högt, så att alla fabriker kontrolleras inom två eller tre år. Den angelägenhet som har uttryckts av kommissionen att relatera kvantiteterna pressade oliver vid en fabrik till antalet träd som deklarerats av producenterna är meningslös, eftersom majoriteten av producenterna inte levererar alla sina oliver för pressning till en och samma fabrik. Dessutom byter producenterna fabrik varje regleringsår. Den spanska regeringen har klargjort att alla fabriker har inspekterats på plats minst en gång, och att förberedelserna inför kontrollerna är minutiösa.

161. Beträffande de korsvisa kontrollerna har den spanska regeringen anfört att det föreligger konkreta hinder för att genomföra dessa, såsom, i fråga om konsumtionen av elkraft vid fabrikerna, det faktum att elektricitet används för andra ändamål än att pressa oliver. Den har dock vitsordat de korsvisa kontrollernas betydelse, särskilt i fråga om den erhållna oljans destination och, i händelse av tveksamheter, bokföringen.

162. Kommissionen har genmält att frånvaron av ett register över olivodlingar och ett dataregister krävde att mer omfattande kontroller genomfördes vid fabrikerna för framställning av olivolja och, i synnerhet, vissa korsvisa kontroller som inte genomfördes. Den har förklarat att fabriker som är organiserade i kooperativ innebär större risker eftersom producenten och fabriksägaren är samma person, vilket medför en intresseidentitet som gör det lätt att överskatta oljekvantiteterna.

163. Genom frånvaron av dataregister saknar de spanska myndigheterna enligt kommissionen information om produktionen vid varje fabrik för framställning av olivolja, och ett effektivt urval av vilka fabriker som skall kontrolleras förhindras. De kriterier som har åberopats av den spanska regeringen definierades för regleringsåret 1995/1996 och kan således inte användas som argument mot kommissionens inställning i fråga om räkenskapsåret 1993. Beträffande den spanska regeringens argument om urvalets storlek, har kommissionen förklarat att det inte har visats att de fabriker som kontrolleras varje år, som utgör en betydande andel, inte är desamma som redan tidigare år har kontrollerats. Kommissionen har bekräftat behovet av att vidta en kontroll stödd på en extern beviskälla. Enligt kommissionen är det gemenskapsbestämmelserna som ålägger korsvisa kontroller. Det faktum att de är komplicerade att genomföra räcker inte för att ifrågasätta nödvändigheten av att göra detta. Enligt kommissionen är det uppenbart att någon lista över korsvisa kontroller som utförts på plats av AAO för regleringsåret 1992/1993 inte har ingivits.

164. Den spanska regeringen har genmält att den partiella frånvaron av registret och av vissa dataregister kompenserades av det höjda antalet kontroller av odlingslotter med olivträd och fabriker för framställning av olivolja avseende såväl kvalitet som kvantitet. Enligt denna kan det inte konstateras att det föreligger allvarliga brister i kontrollerna av fabrikerna eller antas att de olivoljefabriker som kontrolleras varje år alltid är desamma.

165. Den spanska regeringen har bestritt kommissionens resonemang att kontrollen av fabrikerna är av sekundär betydelse eftersom det är oljeproducenterna och inte fabrikerna som uppbär stödet. Den har gjort gällande att för att en olivproducent bedrägligt skall uppbära ett stöd måste denne ofrånkomligen komma överens med fabriken och förmå denna att lämna ett intyg avseende olja som inte har producerats. Följaktligen består inte det främsta syftet med kontrollen vid en fabrik i att spåra bedrägerier vid denna, utan i att utreda ett eventuellt bedrägeri från olivproducentens sida.

166. Beträffande antagandet att statusen av kooperativ fabrik medför en högre risk för oegentligheter har den spanska regeringen förklarat att det inte är korrekt att påstå att producenten och fabriksägaren är samma person, eftersom ägaren är en sammanslutning av producenter, och inte en producent. Ett grundläggande villkor för att ett bedrägeri skulle kunna äga rum vore att konfidentialiteten och sekretessen bevaras, vilket är föga troligt i ett kooperativ. Om ett bedrägeri skulle föreligga vore det offentligt och generellt. Den spanska regeringen har förklarat att även om kooperativen är i majoritet i Andalusien, berör förslagen att dra tillbaka godkännandena i denna autonoma region endast en mindre del av de kooperativa fabrikerna.

167. Kommissionen anser att det höjda antalet kontroller inte kan ersätta en förbättring av deras kvalitet, med tanke på att registret över olivodlingar och dataregistren saknas. Den har erinrat om att gemenskapsbestämmelserna om förfarandet för avslut av räkenskaperna inte syftar till att neka att EUGFJ svarar för utgifter endast i fall då ett bedrägeri klart har visats.

ii) Bedömning

168. I brist på ett definitivt upprättat register över olivodlingar och kompletta dataregister är behovet av att vidta ett större antal kontroller och uppnå en högre grad av effektivitet vid dessa kontroller odiskutabelt.

169. Registret över olivodlingar och dataregistren samlar nämligen en stor mängd information såväl om själva olivodlingarna som om de producerade kvantiteter oliver och olivolja som har varit föremål för stödansökningar, samt om de kontroller som redan har genomförts. Variationen och omfattningen av den information de innehåller, kombinerad med databehandlingen av denna, gör det möjligt att sörja för en bättre effektivitet i kontrollverksamheten och att spåra bedrägliga förfaranden inom hela det nationella territoriet. I brist på sådana instrument bör således större strikthet iakttas vid genomförandet av kontrollerna.

170. Denna strikthet är desto mer nödvändig genom att olivoljefabrikernas i huvudsak kooperativa struktur, såsom kommissionen har påpekat, ökar risken för bedrägerier. Även om den spanska regeringen har bestridit denna synpunkt har FEGA medgivit att inom sektorn för olivodlingar är en kooperativ fabriks speciella uppgift i allmänhet att pressa medlemmarnas oliver och att gemensamt sälja oljan i bulk. Detta bekräftar den synpunkt som har framförts av kommissionen att den verksamhet som består i odlingen av oliver och produktionen och försäljningen av olivolja är samlad hos samma näringsidkare eller grupp av näringsidkare. Enligt min uppfattning kan inte förekomsten av egenkontroll från medlemmarnas sida, på grund av att den är strikt intern inom själva den ekonomiska enheten, helt uppväga den högre bedrägeririsk som följer av att dessa verksamheter koncentrerats. Följaktligen anser jag att denna situation underlättar bedrägerier genom att deklarationer av högre kvantiteter än de faktiska presenteras.

171. Det bör påpekas att frånvaron av ett register över olivodlingar och av dataregister endast till en del kan kompenseras av en betydande höjning av antalet kontroller.

172. Av de olika handlingar som har upprättats av EUGFJ:s tjänstemän med anledning av besöken på plats framgår i själva verket att bristen på dessa instrument gör det omöjligt att exakt fastställa urvalet av fabriker som skall kontrolleras. Den sannolikhetskontroll av uppgifter, på grund av vilken de personer som ansvarar för kontrollen kan identifiera misstänkta fabriker, kan inte ske på ett tillfredsställande sätt eftersom fullständiga uppgifter om de deklarerade företagen och produktionen saknas.

173. Likaså ansåg EUGFJ:s tjänstemän att AAO:s förberedelser av kontrollerna var otillräckliga. Att i brist på ett centralt dataregister endast basera sig på uppgifter från tidigare inspektioner minskar effektiviteten i förfarandet för att kontrollera fabrikerna avsevärt.

174. Om man, som den spanska regeringen har gjort gällande, godtar att höjningen av antalet kontroller leder till att samtliga fabriker kontrolleras inom två eller tre år, finns det en risk att de mest flagranta oegentligheter som, med utgångspunkt från de centraliserade uppgifterna, skulle ha upptäckts redan det första regleringsåret inte identifieras. Detta understryks av att de påstått mångdubblade kontrollerna dessutom inte är tillräckligt ingående, vilket framgår av att den spanska regeringen själv bekräftat sin oförmåga i fråga om de korsvisa kontrollerna, som den anser onödiga eller ogenomförbara.

175. Dessa kontroller, som gör det möjligt att försäkra sig om sanningshalten i de deklarationer som ligger till grund för stödansökningarna genom att jämföra olika slags uppgifter, föreskrivs dock i själva gemenskapsbestämmelserna. I artikel 13 i förordning nr 2261/84 och artikel 9 i förordning nr 3061/84 anges de uppgifter som fabrikerna för framställning av olivolja skall uppge till medlemsstaten för att godkännas.

176. Av ovanstående följer att den svarande regeringen inte har visat att kontrollerna vid fabrikerna uppnår en tillfredsställande nivå.

f) Rättsenligheten av det spanska tillvägagångssättet för att fastställa de schablonmässigt fastställda avkastningarna

177. Enligt den sammanfattande rapporten anser EUGFJ:s tjänstemän att det tillvägagångssätt som har valts av de spanska myndigheterna för att göra det möjligt att fastställa den kvantitet olivolja som har producerats av varje olivproducent, vilket sker schablonmässigt vid slutet av varje regleringsår, inte överensstämmer med artikel 9.2 och artikel 5.1 sista stycket i förordning nr 3061/84. Tillvägagångssättet, plus det faktum att ett register över olivodlingar och dataregister saknas, förhindrar en systematisk och effektiv kontroll av uppgifterna om varje producent och en jämförelse av de faktiska uppgifterna om marken med uppgifterna om den löpande bokföringen vid fabrikerna, vilket innebär en hög bedrägeririsk.

i) Parternas argument

178. Den spanska regeringen har förklarat att den schablonmässiga tilldelningen av producerade kvantiteter tillämpas i ett fåtal fall och att det även i dessa fall är godkänt enligt artikel 9.2 i förordning nr 3061/84. Den har förklarat att de flesta fabriker inte tilldelar alla producenter samma avkastning. Den har tillagt att avkastningen av tekniska skäl inte kan tilldelas på ett sådant sätt att varje parti oliver avskiljs och den olja som framställs ur varje parti vägs. Det faktum att det är materiellt omöjligt att med utgångspunkt från vikten veta hur stor mängd olja varje parti oliver innehåller medför enligt den spanska regeringen inte att den sammantagna avkastningen vid fabriken tillskrivs alla producenter. Det finns en metod att mycket exakt fastställa den olja som kan erhållas ur varje parti och få en differentierad avkastning för varje producent. Regeringen har förklarat att de autonoma regionerna informerar AAO om avvikande avkastningar.

179. Kommissionen har förklarat att den redan påpekat att de administrativa kontrollerna av avkastningen var otillräckliga. Den har kritiserat att de flesta fabriker för framställning av olivolja utfärdar alla pressningsintyg först vid slutet av regleringsåret, på grundval av den olja som totalt producerats under hela perioden, vilket medför att alla producenter tillskrivs samma avkastning. Detta konstaterades av EUGFJ:s inspektörer vid ett antal kontroller. Kommissionen har förklarat att den inte har tillgång till uppgifter som kan ligga till grund för en bedömning av effekten av denna praxis, men den har påpekat att i samtliga fall då ett gemenskapsorgan har granskat räkenskaperna vid en spansk fabrik för framställning av olivolja har denna situation konstaterats föreligga.

180. Den spanska regeringen har förnekat att de flesta fabriker tillskriver alla producenter samma avkastning. Den har förklarat att vid de flesta fabrikerna beräknas avkastningen med utgångspunkt från avkastningen i laboratorium för varje ingående leverans korrigerad med tillämpning av en koefficient. Den spanska regeringen har kritiserat att de handlingar som har åberopats av kommissionen till stöd för dess argument inte har ingivits. Följaktligen anser den att kommissionen har åsidosatt principen att berörda parter skall ges tillfälle att yttra sig.

181. Kommissionen har vidhållit att under det regleringsår som motsvarar räkenskapsåret 1993 tillskrev vissa spanska fabriker för framställning av olivolja alla producenter samma avkastning. Enligt denna institution har ingen motbevisning lagts fram. Enligt kommissionen grundades inte den finansiella korrigeringen på någon uppgift eller något konstaterande som inte hade offentliggjorts och formellt meddelats de spanska myndigheterna under det kontradiktoriska förfarandet, eftersom dessa underrättades om de väsentligaste uppgifterna i granskningsrapporterna.

ii) Bedömning

182. För det första skall det påpekas att det av artikel 5.1 d och artikel 9.2 i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 828/90, framgår att kvantiteten oliver som ankommer till en godkänd fabrik och de kvantiteter olja som utvinns ur dessa oliver skall identifieras och bokföras exakt, så att varje parti oliver knyts till motsvarande parti olja. På så sätt bör det vara möjligt att uppskatta avkastningen för var och en av de berörda producenterna.

183. Undantaget från denna princip begränsas enligt artikel 9.2 e i förordning nr 3061/84, i dess lydelse enligt förordning nr 828/90, till fall då mängden av krossade oliver utgör flera partier av en mindre mängd än den minimikvantitet som krävs för att utgöra underlag för en pressning, både i fråga om fabriker med ett traditionellt produktionsomlopp och fabriker med ett kontinuerli