ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
62.

Kommissionen har under förfarandet försökt att komma till rätta med dessa svårigheter genom att precisera och förfina det av kommissionen förfäktade kriteriet. Den har bland annat framhållit att man skulle kunna hänvisa till den plats där det berörda XV-programföretaget har sin centrala förvaltning. I sin replik har kommissionen anfört att det avgörande skulle vara, om det berörda företaget verkligen är etablerat som TV-programföretag i en medlemsstat. Medlemsstaterna har enligt kommissionen visst spelrum vid bestämningen av sin behörighet för TV-programföretag. De begrepp eller kriterier som de använder måste dock i vart fall principiellt och till sin natur rätta sig efter etableringsbegreppet. Vad angår problemet med företag som är lierade med varandra är kommissionen av den uppfattningen att det avgörande är om dessa är från varandra klart skilda (”recognizably different”) programföretag eller inte. Kommissionen har försökt att åskådliggöra detta med en hänvisning till Canal Pluskoncernen. Det i Frankrike etablerade moderbolaget Canal Plus, som där är verksamt som TV-programföretag, står under denna stats jurisdiktion. Företag som är lierade med Canal Plus men etablerade i andra medlemsstater, till exempel Canal Plus TVCF (Belgien), Canal Plus Espana (Spanien) och Premiere (Tyskland), är TV-programföretag tydligt skilda från moderbolaget och skulle enligt kommissionen därför vara underkastade lagstiftningen i den medlemsstat i vilken de är etablerade.
12

EUIPO har angett att den, genom den enda grundens fjärde del, har gjort gällande att tribunalen åsidosatte domstolens praxis avseende skillnaden mellan talan om intrång och administrativa förfaranden avseende EU-varumärken, såsom denna framgår bland annat av punkt 47 i domen av den 21 februari 2013, Fédération Cynologique Internationale (C‑561/11, EU:C:2013:91), och i punkterna 61 och 62 i domen av den 21 juli 2016, Apple and Pear Australia och Star Fruits Diffusion/EUIPO (C‑226/15 P, EU:C:2016:582), när den felaktigt drog slutsatsen att den omständigheten att registrering av det omstridda EU-varumärket nekades skulle säkerställa att de äldre rättigheterna skyddades mot otillåten användning av det varumärket under tidsperioden mellan tidpunkten för ingivande av ansökan om registrering av det varumärket och övergångsperiodens utgång. EUIPO anser följaktligen att denna felaktiga rättstillämpning från tribunalens sida medförde att tribunalen, i punkt 42 i den överklagade domen, felaktigt slog fast dels att det förelåg en motsättning mellan nämnda ansökan om registrering av EU-varumärke och de aktuella äldre brittiska rättigheterna under denna period, dels att klaganden i första instans hade ett berättigat intresse av att vinna framgång med sin invändning.
41

En sådan ansökan kan nämligen under alla omständigheter endast avslås av tribunalen på grund av att den inkommit för sent, eftersom det föreskrivs i artikel 143.1 i tribunalens rättegångsregler, jämförd med artikel 79 i samma rättegångsregler, att en interventionsansökan ska ges in inom sex veckor från det att det meddelande som ursprungligen låg till grund för ansökan i det aktuella målet offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning.
17

Den 30 mars samma år mottog Luxaviation ett e-postmeddelande från adressen CLIMA-EU-ETS-REGISTRY-PROD@ec.europa.eu, med beskedet att dess rapport hade kontrollerats. Meddelandet hade följande lydelse: ”Subject: Emissions approved The emissions entered for: 23415 (Monitoring Plan for Annual Emissions) Year(s) 2015 … have been VERIFIED.”
21

Mot denna bakgrund beslutade Spetsializiran nakazatelen sad (Särskild brottmålsdomstol, Bulgarien) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1) Är en tolkning av nationell lagstiftning, närmare bestämt av artikel 489.2 NPK, som ålägger den hänskjutande domstolen att direkt ta ställning till lagenligheten av ett beslut om häktning i ett straffrättsligt förfarande i stället för att invänta ett svar från EU-domstolen, trots att nämnda domstol har hänskjutit en begäran om förhandsavgörande rörande lagenligheten av denna häktning, förenlig med artikel 267 FEUF och artikel 47 andra stycket i stadgan? För det fall den första frågan besvaras nekande: 2) a) Mot bakgrund av sista meningen i skäl 16 i direktiv 2016/343, bör den nationella domstolen tolka den nationella lagstiftningen på så sätt att den, innan ett beslut om förlängning av häktningen meddelas, måste ”säkerställa att det föreligger tillräcklig bevisning som talar till den … tilltalades nackdel för att motivera det aktuella beslutet”? b) Om den tilltalade, på ett seriöst sätt och med angivande av argument, bestrider att just ”bevisning som talar till den … tilltalades nackdel” föreligger, i samband med domstolsprövningen av en förlängning av häktningen, är den nationella domstolen då skyldig att svara, i enlighet med kravet på ett effektivt rättsmedel i artikel 47 första stycket i stadgan? c) Agerar den nationella domstolen i strid med artikel 4 [i direktiv 2016/343] jämförd med artikel 3 i [direktivet], såsom den har tolkats i domen [av den 19 september 2018, Milev (C‑310/18 PPU, EU:C:2018:732)], när den motiverar sitt beslut att förlänga häktningen i enlighet med rättspraxis från Europeiska domstolen för de mänskliga rättigheterna beträffande artikel 5.1 c i Europakonventionen, och noterar just att det finns bevis till stöd för anklagelsen vilka, till sin natur, ’är ägnade att övertyga en neutral och objektiv betraktare om att den berörda personen kan ha begått brottet’, samt beträffande artikel 5.4 i Europakonventionen, och det i synnerhet genom att faktiskt uttala sig om de invändningar avseende lagenligheten av häktningen vilka har framförts av den tilltalades försvarare?”
6

Decreto legislativo no 50 recante attuazione delle direttive 2014/23/UE, 2014/24/UE e 2014/25/UE sull’aggiudicazione dei contratti di concessione, sugli appalti pubblici e sulle procedure d’appalto degli enti erogatori nei settori dell’acqua, dell’energia, dei trasporti e dei servizi postali, nonché per il riordino della disciplina vigente in materia di contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture (lagstiftningsdekret nr 50 om tillämpningsföreskrifter till direktiv 2014/23/EU [om tilldelning av koncessioner, till direktiv 2014/24 och till direktiv 2014/25/EU] om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster om omarbetning av gällande lagstiftning rörande offentlig upphandling avseende byggentreprenad, tjänster och varor) av den 18 april 2016 (GURI nr 91 av den 19 april 2016) utgör den nya Codice dei contratti pubblici (lagen om offentlig upphandling) (nedan kallad lagen om offentlig upphandling).
19

Mot denna bakgrund beslutade Corte suprema di cassazione (Högsta domstolen) att vilandeförklara målen och att, i vartdera målet, ställa följande fråga till domstolen: ”Utgör principen om förbud mot diskriminering på grund av kön, såsom den föreskrivs i direktiv 2006/54 och i stadgan (artikel 21) hinder för den nationella lagstiftning som föreskrivs i artikel 3.7 i lagdekret nr 64/2010, mot bakgrund av att det i denna nationella bestämmelse föreskrivs att ’för arbetstagare i underhållningsbranschen som tillhör kategorin dansare ska pensionsåldern för kvinnor och män vara fyrtiofem år, varvid det för arbetstagare som fullt ut omfattas av det avgiftsbaserade eller kombinerade systemet ska tillämpas den omräkningskoefficient som föreskrivs i artikel 1 sjätte stycket i lag nr 335 av den 8 augusti 1995 om den övre åldersgränsen. Under de två år som följer efter ikraftträdandedagen för denna bestämmelse ska tillsvidareanställda arbetstagare som avses i föregående stycke och som har uppnått eller passerat pensionsåldern ha rätt att välja, för ett år i taget, att fortsätta att arbeta. Detta val ska göras genom att en formell ansökan lämnas in till Ente nazionale di previdenza e assistenza per i lavoratori dello spettacolo (ENPALS) (nationell myndighet för social trygghet för anställda i underhållningsbranschen) inom två månader från ikraftträdandet av denna bestämmelse eller minst tre månader innan rätten till pension inträder. Detta påverkar dock inte den högsta pensionsåldern som för kvinnor är 47 år och för män är 52 år.’?”
Beslut av domstolens vice ordförande av den 5 september 2018

Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe mot Rumänien och kommissionen

(mål C‑717/17 P(I))

”Överklagande – Intervention – Artikel 40 andra stycket andra meningen i stadgan för Europeiska unionens domstol – Tvist mellan en medlemsstat och en av Europeiska unionens institutioner – Europeiska medborgarinitiativet ’Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe’ – Interventionsansökan inlämnad av organisatörerna av detta europeiska medborgarinitiativ – Avslag”

1. Domstolsförfarande – Intervention – Berörda personer – Interventionsansökan inlämnad av fysiska eller juridiska personer i mål mellan en medlemsstat och en unionsinstitution – Avvisning (Artikel 13.1 FEU; domstolens stadga, artikel 40 andra stycket) (se punkterna 23, 24, 33 och 37)

2. Unionsmedborgarskap – Unionsmedborgares rättigheter – Framläggande av ett medborgarinitiativ – Förordning nr 211/2011 – Förslag till medborgarinitiativ som inte kan likställas med förslag som syftar till att unionsinstitutionerna ska anta rättsakter (Artikel 24 första stycket FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 211/2011) (se punkterna 30 och 31)

Avgörande

1) Överklagandet ogillas.

2) Comitetul cetăţenilor ai iniţiativei cetăţeneşti europene Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Rumänien.
4

Genom handlingar som inkom till domstolens kansli den 18 augusti och den 21 augusti 2017 har Generics sålunda för det första gjort gällande att Förenade kungarikets interventionsansökan ska avslås på grund av att den inte uppfyller kraven i artikel 130.2 i rättegångsreglerna, som är tillämplig i mål om överklagande med stöd av artikel 190.1 i rättegångsreglerna. Generics har gjort gällande att ansökan nämligen inte innehåller vare sig uppgift om det mål som den avser eller de yrkanden till stöd för vilka intervenienten ansöker om att få intervenera, vilket medför särskilda olägenheter för Generics på grund av att ansökan inkommit så sent. Vidare har bolaget uppgett att med hänsyn till den interventionsansökan som Förenade kungariket inkom med den 10 mars 2017 i det konnexa målet C‑591/16 P Lundbeck/kommissionen, föreligger det inget intresse av interventionsansökan i förevarande mål, särskilt om domstolen skulle besluta sig för att inte hålla någon muntlig förhandling. Bolaget har också anfört att om en muntlig förhandling hålls kommer Förenade kungarikets intervention att ha en negativ inverkan på bolagets rätt till försvar. Slutligen har Generics gjort gällande att syftet med den aktuella interventionsansökan är att ge denna medlemsstat tillgång till uppgifter som bland annat återfinns i det administrativa ärendet vid kommissionen för att sedan använda dessa vid framställandet av skadeståndsanspråk mot Generics i brittiska domstolar på initiativ av National Health Service (Nationella hälsomyndigheten, Förenade kungariket) och Secretary of State for Health (hälsoministern, Förenade kungariket).
1

Alcogroup SA (nedan kallat Alcogroup) och Alcodis SA (nedan kallat Alcodis) har i sitt överklagande yrkat att domstolen ska upphäva det beslut som meddelades av tribunalens ordförande den 16 juni 2015 Alcogroup och Alcodis/kommissionen (T‑274/15 R, EU:T:2015:389, nedan kallat det överklagade beslutet), varigenom tribunalen avvisade deras ansökan om interimistiska åtgårder, avseende, för det första, uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut C (2015) 1769 slutlig av den 12 mars 2015 (nedan kallat det första omtvistade beslutet) riktat till Alcogroup och samtliga bolag som Alcogroup direkt eller indirekt kontrollerar, däribland Alcodis, om ett förfarande enligt artikel 20.4 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101 FEUF] och [102 FEUF] (EGT L 1, s.1), och av kommissionens beslut av den 8 maj 2015 (nedan kallat det andra omtvistade beslutet), riktat till Alcogroup i samband med undersökningarna AT. 40244 – Bioetanol (tidigare AQUA VIT) – och AT.40054 – Oil and Biofuel Markets – och, för det andra, ålägga kommissionen att avbryta samtliga undersökningsåtgärder och andra åtgärder avseende klagandena i samband med förfarandena AT.40054 och AT.40244.
I artikel 7.2 första stycket i förordning nr 510/2006 om skydd av geografiska beteckningar och urspringsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel föreskrevs att alla fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse, är etablerade eller bosatta i en annan medlemsstat än den som har begärt registreringen av den skyddade ursprungsbeteckningen eller den skyddade geografiska beteckningen eller i ett tredjeland kan göra invändningar mot den föreslagna registreringen genom att lämna in en motiverad förklaring. I artikel 7.2 andra stycket i samma förordning föreskrevs emellertid att personer som är etablerade eller bosatta i en medlemsstat ska lämna in sina motiverade förklaringar i den medlemsstaten för att medlemsstaten ska kunna utöva den rätt till invändning som följer av artikel 7.1. Fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse, och är etablerade eller bosatta i en medlemsstat kan således inte lämna in invändningar direkt till kommissionen.

(se punkterna 32–34)
43

Det faktum att den som ansöker om ogiltighetsförklaring möjligen ger in sin ansökan för att senare kunna förse sina varor med det aktuella kännetecknet kan således aldrig, såsom angetts av tribunalen i punkt 22 i den överklagade domen, utgöra rättsmissbruk. Det allmänintresse som skyddas genom artikel 7.1 c i förordning nr 207/2009 är nämligen just att kännetecknet ska vara tillgängligt och kunna användas fritt.
2)

Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O’Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd. och Colmcille Fishing Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.
7

I artikel 7.1 och 7.2 i direktivet anges följande: ”1. Varje unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen: a) är anställd eller egenföretagare i den mottagande medlemsstaten, eller b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller c) — är inskriven vid en privat eller statlig institution, som är erkänd eller finansierad av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess lagstiftning eller administrativa praxis, med huvudsyftet att bedriva studier eller genomgå en yrkesutbildning — samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten samt avger en försäkran till den behöriga nationella myndigheten, i form av en förklaring eller på något annat valfritt likvärdigt sätt, om att han har tillräckliga tillgångar för att kunna försörja sig själv och familjen, så att de inte blir en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under deras vistelseperiod, eller d) är familjemedlem som följer med eller ansluter sig till en unionsmedborgare som uppfyller kraven i a, b eller c. 2. Uppehållsrätten enligt punkt 1 skall även omfatta familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat när de följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren i den mottagande medlemsstaten, förutsatt att unionsmedborgaren uppfyller villkoren i punkt 1 a, 1 b eller 1 c.”
8

I artikel 17 i dekretet föreskrivs följande: ”Ett Prud’homie de pêche är behörigt att pröva följande ärenden. 1. Samtliga tvister mellan fiskare som uppstått under fiske eller i samband med manövrar och åtgärder vilka hänger samman med fiske. Prud’homies de pêche är ensamt behöriga att pröva dessa ärenden inom gränserna för sin behörighet. Avgörandena kan inte överklagas. I syfte att så långt som möjligt undvika våldsamheter, skador och olyckor har Prud’homies de pêche huvudansvaret för fullgörandet av nedan angivna uppgifter. Ett Prud’homie de pêche fullgör dessa uppgifter under överinseende av sjöfartsmyndigheten (le commissaire de l’Inscription maritime). Avgöra det sätt på vilket fiskare ska ha tillgång till havet och allmänt vatten. För varje form av fiske fastställa positioner, turordningar, tilldelningar, arrendeavtal och de platser från vilka fiske får bedrivas. Fastställa den ordning enligt vilken fiskarna ska lägga ut sina garn på dagen och på natten. Fastställa de klockslag på dagen eller på natten som vissa former av fiske måste lämna plats åt andra former av fiske. Vidta samtliga övriga åtgärder för skydd och ordning, vilka på grund av deras skiftande beskaffenhet och mångfald inte är föreskrivna i detta dekret. 2. Handlägga de ärenden som rör de fiskare som står under deras tillsyn. 3. Vara behjälpliga vid utredningen av överträdelser av reglerna för kustfiske i enlighet med artikel 16 i lagen av den 9 januari 1852.”
2)

Artikel 4.1 i direktiv 89/105 ska tolkas så, att under förutsättning att kraven i denna bestämmelse är uppfyllda är det möjligt att flera gånger per år besluta om en sänkning av priserna på alla läkemedel eller på vissa kategorier av läkemedel och att upprepa detta under flera år.
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Tillnärmning av lagstiftning – Varumärken – Tolkningen av förordning nr 40/94 och direktiv 89/104 – Varumärkesinnehavarens rätt att invända mot otillåten användning av varumärket – Användning av kännetecknet i näringsverksamhet – Begrepp (Rådets förordning nr 40/94, artikel 9.1 b; rådets direktiv 89/104, artikel 5.1 b) (se punkterna 32 och 33)

2. Överklagande – Grunder – Nödvändigt att ange vilken punkt i förstainstansrättens resonemang som kritiseras (Artikel 225.1 EG; domstolens stadga, artikel 58 första stycket; domstolens rättegångregler, artikel 112.1 c) (se punkterna 36–39)

3. Överklagande – Grunder – Felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna – Avvisning – Domstolens kontroll av bedömningen av bevisningen – Omfattas inte utom vid missuppfattning (Artikel 225.1 EG; domstolens stadga, artikel 58 första stycket) (se punkterna 60, 70 och 71)

4. Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsakt – Verklig skada, orsakssamband samt onormal och särskild skada – Kumulativ karaktär (Artikel 288 andra stycket EG) (se punkterna 77 och 78)

Föremål för talan

Saken

Överklagande av förstainstansrättens dom (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 10 maj 2006 i mål T‑279/03, Galileo International Technology m.fl. mot kommissionen, varigenom förstainstansrätten ogillade en skadeståndstalan som syftade till att kommissionen skulle upphöra med att använda ordet Galileo i samband med gemenskapsprojekt för ett globalt system för radionavigering via satellit och med att uppmana tredjeman att använda detta ord och vidare till att utverka ersättning för den skada som sökandena har åsamkats till följd av att kommissionen har använt och främjat detta ord, vilket påstås vara identiskt med varumärken som sökandena har registrerat och med deras firmor.

Domslut

Avgörande

1) Överklagandet ogillas.

2) Galileo International Technology LLC, Galileo International LLC, Galileo Belgium SA, Galileo Danmark A/S, Galileo Deutschland GmbH, Galileo España, SA, Galileo France SARL, Galileo Nederland BV, Galileo Nordiska AB, Galileo Portugal Ltd, Galileo Sigma Srl, Galileo International Ltd, The Galileo Co. och Timas Ltd skall ersätta rättegångskostnaderna.
Domstolens beslut den 21 juni 2000. - Franska republiken mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Uppenbar att talan skall avvisas. - Mål C-514/99.



Rättsfallssamling 2000 s. I-04705



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Kommissionens underförstådda beslut att vägra att ändra beslut 1999/514 trots att en medlemsstat har lämnat förment nya uppgifter som innebär att beslutet kan ifrågasättas - Föreligger inte - Uppenbart att talan skall avvisas - Tillämpning av passivitetstalan

(Artiklarna 230 EG och 232 EG)
Domstolens beslut den 2 mars 1999. - Colonia Versicherung AG Zweigniederlassung München e.a. mot Belgiska staten. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal de première instance de Bruxelles - Belgien. - Begäran om förhandsavgörande - Avvisning. - Mål C-422/98.



Rättsfallssamling 1999 s. I-01279



Sammanfattning



Nyckelord

Begäran om förhandsavgörande - Upptagande till sakprövning - Frågor ställda utan tillräckliga uppgifter om den faktiska och rättsliga bakgrunden - Frågor ställda i ett sammanhang som inte gör det möjligt att ge ett användbart svar

(EG-fördraget, artikel 177; domstolens EG-stadga, artikel 20)

Sammanfattning

Eftersom det är nödvändigt att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen, krävs det att den nationella domstolen klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa frågor. Den information som tillhandahålls i begäran om förhandsavgörande skall inte bara göra det möjligt för domstolen att lämna användbara svar, utan skall också ge såväl medlemsstaternas regeringar som andra berörda parter möjlighet att avge yttranden i enlighet med artikel 20 i domstolens stadga. Enligt denna bestämmelse skall de berörda enbart underrättas om beslutet om hänskjutande. Den omständigheten att den nationella domstolen har hänvisat till yttranden av parterna i målet vid den domstolen, vilka för övrigt kan innehålla motstridiga framställningar av tvisten vid den nämnda domstolen, är således inte av den arten att den tillvaratar den ovannämnda rätten.

Det är således uppenbart att en begäran om förhandsavgörande från en nationell domstol skall avvisas, eftersom det inte är möjligt för EG-domstolen att komma fram till en användbar tolkning av gemenskapsrätten, om denna nationella domstol inte beskriver den faktiska bakgrunden till tvisten eller de faktiska antaganden som den har utgått ifrån, inte de tillämpliga nationella bestämmelserna och inte de exakta skälen till varför den önskar klarhet i tolkningen av gemenskapsrätten och anser det nödvändigt att ställa tolkningsfrågor till domstolen.
Domstolens beslut (första avdelningen) den 5 december 1997. - Europeiska unionens råd mot Ana Maria Fernandes Leite Mateus. - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål C-218/97 P.



Rättsfallssamling 1997 s. I-06945



Nyckelord

1 Överklagande - Grunder - Grund som har åberopats först i samband med överklagandet - Avvisning

(EG-stadgan för domstolen, artikel 51; domstolens rättegångsregler, artikel 119)

2 Överklagande - Grunder - Oriktig bedömning av de faktiska omständigheterna - Avvisning - Ogillande

(EG-stadgan för domstolen, artikel 51; domstolens rättegångsregler, artikel 119)