ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14

Den 20 januari 2010 meddelade Maanteeamet att de fyra anbud som lämnats in, det vill säga anbuden från koncernerna Lemminkäinen och Merko, det gemensamma anbud som lämnats av Ehitusfirma Rand ja Tuulberg AS, Binders SIA och Insenierbuve SIA samt det anbud som lämnats av Nordeconkoncernen, som bestod av Nordecon Infra AS och Ramboll Eesti, kunde prövas, trots att det i sistnämnda koncerns anbud angavs att mittremsan skulle vara 6 meter bred på hela den berörda vägsträckningen.
23

Trots att hans ansökan och efterföljande överklagande avslagits, lämnade C. Demir den 19 april 1993 in en ny ansökan om uppehållstillstånd för att kunna bo i Nederländerna med sin maka som var nederländsk medborgare. Ansökan beviljades och C. Demir beviljades uppehållstillstånd för perioden den 7 maj – 19 september 1993, vilket senare förlängdes till den 18 juli 1995.
6

I 16 § BAföG, som har rubriken ”Tid under vilken stöd för studier i utlandet beviljas”, föreskrivs följande: ”1. Studiestöd beviljas under högst ett år för sådan utbildning i utlandet som avses i 5 § 2 moment 1 eller 5 § 5. … ... 3. I de fall som avses i 5 § 2 moment 2 och 3 beviljas studiestöd utan den begränsning i tiden som anges i 5 § 1 och 5 § 2. I de fall som anges i 5 § 2 moment 3 beviljas dock studiestöd under mer än ett år endast om den studerande, då denne inledde sin utlandsvistelse, efter den 31 december 2007, varit stadigvarande bosatt i Tyskland under minst tre år.”
29

Det anges för övrigt i skäl 30 i förordningen – särskilt i den engelska (”In order to protect such persons who make a payment to the debtor”, den tyska (”Zum Schutz solcher Personen, die … eine Zahlung an den Schuldner leisten”) och den svenska (”För att skydda sådana personer som infriar en skuld hos gäldenären”) språkversionen – att den situation som specifikt avses i artikel 24.1 i förordningen är en ”betalning” till konkursgäldenären.
38

Domstolen har även slagit fast att när den ifrågavarande transaktionen inte överensstämmer med vad de berörda bolagen skulle ha avtalat under marknadsmässiga förhållanden får den skattemässiga korrigeringen för att inte betraktas som oproportionerlig endast avse den del som inte motsvarar vad som skulle ha avtalats under sådana omständigheter (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punkt 83, och domen i det ovannämnda målet SIAT, punkt 52).
30

Under dessa förhållanden ska artikel 12.1 i mervärdesskattedirektivet tolkas så, att den endast avser personer som inte redan utgör beskattningsbara personer för sina huvudsakliga ekonomiska verksamheter. När det däremot gäller en sådan beskattningsbar person som Galin Kostov, är det inte förenligt med bland annat ändamålet att uppnå en så enkel och generell uppbörd av mervärdesskatten som möjligt att tolka artikel 9.1 andra stycket i mervärdesskattedirektivet så, att begreppet ekonomisk verksamhet i denna bestämmelse inte omfattar en verksamhet som – även om den endast bedrivs vid enstaka tillfällen – faller in under den allmänna definitionen av detta begrepp i bestämmelsens första mening, och bedrivs av en beskattningsbar person som stadigvarande även bedriver en annan ekonomisk verksamhet enligt mervärdesskattedirektivet.
34

Uppgifterna ska närmare bestämt ”samlas in för särskilda, uttryckligt angivna och berättigade ändamål” och vara ”adekvata och relevanta och inte ... omfatta mer än vad som är nödvändigt” med hänsyn till nämnda ändamål (artikel 6.1 b och c i direktiv 95/46). Därutöver får enligt artikel 7 c och e i samma direktiv behandling av personuppgifter ske om ”behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den registeransvarige” eller ”behandlingen är nödvändig för att utföra en arbetsuppgift av allmänt intresse eller som är ett led i myndighetsutövning som utförs av den registeransvarige eller tredje man till vilken uppgifterna har lämnats ut” (domen i de ovannämnda förenade målen Österreichischer Rundfunk m.fl., punkt 66).
4

Protimonopolný úrad Slovenskej republiky, odbor dohôd obmedzujúcich súťaž (Republiken Slovakiens konkurrensmyndighets enhet för konkurrensbegränsande avtal), vilken utgör ett administrativt organ i första instans i konkurrensfrågor, fastslog i beslut av den 9 juni 2009 att tre betydelsefulla banker med säte i Bratislava (Slovakien), nämligen Slovenská sporiteľňa a.s., Československá obchodná banka a.s. och Všeobecná úverová banka a.s., hade åsidosatt artikel 81 EG och motsvarande bestämmelse i lag nr 136/2001. Nämnda åsidosättande bestod i att avtal hade ingåtts om att säga upp bankkonton och inte ingå nya avtal om bankkonton med bolaget Akcenta CZ a.s. (nedan kallat Akcenta) med säte i Prag (Republiken Tjeckien). Enheten för konkurrensbegränsande avtal bedömde att Akcenta, som inte är någon bank utan ett bolag som tillhandahåller tjänster för valutatransaktioner med icke-likvida medel, behövde ha bankkonton i banker för att kunna bedriva sin verksamhet, vilken innefattade valutahandel till och från utlandet, även med avseende på bolagets slovakiska kunder. Enligt enheten för konkurrensbegränsande avtal höll de tre berörda bankerna – vilka hade uppfattningen att Akcenta var en konkurrent som tillhandahöll tjänster till bankernas kunder och vilka var missnöjda med att deras lönsamhet minskat till följd av nämnda bolags verksamhet – ögonen på Akcentas verksamhet, stämde träff och beslutade gemensamt att på ett samordnat sätt säga upp de avtal som ingåtts med nämnda bolag. På grundval av bevis på att det förekommit kontakter mellan nämnda banker, bland annat avseende mötet mellan dessa banker den 10 maj 2007 och en därpå följande e-brevväxling mellan samma banker, kunde enheten för konkurrensbegränsande avtal konstatera att var och en av dessa banker hade accepterat att säga upp det avtal som ingåtts med Akcenta på villkor att de andra bankerna gjorde detsamma, i syfte att förhindra att en del av kunderna flyttade över till den bank som behöll Akcentas bankkonton. Enheten för konkurrensbegränsande avtal drog slutsatsen att nämnda bankers beteende på den relevanta marknaden, som ansågs bestå av den slovakiska marknaden för valutatransaktioner med icke-likvida medel, utgjorde ett konkurrensbegränsande avtal och ålade Slovenská sporitel’ňa en konkurrensskadeavgift på 3197912 euro, Československá obchodná banka a.s. en konkurrensskadeavgift på 3183427 euro och Všeobecná úverová banka a.s. en konkurrensskadeavgift på 3810461 euro.
Artikel 107.1 FEUF ska tolkas på så sätt att en mekanism för ersättning för hela den merkostnad företag har på grund av skyldigheten att köpa el från vindkraft till ett pris som överstiger marknadspriset och som finansieras av slutförbrukarna av el inom landet ska anses vara en åtgärd som vidtas med hjälp av statliga medel, då det belopp som varje slutförbrukare av elektricitet ska betala årligen fastställs av myndigheterna i den aktuella medlemsstaten och om ett sådant beslut skulle utebli sker en automatisk ökning av beloppet varje år och en administrativ sanktion kan påföras om slutförbrukaren inte betalar.

Om medlen i fråga tillförs genom obligatoriska bidrag som föreskrivs i den nationella lagstiftningen och de förvaltas och fördelas enligt denna lagstiftning, finns det anledning att se dem som statliga medel i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF, även om de förvaltas av andra institutioner än de offentliga myndigheterna. Så är fallet med en Caisse des dépôts et consignations med uppdrag från staten, som samlar de insamlade medlen innan de utbetalas till berörda operatörer och således agerar som mellanhand i förvaltningen av dessa medel, och som vidare kan placera de bidrag som samlats in från slutförbrukarna men där dock vinst därav varje år avräknas från de avgiftsbelopp som ska erläggas följande år, och som inte gör någon vinst i denna verksamhet, medan dess förvaltningskostnader tas ut från de avgifter som tas ut från slutförbrukarna av elektricitet. Nämnda belopp ska nämligen under dessa omständigheter anses förbli under offentlig kontroll.

(se punkterna 23–25, 28, 30–33, 37 samt domslutet)
9

Den 24 januari 2007 antog kommissionen det omtvistade beslutet. Detta delgavs de 20 bolag till vilka meddelandet om invändningar riktade sig. Dessa var, förutom klagandebolagen, Siemens Österreich, KEG, ABB, Alstom SA, Areva SA, Areva T&D AG, Areva T&D Holding SA samt Areva T&D SA (dessa fyra bolag nedan gemensamt kallade Areva), Fuji Electric Holdings Co. Ltd och Fuji Electric Systems Co. Ltd (de två sistnämnda bolagen nedan gemensamt kallade Fuji), Hitachi Ltd och Hitachi Europe Ltd (de två sistnämnda bolagen nedan gemensamt kallade Hitachi), JAEPS, Schneider, Mitsubishi Electric System Corp. (nedan kallat Mitsubishi) och Toshiba Corp. (nedan kallat Toshiba).
1

Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC‑Greenland), Johannes Egede och Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) har yrkat att domstolen ska upphäva det beslut som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 6 september 2011 i mål T‑18/10 (REU 2011, s. II‑5599) (nedan kallat det överklagade beslutet). Genom detta beslut avvisade tribunalen klagandenas och Efstathios Andreas Agathos talan om ogiltigförklaring av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1007/2009 av den 16 september 2009 om handel med sälprodukter (EUT 286, s. 36) (nedan kallad den omtvistade förordningen).
12

I artikel 146 i lag 37/1992 föreskrivs följande: ”1. Beskattningsbara personer kan välja att beräkna beskattningsunderlaget på varje transaktion för sig eller att göra en allomfattande beräkning för varje beskattningsperiod. Valet ska omfatta samtliga transaktioner på vilka den särskilda ordningen är tillämplig och som har utförts av den beskattningsbara personen under en period om minst fem år och, om inte annat anges, under efterföljande år. 2. En allomfattande beräkning för varje beskattningsperiod av beskattningsunderlaget för transaktioner på vilka den särskilda ordningen är tillämplig ska utföras på följande sätt: 1) Den faktiska sammanlagda kostnaden, inklusive skatt, för varor eller tjänster som andra företag eller näringsidkare har tillhandahållit resebyrån under den relevanta beskattningsperioden och som används vid tillhandahållande av resor till förmån för den resande ska dras av från det sammanlagda pris, inklusive mervärdesskatt, som har debiterats kunder med avseende på transaktioner för vilka den beskattningsgrundande händelsen ägde rum under samma beskattningsperiod. 2) Det totala beskattningsunderlaget ska beräknas genom att summan multipliceras med 100 och produkten divideras med 100 jämte standardskattesatsen enligt artikel 90 i denna lag. 3. Beskattningsunderlaget får aldrig vara negativt. När det sker en allomfattande beräkning av beskattningsunderlaget kan dock, när det belopp som ska dras av överstiger det belopp från vilket avdraget ska ske, differensen adderas till de belopp som ska dras av under de närmast följande beskattningsperioderna.”
10

Artikel 52 i direktiv 2006/73 har följande lydelse: ”Vid tillämpning av ’investeringsrådgivning’ i artikel 4.1.4 i direktiv 2004/39/EG avses med en personlig rekommendation en rekommendation till en person i dennes egenskap av investerare eller presumtiv investerare, eller i dennes egenskap av ombud för en investerare eller presumtiv investerare. Rekommendationen skall presenteras som lämplig för personen i fråga eller vara baserad på en bedömning av den berörda personens omständigheter, och måste utgöra en rekommendation att vidta en av följande åtgärder: a) Att köpa, sälja, teckna sig för, byta, lösa in, behålla eller garantera ett speciellt finansiellt instrument. b) Att utnyttja eller inte utnyttja en rätt som ges genom ett visst finansiellt instrument att köpa, sälja, teckna sig för, byta eller lösa in ett finansiellt instrument. En rekommendation är inte en personlig rekommendation om den enbart sänds ut via distributionskanaler eller till allmänheten.”
5

Det administrativa förfarandet utmynnade i att kommissionen antog det omtvistade beslutet den 29 november 2006. Enligt artikel 1 i det beslutet hade Eni, Versalis och de övriga företag som det omtvistade beslutet var riktat till, det vill säga Bayer AG, The Dow Chemical Company, Dow Deutschland Inc., Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dow Europe, Shell Petroleum NV, Shell Nederland BV, Shell Nederland Chemie BV, Unipetrol a.s., Kaučuk a.s. och Trade-Stomil sp. z o.o., överträtt artikel 81 EG och artikel 53 i EES-avtalet genom att under de angivna perioderna delta i en enda, fortlöpande överenskommelse inom ramen för vilken företagen fastställt målpriser, delat upp kundbasen genom avtal om icke-aggression och utbytt känsliga affärsuppgifter om priser, konkurrenter och kunder på området för BR och ESBR, under perioden (såvitt avser Eni) från den 20 maj 1996 till den 28 november 2002.
1

Europeiska kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT L 76, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 57) (nedan kallat direktivet), särskilt artiklarna 8 och 9 i direktivet, samt enligt artikel 34 FEUF, genom att tillämpa ett rent kvantitativt kriterium vid bedömningen av huruvida enskildas innehav av tillverkad tobak från en annan medlemsstat har ett kommersiellt ändamål, genom att tillämpa detta kriterium per fordon (och inte per person) och på hela innehavet av tobaksvaror sammanlagt och genom att helt förbjuda enskildas import av tobaksvaror från andra medlemsstater när kvantiteten överstiger 2 kilogram per fordon.
3

I artikel 98 i konstitutionen föreskrivs följande: ”1. Under Elegktiko Synedrios behörighet faller bland annat a) att granska statens utgifter samt utgifterna för kommunala myndigheter eller andra juridiska personer som omfattas av dess granskning enligt särskild lagbestämmelse, b) att granska avtal gällande stora ekonomiska värden i vilka staten – eller någon annan juridisk person som i avtalsrättsligt hänseende är likställd med staten – är part, enligt vad som föreskrivs i lag, c) att granska offentliga räkenskaper och räkenskaperna hos kommunala myndigheter eller andra juridiska personer som omfattas av den granskning som avses i punkt a, d) att avge yttranden enligt artikel 73.2 om lagförslag avseende pensioner och erkännande av tjänstgöring såsom pensionsgrundande samt att avge yttranden i övriga frågor enligt vad som föreskrivs i lag, e) att enligt artikel 79.7 upprätta och presentera en rapport för parlamentet avseende statens årsredovisning och budget, f) att avgöra rättstvister om beviljande av pensioner och om granskning av de räkenskaper som anges i punkt c, g) att avgöra ärenden om ansvar för civila eller militära statstjänstemän, tjänstemän vid kommunala myndigheter eller tjänstemän vid andra offentligrättsliga juridiska personer för förluster som de, avsiktligt eller av vårdslöshet, orsakat staten eller sådana kommunala myndigheter eller offentligrättsliga juridiska personer. ...”
14

Artikel 22.2 och 22.4 i direktiv 2008/50 har följande lydelse: ”2. Om det på grund av platsspecifika spridningsförhållanden, ogynnsamma klimatförhållanden eller bidraget från gränsöverskridande luftföroreningar inte är möjligt att klara gränsvärdena i bilaga XI för PM10 i en viss zon eller tätbebyggelse, ska en medlemsstat undantas från skyldigheten att tillämpa dessa gränsvärden till senast den 11 juni 2011, under förutsättning att villkoren i punkt 1 är uppfyllda och medlemsstaten visar att alla lämpliga åtgärder har vidtagits på nationell, regional och lokal nivå för att uppfylla tidsfristerna. … 4. Medlemsstaterna ska underrätta kommissionen om de anser att punkt 1 eller 2 är tillämplig och ska överlämna den luftkvalitetsplan som avses i punkt 1 inklusive all information som kommissionen behöver för att kunna bedöma om villkoren är uppfyllda. I sin bedömning ska kommissionen beakta beräknade effekter på både den nuvarande och den framtida luftkvaliteten i medlemsstaterna, av åtgärder som har vidtagits av medlemsstaterna och även beräknade effekter på luftkvaliteten av nuvarande gemenskapsåtgärder och planerade gemenskapsåtgärder som ska föreslås av kommissionen. Om kommissionen inte framfört några invändningar inom nio månader efter det att denna underrättelse mottagits ska villkoren för tillämpning av punkt 1 eller 2 anses vara uppfyllda. Om invändningar framförs får kommissionen kräva att medlemsstaten ändrar eller lämnar in nya luftkvalitetsplaner.”
51

I förevarande fall är det utrett att M. inte hördes vid något tillfälle under utredningen av hans ansökan om alternativt skydd. Under hela den tid som prövningen av hans ansökan pågick underrättades han varken om de omständigheter som Minister for Justice ansåg vara relevanta för ett beslut att avslå ansökan om beviljande av alternativt skydd eller om tidpunkten då detta beslut skulle meddelas. Till grund för beslutet inskränkte sig Minister for Justice dessutom i stor utsträckning till att hänvisa till sådana skäl som redan anförts för att avslå M.:s asylansökan. I övrigt avslogs M.:s begäran om muntlig förhandling under förfarandet i målet om överklagande av beslutet att avslå asylansökan. Som skäl för avslaget angavs att denna begäran inte ingetts så snart som möjligt efter M:s ankomst till Irland och att han inte hade kunnat anföra något övertygande skäl för detta förhållande.
2

I artikel 11 i lag 3631/2008 föreskrivs följande: ”1. För att en aktieägare annan än den grekiska staten, bolag som är knutna till den aktieägaren … eller aktieägare som agerar tillsammans och på samordnat sätt ska få förvärva rösträtter som överstiger 20 procent av det sammanlagda aktiekapitalet i strategiska aktiebolag som har eller har haft monopolställning – särskilt bolag som innehar, driver eller förvaltar nationella infrastrukturnät – krävs ett förhandstillstånd från den interministeriella kommittén för privatisering som inrättats genom lag 3049/2002, i enlighet med det förfarande som föreskrivs i den lagen. 2. Tillstånd meddelas enbart när de kriterier avseende allmänintresset som gör det möjligt att säkerställa att tjänsterna fortsätter att tillhandahållas och att näten fortsätter att fungera, är uppfyllda. Bland annat beaktas följande bedömningskriterier: a) tredjepartsaktieägares erfarenhet av ovannämnda bolags verksamhetsområden, b) deras solvens, c) informationen om deras investeringsstrategier, d) insynen i deras transaktioner, e) deras utförliga affärsplaner, f) omfattningen och typen av deras investeringsprogram, g) deras ägarförhållanden, h) bibehållen sysselsättning, i) deras kapitalstruktur och i synnerhet andelar från fonder utanför Europeiska unionen, i enlighet med principerna om insyn och ömsesidighet, j) beslutsförfarandet. 3. Följande beslut som nämnda strategiska företag fattar är av hänsyn till allmänintresset föremål för finansministerns tillstånd: a) upplösningen av företaget, likvidering och utseendet av likvidatorer, b) omstrukturering av ovannämnda företag: ombildning, fusion genom absorption, fusion genom att ett nytt aktiebolag bildas, all form av delning eller delning av en eller flera delar som kan äventyra tillhandahållandet av tjänster i strategiskt viktiga sektorer, c) övergång, omvandling eller ombildning, ställande av säkerhet och omvandling eller ändring av ändamålet för de strategiska delarna i de ovannämnda företagens tillgångar och för de nödvändiga och grundläggande näten och infrastrukturen för det ekonomiska och sociala livet i landet, samt för dess säkerhet. 4. Det tillstånd som avses i föregående punkt meddelas genom ett ministerbeslut som offentliggörs inom trettio (30) dagar från det att beslutet inkom till ministern. Avsaknad av svar inom fristen ska likställas med meddelat tillstånd. …”
21

För att svara på dessa frågor ska det inledningsvis erinras om att avdragssystemet har till syfte att säkerställa att den mervärdesskatt som näringsidkaren ska betala eller har betalat inom ramen för all sin ekonomiska verksamhet inte till någon del ska belasta honom själv. Det gemensamma systemet för mervärdesskatt garanterar därigenom en fullständig neutralitet beträffande skattebördan för all ekonomisk verksamhet, oavsett syfte och resultat, under förutsättning att verksamheten i princip är mervärdesskattepliktig i sig (se dom av den 22 mars 2012 i mål C-153/11, Klub, punkt 35 och där angiven rättspraxis).
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Field Fisher Waterhouse LLP (nedan kallat FFW) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (nedan kallat Commissioners) avseende återbetalning av mervärdesskatt som hänför sig till tillhandahållande av tjänster som avser kontorslokaler som FFW hyr.
3

I de tre första skälen i förordningen föreskrivs följande: ”I avsaknad av en särskild bestämmelse om avvikelse utformad i enlighet med fördragets bestämmelser skall tullsatser enligt Gemensamma tulltaxan tillämpas på alla varor som importeras till [unionen]. Detsamma gäller för jordbruksavgifter och alla andra avgifter vid import som fastställs enligt den gemensamma jordbrukspolitiken eller de särskilda ordningarna som är tillämpliga på vissa varor, som tillverkats genom bearbetning av jordbruksprodukter. Under vissa klart definierade förhållanden, då det vanliga behovet av att skydda ekonomin inte föreligger på grund av de särskilda omständigheter under vilka varorna importeras, är emellertid sådan taxering inte berättigad. Under sådana förhållanden bör åtgärder vidtas, som det av hävd har gjorts i de flesta system av tullföreskrifter, så att varorna befrias från de importtullar som de normalt skulle beläggas med.”
16

TNT gav under åren 2002, 2003 och 2004 in flera deklarationer om övergång till fri omsättning av en vara benämnd ”Bovuminar Cohn Fraction V ph. 7.0”. Denna vara är ett blodalbumin från blod av nötkreatur som framställs genom att etanol och salter tillsätts blodplasman samt genom att surhetsgraden anpassas (nedan kallad den aktuella varan). Enligt de uppgifter som har lämnats av Hoge Raad der Nederlanden är den aktuella varan inte anpassad för att användas som livsmedel eller djurfoder. Den används som ”mull” för celler och den utgör en av de fjorton beståndsdelar i vissa proteiner, även kallade antikroppar, vilka används vid behandlingen av vissa sjukdomar och åkommor. Det framgår vidare av ovannämnda uppgifter att marknadspriset för den aktuella varan är 600 USD per kilo, medan marknadspriset för blodalbumin som används i livsmedelsindustrin är 6 USD per kilo.
14

A:s omsättning under räkenskapsperioderna 1 januari 2002–31 december 2002 respektive 1 januari 2003–30 juni 2004 (925606,23 euro respektive 2170503,84 euro) härrörde uteslutande från den bokförda försäljningen enligt de försäljningsfakturor som hade utfärdats till X – A:s ägare –, bortsett från fakturorna som hade utfärdats till det cypriotiska företaget i samband med vidareförsäljningen av flygplanen. Vid en skattekontroll konstaterades att inkomsterna från uthyrningen av flygplanen inte hade tagits upp i A:s bokföring.