Såvitt avser ordmärkena P@YWEB CARD och PAYWEB CARD, för vilka ansökan om registrering som gemenskapsvarumärken har gjorts avseende vissa varor i klass 9 i Niceöverenskommelsen, har det inte i tillräcklig grad visats att nämnda kännetecken inte kan fylla ett varumärkes grundläggande funktion, nämligen att ange det kommersiella ursprunget för varor med beteckningen ”magnetiska databärare”.

Vad gäller övriga varor i nämnda klass, med undantag för ”minnes- och mikroprocessorkort, magnetkort, identitetskort (magnet- och mikroprocessorkort), betalnings-, kredit- och bankkort (magnet- och mikroprocessorkort)” och ”mekanismer för förhandsbetalning avsedda för tv-apparater”, är kraven i artikel 253 EG och artikel 73 första meningen i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken inte uppfyllda vid en motivering enligt vilken varornas särskilda och nödvändiga funktion är att – mot bakgrund av att det huvudsakliga syftet med de sökta varumärkena är att förmå konsumenten att köpa de aktuella varorna och använda de aktuella tjänsterna i syfte att genomföra betalningar via direktanslutning med hjälp av ett kort – säkerställa att de telekommunikationstjänster, banktjänster och finansiella tjänster som är oumbärliga för att göra sådana betalningar kan genomföras. En sådan motivering gör det inte möjligt att underställa de angripna besluten en verksam domstolsprövning avseende lagenligheten av bedömningen att de sökta varumärkena saknar särskiljningsförmåga, i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94, med avseende på de aktuella varorna. Med hänsyn till att varorna, vars grundläggande egenskaper inte har beskrivits i de angripna besluten, är av mycket varierande och heterogen karaktär, är det sålunda omöjligt att på grundval av den mycket allmänt hållna och vaga motiveringen pröva huruvida sambandet mellan å ena sidan de nämnda varorna och å andra sidan kort som gör det möjligt för innehavaren att vinna tillträde till ett kommunikationsnät, överföra, ta emot och spara annan information och data samt genomföra vissa transaktioner via direktanslutning är tillräckligt direkt och konkret för att det ska kunna anses vara fråga om en sådan homogen grupp av varor som kan bli föremål för en samlad motivering.

Vad gäller de tjänster som benämnts ”informationsbyråer (nyheter) speciellt inom banksektorn, kommunikation via radiofoni, kommunikation via telefon, sändning av telegram, överföring av telegram, utsändning av tv-program, radioutsändning, televisionssändning, uthyrning av apparater för telekommunikation, uthyrning av apparater för sändning av meddelanden, uthyrning av telefoner, mobil radiotelefoni, telefontjänster” i klass 38 i Niceöverenskommelsen, som också omfattas av ansökan om registrering av nämnda kännetecken, är kraven i artikel 253 EG och artikel 73 första meningen i förordning nr 40/94 inte heller uppfyllda vid en motivering enligt vilken tjänsterna i fråga omfattar en samling metoder för överföring av elektronisk information och har ett omedelbart samband med funktionen och användningen av Internet och informationsteknik i allmänhet, vilket innebär att möjligheten att genomföra betalningstransaktioner via nämnda nät med hjälp av ett smartkort utgör en egenskap hos dessa tjänster. Den gör det inte möjligt att underställa de angripna besluten en verksam domstolsprövning. Av denna allmänt hållna motivering framgår det varken varför överklagandenämnden anser att nämnda tjänster utgör en homogen grupp, vilket skulle kunna rättfärdiga en samlad motivering, eller varför dessa tjänster, med avseende på de aktuella kännetecknen, ur den normalt informerade och skäligen uppmärksamma och medvetna konsumentens synvinkel uppvisar ett tillräckligt direkt och konkret samband med betalningar via direktanslutning som sker med hjälp av kort.

(se punkterna 59, 65, 67, 68, 70, 88, 89, 91 och 95)