Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Fri rörlighet för varor - Tull - Avgift med motsvarande verkan - Begrepp - Avgift på värdet som av en medlemsstat tas ut på varor som importeras från andra medlemsstater på grund av att dessa förs in i en region inom medlemsstatens territorium - Omfattas - Samma avgift tas ut på varor med ursprung i medlemsstaten och avgift tas ut vid export från samma region - Saknar betydelse

(EEG-fördraget, artikel 9 ff.)

2 Fri rörlighet för varor - Tull - Avgift med motsvarande verkan - Begrepp - Avgift på värdet som av en medlemsstat tas ut på varor som exporteras till andra medlemsstater på grund av att varorna förs ut från en region inom medlemsstatens territorium - Omfattas - Samma avgift tas ut på varor som skall föras till andra delar av statsterritoriet - Saknar betydelse

(EEG-fördraget, artikel 9 ff.)

3 Fri rörlighet för varor - Tull - Avgift med motsvarande verkan - Begrepp - Avgift på värdet som av en medlemsstat tas ut på varor som förs in i eller förs ut från en region inom dess territorium och som kommer från eller skall föras till andra delar av statsterritoriet - Omfattas

(EEG-fördraget, artikel 9 ff.)

4 Begäran om förhandsavgörande - Tolkning - Tolkningsdomars rättsverkningar i tiden - Retroaktiv verkan - Gränser - Rättssäkerhet - Domstolens utrymme för skönsmässig bedömning

(EEG-fördraget, artikel 177)

Sammanfattning

5 En avgift på värdet som av en medlemsstat tas ut vid import av varor från en annan medlemsstat, på grund av att de införs i en region inom den första medlemsstatens territorium, utgör en avgift med motsvarande verkan som en importtull och strider mot artikel 9 och följande i fördraget, trots att avgiften även tas ut när varor förs in till denna region från ett annat område inom samma medlemsstat.

Denna slutsats påverkas inte av att det också tas ut en avgift på värdet på varor som förs ut från regionen i fråga och att syftet med uttagandet av avgiften därför inte är att begränsa införseln, utan att tillförsäkra de lokala förvaltningarna vissa intäkter.

Således framgår det för det första av den genom fördraget införda tullunionen och i synnerhet av artiklarna 9, 12, 13 och 16 i fördraget samt av det allmänna och kategoriska förbudet mot att ta ut tull på varor som rör sig mellan medlemsstaterna, att alla former av tull är förbjudna, oavsett vilket syfte de har eller hur de intäkter som de ger upphov till skall användas. För det andra utgör en avgift som tas ut ensidigt på inhemska eller utländska varor på grund av att en gräns passeras, om den inte är en tull i egentlig mening, en avgift med motsvarande verkan i den mening som begreppet har i artiklarna 9, 12, 13 och 16 i fördraget, även om den inte tas ut till fördel för staten och inte har någon diskriminerande eller skyddande verkan. Slutligen är det med hänsyn till kvalifikationen av en avgift enligt fördraget utan betydelse om en avgift tar sig uttryck i ett samlat avgiftsuttag eller av två olika avgiftsuttag, varav det ena utgör en exporttull och det andra en importtull. En avgift som den i målet omtvistade tas ut generellt på alla gränsöverskridande transaktioner och försvårar därigenom den handel som eftersträvas i fördraget, varför den har samma verkan på den fria rörligheten för varor som en tull.

6 En avgift på värdet som av en medlemsstat tas ut vid export av varor till en annan medlemsstat, på grund av att varorna lämnar en region inom den första medlemsstatens territorium, utgör en avgift med motsvarande verkan som en exporttull och är oförenlig med artikel 9 och följande artiklar i fördraget.

Denna slutsats påverkas inte av att avgiften även tas ut på varor som förs ut från regionen till ett annat område inom samma stat. En avgift som tas ut vid en regional gräns, i anledning av att varor passerar från en region i en medlemsstat till andra regioner inom samma stat, är ett minst lika allvarligt hinder för den fria rörligheten för varor som en avgift som tas ut vid statsgränsen vid export av produkter från statens territorium som helhet.

7 Avgifter på värdet som av en medlemsstat tas ut när varor förs in till eller förs ut från en region inom dess territorium utgör avgifter med motsvarande verkan som import- respektive exporttullar, inte enbart när de tas ut när varor förs in till regionen från andra medlemsstater eller förs ut från denna region till andra medlemsstater, utan också när de tas ut när varorna förs in till denna region från ett annat område inom samma medlemsstat eller när dessa förs ut från den nämnda regionen till övriga regioner inom samma stat.

8 Republiken Grekland skulle fram till den 16 juli 1992 skäligen ha kunnat anse att den ovan nämnda kommunala avgiften var förenlig med gemenskapsrätten, eftersom den kommunala import- och exportavgift, som tillämpas i den grekiska regionen Tolvöarna och som beräknas på värdet av de varor som förs in till och förs ut från denna region, skall anses vara en avgift av samma slag som den "octroi de mer" [sjötull] som tillämpas i de franska utomeuropeiska departementen. Domstolen fastslog nämligen beträffande denna i sitt förhandsavgörande av den 16 juli 1992 i målet C-163/90, Legros m.fl. att fördragets bestämmelser om avgifter med motsvarande verkan som importtullar av tvingande rättssäkerhetsskäl inte kan åberopas till stöd för krav på återbetalning av en avgift som octroi de mer, som betalats före den dag då domen meddelas, med mindre än att den som framställde kravet hade väckt talan vid domstol eller framställt motsvarande anspråk före denna dag.

Därför måste domstolen iaktta samma krav på rättssäkerhet och följaktligen fastslå att begränsningen av den nämnda domens omfattning i tiden också är tillämplig på krav om återbetalning av belopp som tagits ut genom den kommunala avgiften i fråga.