ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
72

Kommissionen har tillagt att det datum som ska beaktas vad gäller öppnandet av marknaden för linjetrafik är ikraftträdandet av Loi no 93–122 relative à la prévention de la corruption et à la transparence de la vie économique et des procédures publiques (lag nr 93–122 av den 29 januari 1993 om förebyggande av korruption och insyn i det ekonomiska livet och offentliga förfaranden, (JORF av den 30 januari 1993, s. 1588), (nedan kallad Sapin-lagen), som gjorde det möjligt för investerare och operatörer att träda in på den franska marknaden och införlivade rådets direktiv 93/38/EEG av den 14 juni 1993 om samordning av förfarandena vid upphandling på områdena vatten, energi, transporter och telekommunikationer (EGT L 199, 1993, s. 84; svensk specialutgåva, område 6, volym 4, s. 177) med fransk rätt.
39

I artikel 6 i förordning nr 885/2006 föreskrivs att de årsräkenskaper som avses i artikel 8.1 c iii) i förordning nr 1290/2005 och som ska lämnas in till kommissionen bland annat ska innehålla en tabell över de felaktigt utbetalda belopp som ska drivas in vid räkenskapsårets slut och som föranleds av oegentligheter i den mening som avses i artikel 1.2 i rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT L 312, 1995, s. 1), ”med eventuella dithörande påföljder och räntor”, i enlighet med mallen i bilaga III till förordning nr 885/2006.
2

Genom beslut C(2017) 900 final av den 8 februari 2017, om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF (ärende AT.40018 – Återvinning av bilbatterier) (nedan kallat det angripna beslutet), konstaterade Europeiska kommissionen att det skett en överträdelse av artikel 101 FEUF inom sektorn för inköp av förbrukade blybatterier för bilar för tillverkning av återvunnet bly. Fyra företag eller företagskoncerner, nämligen, för det första, Campine NV och Campine Recycling NV (nedan gemensamt kallde Campine), för det andra, Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH och Société de traitement chimique des métaux SAS (nedan gemensamt kallade Eco-Bat), för det tredje, Johnson Controls, Inc., Johnson Controls Tolling GmbH & Co. KG och Johnson Controls Recycling GmbH (nedan gemensamt kallade JCI), och för det fjärde, Recylex, deltog i denna överträdelse under perioden från och med den 23 september 2009 till och med den 26 september 2012 (skäl 1 och 2, artikel 1.1 i det angripna beslutet).
42

I punkterna 22–24 i de överklagade besluten har överklagandenämnden förklarat att den måste pröva huruvida det, ur omsättningskretsens synvinkel, föreligger ett tillräckligt direkt och konkret samband mellan de aktuella kännetecknen och de omtvistade varorna och tjänsterna. Överklagandenämnden valde därför att dela in nämnda varor och tjänster i kategorier. Således delade den upp de omtvistade varorna i klass 9 i följande tre olika kategorier: kategori c) ”Apparater och utrustning för upptagning, bearbetning, behandling, sändning, mottagning och visning av signaler, data, bilder och ljud”, kategori d) ”[m]ät-, kontroll- och reglermekanismer; apparater för provning”, och kategori e) ”Varor som används för strömförsörjning”. Överklagandenämnden delade därefter upp de omtvistade tjänsterna i klass 37 i följande två kategorier: kategori k) ”Montering, underhåll och reparation av delar av och tillbehör till olika varor”, och kategori l) ”Reparation och underhåll av motorfordon vid motortävlingar.” Överklagandenämnden ansåg vidare att de omtvistade tjänsterna i klasserna 38 och 41 var och en tillhörde en separat kategori för varje klass nämligen kategori m) ”Radiotjänst samt överföring av ljud, data och bild via satellit”, och kategori n) ”Utbildning och undervisning avseende tredje part i elektroteknik och elektronik”. Slutligen ansåg överklagandenämnden att de omtvistade tjänsterna i klass 42 skulle delas upp i två kategorier, nämligen kategori o) ”Datorprogrammering och programinstallation för databehandling”, och kategori p) ”Teknisk rådgivning”.
69

På grund av den åtskillnad som vid bedömningen av ledamöternas uppträdande vid utövandet av ämbetet som parlamentsledamot görs i artikel 166.2 andra stycket i arbetsordningen mellan, å ena sidan, synliga former av uppträdande som kan tolereras under vissa omständigheter och, å andra sidan, ”sådant som direkt stör den parlamentariska verksamheten” kan det dessutom inte anses att uttalanden som görs under ett sammanträde i parlamentet skulle kunna omfattas av sistnämnda kategori av uppträdanden och således skulle kunna vara föremål för disciplinåtgärder, när det inte konstaterats föreligga ett grovt fall av störande uppträdande eller försök att störa parlamentets överläggningar.
5

Apple Inc., å ena sidan, och ASI och AOE, å andra sidan, var bundna av ett avtal om att dela kostnaderna (nedan kallat kostnadsdelningsavtalet). De delade kostnaderna avsåg bland annat forskning och utveckling (FoU) av den teknik som finns i Apple-koncernens produkter. Kostnadsdelningsavtalet undertecknades första gången i december 1980. Parterna i avtalet var Apple Inc. (vid den tidpunkten Apple Computer Inc.) och AOE (vid den tidpunkten Apple Computer Ltd (ACL)). År 1999 blev ASI (vid den tidpunkten Apple Computer International) part i avtalet. Under den period som är relevant för att pröva det angripna beslutet gjordes olika ändringar av kostnadsdelningsavtalet, särskilt i syfte att beakta ändringarna i den tillämpliga lagstiftningen.
158

Margarita Tàpias har i allt väsentligt gjort gällande att det strider mot proportionalitetsprincipen att tillämpningen av metoden för uppdatering av löner avbröts under två års tid samtidigt som solidaritetsavgiften tillämpades under samma tid. Enligt Margarita Tàpias är de mål som eftersträvas genom dessa åtgärder visserligen legitima, men åtgärderna är däremot inte ändamålsenliga för uppnåendet av dessa mål. Härvidlag har Margarita Tàpias påpekat att en samtidig tillämpning av metoden för uppdatering av löner och av en särskild avgift tidigare har befunnits vara ett lämpligt sätt att uppnå samma mål som anges i förordning nr 1023/2013. Dessutom har Margarita Tàpias gjort gällande dels att den ekonomiska kris som medlemsstaterna genomgår inte är ny och inte är värre än den kris som rådde under den förra fleråriga budgetramen, dels att lagstiftaren underlät att beakta att bilaga XI till tjänsteföreskrifterna i dess lydelse enligt förordning nr 1023/2013 redan innehåller de mekanismer som behövs för att en ogynnsam ekonomisk utveckling ska kunna beaktas, med tanke på att uppdateringsmetoden tar hänsyn till en negativ löneutveckling inom den offentliga förvaltningen i medlemsstaterna och med tanke på att tillämpningen av nämnda metod omfattas både av en dämpningsklausul och av en undantagsklausul. Enligt Margarita Tàpias skulle lagstiftaren ha kunnat vidta mindre ingripande åtgärder som hade varit ändamålsenliga för uppnåendet av de mål som anges i förordning nr 1023/2013, nämligen att föreskriva att metoden för uppdatering av löner skulle tillämpas under 2013 och 2014 samt knyta tillämpningen av solidaritetsavgiften till tillämpningen av nämnda metod. Margarita Tàpias har tillagt att den oproportionerliga karaktären hos de omtvistade åtgärderna i hennes fall förstärks av de övriga åtgärder som infördes genom förordning nr 1023/2013 i syfte att minska unionsinstitutionernas personalkostnader, närmare bestämt blockeringen av karriärmöjligheterna för handläggare i lönegrad AD 13, minskningen av antalet resdagar och den minskade ersättningen för resekostnader.
30

Det bör noteras att det senare villkoret har följande lydelse i den tyska versionen av grundförordningen: ”der Einführer nach dem Ausmaß des Dumpings und der angeblichen oder festgestellten Schädigung von dem Dumping Kenntnis hatte oder hätte haben müssen”. I den portugisiska versionen anges att ”o importador tivesse ou devesse ter tido conhecimento dessas práticas no que respeita à importância do dumping e do prejuízo alegados ou verificados” och i den engelska versionen att ”the importer was aware of, or should have been aware of, the dumping as regards the extent of the dumping and the injury alleged or found”.
220

Vad för det tredje gäller skäl 19 i det angripna beslutet räcker det att konstatera att Foshan Lihua Ceramic inte har visat att den mervärdesskatteregel i kinesisk rätt som bolaget har hänvisat till existerar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 oktober 2017, Moravia Consulting/EUIPO – Citizen Systems Europe (SDC‑444S), T‑318/16, ej publicerad, EU:T:2017:719, punkt 72). Foshan Lihua Ceramic har inte heller bevisat att majoriteten av dess export faktiskt ägde rum i slutet av året. Av bilaga B 12 till svaromålet framgår dessutom att inte under något av åren mellan 2009 och 2015 översteg Foshan Henry Tradings försäljning under årets två sista månader försäljningen under övriga månader. Vidare kan, som kommissionen har påpekat, skillnaderna i bokföringsdatumen inte förklara en förskjutning i volymerna förutom för ett enda år. Foshan Lihua Ceramic har emellertid gjort gällande att denna situation förelåg utan avbrott under flera år fram till och med år 2013. Om samma förskjutning föreligger under en period av flera år, existerar det dock inte längre någon skillnad, eftersom en volym som inte bokförts under ett givet år ska bokföras under följande år, och den sammanlagda volymen över de olika åren kommer att vara den samma eller nästan den samma. De argument som har anförts mot skäl 19 i det angripna beslutet ska således underkännas.
71

För det tredje framgår det av handlingarna i målet att sökanden i förevarande fall, under den period som anges i regel 19.1 i förordning nr 2868/95, lämnade in utdrag ur databasen TMview avseende de äldre internationella registreringar som designerar Europeiska unionen nr 937479 och 937526. Det har inte bestritts, vilket intervenienten för övrigt bekräftade vid förhandlingen, att dessa utdrag innehöll all relevant information om förekomst, giltighet och omfattning av det äldre varumärket, bland annat förteckningen över de varor som omfattas av dessa varumärken. Denna förteckning åtföljdes, i enlighet med regel 19.3 i förordning nr 2868/95, av en översättning till handläggningsspråket, närmare bestämt tyska, som lämnades in inom den tidsfrist som gäller för inlämning av originaldokumentet.
26

Det framgår nämligen av handlingarna i målet att Asiarim lämnade flera falska uppgifter till myndigheterna i Förenta staterna, där bolaget förklarade sig vara innehavare till varumärkena Commodore. Asiarim uppgav bland annat i formulären 8K av den 20 december 2011 och av den 5 och den 16 januari 2012, som Asiarim lämnade in till Securities and Exchange Commission (tillsynsmyndighet för finansmarknaden, Förenta staterna, nedan kallad SEC) (bilagorna 6–8 till överklagandet), att ”Commodore Asia Electronics [Ltd] [var] ett av de bolag som ansvarade för varumärkeslicenserna inom koncernen, precis som Commodore Licensing … i Europa, som erhållit licenser av [klaganden] sedan 2008”, och att ”Commodore Brand IP [Ltd] efter koncernens omstrukturering i början av november 2011 var innehavare av handelsbeteckningar och immateriella rättigheter till varumärket Commodore” (bilaga 6 till överklagandet, s. 68). I formulär 8K av den 16 januari 2012 hävdade Asiarim bland annat att klaganden ”[hade] avgett en förklaring … för att göra anspråk på äganderätten och rätten att lagligen använda handelsnamnet och återgivningar av varumärket Commodore, varpå Asiarim hade svarat att bolaget ”kraftfullt skulle försvara sin äganderätt till handelsnamnet och återgivningar av varumärket Commodore”. New York District Court (distriktsdomstolen i New York, New York, Förenta staterna) förpliktade Asiarim genom en dom av den 16 december 2013 att ändra sina uppgifter till SEC, som i domen betecknades som ”falska och sannolikt framställda i ond tro” (bilaga 14 till överklagandet, s. 129).
198

Enligt artikel 34.1 andra stycket i tjänsteföreskrifterna kan (får) tillsättningsmyndigheten på samma sätt förlänga varaktigheten för provanställningen på 9 månader vilken föreskrivs i det första stycket i denna bestämmelse när, under denna tid, en tjänsteman är förhindrad att utföra sina arbetsuppgifter under en sammanhängande period på minst en månad på grund av sjukdom, mammaledighet eller olycksfall. Härav följer att när tillsättningsmyndigheten vid utövandet av sitt stora utrymme för skönsmässig bedömning och av giltiga skäl avseende den provanställdes förmåga, prestationsförmåga eller uppförande i tjänsten vägrar att förlänga provanställningen trots den omständigheten att den provanställde har varit förhindrad att utöva sina arbetsuppgifter under provanställningen under en sammanhängande period på minst en månad, ska den provanställdes förmågor visas och bedömas under mindre än 9 månader.
67

På grund av den åtskillnad som görs i punkt 1 i bilaga XV till de riktlinjer som det hänvisas till i artikel 166.2 i arbetsordningen (se punkt 65 ovan) mellan, å ena sidan, synliga former av uppträdande som kan tolereras under vissa omständigheter och, å andra sidan, ”sådant som direkt stör den parlamentariska verksamheten” kan det dessutom inte anses att uttalanden som görs under ett sammanträde i parlamentet skulle kunna omfattas av sistnämnda kategori av uppträdanden och således skulle kunna vara föremål för disciplinåtgärder, när det inte konstaterats föreligga ett synnerligen grovt fall av störande uppträdande eller försök att störa parlamentets överläggningar.
9

Beträffande den första invändningen erinrade omprövningsnämnden om att ECB, genom ett beslut av den 1 september 2014, hade angett att gruppen Crédit mutuel utgjorde en omfattande grupp som stod under tillsyn och därvid påpekade att sökanden var en enhet som ingick i denna grupp samt att CNCM utgjorde den högsta konsolideringsnivån inom denna. För det andra påpekade omprövningsnämnden att begreppet centralt organ i artikel 2.21 c i ECB:s förordning (EU) nr 468/2014 av den 16 april 2014 om upprättande av ramen för samarbete inom den gemensamma tillsynsmekanismen mellan Europeiska centralbanken och nationella behöriga myndigheter samt med nationella utsedda myndigheter (ramförordningen om den gemensamma tillsynsmekanismen (SSM)) (EUT L 141, 2014, s. 1) (nedan kallad ramförordningen SSM) och i artikel 10 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 (EUT L 176, 2013, s. 1, rättelser i EUT L 208, 2013, s. 68 och EUT L 321, 2013, s. 6), inte definierades i unionsrätten och att det inte föreskrevs att nämnda centrala organ skulle vara ett kreditinstitut. För att styrka denna tolkning hänvisade omprövningsnämnden till de riktlinjer som utfärdats av Europeiska banktillsynskommittén (CEBS) den 18 november 2010 (nedan kallade CEBS:s riktlinjer) och till artikel 4.1 g i grundförordningen. För det tredje påpekade omprövningsnämnden att det inte var nödvändigt för ECB att inneha alla befogenheter avseende tillsyn och sanktion i förhållande till en grupps moderbolag för att utöva gruppbaserad tillsyn. För det fjärde erinrade den om att gruppen Crédit mutuel, före överföringen av denna behörighet till ECB, var föremål för en gruppbaserad tillsyn av den behöriga franska myndigheten, nämligen tillsyns- och resolutionsmyndigheten (autorité de contrôle prudentiel et de résolution) (nedan kallad ACPR), via CNCM.
53

Det framgår härvidlag av sökandens betygsrapporter för åren 2012–2014 att han varit föremål för kritiska omdömen i synnerhet vad gäller hans sätt att hantera personalen i sin arbetsgrupp. I betygsrapporten för år 2012, påpekade betygssättaren bland annat att han under det aktuella året förväntade sig ett ”lugnare och mera koordinerat arbetssätt från sökandens och hans medarbetares sida” men att ”[detta] inte fullt ut realiserats under det första halvåret och att vissa spänningar tidvis uppstått på hans avdelning”. I samma rapport anges att trots de konstaterade framstegen ”hade [sökanden] fortfarande svårigheter att använda sin arbetstid på ett optimalt sätt … och att delegera till sina medarbetare”. Betygssättaren påpekade att sökanden ”fortsatte att lägga för mycket tid på att ändra, förbättra och finslipa sina underordnades arbete” i stället för att ägna tid åt att ”fullfölja de allmänna prioriteringar och mål som hans avdelning stod inför samt ägna sig åt direkt personal- och konflikthantering”. I betygsrapporten för år 2013 påpekade betygssättaren bland annat att ”[sökanden] fortfarande behövde göra vissa förbättringar för att kommunicera på ett lämpligt sätt med sina kollegor och hantera konflikter på ett effektivt sätt och utan komplikationer tillämpa rapporter, planläggning och administrativa frister”. I betygsrapporten för år 2014, det vill säga den sista betygsrapporten avseende sökanden innan det angripna beslutet, fann betygssättaren slutligen att sökanden ”var mer bekväm med att skriva regler och granska dokument än att ägna sig åt personalhantering” och att han fortfarande ägnade för mycket tid åt att ”ändra, förbättra och finslipa dokument när han tillfrågades för tekniska utlåtanden”. Betygssättaren beklagade ånyo att denna tid inte ägnades åt att fullfölja ”de allmänna prioriteringar och mål som hans avdelning stod inför samt åt direkt personalhantering i sin arbetsgrupp”. Betygssättaren sade sig förvänta sig ett ”lugnare och mera koordinerat arbetssätt för sökanden och hans medarbetare” under år 2015.
58

I detta avseende erinrar tribunalen om att domstolarna i Förenade kungariket konsekvent har slagit fast att käranden i en talan om renommésnyltning måste åtnjuta ”goodwill”, det vill säga ha en kundkrets, i Förenade kungariket (dom av Supreme Court of the United Kingdom (Högsta domstolen, Förenade kungariket) Starbucks (HK) Ltd and another v British Sky Broadcasting Group Plc and others, (2015) UKSC 31). Ett utländskt företag kan åtnjuta ”goodwill” i Förenade kungariket om det finns en efterfrågan på dess varor i Förenade kungariket och denna efterfrågan kan tillgodoses (Wadlow, C., The Law of Passing-Off: Unfair Competition by Misrepresentation, 5e uppl., Sweet & Maxwell, London, 2016, punkterna 1–17 och 3–93). I det mål som avgjordes genom avgörandet från High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division (Överdomstolen i tvistemål (England och Wales), skatteavdelning)), SA des Anciens Établissements Panhard och Levassor v Panhard Levassor Motor Co ((1901) 18 R.P.C. 405) ansågs exempelvis tredjemans försäljning av kärandens varor samt köp och import av dessa varor av personer med hemvist i Förenade kungariket som tillräcklig verksamhet i detta avseende. Såsom EUIPO med fog har påpekat kan den omständigheten att Jackson Family Farms har sitt säte i Förenta staterna, och säljer sitt vin via återförsäljare i Förenade kungariket, således inte påverka överklagandenämndens slutsats att Jackson Family Farms hade ”goodwill” i Förenade kungariket.
43

På grundval av systematiken i och ändamålet med de föreskrifter i vilka bestämmelsen ingår och i synnerhet artikel 76.2 i förordning nr 207/2009, som utgör den rättsliga grunden för regel 50 i förordning nr 207/2009 har domstolen slagit fast att i de fall där det över huvud taget inte har ingetts någon bevisning för användningen av det berörda varumärket inom den frist som immaterialrättsmyndigheten har fastställt, ska denna myndighet avslå invändningen ex officio. När det däremot har getts in bevisning inom den frist som immaterialrättsmyndigheten har fastställt, är det även efter utgången av nämnda frist möjligt att ge in kompletterande bevisning (se dom av den 21 juli 2016, EUIPO/Grau Ferrer,C‑597/14 P, EU:C:2016:579, punkterna 24–26 och där angiven rättspraxis).
138

För det andra har sökanden – som svar på ett argument från kommissionens sida med innebörden att NCHZ:s situation under perioden från det att bolaget förklarade sig vara på obestånd till dess att lagen om strategiska bolag antogs och sedermera började tillämpas på NCHZ i någon mån snedvreds av allmänt tillgängliga uppgifter som tydligt gav vid handen att en lagstiftningslösning var under utarbetande – gjort gällande att kommissionen visserligen hänvisade till flera olika uttalanden men att dessa alla gjordes under en och samma dag, den 26 oktober 2009, i samband med att den slovakiska ekonomiministern besökte NCHZ:s anläggning. Enligt sökanden gjordes de offentliga uttalandena så sent som tio dagar innan lagen om strategiska bolag antogs, varför deras effekt inskränkte sig till perioden just före antagandet, medan de två månaderna efter det att NCHZ hade lämnat in sin konkursansökan hade avgörande betydelse för möjligheterna att få till stånd en framgångsrik fortsatt drift av bolaget under konkursförfarandet, med tanke på att NCHZ:s ledning och den första konkursförvaltaren då var tvungna att föra ett stort antal förhandlingar med de främsta kunderna och leverantörerna. Sökanden anser att de ovannämnda uttalandena snarast är att se som tungt vägande bevis för att NCHZ hade solida finanser under konkursförfarandet.
67

Vidare har sökandebolaget gjort gällande att det inte förelåg någon potentiell intressekonflikt och att parlamentet, under alla omständigheter, vederbörligen informerades om fusionsförfarandet. Sökandebolaget har preciserat att inbjudan att lämna anbud i upphandlingsförfarandet förbjöd all kontakt med parlamentet under förfarandet, förutom i undantagsfall och under vissa angivna omständigheter. Enligt sökandebolaget ingick emellertid inte meddelandet av en avsikt att fusionera eller en förestående fusion bland dessa omständigheter. Sökandebolaget har vidare gjort gällande att det var först under oktober och november 2014 som det fick vetskap om att Steria Benelux hade deltagit i förfarandet avseende del 4. Genom skrivelser av den 21 november 2014, hade konsortierna IBI IUS och STEEL vederbörligen informerat parlamentet om den förestående fusionen efter det att denna institution hade kontaktat dem, den 19 november 2014, avseende uppskjutandet av upphandlingsförfarandet. Slutligen hade den första idén om en fusion meddelats i ett pressmeddelande den 8 april 2014. Följaktligen borde parlamentet, enligt dess skyldighet att detaljerat bedöma anbuden och anbudsgivarna, ha haft kännedom om tillnärmningen mellan Sopra Group och Groupe Steria.