22.

Då Zsolt Sziber inte ändrade sitt yrkande ansåg sig Fővárosi Törvényszék (Överdomstolen i Budapest) sakna behörighet att ta upp målet till sakprövning i den del som rörde övriga delar av målet. I enlighet med 37 § DH2 borde målet avskrivas. Då den hänskjutande domstolen fann att det var oklart hur vissa unionsbestämmelser skulle tolkas samt huruvida vissa nationella bestämmelser var förenliga med dessa unionsbestämmelser, beslutande denna att i beslut av den 29 augusti 2016 vilandeförklara målet och hänskjuta följande frågor till domstolen för förhandsavgörande: ”1. Ska följande unionsrättsliga bestämmelser, det vill säga [artikel 169 FEUF], artikel 38 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna [(nedan kallad stadgan)] …, artikel 7.1 och 7.2 i [direktiv 93/13], jämförda med artikel 8 i samma direktiv och skäl 47 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/48/EG av den 23 april 2008 om konsumentkreditavtal och om upphävande av rådets direktiv 87/102/EEG, tolkas så, att de utgör ett hinder mot (och utesluter tillämpning av), nationella bestämmelser som uppställer ytterligare krav till skada för en part (kärande eller svarande) som, i egenskap av konsument, mellan den 1 maj 2004 och den 26 juli 2014 har ingått ett kreditavtal innehållande oskäliga avtalsvillkor som medger ensidig höjning av räntor, kostnader och avgifter, eller innehåller en marginal mellan köp- och säljkurs, när dessa ytterligare krav bland annat föreskriver att det, för att kunna göra gällande sådana rättigheter som ogiltighet av ovannämnda konsumentavtal medför, och, i synnerhet för att domstolen ska kunna uppta målet till sakprövning, är nödvändigt att inge en inlaga (i synnerhet en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i talan mot ett beslut mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål) som, för att domstolen ska kunna avgöra tvisten i sak, måste ha ett visst innehåll, medan andra parter som inte ingått ett kreditavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått kreditavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga som uppfyller vissa tvingande krav i fråga om innehållet? 2. Ska de unionsrättsliga bestämmelser som angetts i fråga 1 ovan tolkas så, att de – oavsett om domstolen besvarar fråga 1, som är av mer allmän karaktär än fråga 2, jakande eller nekande – utgör ett hinder mot att de ytterligare tvingande krav som anges nedan [a–c] tillämpas på en part som i egenskap av konsument har ingått ett sådant kreditavtal som avses i fråga 1 när a) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i talan mot ett beslut mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett kreditavtal i egenskap av konsument som avses i fråga 1, endast kan upptas till sakprövning om det av inlagan framgår att parten inte endast yrkar att domstolen ska fastställa att ett sådant kreditavtal som avses i fråga 1 är helt eller delvis ogiltigt, utan även yrkar att domstolen ska tillämpa den rättsföljd som följer av total ogiltighet, medan andra parter som inte ingått ett kreditavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått kreditavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga som uppfyller vissa tvingande krav i fråga om innehållet? b) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i talan mot ett beslut mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett kreditavtal i egenskap av konsument som avses i fråga 1, endast kan upptas till sakprövning om det av inlagan framgår att, käranden inte, i tillägg till att domstolen ska fastställa att det avtal som parten ingått i egenskap av konsument som avses i fråga 1 ovan ska ogiltigförklaras i sin helhet, yrkar att domstolen, bland de rättsföljder som följer av total ogiltighet, ska tillämpa den rättsföljd som består i att återställa den situation som rådde innan avtalet ingicks, medan andra parter som inte ingått ett kreditavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått kreditavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga som uppfyller vissa tvingande krav i fråga om innehållet? c) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i talan mot ett beslut mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett kreditavtal i egenskap av konsument som avses i fråga 1, endast kan upptas till sakprövning om inlagan innehåller, en matematiskt sett oerhört komplicerad avräkning (som regleras av nationell rätt) – som ska beräknas även med beaktande av bestämmelserna för valutaomräkning av ungerska forinter – avseende perioden från och med det att avtalet ingicks till och med det datum då stämningsansökan ingavs, som ska innehålla en ingående specifikation, som kan kontrolleras aritmetiskt, över de belopp som ska erläggas enligt kreditavtalet, betalningar som käranden har gjort, utestående betalningar enligt avtalet, utan att beakta de ogiltiga avtalsbestämmelserna, samt skillnaden mellan dessa belopp, och som anger det belopp som den part som i egenskap av konsument ingick kreditavtalet enligt fråga 1 fortfarande är skyldig kreditinstitutet, eller eventuellt har betalat för mycket, medan andra parter som inte ingått ett kreditavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått kreditavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga som uppfyller vissa tvingande krav i fråga om innehållet? 3. Ska de unionsrättsliga bestämmelser som angetts i fråga 1 ovan tolkas så, att ett åsidosättande av dessa bestämmelser, med hänsyn till de ytterligare krav som angetts ovan (frågorna 1 och 2), samtidigt utgör ett åsidosättande av artiklarna 20, 21 och 47 i [stadgan], även med beaktande av den omständigheten (delvis även i frågorna 1 och 2) att medlemsstaternas domstolar ska tillämpa unionsrätten på området för konsumentskydd, även i mål som saknar gränsöverskridande aspekter, det vill säga i rent interna situationer, i enlighet med domstolens dom av den 5 december 2000, Guimont, C‑448/98, EU:C:2000:663, punkt 23, och dom av den 10 maj 2012, Duomo Gpa m. fl., C‑357/10–C‑359/10, EU:C:2012:283, punkt 28, samt beslut av den 3 juli 2014, Tudoran, C‑92/14, EU:C:2014:2051, punkt 39? Eller ska detta betraktas som en gränsöverskridande situation redan på grund av den omständigheten att de kreditavtal som avses i fråga 1 ovan är så kallade kreditavtal ’avseende utländsk valuta’?”