Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Socker – Tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin – Kvoter

(Rådets förordning nr 320/2006, artikel 3.1 b; kommissionens förordning nr 493/2006, artikel 9)

2. Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Socker – Tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin

(Rådets förordning nr 320/2006, artiklarna 3.1 b, 5.1 och 5.2; kommissionens förordning nr 968/2006, artikel 11.1)

3. Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Socker – Tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin – Produktion utöver kvoten

(Rådets förordning nr 318/2006, artikel 15; kommissionens förordning nr 968/2006, artiklarna 26.1 och 27.3)

4. Jordbruk – Gemensam organisation av marknaden – Socker – Tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin – Produktion utöver kvoten

(Rådets förordning nr 320/2006, artikel 3.5; kommissionens förordning nr 968/2006, artikel 26.1)

Sammanfattning

1. Artikel 3.1 b i förordning nr 320/2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen och om ändring av förordning nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ska tolkas så, att det i den bestämmelsen förekommande uttrycket kvot även innefattar övergångskvoter, i den mening som avses i artikel 9 i förordning nr 493/2006 om övergångsbestämmelser inom ramen för reformen av den gemensamma organisationen av marknaden för socker och om ändring av förordningarna nr 1265/2001 och nr 314/2002.

Såsom framgår av skäl 10 i förordning nr 493/2006 infördes övergångskvoterna i syfte att under regleringsåret 2006/2007 öka de kvoter som föreskrivs i förordning nr 318/2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker, särskilt dess artikel 7, eftersom dessa i likhet med de kvoter som föreskrivits i den tidigare tillämpliga lagstiftningen – nämligen förordning nr 1260/2001 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker – omfattade 12 månader och detta regleringsår undantagsvis omfattade 15 månader. Mot bakgrund av det mycket tydliga mål som unionslagstiftaren eftersträvat, vilket enbart består i att anpassa kvotvolymen till regleringsårets 2006/2007 ovanliga längd, kan övergångskvoterna inte anses vara av annan art än de kvoter som övergångskvoterna endast utgör en höjning av i syfte att nå detta mål. Denna höjning är för övrigt proportionell i förhållande till den extraordinära förlängningen av regleringsåret.

(se punkterna 42, 43 och 51 samt punkt 1 i domslutet)

2. Artikel 3.1 b i förordning nr 320/2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen och om ändring av förordning nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken ska tolkas så, att åtagandet att avstå från den kvot ett företag tilldelats för produktion av socker, isoglukos och inulinsirap, och som företaget tilldelat en eller flera av sina fabriker i enlighet med denna bestämmelse, träder i kraft det datum då det företag som gjort detta åtagande – mot bakgrund av de upplysningar som meddelats företaget eller som publicerats i Europeiska unionens officiella tidning – i egenskap av ett normalt aktsamt företag, har möjlighet att få kännedom om att de villkor för att erhålla omstruktureringsstöd som fastställs i artikel 5.2 i förordningen enligt den behöriga nationella myndigheten är uppfyllda.

Såsom framgår av artikel 5.2 i denna förordning har medlemsstaterna när de utövar den befogenhet som tillkommer dem enligt artikel 5.1 i förordning nr 320/2006 att besluta om beviljande av omstruktureringsstöd, när de väl fastställt att villkoren i den förstnämnda bestämmelsen är uppfyllda, nämligen inte längre något utrymme för skönsmässig bedömning som gör det möjligt för dem att besluta huruvida stödet ska beviljas eller ej. Härav följer att ett företag kan veta att det ska beviljas omstruktureringsstödet från och med den tidpunkt då det får kännedom om att villkoren för att beviljas detta stöd enligt artikel 5.2 i förordning nr 320/2006 enligt den behöriga nationella myndigheten är uppfyllda. En sådan kännedom kan komma såväl från meddelanden från denna myndighet till företaget, efter ansökan om omstruktureringsstöd, som från kommissionens offentliggörande i Europeiska unionens officiella tidning , att nödvändiga medel finns tillgängliga i omstruktureringsfonden. Det kan under dessa omständigheter inte, utan att undergräva unionslagstiftarens mål med att anta förordning nr 320/2006 – som är att minska olönsam produktion i unionen genom att införa ett stöd för de sockerföretag som har den lägsta produktiviteten att lägga ned sockerkvotsproduktionen och avstå från de berörda kvoterna –, anses att åtagandet att avstå från kvoten träder i kraft först när stödet beviljas i den mening som avses i artikel 11.1 i förordning nr 968/2006 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för förordning nr 320/2006. En sådan tolkning skulle nämligen göra det möjligt för ett företag, som åtagit sig att avstå från sin kvot och som är förvissat om att beviljas omstruktureringsstöd som motprestation för detta åtagande, att producera ytterligare mängder enligt den årliga kvot som företaget åtagit sig att avstå från, vilket direkt skulle strida mot målet med lagstiftningen i fråga.

(se punkterna 57–61 samt punkt 2 i domslutet)

3. Artiklarna 26.1 och 27 i förordning nr 968/2006 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för förordning nr 320/2006 samt artikel 15 i förordning nr 318/2006 om den gemensamma organisationen av marknaden för socker ska tolkas så, att produktion – under förutsättning att den strider mot åtagandet att i enlighet med artikel 3.1 b i förordning nr 320/2006 avstå från den kvot ett företag tilldelats för produktion av socker, isoglukos och inulinsirap och som företaget tilldelat en eller flera av sina fabriker – kan leda till att stödet återkrävs, till påförande av en sanktion och till uttag av en överskottsavgift i enlighet med vad som föreskrivs i dessa bestämmelser. Vad avser sanktioner enligt artikel 27.3 i förordning nr 968/2006 ankommer det på den nationella domstolen att mot bakgrund av samtliga aktuella omständigheter pröva huruvida överträdelsen kan anses vara avsiktlig eller ha berott på grov vårdslöshet. Principen ne bis in idem , proportionalitetsprincipen och icke-diskrimineringsprincipen ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en kumulering av dessa åtgärder.

Vad särskilt gäller principen ne bis in idem utgör återkrav av stödet enligt artikel 26.1 i förordning nr 968/2006 ett indragande av en förmån som erhållits på ett otillbörligt sätt i den mening som avses i artikel 4.1 i förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Såsom framgår av artikel 4.4 i den sistnämnda förordningen utgör emellertid en sådan åtgärd inte en sådan sanktion på vilken, i likhet med vad som uttryckligen bekräftas i tionde skälet i förordningen, principen ne bis in idem är tillämplig. Detsamma gäller överskottsavgiften enligt artikel 15 i förordning nr 318/2006. Det framgår nämligen av artikel 5.1 i förordning nr 2988/95 att oegentligheter som begås uppsåtligen eller som orsakas av oaktsamhet kan medföra administrativa sanktioner. Oegentligheter definieras i artikel 1.2 i förordningen som en överträdelse av en bestämmelse i unionsrätten. Det är emellertid inte av lagstiftningen om utomkvotsproduktion och, särskilt, kapitel 3 i förordning nr 318/2006, möjligt att dra slutsatsen att en sådan produktion ska kvalificeras som en oegentlighet i den mening som avses i artikel 1.2 i förordning nr 2988/95. Det är visserligen riktigt att överskottsavgiften utgör ett starkt ekonomiskt incitament att undvika utomkvotsproduktion. Det framgår emellertid inte av denna lagstiftning att utomkvotsproduktion som sådan utgör en överträdelse av en bestämmelse i unionsrätten och därmed en oegentlighet som under de omständigheter som anges i artikel 5.2 i förordning nr 2988/95 kan leda till en sanktion.

(se punkterna 70–73 och 81 samt punkt 3 i domslutet)

4. Artikel 26.1 i förordning nr 968/2006 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för förordning nr 320/2006 ska tolkas så att om ett företag har efterlevt sitt åtagande att delvis demontera produktionsanläggningarna i de fabriker som berörs, men inte sitt åtagande att avstå från den kvot företaget tilldelats för produktion av socker, isoglukos och inulinsirap och som företaget tilldelat en eller flera av sina fabriker, ska det stödbelopp som ska återkrävas utgöras av den del av stödet som motsvarar det åtagande som inte efterlevts. Denna del av stödet ska fastställas på grundval av de belopp som anges i artikel 3.5 i förordning nr 320/2006 om inrättande av en tillfällig ordning för omstrukturering av sockerindustrin i gemenskapen och om ändring av förordning nr 1290/2005 om finansieringen av den gemensamma jordbrukspolitiken.

(se punkt 92 samt punkt 4 i domslutet)