44

Mot denna bakgrund beslutade Spetsializiran nakazatelen sad (Särskild brottmålsdomstol, Bulgarien) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1. Är en nationell lag förenlig med en medlemsstats skyldighet att effektivt lagföra överträdelser som begås av tulltjänstemän, om det straffrättsliga förfarande mot tulltjänstemän som genomförs enligt denna lag på grund av deltagande i en kriminell organisation med syfte att begå korruptionsbrott i tjänsten (mottagande av mutor för att avstå från tullinspektion) samt på grund av konkreta mutor och [häleri i form av] hemlighållande av mottagna mutor, läggs ned utan att domstolen prövar anklagelserna i sak om följande villkor är uppfyllda: a) fristen på två år från anklagelsen har löpt ut, b) [den anklagade] har ansökt om att förundersökningen ska avslutas, c) domstolen har förelagt åklagarmyndigheten att avsluta förfarandet inom tre månader, d) åklagarmyndigheten har inom denna frist ’åsidosatt väsentliga formföreskrifter’ (nämligen en underlåtenhet att korrekt delge kompletterande anklagelser, underlåtenhet att ge tillgång till materialet i målet samt motstridigheter i åtalet), e) domstolen har förelagt åklagarmyndigheten att åtgärda dessa ’åsidosättanden av väsentliga formföreskrifter’ inom en månad, f) åklagarmyndigheten inte har åtgärdat dessa ’åsidosättanden av väsentliga formföreskrifter’ inom denna frist – varvid grunden för dessa åsidosättanden inom den första fristen på tre månader och underlåtenhet att åtgärda åsidosättandena inom denna sista frist på en månad kan hänföras såväl till åklagarmyndigheten (underlåtenhet att åtgärda motstridigheter i åtalet, underlåtenhet att vidta faktiska åtgärder under den övervägande delen av fristerna) som till försvaret (åsidosättande av skyldigheten att medverka vid delgivning av åtalet och beviljandet av tillgång till materialet i målet på grund av de [anklagades] sjukhusvistelse och påstådda andra yrkesmässiga förpliktelser för försvararna), g) de [anklagade] har fått en rätt till nedläggning av det straffrättsliga förfarandet på grund av att ’åsidosättanden av väsentliga formföreskrifter’ inte har åtgärdats inom de därför fastställda fristerna? 2. Om [den första frågan] besvaras nekande: Vilken del av ovannämnda lagbestämmelse ska den nationella domstolen underlåta att tillämpa för att säkerställa en effektiv tillämpning av unionsrätten: a) nedläggningen av det straffrättsliga förfarandet när fristen på en månad löper ut eller b) klassificeringen av ovannämnda fel som ’åsidosättanden av väsentliga formföreskrifter’ eller c) skyddet för den enligt [första frågan] g) uppkomna rätten – om det är möjligt att avhjälpa detta åsidosättande inom ramen för domstolsförfarandet? a) Ska beslutet att underlåta att tillämpa en nationell lagbestämmelse, enligt vilken föreskrivs att det straffrättsliga förfarandet ska läggas ned, knytas till att: i) Åklagarmyndigheten beviljas en ytterligare frist för att åtgärda ’åsidosättandet av väsentliga formföreskrifter’ som motsvarar den frist under vilken nämnda myndighet på grund av hinder som beror på försvaret objektivt sett inte hade möjlighet att göra detta? ii) Domstolen i situation i) fastställer att dessa hinder har uppkommit till följd av ett missbruk av rättigheter? iii) Om [den andra frågan a, i] besvaras nekande, domstolen fastställer att den nationella lagstiftningen ger tillräckliga garantier för att den straffrättsliga förundersökningen ska avslutas inom rimlig tid? b) Är beslutet att inte tillämpa den enligt nationell rätt föreskrivna kvalificeringen av ovannämnda brister som ’åsidosättande av väsentliga formföreskrifter’ förenlig med unionsrätten, det vill säga: i) Är rätten för försvaret att erhålla utförlig information om anklagelsen enligt artikel 6.3 i [direktiv 2012/13] tillräckligt säkerställd, – om denna information lämnas efter det att åtalet faktiskt har lämnats in till en domstol, men före den rättsliga prövningen, eller om försvaret vid en tidigare tidpunkt, när åtalet ännu inte lämnats in till domstolen, har erhållit all information om väsentliga delar av åtalet (såsom i fråga om Milko Hristov)? – om den andra frågan b i, första strecksatsen besvaras jakande – om denna information lämnas efter det faktiska inlämnandet av åtalet till domstol, men innan domstolen har prövat åtalet, och försvaret har erhållit delar av informationen om väsentliga delar av åtalet vid en tidigare tidpunkt, när åtalet ännu inte lämnats in till domstolen, varvid anledningen till att endast delar av informationen har tillhandahållits beror på hinder från försvarets sida (såsom i fråga om de tilltalade Nikolay Kolev och Stefan Kostadinov)? – om denna information är motstridig när det gäller hur kravet på mutor konkret har kommit till uttryck (en gång anges att [någon] annan [av de anklagade] uttryckligen har krävt mutor, medan den tilltalade Milko Hristov gav uttryck för sitt missnöje genom sitt ansiktsuttryck när den person som omfattades av tullinspektionen erbjöd för lite pengar, och det sedan uppges att den tilltalade Milko Hristov bokstavligen och konkret har krävt mutor)? ii) Är rätten enligt artikel 7.3 i direktiv 2012/13 för försvaret att beviljas tillgång till materialet ’senast när de sakförhållanden som ligger till grund för anklagelsen lämnas in till en domstol för avgörande’ tillräckligt säkerställd i det nationella målet om försvaret hade tillgång till väsentliga delar av materialet vid en tidigare tidpunkt och gavs möjlighet att få tillgång till materialet, men som på grund av hinder (sjukdom, yrkesmässiga förpliktelser) och med hänvisning till nationell rätt, enligt vilken det för att få tillgång till materialet krävs en kallelse tre dagar i förväg, inte har utnyttjat denna rätt? Krävs det att en andra möjlighet beviljas efter det att hindren har bortfallit med en frist för kallelse på minst tre dagar? Krävs det en prövning av huruvida nämnda hinder objektivt har förelegat eller huruvida det föreligger ett missbruk av rättigheter? iii) Har de lagstadgade krav som föreskrivs i artikel 6.3 och artikel 7.3 i direktiv 2012/13 ’senast när de sakförhållanden som ligger till grund för anklagelsen lämnas in till en domstol’ samma betydelse i båda bestämmelserna? Vilken betydelse har detta krav – före det faktiska inlämnandet av åtalet till en domstol, eller senast när åtalet lämnas in till domstolen, eller efter det att det lämnats in men innan domstolen vidtar åtgärder för att pröva dessa anklagelser? iv) Har de lagstadgade kraven på tillhandahållande av information om anklagelsen till försvaret och tillgång till material som rör ett mål på ett sådant sätt att ’ett effektivt utövande av rätten till försvar’ och ’ett rättvist förfarande’ kan säkerställas enligt artikel 6.1 och artikel 7.2 och 7.3 i direktiv 2012/13 samma betydelse i båda bestämmelserna? Är detta krav uppfyllt – om den detaljerade informationen om anklagelsen visserligen tillhandahålls försvaret efter inlämnandet av åtalet till domstol, men innan några åtgärder har vidtagits för att pröva anklagelsen i sak, och försvaret har beviljats en tillräcklig frist för förberedelser och vid en tidigare tidpunkt tillhandahölls endast ofullständig och delvis information om anklagelsen, – om försvaret visserligen beviljas tillgång till allt material efter inlämnandet av åtalet till domstol, men innan åtgärder vidtas för att pröva anklagelsen i sak, och har beviljats en tillräcklig frist för att förbereda sig och försvaret vid en tidigare tidpunkt har beviljats tillgång till den största delen av materialet i målet, – om en domstol skulle vidta åtgärder för att garantera för försvaret att alla yttranden som det lämnar in efter att ha tagit del av de utförliga sakförhållandena och allt material i målet, skulle ha samma verkan som de hade haft om de hade lämnats in till åklagarmyndigheten innan åtalet lämnades in till domstol? v) Är ’ett rättvist förfarande’ enligt artikel 6.1 och 6.4 samt ’ett effektivt utövande av rätten till försvar’ enligt artikel 6.1 i direktiv 2012/13 säkerställt om domstolen skulle besluta om att inleda ett domstolsförfarande avseende ett slutgiltigt åtal som är motstridigt vad gäller hur kravet på mutor har kommit till uttryck, men där domstolen därefter har berett åklagarmyndigheten tillfälle att åtgärda dessa motstridigheter och har möjliggjort för parterna att helt och fullt göra gällande de rättigheter som de hade haft om åtalet hade lämnats in till domstol utan sådana motstridigheter? vi) Är den rätt som stadgas i artikel 3.1 i [direktiv 2013/48] till tillgång till försvarare tillräckligt säkerställd om försvararen under förundersökningen har beretts tillfälle att infinna sig för att erhålla information om den preliminära anklagelsen och få fullständig tillgång till allt material i målet, men denne på grund av yrkesmässiga förpliktelser och med åberopande av nationell rätt, enligt vilken det föreskrivs en kallelsefrist på minst tre dagar, inte har infunnit sig? Krävs det att en ny frist på minst tre dagar beviljas när dessa förpliktelser har fallit bort? Krävs det en prövning av huruvida det finns grund för att inte infinna sig eller av huruvida det föreligger ett missbruk av rättigheter? vii) Skulle ett åsidosättande under den straffrättsliga förundersökningen av den rätt som stadgas i artikel 3.1 i direktiv 2013/48 om rätt till tillgång till försvarare påverka ’utövandet av rätten till försvar i praktiken och på ett effektivt sätt’ om domstolen – efter det att åtalet lämnats in till denna – ger försvararen full tillgång till de slutgiltiga och detaljerade sakförhållandena samt till allt material i målet, och därefter vidtar åtgärder för att garantera för försvararen att alla yttranden som försvararen lämnar in efter att ha tagit del av de utförliga sakförhållandena och allt material i målet, skulle ha samma verkan som de hade haft om de hade lämnats in till åklagarmyndigheten innan sakförhållandena lämnades in till domstol? c) Är den rätt till nedläggning av det straffrättsliga förfarandet som uppkommit för den [anklagade] (på ovannämnda villkor) förenlig med unionsrätten, oberoende av att det föreligger en möjlighet att helt avhjälpa ’åsidosättandet av väsentliga formföreskrifter’ som åklagarmyndigheten inte har åtgärdat genom att domstolen vidtar åtgärder under domstolsförfarandet, vilket i slutänden innebär att den [anklagade] befinner sig i en likadan rättslig situation som vederbörande hade befunnit sig i om åsidosättandet hade åtgärdats i rätt tid? 3) Får förmånligare nationella bestämmelser beträffande rätten att få sin sak prövad inom skälig tid, rätten till information samt rätten till tillgång till försvarare tillämpas om de i förening med ytterligare omständigheter (det förfarande som beskrivs ovan i första frågan) skulle leda till att det straffrättsliga förfarandet läggs ned? 4) Ska artikel 3.1 i direktiv 2013/48 tolkas så, att den nationella domstolen har befogenhet att entlediga en försvarare från domstolsförfarandet, vilken har företrätt två av de [anklagade], där en av dem har lämnat uppgifter om faktiska omständigheter som påverkar den andra [anklagades] intressen negativt, vilken [anklagad] i sin tur inte har lämnat några uppgifter? Om denna fråga besvaras jakande, skulle domstolen säkerställa rätten till tillgång till försvarare enligt artikel 3.1 i detta direktiv om den – efter att ha godkänt att en försvarare som samtidigt har företrätt två [anklagade] med motstridiga intressen deltar vid domstolsförfarandet – för var och en av de [anklagade] utsåg olika, nya offentliga försvarare?”