Förslag till avgörande av generaladvokat Fennelly föredraget den 30 januari 1996. - Robert Birkenbeul GmbH & Co. KG mot Hauptzollamt Koblenz. - Begäran om förhandsavgörande: Finanzgericht Rheinland-Pfalz - Tyskland. - Antidumpningstull på import av elektriska motorer. - Mål C-99/94.



Rättsfallssamling 1996 s. I-01791



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I förevarande begäran om förhandsavgörande ombeds domstolen att fastställa i vilken omfattning en antidumpningstull, som synbarligen är avsedd att tas ut på import till gemenskapen av kompletta elektriska flerfasmotorer från vissa tredje länder, även skall tas ut på separat import av vissa huvudkomponenter som används för framställningen av sådana motorer. Begäran om förhandsavgörande aktualiserar frågan om förhållandet mellan gemenskapens tullagstiftning, särskilt dess allmänna tolkningsbestämmelser, och ifrågavarande antidumpningsbestämmelser.

I - Tillämpliga gemenskapsrättsliga bestämmelser

2 Genom kommissionens förordning (EEG) nr 3019/86 av den 30 september 1986 (nedan kallad 1986 års förordning)(1) [vid översättningen fanns ingen svensk version av förordningen att tillgå] infördes en preliminär antidumpningstull på import av standardiserade elektriska flerfasmotorer med en uteffekt av mer än 750 W men högst 75 kW med ursprung i Bulgarien, Polen, Rumänien, Tjeckoslovakien, Sovjetunionen, Tyska demokratiska republiken och Ungern. Genom rådets förordning (EEG) nr 864/87 av den 23 mars 1987 (nedan kallad 1987 års förordning)(2) [vid översättningen fanns ingen svensk version av förordningen att tillgå] infördes en slutgiltig antidumpningstull på import av sådana elektriska motorer med ursprung i alla dessa statshandelsländer med undantag av Rumänien.(3) I artikel 2.1 i 1986 års förordning och i artikel 1.1 i 1987 års förordning definieras de berörda elektriska flerfasmotorerna som motorer "som hör till undernummer ex 85.01 B I b i den gemensamma tulltaxan, motsvarande Nimexe-nummer ex 85.01-33, ex 85.01-34 och ex 85.01-36".

3 Den tullagstiftning där dessa tulltaxenummer definierades vid ifrågavarande tidpunkt var rådets förordning (EEG) nr 3618/86 av den 24 november 1986 om ändring av förordning nr 3331/85 om ändring av förordning (EEG) nr 950/68 om Gemensamma tulltaxan(4) [vid översättningen fanns ingen svensk version av förordningen att tillgå] och kommissionens förordning (EEG) nr 3840/86 av den 16 december 1986 om ändring av varuförteckningen för statistiken för gemenskapens utrikeshandel och handeln mellan medlemsstaterna (NIMEXE)(5) [vid översättningen fanns ingen svensk version av förordningen att tillgå]. Undernummer 85.01 B I b) föll under tulltaxenummer 85.01 och hade, enligt förordning nr 3618/86, följande lydelse:

"85.01 Elektriska varor enligt följande beskrivning: generatorer, motorer, omformare (roterande eller statiska), strömriktare (bland annat likriktare), transformatorer, stoppringar och andra induktansspolar:

A. Följande varor för bruk inom den civila luftfarten:

Generatorer, omformare (roterande eller statiska), transformatorer, strömriktare, stoppringar och andra induktansspolar.

Elektriska motorer med en uteffekt av 750 W och däröver, dock högst 150 kW (a)

B. Andra maskiner och apparater:

I. Generatorer, motorer (med växel, inklusive friktionsdrivning, växellåda eller annat reglerbart drev) och roterande omformare:

a) Synkronmotorer med en uteffekt av 18 W och därunder

b) Andra

II. Strömriktare (bland annat likriktare), transformatorer, stoppringar och andra induktansspolar.

C. Delar."

De i förordning nr 3840/86 använda Nimexe-numren definieras, i den mån de hänför sig till undernummer 85.01 B I b), enligt följande:

"Nimexe-nummer Hänvisning till Varubeteckning Gemensamma tulltaxan

85.01 B I b

Flerfasmotorer med en uteffekt av:

85.01-33 Mer än 0,75 kW men högst 7,5 kW

85.01-34 Mer än 7,5 kW men högst 37 kW

85.01-36 Mer än 37 kW men högst 75 kW

C Delar: Till motorer, generatorer och roterande omformare:

85.01-89 Icke-magnetiska stopppringar

85.01-90 Andra

85.01-93 Till transformatorer och induktansspolar

85.01-95 Till statiska omformare, likriktare och likriktningsapparater".(6)

4 Sedan det stegvisa införandet av gemenskapens Gemensamma tulltaxa under 1960-talet har man ansett att gemenskapsindustrin skall skyddas mot illojala handelsmetoder såsom dumpning, en beskrivning som utan vidare kan tillämpas på försäljning av varor på världsmarknaden under inköpspris, ofta med hjälp av en subvention.(7) 1986 års förordning och 1987 års förordning antogs med stöd av artikel 12 i den då gällande allmänna antidumpningsförordningen, nämligen rådets förordning (EEG) nr 2176/84 av den 23 juli 1984(8) om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (nedan kallad grundförordningen)[vid översättningen fanns ingen svensk version av förordningen att tillgå].(9) Syftet med grundförordningen var att uppdatera gemenskapens gemensamma regler om skydd mot dumpad eller subventionerad import från tredje länder. Begreppet dumpning definierades i artikel 2 på följande sätt:

"1. En antidumpningstull får tas ut på varje dumpad vara vars övergång till fri omsättning inom gemenskapen vållar skada.

2. En vara skall anses ha dumpats om dess pris vid export till gemenskapen är lägre än normalvärdet för en likadan vara."

Att bestämma en varas normalvärde är en komplicerad process i vilken det särskilt, om möjligt, ingår att fastställa ett jämförbart pris för en likadan vara i exportlandet. Ibland finns det inte något sådant jämförbart pris som har betalats eller skall betalas faktiskt i ursprungs- eller exportlandet, eller så är detta pris, om ett sådant skulle finnas, inte tillräckligt normalt för att erbjuda en användbar jämförelsepunkt med gemenskapspriserna.(10) Därför innehåller artikel 2.3 en rad alternativa metoder för hur ett marknadspris eller konstruerat pris skall fastställas. I artikel 2.5 i grundförordningen föreskrevs att särskilda kriterier skulle tillämpas vid import från länder utan marknadsekonomi. I artikel 7.1 reglerades hur ett förfarande skulle inledas och föreskrevs bland annat att kommissionen skulle "ange den vara och de länder som berörs" och "underrätta de exportörer och importörer som kommissionen vet är berörda liksom företrädare för exportlandet och för de klagande". Artikel 13 innehöll olika allmänna föreskrifter om tullar. Bland dessa fanns kravet på att antidumpningstullar skall införas genom förordning,(11) att bland annat den införda tullens belopp och typ skall anges i en sådan förordning liksom även vilken vara som berörs samt att "sådana tullar inte skall överstiga den preliminärt uppskattade eller slutligt fastställda dumpningsmarginalen".(12)

5 Till utveckling av det materiella tillämpningsområdet för den tull som infördes genom artikel 1.1 i 1987 års förordning (den slutgiltiga förordningen) föreskrevs det i artikel 1.2 i denna förordning att "[U]ttrycket 'standardiserade elektriska flerfasiga motorer' skall omfatta alla motorer som är föremål för internationell standardisering, särskilt Internationella elektrotekniska kommissionens standardisering (IEC)". Därefter förtecknades "de berörda motorernas" standardiserade varvtal, standardeffekt och standardiserade axelhöjder. I artikel 1.3 i 1987 års förordning och i artikel 2.2 i 1986 års förordning (nedan kallade förordningarna, när hänvisning sker till dem gemensamt) föreskrevs den metod som skulle användas för att bestämma storleken på antidumpningstullen. Denna skulle för varje motortyp utgöras av skillnaden mellan nettostyckepriset fritt gemenskapens gräns, oförtullat, och det pris som angavs i bilagan. I förordningarna stadgades således en rörlig(13) form av antidumpningstull som bestämdes både med hänsyn till mångfalden av möjliga motortyper och, med hänsyn till de berörda länderna, till den omständigheten att motorerna kom från statshandelsländer med planekonomi där prissättningen inte, eller i vart fall inte uteslutande, var ett resultat av marknadskrafterna.

6 I artikel 1.5 i 1987 års förordning (artikel 2.5 i 1986 års förordning) föreskrevs, att "[G]ällande bestämmelser om tull skall tillämpas utan att det påverkar bestämmelserna i denna förordning". Under åren 1986 och 1987 hade punkt 2 a i Allmänna bestämmelser för tolkning av Kombinerade nomenklaturen (nedan kallade Allmänna bestämmelserna)(14) följande lydelse:

"Anges en viss vara i ett tulltaxenummer skall varan klassificeras enligt detta tulltaxenummer även när den är inkomplett eller inte färdigarbetad, under förutsättning att varan i detta skick har den kompletta eller färdigarbetade varans huvudsakliga karaktär. En komplett eller färdigarbetad vara (eller en vara som enligt denna regel skall klassificeras som komplett eller färdigarbetad), som föreligger i delar som är avsedda att sättas ihop, skall klassificeras enligt samma tulltaxenummer som den hopsatta varan."

Enligt artikel 2 i 1987 års förordning skulle de belopp för vilka det hade ställts säkerhet i form av en preliminär antidumpningstull "slutligen tas ut med ett belopp motsvarande den slutgiltiga tullen". 1987 års förordning trädde i kraft den 28 mars 1987.

II - Bakgrund och förfarande

7 Robert Birkenbeul GmbH & Co. KG (nedan kallad käranden) bedriver verksamhet i form av konstruktion av elektriska motorer. Bolaget producerar nästan uteslutande vad som beskrivs som "specialmotorer" för maskinfabriker i enlighet med kundernas specifikationer rörande prestanda, dimensioner, elektronik och specialkullager. Käranden uppfyller sina kunders önskemål på flera olika sätt: genom att bearbeta delar av standardiserade elektriska flerfasmotorer, som importeras från tredje land - vid den för det förevarande målet relevanta tiden från (numera före detta) Tjeckoslovakien - och till dessa foga andra motordelar från länder i gemenskapen eller genom att tillverka egna motorer med hjälp av delar från standardiserade elektriska flerfasmotorer från tredje land och därigenom göra dem till specialmotorer vad beträffar tryck och/eller elektrisk konstruktion.

8 Vid en undersökning av kärandens verksamhet under åren 1987 och 1988 fann Hauptzollamt Koblenz (nedan kallad svaranden) att käranden ofta importerade statorer (med lindning) samtidigt med rotorer (med axel) från standardiserade elektriska flerfasmotorer (nedan kallade statorer och rotorer). Svaranden var av uppfattningen att sådana motordelar, enligt punkt 2 a i de Allmänna bestämmelserna, skulle anses som kompletta eller färdigarbetade standardiserade, elektriska flerfasmotorer som hör till undernummer ex 85.01 B I b i Gemensamma tulltaxan (nedan kallad GTT), eftersom kombinationen av statorer och rotorer sammantaget uppvisade en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär (min kursivering). Svaranden beslutade därför med ändring av ett tidigare beslut att käranden skulle betala ytterligare 7 703 DM i GTT-tull och 149 613.90 DM i antidumpningstull. Då kärandens förvaltningsbesvär över detta beslut inte vann någon framgång, väckte denne talan vid Finanzgericht Rheinland-Pfalz, vilket slutligen resulterade i förevarande begäran om förhandsavgörande.

9 Vid Finanzgericht Rheinland-Pfalz (nedan kallad den nationella domstolen) har käranden gjort gällande att ifrågavarande import inte omfattade en rad viktiga delar som är av avgörande betydelse för en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotor. Ur ekonomisk synpunkt motsvarar de delar som fattas (och som käranden förvärvade inom gemenskapen) tillsammans med kostnaderna för montage i Tyskland 30,35 procent av priset på en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotor, medan nettostyckepriset på en sådan motor är 43,57 procent högre än det totala pris som skall betalas vid import av statorer och rotorer. Dessutom kunde de importerade delarna ur teknisk synpunkt inte fungera utan de övriga delarna med ursprung i gemenskapen.

10 I samband med det system med rörlig tull som infördes genom förordningarna, fastställdes i bilagan ett minimipris vid import, och alla standardiserade elektriska flerfasmotorer som infördes till ett lägre pris belades med en antidumpningstull motsvarande skillnaden mellan det faktiska importpriset och det angivna minimipriset vid import. Käranden har vid den nationella domstolen uppgett att eftersom det gick att få betydande rabatter vid import av sådana delar, var nettostyckepriset på dessa mycket lägre än nettostyckepriset på motsvarande kompletta motorer och att beräkningen av den antidumpningstull som skulle tas ut på delar med tillämpning av det i bilagan föreskrivna minimipriset vid import därför skulle leda till uttag av orimligt höga tullar. Enligt käranden kan det inte ha varit gemenskapslagstiftarens vilja att punkt 2 a skulle medföra att import av färdigarbetade eller kompletta standardiserade elektriska flerfasmotorer skulle bli mer förmånlig än import av delar.

11 Svaranden har anfört att värdeförhållandet mellan delar och färdiga varor är irrelevant. Denne har vidare gjort gällande att varje bearbetning av importerade delar efter förtullningen är irrelevant för deras tullrättsliga klassificering. Slutligen innehöll 1987 års förordning inte något rättsligt stöd för att inte tillämpa eventuellt orimligt höga antidumpningstullar som har fastställts i laga ordning i enlighet med förordningens bestämmelser.

12 För att kunna döma i målet har den nationella domstolen ansett det vara nödvändigt att begära att domstolen meddelar ett förhandsavgörande beträffande följande frågor:

"1) Skall kommissionens förordning (EEG) nr 3019/86 av den 30 september 1986 och rådets förordning (EEG) nr 864/87 av den 23 mars 1987 tolkas på så sätt att antidumpningstull endast får tas ut på import av kompletta/färdigarbetade - inklusive demonterade eller ännu inte monterade - standardiserade elektriska flerfasmotorer som avses i artikel 2.1 i förordning nr 3019/86 och i artikel 1.1 och 1.2 i förordning nr 864/87,

eller

omfattar de nämnda förordningarna även inkompletta/inte färdigarbetade varor som, enligt punkt 2 a i de Allmänna bestämmelserna för tolkning av det harmoniserade systemets nomenklatur, skall klassificeras som kompletta/färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer?

2) För det fall att det andra alternativet i den första frågan kan besvaras jakande:

Vilka är de delar av en standardiserad flerfasig elektrisk motor som i befintligt skick, för sig eller sammantaget, uppvisar en komplett/färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär,

och, särskilt,

skall en stator med lindning i kombination med en rotor med axel utan ytterligare villkor beläggas med antidumpningstull?

3) För det fall fråga 2 besvaras jakande:

Vilken antidumpningstullsats gäller för de importerade delarna av de standardiserade elektriska flerfasmotorerna och på vilket sätt och med stöd av vilka bestämmelser är det i förekommande fall möjligt att nå fram till en exakt och rättvis tull för de importerade motordelarna?"

13 Den nationella domstolen har gjort ett antal anmärkningar till varje fråga. Beträffande den första frågan har den påpekat att förordningarna inte innehåller något om tillämpningen av antidumpningstull på importerade motordelar. Det fastställs varken priser på motordelar eller särskilda antidumpningstullsatser för sådana delar.(15) Skillnaden mellan importpriser på kompletta motorer och deras beståndsdelar skulle i vissa fall kunna leda till att en antidumpningstull tas ut på en inte färdigarbetad motor, medan ingen sådan tull skulle tas ut på en motsvarande komplett motor, beroende på dess högre nettoimportpris. Med andra ord skulle det totala värdet av de importerade delarna överstiga det i bestämmelserna angivna minimivärdet vid import av en komplett motor, men eftersom varje importerat parti behandlas för sig, skulle en antidumpningstull tas ut på varje sådan import.

14 Å andra sidan har den nationella domstolen påpekat att den omständigheten att det i förordningarna hänvisas till standardiserade elektriska flerfasmotorer "som hör till undernummer ex 8501 B I b i Gemensamma tulltaxan" skulle kunna tyda på att lagstiftaren har velat att antidumpningstull skall tas ut på all import som vid en klassificering för GTT-ändamål faller in under detta undernummer. Med en sådan tolkning skulle motordelar med tillämpning av punkt 2 a klassificeras som en komplett eller färdigarbetad motor såvida de efter montage uppvisade en sådan motors "huvudsakliga karaktär" även om de i verkligheten inte var kompletta eller färdigarbetade. Enligt den nationella domstolen skulle en sådan tolkning överensstämma bättre med syftet med förordningarna än en tolkning enligt vilken endast kompletta eller färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer skulle kunna omfattas av ifrågavarande antidumpningstull.

15 Den nationella domstolen har uppgett att syftet med den andra frågan är att få klarhet i om förordningarna - för det fall förordningarna är tillämpliga på motordelar som kan anses som kompletta eller färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer - kan tolkas på så sätt att de omfattar de importerade motordelar som är aktuella i det förevarande målet. Vad gäller den tredje frågan har den nationella domstolen uttryckt betänkligheter beträffande tillämpningen av antidumpningstullen. Den har pekat på svårigheterna med att tillämpa den metod för beräkning av antidumpningstull som är föreskriven i förordningarna för motorer på importerade motordelar. Ju lägre värdet är på den importerade del som i enlighet med punkt 2 a skall tolkas som huvudsakligen motsvarande en komplett standardiserad elektrisk flerfasmotor, desto högre blir den ekonomiska bördan på grund av antidumpningstullen. Under sådana förhållanden vill den nationella domstolen veta hur en sådan antidumpningstull skall beräknas.

III - Yttranden som har inkommit till domstolen

16 I enlighet med artikel 20 i stadgan för domstolen har käranden, kommissionen och den franska regeringen inkommit med skriftliga yttranden. Käranden och kommissionen har även avgett muntliga yttranden. Varken svaranden eller den tyska regeringen har inkommit med yttrande.

Käranden

17 Käranden har uppgett att den är ett medelstort företag med omkring 80 anställda vars huvudsakliga verksamhet består i att framställa elektriska specialmotorer av motordelar som importeras både från tredje land och köps inom gemenskapen. Varje sådan specialmotor måste utformas särskilt och framställas efter de behov som kärandens kunder har, vilka till större delen är maskintillverkare.

18 Beträffande den första frågan har käranden uppgett att såväl övervägandena till förordningarna som ordalydelsen av dessa, för att inte tala om den antidumpningsundersökning som föregick dem, endast tillåter en tolkning enligt vilken de varor som berörs endast är de som kan klassificeras som kompletta eller färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer.(16) Vid sammanträdet har käranden gjort gällande att antidumpningsreglerna utgör en lex specialis i förhållande till de allmänna tullbestämmelserna och att antidumpningstull inte bör tillämpas generellt utan endast för att säkerställa skydd i särskilda bevisade fall av illojalt handelsbruk.

19 Allmänna tullbestämmelser som punkt 2 a är, enligt käranden, enligt artikel 1.5 i 1987 års förordning tillämpliga endast i den utsträckning som de är förenliga med bestämmelserna i den förordningen. Emellertid föreskrevs i artikel 13.2 i grundförordningen att "den vara som avses" skulle anges i de enskilda antidumpningsförordningarna. Eftersom den vara som avses i förevarande fall i förordningarna uttryckligen definieras genom hänvisning till särskilda typer av kompletta eller färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer har käranden gjort gällande att en tillämpning av punkt 2 a är utesluten. Käranden har vidare uppgett att den omständigheten att det i förordningarna endast fastställs en rörlig antidumpningstull för "varje motortyp" ger stöd för dennes uppfattning att gemenskapslagstiftaren inte har behandlat frågan om import av delar. Käranden har dessutom pekat på det problem som den nationella domstolen har påtalat, nämligen att tillämpningen av den rörliga satsen på import av motordelar skulle leda till att det tas ut högre antidumpningstull på delar än som skulle betalas för import av kompletta motorer.

20 Käranden har här åberopat principen om att en förordnings tillämpningsområde som regel måste framgå "av förordningen själv".(17) Från denna regel kan det visserligen göras undantag, men inte om den föreslagna tolkningen skulle innebära att en berörd part åläggs en förpliktelse.(18) Då den tolkning som svaranden i förevarande mål har föreslagit skulle innebära just detta, bör den inte godtas. I förevarande mål har käranden gjort gällande att en tolkning enligt vilken förordningarna endast omfattar kompletta motorer inte är oförenlig med gemenskapsrätten. Genom grundförordningen bemyndigades gemenskapslagstiftaren uttryckligen att bestämma vilka varor som skulle beläggas med antidumpningstull. I det konkreta fallet begränsades såväl den inledande undersökningen som den slutgiltiga tullen till att omfatta kompletta eller färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer.

21 Slutligen har käranden uppgett att den tolkning som den har föreslagit - enligt vilken en tillämpning av punkt 2 a är utesluten - inte skulle undergräva ifrågavarande förordningars skyddskaraktär. Punkt 2 a är endast tillämplig när delar av en vara, vilka uppvisar en färdigarbetad varas huvudsakliga karaktär, presenteras samtidigt för förtullning.(19) Syftet med punkt 2 a är inte att förhindra att antidumpningstullarna kringgås, utan snarare att förenkla tullklassificeringen. Käranden har påpekat att antidumpningstull alltid kan undvikas av importörer som är villiga att sprida sin import. Käranden gör inte detta och har därför gjort gällande att den inte skall behandlas annorlunda endast på grund av att den samtidigt importerar de rotorer och statorer som den behöver.(20)

22 För det fall att dennes argument rörande den första frågan inte kan accepteras, har käranden anfört att de delar som behandlas i förevarande mål inte har en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär enligt definitionen i artikel 1 i 1987 års förordning, varken med utgångspunkt i yttre kännetecken och funktion eller med hänsyn till punkt 2 a. Vid sammanträdet har käranden åberopat ett nytt avgörande från domstolen i målet Develop Dr Eisbein.(21) Käranden har anfört att domstolen har fastslagit att det för att tillämpa punkt 2 a måste vara möjligt att identifiera den färdigarbetade varan utifrån de ifrågavarande delarna. I förevarande mål är det enligt käranden inte möjligt att visuellt identifiera delarna såsom utgörande en elektrisk motor.

23 Beträffande rekvisitet varans "huvudsakliga karaktär" har käranden anfört att delarna till det yttre inte uppvisar någon likhet med elektriska motorer då flera viktiga delar fattas, nämligen två lagersköldar till drivsidan och den motsatta sidan samt locken till dessa sköldar. Också inuti ser de annorlunda ut. Det fattas kullager, en ventilator, en ventilatorkåpa och ett fastsättningsdon. Vidare har de inte en standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga egenskap, nämligen förmågan att med hjälp av magnetiska fält omforma elektrisk energi till mekanisk energi.

24 Käranden har uppgett att mellan 65 och 85 procent av kostnaderna för tillverkningen av specialmotorerna består av kostnaderna för de delar som inte ingick i den i målet aktuella importen från tredje land och kostnaderna för bearbetning och montage. Till stöd för detta har käranden som exempel nämnt två beräkningar för typiska flerfasiga elektriska specialmotorer där värdet av importen från Tjeckoslovakien uppgick till 35,07 procent respektive 17,13 procent. Käranden har dock vidgått att det finns stora variationer.

25 Käranden har också åberopat de "montageregler" som domstolen har tillämpat i sin rättspraxis rörande punkt 2 a. Käranden har därvid med hänvisning till domstolens dom i målet Brother International(22) gjort gällande att dess monteringsprocess, med hänsyn till det bidrag som lämnas av dess specialutbildade arbetstagare, de ytterligare delar som behövs och bearbetningen med hjälp av speciell utrustning, inte kan anses som enbart ett enkelt förfarande. Käranden har pekat på att de importerade delarna, betraktade för sig och innan dessa ytterligare steg vidtas, inte kan anses huvudsakligen motsvara en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotor.

26 Beträffande den tredje frågan har käranden - återigen utan att det påverkar dess uppfattning rörande de tidigare frågorna - gjort gällande att även om en stator och en rotor tillsammans behandlades såsom motsvarande en komplett standardiserad elektrisk flerfasmotor, vore det inte riktigt att tillämpa den metod för beräkning av antidumpningstullen som föreskrivs i förordningarna. I artikel 1.3 i 1987 års förordning stadgas, att "[t]ullen för varje motortyp skall utgöras av skillnaden mellan nettostyckepriset, fritt gemenskapens gräns, oförtullat, och det pris som anges i bilagan". Om denna metod tillämpades för beräkning av tull på import av motordelar, skulle det innebära ett åsidosättande av såväl rättssäkerhets- som proportionalitetsprincipen.

27 Rättssäkerhetsprincipen kräver enligt käranden att förordningar skall formuleras klart och tydligt(23), särskilt när, såsom fråga om antidumpningsförordningar, någon därigenom åläggs en ekonomisk börda. Vidare krävs enligt artikel 13.2 i grundförordningen en exakt angivelse av både vilken vara som avses och den tull som skall utgå. Utvidgningen av tullar till att omfatta icke närmare angivna varor är enligt käranden olagligt. Luckor i en förordning får aldrig fyllas på de berörda ekonomiska aktörernas bekostnad.(24) Om tullen skall tillämpas på importerade motordelar måste gemenskapslagstiftaren uttala att så skall vara fallet.

28 En tull på motordelar skulle, såsom den nationella domstolen har funnit, leda till en högre skyddsnivå mot sådan import än mot import av kompletta motorer. Tullen skulle bli högre både i absoluta tal och i än högre grad i förhållande till värdet av den importerade produkten. Käranden har gjort gällande att detta skulle innebära att proportionalitetsprincipen åsidosattes. Vidare föreskrivs i artikel 13.3 i grundförordningen att antidumpningstullen inte skall överstiga dumpningsmarginalen och att den under alla omständigheter bör vara mindre om det mindre beloppet räcker för att undanröja skadan för den berörda gemenskapsindustrin. Denna princip respekteras i förordningarna vad beträffar kompletta eller färdigarbetade motorer. Enligt käranden skulle dock en automatisk tillämpning av förordningarnas rörliga tull strida mot både proportionalitetsprincipen och artikel 13.3 i grundförordningen.

Kommissionen

29 Kommissionen har inledningsvis anfört att hänvisningarna till tulltaxenumren i förordningarna innebär att deras tillämpning begränsas till standardiserade elektriska flerfasmotorer och inte att förordningarna är tillämpliga på delar, vilka hör till ett särskilt undernummer. Följden av tillämpningen av punkt 2 a är, att när importerade delar har en komplett standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär, skall dessa i tullhänseende behandlas som standardiserade elektriska flerfasmotorer. Resultatet är dock inte nödvändigtvis detsamma vad beträffar en antidumpningstull vars tillämpning huvudsakligen beror på den förordning genom vilken den genomförs.

30 Kommissionen har särskilt hänvisat till domstolens dom i målet Dr Tretter i vilken förhållandet mellan GTT och antidumpningsförordningarna förklaras(25). Blotta hänvisningen i en förordning till ett särskilt tulltaxenummer i GTT behöver inte nödvändigtvis innebära att varje vara som hör till detta nummer omfattas av tullen. Det är endast när det efter en vederbörlig dumpningsundersökning har visats att en viss vara har dumpats som denna vara kan bli föremål för en antidumpningstull.

31 Kommissionen har uppgett att endast syftet att förhindra ett kringgående kan motivera att statorer och rotorer beläggs med en antidumpningstull som om de vore kompletta motorer. Inte heller en sådan tolkning skulle emellertid kunna förhindra ett kringgående av tullarna. Tullen kan endast tillämpas effektivt om alla de delar som kan betraktas som i huvudsak motsvarande den i förordningen angivna färdiga varan importeras samtidigt. Men en beslutsam importör skulle lätt kunna sprida sin import. En sådan medvetet vid tolkning skulle endast vara motiverad om den är effektiv.

32 Enligt kommissionen finns det tungt vägande skäl mot en sådan tolkning. För det första finns det i ordalydelsen av förordningarna inget stöd för att inkompletta motorer skulle vara täckta. Det finns ingen hänvisning till delar i 1986 års förordning, och hänvisningen i det 29:e övervägandet i 1987 års förordning hänför sig till en särskild situation, nämligen "små italienska producenter vars produktion befinner sig på ett hantverksmässigt plan" som använder "delar med ursprung i statshandelsländerna", med den uppenbara konsekvensen att de kunde konkurrera med priserna på billiga importerade standardiserade elektriska flerfasmotorer. Övervägandena i förordningarna visar att endast standardiserade elektriska flerfasmotorer var föremål för en föregående undersökning och att alla konstateranden med hänsyn till de faktiska omständigheterna avsåg effekten av importen av dessa. Att tolka förordningarna såsom tillämpliga på importerade delar skulle vara oförenligt med grundförordningen och skulle således strida mot en överordnad rättsregel. Vid det muntliga sammanträdet har kommissionen angett ytterligare två skäl till varför ordalydelsen av 1987 års förordning inte kunde tillämpas på importerade delar. Enligt det undernummer till vilket artikel 1.1 hänvisade, undantogs för det första uttryckligen den del av undernumret som handlade om "delar". För det andra och i motsats till vad kommissionens ombud beskrev som "normala antidumpningsförordningar"(26) (nämligen de som har en värdetull), i vilka det föreskrivs att de relevanta bestämmelserna i GTT är avgörande för deras tillämpning, stadgas i artikel 1.5 i 1987 års förordning att GTT skall tillämpas "utan att det påverkar bestämmelserna i denna förordning".

33 Det andra skälet som kommissionen har framfört i sitt skriftliga yttrande rörde den beräkningsmetod för tull som föreskrevs i förordningarna med utgångspunkt i två priser: det pris som betalas av den förste oberoende köparen av importvarorna och det i bilagan angivna minimipriset. I samband med förklaringen av en möjlig beräkningsgrund för tullen på delarna har kommissionen angett flera möjligheter, men anser dem alla otillfredsställande:(27) den i förordningarna föreskrivna rörliga tullen är inte ägnad att tillämpas på importerade delar eller i vart fall inte utan att det leder till oskäliga resultat.

34 Kommissionen har vidare påstått att förordningarna inte skall tolkas på ett sådant sätt att de resulterar i tillämpningen av uppenbart orättvisa tullar och att det inte kan tillåtas att de nationella tullmyndigheterna fastställer vilket belopp antidumpningstullen skall uppgå till. Att göra detta skulle innebära en risk för att gemenskapsrätten inte tillämpas enhetligt inom ett område där gemenskapen ensam är behörig, och det skulle i brist på egentliga gemenskapsrättsliga riktlinjer för referenspriser skapa svårigheter vid tillämpningen av antidumpningstullen och leda till att importörerna inte längre åtnjöt en nöjaktig rättssäkerhetsnivå. Enligt kommissionen överensstämmer denna slutsats med både domstolens rättspraxis och de allmänna principerna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen.(28)

35 Vid sammanträdet har kommissionen påpekat att även om domstolen skulle finna det nödvändigt att besvara den andra frågan som den nationella domstolen har hänskjutit, borde svaret bli nekande vad beträffar de i det förevarande målet aktuella delarna. Kommissionen stöder sig här på den dom som domstolen nyligen meddelade i målet GoldStar Europe.(29) Med hänsyn till sin uppfattning rörande de första två frågorna har kommissionen inte yttrat sig beträffande den tredje frågan.

Den franska regeringen

36 Den franska regeringen har i sitt skriftliga yttrande intagit en ståndpunkt som helt skiljer sig från kärandens och kommissionens. Regeringen har inte deltagit i sammanträdet.

37 Beträffande den första frågan har den franska regeringen anfört att de allmänna principerna för klassificering av varor som finns i GTT bör tillämpas på tolkningen av förordningarna. Regeringen har härvid framfört två skäl: i) I förordningarna hänvisas uttryckligen till tillämpningen av dessa principer: ii) Likheterna mellan tull och antidumpningstull, särskilt vad beträffar de myndigheter som är ansvariga för uppbörden, tyder på att principerna för tolkningen av de förra bör påverka principerna för tolkningen av de senare. Det skulle strida mot rättssäkerhetsprincipen om nationella tullmyndigheter inte skulle använda tullnomenklaturreglerna när de tillämpar antidumpningstullar. Regeringen anser därför att punkt 2 a är tillämplig i det förevarande fallet.

38 Vad beträffar den andra frågan har den franska regeringen anfört att frågan huruvida statorer och rotorer enligt punkt 2 a bör klassificeras som kompletta motorer ger upphov till två skilda underfrågor: i) Har en stator tillsammans med en rotor en komplett elektrisk motors huvudsakliga karaktär? ii) Hindrar den omständigheten att ytterligare delar måste tillfogas under framställningsprocessen att den första delfrågan besvaras jakande? Regeringen har föreslagit att hänsyn tas till en elektrisk motors huvudsakliga funktion och därefter till om en stator tillsammans med en rotor fyller denna funktion. Omvandlingen av elektrisk energi till mekanisk energi uppnås huvudsakligen genom kombinationen av en stator med en rotor. Utformningen och framställningen av dessa delar är en komplicerad process med ett mycket stort inslag av värdeökning, som i genomsnitt motsvarar omkring 66 procent av kostnaden för en elektrisk motor, och motorns karaktäristika bestäms uteslutande av statorns och rotorns kvalitet. Enbart dessa är visserligen inte tillräckliga för att utgöra en elektrisk motor, men tillfogandet av de andra nödvändiga delarna och deras framställning är av sekundär betydelse. För dessa väsentliga komponenter finns det olika användningsmöjligheter utan att en fullständig motor behöver byggas.(30) Att det är nödvändigt att tillfoga "sekundära" delar under framställningsprocessen ändrar inte det förhållandet att det är statorn och rotorn som fullgör den huvudsakliga funktionen. Enligt regeringens uppfattning har svaranden med rätta klassificerat delarna som standardiserade elektriska flerfasmotorer och därmed som antidumpningstullspliktiga.

39 Vid behandlingen av den tredje frågan har den franska regeringen betonat den omständigheten att det varken enligt 1986 års förordning eller 1987 års förordning är tillåtet att göra någon avvikelse från de föreskrivna antidumpningstullsatserna. Regeringen grundar sitt påstående på den omständigheten att gemenskapslagstiftaren har beslutat sig för att införa ett system med rörlig tull i detta fall. Om lagstiftaren däremot hade valt en beräkningsmetod för tullen med hänsyn till värdet, skulle ett sådant system ha gjort det möjligt att fullt ut beakta skillnaderna i värde mellan import av kompletta respektiva inkompletta motorer. Regeringen har fäst uppmärksamheten på domstolens avgörande i målet Neotype Techmashexport(31) där domstolen tillbakavisade ett ifrågasättande av den rörliga karaktären av den antidumpningstull som slutligt infördes genom 1987 års förordning och erkände att antagandet av denna låg inom ramen för rådets utrymme för skönsmässig bedömning. Regeringen har dragit slutsatsen att de nationella tullmyndigheterna inte förfogar över något utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller uttagandet av den i förordningarna föreskrivna tullen och att hela tullen måste tas ut så snart importen faller inom tillämpningsområdet för förordningarna.

40 Beträffande kärandens påstående om det oskäliga i att ålägga denne tullen, har den franska regeringen anfört att den faktiska antidumpningstullsats som har fastställts i förordningarna redan utgör ett mycket ringa belopp med hänsyn till den faktiska dumpningsmarginalen som fastställdes vid de ifrågavarande undersökningarna.(32) Det är endast i sådana fall som kärandens - som enligt regeringens uppfattning är "marginella" - som kostnaderna för andra delar än för statorn och rotorn samt framställningskostnaderna utgör en betydande del av samtliga kostnader. Regeringen drar slutsatsen att det system som har införts genom förordningarna inte kan tolkas på så sätt att avvikelser är tillåtna i sådana fall. Man kan vidare inte anse att rådet har överskridit gränserna för sitt utrymme för skönsmässig bedömning genom att inte anta särskilda regler för sådana företag som kärandens.

IV - Bedömning av frågorna

Den första frågan

41 Den franska regeringen har med rätta påpekat att det inte är överraskande att det i särskilda antidumpningsförordningar som 1986 års respektive 1987 års förordning hänvisas till både tullnomenklaturen och till de allmänna tullbestämmelserna för att bistå de nationella myndigheter som det åligger att tillämpa reglerna vid identifieringen av de varor som omfattas av antidumpningstullen. I förordningarna hänvisas sålunda till undernummer ex 85.01 B I b i GTT motsvarande Nimexe-nummer ex 85.01-33, ex 85.01-34 och ex 85.01-36 för att identifiera vilka standardiserade elektriska flerfasmotorer som omfattas av tullen. Vad beträffar tullklassificeringen håller jag med den franska regeringen om att beskrivningen av en vara i ett bestämt tulltaxenummer inte nödvändigtvis är uttömmande. Hänsyn måste även tas till sammanhanget och de särskilda överskrifterna.

42 I målet Osram(33) anmodades domstolen att bedöma räckvidden av nummer 70.11 i GTT som rörde "öppna glashöljen (inbegripet kolvar och rör) till elektriska lampor, elektronrör eller liknande, inte försedda med påmonterade detaljer". Efter att ha konstaterat att nummer 70.11 enligt ordalydelsen endast var tillämpligt på "ofärdiga varor", fortfor domstolen med att "[d]etta uttryck måste tolkas i överensstämmelse med punkt 2 a i Allmänna bestämmelser för tolkning av Kombinerade nomenklaturen".(34) Samma punkt 2 a bör enligt den franska regeringen tillämpas på klassificeringen av de ofärdiga varor som är aktuella i förevarande mål. Följden av tillämpningen av denna punkt har slående beskrivits av generaladvokaten Trabucchi i följande ordalag:

"Enligt en regel som normalt iakttas vid tillämpningen av Gemensamma tulltaxan täcker hänvisningen till en vara i ett visst tulltaxenummer denna vara även när den är inkomplett eller inte färdigarbetad, under förutsättning att varan i detta skick har den kompletta eller färdigarbetade varans huvudsakliga karaktär".(35)

Både generaladvokaten och domstolen var av den uppfattningen att tillämpningen av denna punkt förutsatte att de separata delarna importerades eller presenterades för förtullning samtidigt(36).

43 Om den franska regeringens synsätt beträffande tillämpningen av punkt 2 a i förevarande mål accepteras, bör inte bortses från att målet Osram endast handlade om tullklassificering, medan förevarande mål tillika handlar om tillämpningen av en antidumpningstull. Den franska regeringen har anfört att det inte skulle vara förenligt med rättssäkerhetsprincipen om nationella myndigheter inte lät såväl färdigarbetade eller kompletta som inte färdiga eller inkompletta elektriska flerfasmotorer ingå i förordningarnas materiella tillämpningsområde så snart de senare har de förras huvudsakliga karaktär. Jag kan inte dela denna uppfattning.

44 Visserligen föreskrevs det uttryckligen i artikel 2.5 i 1986 års förordning, vilken fick sin slutliga lydelse genom artikel 1.5 i 1987 års förordning, att allmänna bestämmelser rörande tullklassificering skulle tillämpas, men som käranden med rätta har påpekat skall de tillämpas utan att de övriga bestämmelserna i förordningen påverkas. Såsom domstolen uttalade i domen i målet Krohn "framgår en förordnings tillämpningsområde i regel av bestämmelserna i densamma och kan i princip inte utvidgas till att täcka sådana situationer för vilka förordningen inte var avsedd".(37) I det målet hade en ekonomisk aktör förgäves gjort gällande att en bestämmelse i en kommissionsförordning om indragning av importlicenser för maniok med ursprung i annat tredje land än Thailand skulle kunna tillämpas analogt på Thailand även om den kommissionsförordning i vilken import från Thailand reglerades inte innehöll någon sådan möjlighet. I förevarande mål har käranden sökt stödja sig på den allmänna betydelsen av ordalydelsen i förordningarna och har till exempel inte gjort gällande att den omständigheten att delar inte nämns utgör "en lucka som strider mot en gemenskapsrättslig grundprincip som kan avhjälpas genom analog tillämpning av andra regler"(38) såsom punkt 2 a. Jag anser inte att rådets underlåtelse att lagstifta om importerade motordelar kan betraktas som en lucka som skall fyllas inom ramen för det system för skydd mot dumpning som infördes genom de i förevarande mål omhandlade förordningarna. Gemenskapsåtgärder om införande av antidumpningstull är till sin natur extraordinära och bör normalt endast ges en strikt bokstavstolkning. Det skall enligt min uppfattning särskilt gälla när en vid tolkning skulle få allvarliga ekonomiska följder för berörda ekonomiska aktörer såsom käranden.

45 I artikel 1 i 1987 års förordning definieras med ett mycket specifikt ordval det materiella tillämpningsområdet för den genom denna förordning införda antidumpningstullen på så sätt att det omfattar vissa standardiserade elektriska flerfasmotorer som hör till undernummer ex 85.01 B I b i GTT. Vid den relevanta tidpunkten avsåg detta undernummer endast kompletta maskiner eller apparater. Det synes mig vara endast rimligt att anta att om rådet hade önskat att utsträcka tullen till motordelar skulle det även ha hänvisat till undernummer 85.01 C som särskilt avsåg delar och, förmodligen, avtagbara delar till de maskiner som var klassificerade i nummer 85.01.(39) Hänvisningen till motsvarande Nimexe-nummer stärker endast denna uppfattning, då det inte i något av de tre nämnda numren (se punkt 3 ovan) görs någon hänvisning till delar av standardiserade elektriska flerfasmotorer. Den med omsorg valda ordalydelsen talar om "standardiserade elektriska flerfasmotorer" varefter det otvetydigt görs en hänvisning till de tre uteffektnivåer som täcker hela det område som omfattas av Nimexe-numren ex 85.01-33, ex 85.01-34 och ex 85.01-36. Att inbegripa det efterföljande numret som faktiskt omfattar "delar" genom tillämpning av en utvidgande tolkning skulle göra våld på den klara ordalydelse som används. Jag anser därför att en bokstavstolkning av artikel 1.1 i 1987 års förordning endast kan leda till slutsatsen att delar inte omfattas. Enligt min mening är denna slutsats tillräcklig för att lösa problemet i förevarande mål.

46 Jag är vidare övertygad om att denna slutsats har ett starkt stöd i det beslut som domstolens ordförande meddelade i domen i målet Enital.(40) Enital hade ansökt om uppskov med verkställigheten av bland annat 1986 års förordning. Ett av argumenten till stöd för ansökan var att kommissionen i 1986 års förordning rättsstridigt hade belagt motordelar med antidumpningstull. Domstolens ordförande förkastade detta argument med följande ord:(41)

"Såsom kommissionen med rätta har anfört, synes sökandens andra argument vid första anblicken vara helt irrelevant. Man kan nämligen redan genom att läsa Gemensamma tulltaxan (EGT nr L 330, 1985, s. 335) och Nimexekoden (EGT nr L 353, 1985, s. 475) se att nummer 85.01 i Gemensamma tulltaxan med överskriften 'Elektriska varor enligt följande beskrivning: generatorer, motorer, omformare (roterande eller statiska), strömriktare (bland annat likriktare), transformatorer, stoppringar och andra induktansspolar' är uppdelad i tre undernummer:

- 85.01 A (varor för bruk inom den civila luftfarten)

- 85.01 B (andra maskiner och apparater)

- 85.01 C (delar)

och att hänvisningen i kommissionens förordning nr 3019/86 till undernummer 85.01 B I b) inte rör delar vilka omfattas av undernummer 85.01 C. En jämförelse med motsvarande nummer i Nimexekoden (85.01-33, 85.01-34 och 85.01-36) bekräftar detta synsätt, eftersom de hänvisar till flerfasiga motorer med en uteffekt av mer än 0,75 kW men högst 75 kW, medan delar till motorer omfattas av numren 85.01-89 och 85.01-90 till vilka förordning nr 3019/86 inte hänvisar."

47 Den franska regeringen har emellertid gjort gällande, att både hänvisningen till "gällande bestämmelser om tull" i artikel 1.5 i 1987 års förordning och kravet på rättssäkerhet i förhållande till nationella tullmyndigheter rättfärdigar tillämpningen av punkt 2 a och, som en följd därav, en tolkning av 1987 års förordning på så sätt att den tillämpas på importerade delar som i huvudsak kan anses motsvara kompletta motorer. Det synes mig, innan jag behandlar betydelsen av de eventuella svårigheter som de nationella myndigheterna kan stöta på om de skall tillämpa 1987 års förordning på importerade delar, vara lämpligt att undersöka huruvida hänvisningen till bland annat punkt 2 a kräver ett annat slag av tolkning av det materiella tillämpningsområdet för 1987 års förordning än en bokstavstolkning.

48 Den nationella domstolen har låtit förstå att en sådan tolkning bättre skulle kunna överensstämma med de underliggande målen med antidumpningsåtgärder i allmänhet och med 1987 års förordning i synnerhet genom att importörer därigenom avskräcks från att försöka undgå antidumpningstull vilken gemenskapslagstiftaren har beslutat vara nödvändig och motiverad för att skydda gemenskapsindustrin från illojalt handelsbruk. Jag håller inte med om detta. Såsom kommissionen med rätta har påpekat krävs det i punkt 2 a att ifrågavarande inkompletta importvaror har motsvarande kompletta varors huvudsakliga karaktär. I sin dom i målet Osram(42) har domstolen uttalat att även om effekten av denna föreskrift är att varje hänvisning till en vara i bestämt tulltaxenummer omfattar en hänvisning till varan oberoende av om den importeras "komplett eller färdigarbetad" eller "i delar som är avsedda att sättas ihop", "framgår det av ordalydelsen av denna bestämmelse att den endast kan tillämpas om de omonterade delarna presenteras samtidigt till förtullning".(43) Med hänsyn härtill skulle en berörd aktör endast behöva sprida sin import eller förskjuta denna för att säkerställa att inget parti innehåller ett tillräckligt antal delar för att möjliggöra en tillämpning av punkt 2 a. Käranden har anfört att den inte bör åläggas en antidumpningstull endast för att den inte ägnar sig åt denna typ av beteende. Vid sammanträdet vidgick käranden att den vid den relevanta tidpunkten ibland importerade de två ifrågavarande delarna samtidigt. Detta berodde dock inte på kärandens egen önskan utan på produktionsvillkoren för dennes tjeckoslovakiska leverantörer.

49 Jag anser att det av domen i målet Osram följer att det inte kan bli tal om att tillämpa punkt 2 a i de många fall där käranden importerade statorerna oberoende av rotorerna. Härav följer att i dessa fall skall det första ledet av den första frågan i begäran om förhandsavgörande från den nationella domstolen besvaras jakande, medan det andra ledet bör besvaras nekande, i den meningen att ifrågavarande import uppenbart inte uppfyller villkoren för tillämpning av punkt 2 a.

50 Enligt min mening är punkt 2 a, om den över huvud taget är tillämplig, endast tillämplig då de påstått nödvändiga delarna importeras ihop eller presenteras samtidigt till förtullning. Även i sådana fall anser jag att det inte är möjligt att åberopa önskan att undvika undandragande från tull som argument för att tillämpa antidumpningstullen på delar såsom de som importeras av käranden och som inte omfattas av tullens tillämpningsområde.

51 Punkt 2 a kan endast tillämpas med stöd av artikel 1.5 i 1987 års förordning, i vilken föreskrivs att gällande tullbestämmelser skall tillämpas "utan att det påverkar bestämmelserna i denna förordning" (min kursivering). Enligt min uppfattning är det klart att den villkorade hänvisningen till tullbestämmelserna måste tolkas normalt enligt sin ordalydelse. En allmän tolkningsregel såsom punkt 2 a kan under inga omständigheter, endast på grund av att det i artikel 1.5 finns en hänvisning till den, tillåtas att utvidga det materiella tillämpningsområdet för den tull som införts genom 1987 års förordning. Den underordnade roll ("utan att det påverkar") som tillskrivits den undanröjer varje tvivel. Det kan påpekas att den nationella domstolens tvivel rörande tillämpningen av punkt 2 a huvudsakligen beror på dess oro för de oproportionerliga följderna av en tillämpning av den variabla antidumpningstullen på import av delar som till exempel sådana som är aktuella i det förevarande målet. Jag delar dessa tvivel. Även om jag bortser från begränsningarna som följer av grundförordningen vad gäller antagande av individuella antidumpningsförordningar, särskilt kravet på en föregående undersökning av en påstådd skada, och därefter antar att rådet hade haft rätt - vilket synes mig synnerligen osannolikt - att införa en antidumpningstull på delar till standardiserade elektriska flerfasmotorer, är det fullständigt klart att rådet i enlighet med bestämmelserna i grundförordningen under alla omständigheter skulle ha varit skyldigt att beräkna den relevanta dumpningsmarginalen och att fastställa en lämplig tullsats som inte gick utöver vad som var absolut nödvändigt för att avhjälpa den skada som sådan import gav upphov till för gemenskapsproducenter av motsvarande varor. Någon sådan fastställelse har naturligtvis inte skett.

52 Den franska regeringen har dock anfört att enbart den omständigheten att importerade delar skulle beläggas med en högre rörlig tullsats än kompletta motorer inte skall anses vara orättvis med hänsyn till att rådet valde att inte införa en så hög rörlig tullsats på import av kompletta standardiserade elektriska flerfasmotorer som det kunde ha gjort med stöd av den faktiskt gjorda undersökningen och i enlighet med grundförordningen. Denna uppfattning måste avvisas. Jag godtar kärandens argument att en omedelbar tillämpning av 1987 års förordning på motordelar skulle leda till att det i förhållande till sådan import infördes en skyddsnivå som är oacceptabelt mycket högre än den som uttryckligen är avsedd med denna förordning vad beträffar import av kompletta motorer. Enligt min mening skulle en sådan tillämpning av 1987 års förordning vara oförenlig med bland annat den ekonomiska grunden för själva förordningen. Lyckligtvis utesluter en normal tolkning av artikel 1.5, såsom har visats i punkt 45 ovan, ett sådant godtyckligt och abnormt resultat.

53 Jag anser att det finns ytterligare stöd för denna tolkning av artikel 1.5 i 1987 års förordning i den träffande jämförelse som kommissionen gjorde under sammanträdet mellan ordalydelsen av artikel 1.5 och ordalydelsen av andra "normala antidumpningsförordningar",(44) såsom förordning nr 1739/85(45) som behandlades i målet Dr Tretter.(46) I artikel 1.3 i den förordningen användes formuleringen "[G]ällande bestämmelser om tull skall tillämpas på denna tull", vilken skiljer sig från uttrycket "utan att det påverkar bestämmelserna i denna förordning" i artikel 1.5 (min kursivering).

54 Jag anser mig vidare stärkt i min uppfattning genom det av kommissionen i dess skriftliga yttrande framförda och på domstolens dom i målet Dr Tretter(47) grundade övertygande argumentet avseende det riktiga förhållandet mellan antidumpnings- och tullbestämmelser. I det målet tillfrågades domstolen om artikel 1.1 i förordning nr 1739/85,(48) genom vilken en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa kullager och koniska rullager med ursprung i Japan infördes, var ogiltig, eftersom det tulltaxenummer till vilket den hänvisade inte endast omfattade kullager i teknisk mening (det vill säga lager som roterar radialt), utan också så kallade kulhylsor (det vill säga styrmekanismer som endast kan röras lineärt) trots att det antidumpningsförfarande som ledde fram till införandet av ifrågavarande tull inte omfattade sådana kulhylsor. Genom att utgå från principerna att det då det finns flera möjliga tolkningar av ordalydelsen av den sekundära gemenskapsrätten skall ges företräde åt den tolkning som gör att bestämmelsen står i överensstämmelse med fördraget och att genomförandeförordningar så vitt möjligt skall tolkas i överensstämmelse med grundförordningen(49), fastslog domstolen att själva ordalydelsen av den ifrågasatta bestämmelsen, närmare bestämt formuleringen "enligt nummer ex 84.62 i Gemensamma tulltaxan" ledde till slutsatsen att en eventuell klassificering av en vara enligt detta nummer inte automatiskt medför att varan skall påläggas antidumpningstull enligt den bestämmelsen. Jag håller med om att det av domen i målet Dr Tretter följer att blotta hänvisningen till ett särskilt tulltaxenummer inte med nödvändighet medför att varje vara som faller in under det ifrågavarande numret systematiskt omfattas av antidumpningstullen. Huruvida detta är fallet kommer att bero på den beskrivning som gemenskapslagstiftaren har gjort i ifrågavarande antidumpningsförordning, syftet med förordningen och dess tillkomsthistoria betraktade mot bakgrund av de krav som ställs i grundförordningen. I det förevarande målet utgör ingen av dessa faktorer stöd för att 1987 års förordning skall tillämpas på importerade motordelar.

55 I domen i målet Dr Tretter fastslog domstolen att om rådet hade önskat att kulhylsor skulle omfattas av antidumpningstullen, skulle det ha föreskrivit urskiljningskriterier för dessa. Förevarande mål skiljer sig från målet Dr Tretter genom att de varor som skall omfattas av tillämpningsområdet för antidumpningstullen faktiskt klassificeras i ett särskilt undernummer. Med hänsyn till den särskilda hänvisningen till "Delar" i undernummer 85.01 C, är jag övertygad om att om rådet hade velat att sådana delar skulle ingå i det materiella tillämpningsområdet för antidumpningstullen, hade det åtminstone tagit med en hänvisning till detta undernummer i artikel 1.1 i 1987 års förordning.

56 Av alla de skäl som angetts i punkterna 41 till 55 ovan, är jag övertygad om att den första frågan som har hänskjutits av den nationella domstolen bör besvaras på så sätt att den antidumpningstull som har införts genom de ifrågavarande förordningarna endast är tillämplig på färdigarbetade eller kompletta standardiserade elektriska flerfasmotorer oberoende av om de presenteras i omonterat eller demonterat skick. Om domstolen skulle anse att punkt 2 a är tillämplig, måste den även besvara den andra, alternativa, frågan som den nationella domstolen har ställt. Det ankommer naturligtvis på den nationella domstolen att tillämpa punkt 2 a när detta är motiverat och, mot bakgrund av dess bedömning av de faktiska omständigheterna i målet, avgöra om en inkomplett eller inte färdigarbetad vara har en komplett eller färdigarbetad varas huvudsakliga karaktär. Vid fullgörande av denna uppgift får den nationella domstolen även, såsom i detta mål, begära att domstolen tolkar denna bestämmelse mot bakgrund av dessa faktiska omständigheter.

57 Inledningsvis skall anmärkas, såsom generaladvokaten Gulmann gjorde i sitt förslag till avgörande i målet Develop Dr Eisbein,(50) att punkt 2 a infördes i GTT från den 1 januari 1972 till följd av en rekommendation av Tullsamarbetsrådet av den 9 juni 1970, vilken godkändes av gemenskapens medlemsstater genom ett beslut av rådet av den 21 juni 1971(51) och att syftet med densamma "var att underlätta tullbehandlingen" så att "den importör som importerar samtliga enskilda delar som är nödvändiga för att framställa en färdig vara får möjlighet att få delarna klassificerade som den färdigarbetade varan, det vill säga att delarna inte klassificeras under tulltaxenumren för delar och tillbehör till ifrågavarande vara - om sådana nummer finns - eller under de tulltaxenummer som delarna annars skulle falla in under".(52) Det framgår klart av ordalydelsen av domstolens dom i målet Develop Dr Eisbein att domstolen i det målet behandlade den andra meningen i punkt 2 a, det vill säga det fallet att alla delar eller komponenter till en komplett vara presenteras tillsammans för förtullning i delar som är avsedda att sättas ihop. Domstolen uttalade att det i ett sådant fall följer av ordalydelsen av den andra meningen i bestämmelsen att dessa delar eller komponenter "måste anses som en komplett vara"(53), och att "ingen hänsyn skall tas till sammansättningstekniken eller till hur komplicerad sammansättningsmetoden är".(54) Förevarande mål är helt annorlunda, eftersom det rör den första meningen i punkt 2 a. Ingen har gjort gällande att kärandens omtvistade import i huvudsak har omfattat alla de delar som var nödvändiga för att ens framställa en standardiserad elektrisk flerfasmotor, för att inte tala om sådana specialmotorer till vilka delarna faktiskt användes. Vidare är punkt 2 a tillämplig, om över huvud taget, endast med stöd av artikel 1.5 i 1987 års förordning, vilken den således är "underordnad". Den särskilda beskaffenheten av de varor som omfattas av antidumpningstullen, nämligen elektriska motorer, påverkar det sätt på vilket bestämmelsen kan tillämpas. Om man antar att varorna importerades samtidigt (se punkt 50 ovan), kan då statorn och rotorn, såsom den franska regeringen har gjort gällande, anses ha den kompletta eller färdigarbetade varans huvudsakliga karaktär?

58 Även om det kan förhålla sig på det viset att en motors viktigaste kännetecken, såsom dess effekt, i första hand bestäms av kombinationen av statorn och rotorn, anser jag inte detta vara tillräckligt. Såsom käranden mycket riktigt har påpekat liknar kombinationen av statorn och rotorn varken till det inre eller till det yttre en standardiserad elektrisk flerfasmotor och kan i själva verket inte, utan tillfogande av olika andra viktiga delar (se punkt 23 ovan), fullgöra sin centrala uppgift att omvandla elektrisk energi till mekanisk energi. Utan dessa delar kan den, enligt min uppfattning, inte anses ha en elektrisk motors "huvudsakliga karaktär". Jag hämtar stöd för detta synsätt från domstolens nyligen meddelade dom i målet GoldStar Europe,(55) som kommissionen hänvisade till vid sammanträdet. Ställd inför frågan att avgöra huruvida kommissionen, genom att införa ett tulltaxenummer för varor som tidigare hade ansetts utgöra "delar" till videoapparater och som beskrevs som "mekaniska komponenter till apparater för upptagande och återgivande av video ... utrustade med upptagnings- och återgivningshuvuden ('Mecadeck')" rättsenligt hade utövat sina befogenheter enligt artiklarna 8 och 9 i förordning nr 2658/87(56) att vidta åtgärder för att klassificera varor i Kombinerade nomenklaturen, avvisade domstolen kommissionens på punkt 2 a grundade argument att "ett mecadeck utgör en videoapparats viktigaste del, eftersom den innehåller alla de komponenter som är karaktäristiska för apparatens funktion, nämligen videoupptagningen och videoåtergivningen".(57) Domstolen uttalade:

"Det måste noteras att även om de mekaniska komponenter som utgör ett mecadeck är nödvändiga för en videoapparats särskilda funktionssätt, så är också de elektroniska komponenterna oumbärliga. En videoapparats huvudsakliga karaktär ligger i kombinationen av de mekaniska och elektroniska komponenterna."(58)

59 Enligt min mening utgörs en standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär av kombinationen av alla de olika viktiga delarna som är nödvändiga för att den skall kunna fungera som en elektrisk motor. Vidare anser jag - i den utsträckning som en tillämpning av punkt 2 a i förhållande till en antidumpningstull beror på syftet med ifrågavarande tull och den faktiska användningen av den aktuella importen - att det med hänsyn till omständigheterna i förevarande mål, där käranden med hjälp av precisionsinstrument och specialutbildad arbetskraft framställer specialmotorer som har utformats av dennes ingenjörer för att motsvara kundernas krav, är mycket svårt att hävda att kombinationen av en stator med en rotor kan anses uppvisa en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär. Jag drar därför slutsatsen att domstolen, för det fall att den anser det vara nödvändigt att besvara den nationella domstolens andra fråga, skall svara att en stator med lindning i kombination med en rotor med axel inte uppvisar en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär som omfattas av antidumpningstull.

60 Mot bakgrund av mina slutsatser beträffande de två första frågorna står det klart att importerade delar inte har belagts med antidumpningstull genom förordningarna och att den tredje frågan skall besvaras i överensstämmelse därmed.

V - Förslag till avgörande

61 Följaktligen anser jag att de frågor som har hänskjutits av Finanzgericht Rheinland-Pfalz skall besvaras enligt följande:

1) Artikel 2.1 i kommissionens förordning (EEG) nr 3019/86 av den 30 september 1986 och artikel 1.1 och 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 864/87 av den 23 mars 1987 skall tolkas på så sätt att antidumpningstull endast får tas ut på import av kompletta eller färdigarbetade - inklusive demonterade eller ännu inte monterade - standardiserade elektriska flerfasmotorer. Punkt 2 a i Allmänna bestämmelser för tolkning av Kombinerade nomenklaturen innebär inte att inkompletta eller inte färdigarbetade standardiserade elektriska flerfasmotorer omfattas av tillämpningsområdet för den antidumpningstull som införts genom dessa förordningar.

2) För det fall de ovannämnda bestämmelserna med stöd av punkt 2 a i Allmänna bestämmelser för tolkning av Kombinerade nomenklaturen skall tolkas på så sätt att de skall tillämpas på inkompletta eller inte färdigarbetade varor, uppvisar en stator med lindning i kombination med en rotor med axel inte en komplett eller färdigarbetad standardiserad elektrisk flerfasmotors huvudsakliga karaktär.

3) I de nämnda bestämmelserna föreskrivs inte att importerade delar till standardiserade elektriska flerfasmotorer skall beläggas med antidumpningstull.

(1) - EGT nr L 280, s. 68.

(2) - EGT nr L 83, s. 1.

(3) - Den fullständiga titeln i EGT på 1987 års förordning är "rådets förordning (EEG) nr 864/87 av den 23 mars 1987 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av standardiserade flerfasiga elektriska motorer med en uteffekt av mer än 750 W men högst 75 kW med ursprung i Bulgarien, Polen, Rumänien, Tjeckoslovakien, Sovjetunionen, Tyska demokratiska republiken och Ungern angående slutgiltigt uttag av de belopp för vilka säkerhet ställts i form av preliminär tull".

(4) - EGT nr L 345, s. 1.

(5) - EGT nr L 368, s. 1. År 1987 fick de i målet vid den nationella domstolen aktuella varorna en ny form av kodnummer enligt "Kombinerade Nomenklaturen" ("KN") genom det genom rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tull och statistiknomenklaturen och Gemensamma tulltaxan (EGT nr L 256, s. 1) införda tulltaxe-och nomenklatursystemet, se nedan, fotnot 6.

(6) - Dessa Nimexe-nummer ändrades något under den för det förevarande målet relevanta perioden enligt förordning nr 2658/87 och lydde, i den mån de är relevanta här, som följer nedan:

"KN-nummer Varubeteckning

8501 Elektriska motorer och generatorer (med undantag av generatoraggregat):

8501 52 91 - Med en uteffekt av mer än 750 W men högst 7,5 kW

8501 52 93 - Med en uteffekt av mer än 7,5 kW men högst 37 kW

8501 52 99 - Med en uteffekt av mer än 37 kW men högst 75 kW

8503 00 Delar som uteslutande eller huvudsakligen är avsedda för maskiner i undernummer 8501 eller 8502:

8503 00 10 - Icke-magnetiska stopppringar

8503 00 90 - Andra."

(7) - Se Kapteyn och Verloren Van Themaat, Introduction to the Law of the European Communities (Gormley editor, andra upplagan, 1989), s. 812.

(8) - EGT nr L 201, s. 1.

(9) - Nu gällande bestämmelser finns i rådets förordning (EEG) nr 2423/88 av den 11 juli 1988 om skydd mot dumpad eller subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska ekonomiska gemenskapen (EGT nr L 209, s. 1). Den 19 juli 1995 lade kommissionen fram ett förslag till rådet om en ny rådets förordning om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT nr C 319, s. 10). Förslaget är utarbetat bland annat för att beakta de ändringar som har gjorts i GATT:s antidumpningsrätt inom ramen för den år 1994 avslutade Uruguayrundan om multilaterala handelsförhandlingar.

(10) - Se Kapteyn och Verloren Van Themaat, nämnd ovan, fotnot 7, s. 812.

(11) - Se artikel 13.1 i grundförordningen.

(12) - Se artikel 13.1 i grundförordningen.

(13) - Under sammanträdet påpekade kommissionen att 1987 års förordning var den enda antidumpningsåtgärd någonsin genom vilken inte sammansatta varor pålades en rörlig tull och att den numera är upphävd. Enligt artikel 15 i grundförordningen bortfaller antidumpningstullen normalt efter fem år från det datum då den trädde i kraft. Denna åsikt synes emellertid i viss utsträckning strida mot den uppfattning som generaladvokaten Van Gerven gav uttryck för i sitt förslag till avgörande i de förenade målen C-305/86 och C-160/87, Neotype Techmashexport mot kommissionen och rådet (dom av den 11 juli 1990, Rec. s. I-2945), där han (i punkt 39) uttalar att rådet och kommissionen "regelmässigt tillämpar en variabel tull beräknad på skillnaden mellan ett minimipris och exportpriset (eller det pris som betalas av den förste oberoende köparen)". Medan domstolen förklarade 1987 års förordning såsom giltig i detta mål (jämför punkt 39 nedan), är det däremot oklart om generaladvokatens ovan citerade anmärkning avsåg inte sammansatta varor.

(14) - Förordning nr 3618/86, se fotnot 4, nämnd ovan, s. 11. Bestämmelsen övertogs i det närmaste ordagrant i förordning nr 2658/87, se fotnot 5, nämnd ovan, s. 15.

(15) - Den nationella domstolen har påpekat att motordelar omnämns i det 34:e övervägandet i 1987 års förordning men inte någon annanstans i någon av förordningarna. Såsom kommissionen har uppgett bör det noteras att det även finns en hänvisning till motordelar i det 29:e övervägandet i 1987 års förordning.

(16) - Vid sammanträdet hänvisade kärandens företrädare till det 29:e övervägandet i 1987 års förordning till stöd för sitt på stående att gemenskapslagstiftaren, väl medveten om att motordelar importerades separat till gemenskapen, inte desto mindre avsiktligen hade beslutat att sådana delar inte skulle omfattas av förordningens tillämpningsområde.

(17) - Dom av den 12 december 1985, Krohn (165/84, Rec. s. 3997, punkt 13).

(18) - Dom av den 11 juli 1978, Union française de céréales (6/78, Rec. s. 1675).

(19) - Se dom av den 8 maj 1974, Osram (183/73, Rec. s. 477).

(20) - Som svar på en fråga som ställdes under sammanträdet uppgav kärandens företrädare att delarna visserligen hade importerats separat vid många av de tillfällen som behandlas i förevarande mål, men att de vid andra tillfällen hade importerats tillsammans.

(21) - Dom av den 16 juni 1994 (C-35/93, Rec. s. I-2655).

(22) - Dom av den 13 december 1989 (C-26/88, Rec. s. 4253).

(23) - Käranden har till stöd för detta påstående åberopat domen av den 30 januari 1985 i målet kommissionen mot Danmark (143/83, Rec. s. 427).

(24) - Käranden stöder sig härvid huvudsakligen på domen i målet Krohn som har nämnts ovan i fotnot 17.

(25) - Dom av den 24 juni 1993 (C-90/92, Rec. s. I-3569).

(26) - Till exempel hänvisade kommissionens ombud till artikel 1.3 i rådets förordning (EEG) nr 1739/85 av den 24 juni 1985 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa kullager och koniska rullager med ursprung i Japan (EGT nr L 167, s. 3).

(27) - De kan sammanfattas på följande sätt: i) Fastställelse av skillnaden mellan minimipriset för en komplett motor och det pris för varje importerad del som den förste oberoende köparen har betalat: ii) Fastställelse av skillnaden mellan minimipriset för en komplett motor och försäljningspriset för en standardiserad flerfasig elektrisk motor: iii) Fastställelse av skillnaden mellan minimipriset för en inkomplett motor och det försäljningspris som har avtalats med den slutlige köparen av den ifrågavarande inte färdigarbetade motorn.

(28) - Kommissionen har här åberopat punkt 18 i den i fotnot 21 omnämnda domen i målet Develop Dr Eisbein.

(29) - Dom av den 13 december 1994 (C-401/93, Rec. s. I-5587)

(30) - Den franska regeringen har hänvisat till att statorer tillsammans med rotorer till exempel kan användas till att driva pumpar i samband med vissa rengörings- och saneringsåtgärder.

(31) - Nämnt ovan i fotnot 13.

FORTS. AV FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE UNDER DOK.NR: 694C0099.1

(32) - Detta beror på att det minimipris som fastställdes i 1987 års förordning grundades på självkostnadspriserna för de mest effektiva producenterna av kompletta standardiserade flerfasiga elektriska motorer i gemenskapen och inte på kostnaderna för en genomsnittlig gemenskapsproducent (i 1986 års tillfälliga förordning baserades det på genomsnittskostnaderna). Om man hade använt den högre beräkningsgrunden, hade det enligt regeringen varit nödvändigt att anta en antidumpningstull som höjde importpriserna med 60 procent, medan den i 1987 års förordning antagna tullen endast höjde importpriserna med cirka 35 procent. För denna uppfattning finns det stöd i generaladvokaten Van Gervens förslag till avgörande i målet Neotype Techmashexport (nämnt ovan i fotnot 13) där han uttalade att den i 1987 års förordning fastställda antidumpningstullen "motsvarar en ökning på cirka 25 procent i förhållande till importpriserna under referensperioden" och således är "klart lägre än de fastställda dumpningsmarginalerna" (punkt 10 i förslaget till avgörande).

(33) - Mål 183/73, nämnt ovan i fotnot 19.

(34) - Ibidem, punkt 6 i domen.

(35) - Ibidem, punkt 8 i förslaget till avgörande.

(36) - Punkt 7 i domen och punkt 17 i förslaget till avgörande.

(37) - Nämnd ovan i fotnot 17, punkt 13.

(38) - Ibidem, punkt 14 i domen.

(39) - Till stöd för denna uppfattning kan anmärkas att den franska versionen av undernummer 85.01 C, i motsats till den engelska och tyska texten, hänvisar till "parties et pièces détachées" (min kursivering).

(40) - Beslut av den 16 januari 1987 (304/86 R, Rec. s. 267).

(41) - Ibidem, punkt 15.

(42) - Nämnd ovan i fotnot 19.

(43) - Ibidem, punkt 7 i domen.

(44) - Nämnd ovan i punkt 32.

(45) - Nämnd ovan i fotnot 26.

(46) - Nämnt ovan i fotnot 25.

(47) - Ibidem.

(48) - Nämnd ovan i fotnot 26.

(49) - Domstolen hänvisade till domen av den 13 december 1983 i målet kommissionen mot rådet (218/82, Rec. s. 4063) till stöd för den första principen och till domen av den 10 mars 1971 i målet Tradax (38/70, Rec. s. 145) till stöd för den andra principen (punkt 11 i domen).

(50) - Nämnt ovan i fotnot 21, fotnot 12 i förslaget till avgörande.

(51) - EGT nr L 137, s. 10.

(52) - Se målet Develop Dr Eisbein, punkt 19 i förslaget till avgörande. Generaladvokaten hänvisade till domstolens dom av den 29 maj 1979 i målet IMCO (165/78, Rec. s. 1837) till stöd för denna uppfattning. I det målet uttalade domstolen att punkt 2 a "omfattar såväl ännu inte monterade varor som demonterade varor och ännu inte monterade varor, i den mån som det av dem går att framställa en komplett vara, omfattas av de för ifrågavarande vara [det vill säga den kompletta varan] gällande bestämmelserna, även om Gemensamma tulltaxan innehåller ett särskilt nummer för delar och tillbehör".

(53) - Ibidem, punkt 17.

(54) - Ibidem, punkt 19.

(55) - Nämnd ovan i fotnot 29.

(56) - Nämnd ovan i fotnot 5.

(57) - Se punkt 23 i den i fotnot 29 nämnda domen i målet GoldStar Europe.

(58) - Ibidem, punkt 26.