SV Europeiska unionens officiella tidning C 98/23

Talan väckt den 4 januari 2016 – Republiken Polen mot Europaparlamentet och Europeiska unionens råd

(Mål C-5/16)

(2016/C 098/30)

Rättegångsspråk: polska

Parter

Sökande: Republiken Polen (ombud: B. Majczyna)

Svarande: Europaparlamentet, Europeiska unionens råd

Sökandens yrkanden

Sökanden yrkar att domstolen ska

— ogiltigförklara Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2015/1814 av den 6 oktober 2015 om upprättande och användning av en reserv för marknadsstabilitet för unionens utsläppshandelssystem och om ändring av direktiv 2003/87/EG (1), och

— förplikta Europaparlamentet och Europeiska unionens råd att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Republiken Polen har yrkat att domstolen ska ogiltigförklara Europaparlamentets och rådets beslut (EU) 2015/1814 av den 6 oktober 2015 om upprättande och användning av en reserv för marknadsstabilitet för unionens utsläppshandelssystem och om ändring av direktiv 2003/87/EG och förplikta Europaparlamentet och Europeiska unionens råd att ersätta rättegångskostnaderna.

Det angripna beslutet syfte, att rätta till strukturell obalans mellan tillgång till utsläppsrätter för växthusgaser inom unionen och efterfrågan, leder till att marknadspriset på utsläppsrätter inte motsvarar lagstiftarens förväntningar. Detta ska förhindras genom upprättande av en reserv för marknadsstabilitet som fungerar så, att antalet tillgängliga utsläppsrätter på marknaden ska minskas genom att de placeras i reserven när det på marknaden finns ett överskott av utsläppsrätter och när det råder särskilda förutsättningar, och antalet utsläppsrätter som ska auktioneras ut ska ökas när det totala antalet utsläppsrätter i omlopp på marknaden understiger 400 miljoner.

Republiken Polen har anfört följande grunder till stöd för sin talan om ogiltigförklaring av det angripna beslutet:

Den första grunden avser ett åsidosättande av artikel 192.1 FEUF jämförd med artikel 192.2 c FEUF på grund av att det angripna beslutet har antagits enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet trots att det utgör en åtgärd som väsentligt påverkar en medlemsstats val mellan olika energikällor och den allmänna strukturen hos dess energiförsörjning.

Enligt Republiken Polen innebär det angripna beslutet att landets val mellan olika energikällor och den allmänna strukturen hos dess energiförsörjning påverkas väsentligt. Enligt artikel 192.2 c FEUF ska ett sådant beslut enhälligt antas av rådet enligt det ordinarie lagstiftningsförfarandet.

Den andra grunden avser åsidosättande av den grundläggande lojalitetsprincipen och av Europeiska rådets behörighet enligt artikel 15 FEU genom att åtgärder har antagits vilka strider mot Europeiska rådets slutsatser av den 23 och den 24 oktober 2014.

Enligt Europeiska rådets slutsatser från år 2014 ska vara ett välfungerande, reviderat utsläppshandelssystem med ett instrument för stabilisering av marknaden i linje med kommissionens förslag, att den år 2021 ikraftträdande reserven för marknadsstabilitet, vara det huvudsakliga europeiska instrumentet för att nå utsläppsminskningsmålet. Att såsom i det angripna beslutet ange år 2019 som året för ikraftträdande för reserven för marknadsstabilitet strider mot Europeiska rådets fastställanden från år 2014.

Den tredje grunden avser åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen och principen om berättigade förväntningar på grund av att det vidtagits åtgärder som under handelsperioden, och i synnerhet under den senare hälften av denna period inverkat på systemet för handel med utsläppsrätter.

Det angripna beslutet innebär att 900 miljoner utsläppsrätter som räknats eller skulle ha räknats av från marknaden under perioden 2014–2016, i stället direkt ska placeras i reserven. Detta medför att de aldrig kommer att komma ut på marknaden. Mängden handelsrätter som står till marknadsdeltagarnas förfogande under den tidsperioden är alltså mindre än väntat. Marknadsdeltagarna hade räknat med att de tillfälligt från marknaden tagna utsläppsrätterna skulle ha släppts ut på marknaden igen under åren 2019 och 2020 och grundade sina affärsplaner på detta. Förutsättningarna för att systemet fungerar väl – såsom bestämmelserna för att fastställa antalet tillgängliga utsläppsrätter – borde inte ändras under en handelsperiod som utgör grund för det tidsmässiga perspektivet av planeringen för verksamheten för de företag som deltar i systemet. Dessa principer utgör väsentliga förutsättningar som är avgörande för företagens investeringar.

Den fjärde grunden avser åsidosättande av proportionalitetsprincipen på grund av att det har vidtagits åtgärder som innebär högre krav på lägre utsläpp än vad som framgår av unionens internationella förpliktelser eller vad som krävs för att uppnå målen i direktiv 2003/87/EG.

Genom det angripna beslutet kommer man i unionen att uppnå högre mål än vad som hittills gällt på internationellt plan inom ramen för den i Doha i december 2012 antagna förlängningen av Kyoto-protokollet.

Den femte grunden avser åsidosättande dels av skyldigheten att göra en vederbörlig kontroll av det angripna beslutets inverkan i de enskilda medlemsstaterna, dels av skyldigheten att företa en tillräcklig kontroll av hur detta beslut påverkar handeln med. Utsläppsrätter.

(1) EUT L 264, s. 1.