ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
65

I en not av den 18 mars 2016 från direktoratet för protokoll och sammanträden vid rådets generaldirektorat för administration, med rubriken ”Arbetsprogram för protokollavdelningen”, angavs att mötet den 18 mars 2016 och ankomsten av ”Europeiska rådets medlemmar, Republiken Turkiets premiärminister och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik” för direktoratets del inte skulle kräva någon särskild protokollär ordning mellan klockan 12.00 och 12.45 och att en ”arbetslunch för Europeiska rådets medlemmar och den höga representanten” skulle äga rum klockan 13.00, utan någon angivelse om huruvida den turkiske premiärministern skulle närvara. I samma not från protokollavdelningen bjöds emellertid deltagarna in till ett ”arbetsmöte mellan stats- och regeringscheferna och [unionens] höga representant och Turkiets premiärminister”, vilket skulle hållas klockan 15.00. Detta styrker att det var i den sistnämnda egenskapen, och inte i egenskap av Europeiska rådets medlemmar, som företrädarna för unionens medlemsstater kallades till ett möte med sin turkiska motpart.
74

Domaren med behörighet att besluta om interimistiska åtgärder ser ingen anledning till varför sökanden inte på ett ändamålsenligt sätt skulle kunna beräkna den ekonomiska skada sökanden kan ha åsamkats på grund av de angripna rättsakterna. Skadan kan beräknas genom att fastställa intäkterna från den ekonomiska verksamhet sökanden bedrev inom unionen under ett representativt år innan de första restriktiva åtgärderna vidtogs, och jämföra dem med de intäkter som hänför sig till tiden efter det att de angripna rättsakterna antogs. För det fall att dessa intäkter redan sjunkit till noll under de år som föregick de restriktiva åtgärderna består skadan i upprätthållandet av denna situation och den kan således beräknas utifrån ett genomsnittligt belopp per år.
Beslut meddelat av tribunalens ordförande av den 16 juni 2015 –

Alcogroup och Alcodis mot kommissionen

(mål T‑274/15 R)

”Interimistiskt förfarande — Konkurrens — Konkurrensbegränsande samverkan — Marknaden för bioetanol och etanol — Administrativt förfarande — Föreläggande att underkasta sig en inspektion — Beslut att inte avbryta undersökningsåtgärderna — Ansökan om interimistiska åtgärder — Avvisning”

1. Interimistiskt förfarande — Sakprövningsförutsättningar — Berättigat intresse av att få saken prövad — Skadan redan skedd — Avvisning (Artiklarna 278 FEUF och 279 FEUF; tribunalens rättegångsregler, artikel 104) (se punkt 16)

2. Interimistiskt förfarande — Uppskov med verkställigheten — Sakprövningsförutsättningar — Sökandens intresse av att begärt uppskov beviljas — Ansökan om uppskov med verkställigheten av en redan verkställd rättsakt — Avvisning (Artikel 278 FEUF; tribunalens rättegångsregler, artikel 104) (se punkt 17)

3. Interimistiskt förfarande — Uppskov med verkställigheten — Sakprövningsförutsättningar — Sökandens intresse av att begärt uppskov beviljas — Negativt administrativt beslut — Uppskov kan inte påverka sökandens situation — Berättigat intresse saknas — Avvisning (Artikel 278 FEUF; tribunalens rättegångsregler, artikel 104) (se punkt 18)

4. Interimistiskt förfarande — Interimistiska åtgärder — Sakprövningsförutsättningar — Ansökan om åtgärder som går utöver ramen för huvudsaken i målet — Avvisning (Artikel 279 FEUF; tribunalens rättegångsregler, artikel 104) (se punkterna 20–25)

Saken

Ansökan om interimistiska åtgärder innebärande dels att tribunalen förordnar om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut C (2015) 1769 final av den 12 mars 2015 om ett förfarande enligt artikel 20.4 i rådets förordning (EG) nr 1/2003, riktat till Alcogroup och samtliga de företag som Alcogroup kontrollerar (däribland Alcodis) (AT.40244 – AQUAVIT) och av kommissionens beslut av den 8 maj 2015, riktat till Alcogroup i samband med förfarandena AT. A0244 – Bioetanol – och AT.A0054 – Oil and Biofuel Markets, dels att tribunalen ålägger kommissionen att avbryta samtliga undersökningsåtgärder i samband med förfarandena AT.A0054 och AT.A0244.

Domslut

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avvisas.
16

Den 25 mars 2013 beslutade CCB:s ordförande att inleda ett resolutionsförfarande för BoC och Laïki. Den 29 mars 2013 offentliggjordes två dekret som antagits med stöd av lagen av den 22 mars 2013, nämligen: — le to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (2013 års dekret om resolution av BoC med egna medel, administrativ förordning nr 103, nedan kallat dekret nr 103), EE, bilaga III(I), nr 4645, 29.3.2013, s. 769‑780), och — le to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (2013 års dekret om försäljning av delar av Laïkis verksamhet, administrativ förordning nr 104, nedan kallat dekret nr 104), EE, bilaga III(I), nr 4645, 29.3.2013, s. 781–788).
14

Det ska i detta sammanhang förtydligas att enligt section 37.4 c i lagen från år 2000 om samhällsplanering och utveckling, i ändrad lydelse, kan en enhet eller privat organisation som uppfyller de uppställda villkoren i punkt d i samma bestämmelse överklaga till Bord Pleanála, en domstolsliknande myndighet för tvister om beslut som tagits till följd av att en ansökan om exploatering (application for development) getts in. Det framgår av section 37.7 d i denna lag att den aktuella enheten eller organisationen måste uppfylla de villkor som gäller, och särskilt att ha främjat miljöskyddet under en period av tolv månader före anhängiggörande av ärendet vid Bord Pleanála, såväl som, i förekommande fall, tillkommande villkor, vilka framförallt avser att enheten ska ha rättskapacitet och vara underkastad en stadga eller regler, fastställda av ministern för miljö, kulturarv och lokal irländsk förvaltning i enlighet med section 37.4 e i lagen från år 2000 om samhällsplanering och utveckling, i ändrad lydelse.
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑446/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (ensam domare) meddelade den 4 juni 2013 i mål F‑119/11, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 14 november 2013

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande — Personalmål — Talan i första instans ogillades, eftersom det var uppenbart att den inte kunde upptas till sakprövning — Ansökan som ingetts via telefax överensstämde inte med den ansökan som lämnades in därefter — Ansökan som ingetts för sent — Uppenbart att överklagandet är ogrundat”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (tredje avdelningen) meddelade den 11 mars 2013 i mål F-17/12, Marcuccio mot kommission, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader i förfarandet i andra instans.

Sammanfattning

Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen – Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post – Följder – Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits

(Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 34.1 och 34.6)

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på en ansökan som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits.

Vad gäller unionens personalmål föreskrivs i artikel 34.6 i personaldomstolens rättegångsregler att vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts, ska den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till personaldomstolens kansli genom något tekniskt kommunikationsmedel som personaldomstolen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar efter mottagandet av kopian av originalet. Om det visar sig att originalexemplaret av handlingen som rent faktiskt inlämnas till kansliet inom tio dagar efter det att en kopia av samma handling översänts per telefax till personaldomstolen inte är försedd med samma underskrift som den handling som sänts per telefax, ska två olika rättegångshandlingar anses ha kommit in till personaldomstolens kansli och försedda med olika underskrifter även om det är samma person som undertecknat båda handlingarna. Det följer av kravet på rättssäkerhet och av nödvändigheten av att undvika diskriminering och godtycklig behandling i rättskipningen att artikel 34.6 i personaldomstolens rättegångsregler ska tillämpas strikt.

(se punkterna 14 och 19)

Hänvisning till

Domstolen: 22 september 2011, Bell & Ross mot harmoniseringsbyrån, C‑426/10 P, REU 2011, s. I‑8849, punkt 43, och där angiven rättspraxis

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17, och där angiven rättspraxis
71

Vad för det andra gäller harmoniseringsbyråns andrahandsargument om åsidosättande av artikel 44.1 c i rättegångsreglerna erinrar tribunalen om att enligt artikel 21 första stycket jämförd med artikel 53 första stycket i stadgan för Europeiska unionens domstol och artikel 44.1 c i rättegångsreglerna ska alla ansökningar innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Dessa uppgifter ska vara så klara och precisa att svaranden kan förbereda sitt försvar och domstolen kan utöva sin kontroll, i förekommande fall utan att ha tillgång till andra uppgifter. I syfte att säkerställa rättssäkerheten och en god rättskipning kan en talan endast tas upp till sakprövning om de väsentliga faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundas på, åtminstone kort men på ett konsekvent och begripligt sätt, framgår av innehållet i själva ansökan. För att uppfylla dessa krav ska en ansökan med yrkande om ersättning för skada som påstås ha vållats av en av unionens institutioner innehålla uppgifter som gör det möjligt att fastställa det handlande som läggs institutionen till last, skälen till att sökanden anser att det finns ett orsakssamband mellan handlandet och den skada som sökanden säger sig ha lidit samt arten och omfattningen av denna skada (se tribunalens dom av den 2 mars 2010 i mål T-16/04, Arcelor mot parlamentet och rådet, REU 2010, s. II‑211, punkt 132 och där angiven rättspraxis).
1

Genom ansökan som inkom till tribunalens kansli den 27 februari 2009 väckte sökandena, det vill säga Idromacchine Srl samt Alessandro och Roberto Capuzzo, ägare till vardera 50 procent av Idromacchine, en skadeståndstalan. De yrkade att Europeiska kommissionen skulle förpliktas att ersätta den materiella och ideella skada som de åsamkats till följd av offentliggörandet, i kommissionens beslut K(2004) 5426 slutlig av den 30 december 2004”Statligt stöd – Italien – Statligt stöd N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 och C 48/2004 (ex N 595/2003) – Förlängning av den treåriga leveransfristen för ett kemikalietankfartyg – Uppmaning att inkomma med synpunkter enligt artikel 88.2 [EG]” (EUT C 42, 2005, s. 15), av övervägandet att Idromacchines tillhandahållande av lasttankar som inte uppfyllde kvalitets- och säkerhetsnormerna skulle ha lett till en försening med leveransen av de fartyg i vilka dessa lasttankar skulle installeras.
3)

Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd och British Telecommunications plc ska bära sina rättegångskostnader.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Talan om ogiltigförklaring – Berättigat intresse av att få saken prövad – Föreligger inte längre på grund av en händelse som inträffat sedan talan väcktes

(Artikel 263 FEUF; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1049/2001)

2. Förfarande – Beslut som under förfarandet ersätter det angripna beslutet – Ny omständighet – Utsträckning av ursprungliga yrkanden och grunder

Sammanfattning

1. Sakprövningsförutsättningarna ska, med reservation för den härifrån skilda frågan om huruvida ett berättigat intresse av att få saken prövad inte längre föreligger, bedömas vid tiden för talans väckande. I den goda rättskipningens intresse ska denna anmärkning avseende tidpunkten vid vilken sakprövningsförutsättningarna bedöms likväl inte hindra tribunalen från att slå fast att anledning saknas att döma i saken, om sökanden, som ursprungligen hade berättigat intresse av att få saken prövad, inte längre har något personligt intresse av att det angripna beslutet ogiltigförklaras på grund av en händelse som har inträffat efter det att talan har väckts. För att en sökande ska kunna fortsätta att föra en talan om ogiltigförklaring av ett beslut, måste denne nämligen bibehålla ett eget intresse av att det angripna beslutet ogiltigförklaras. Om detta intresse inte föreligger kan ett avgörande i sak av tribunalen inte medföra någon fördel för sökanden.

Detta är fallet när kommissionen inte uttryckligen beslutar att återkalla det angripna beslutet, utan fattar ett nytt beslut med samma föremål, i vilket den gör en förnyad bedömning och till och med undanröjer motiveringen till det första beslutet. Härvid ersätts det angripna beslutet med ett nytt beslut och sökanden valde att väcka talan mot det nya beslutet i stället för att anpassa de yrkanden och grunder som åberopats i en första talan för att beakta detta beslut.

Under dessa förhållanden finner tribunalen, med hänsyn till kraven på en god rättskipning och processekonomi, att sökanden förlorar allt personligt intresse av att det första angripna beslutet ogiltigförklaras. Den första talan har därför förlorat sitt föremål.

(se punkterna 24, 28, 35 och 38)

2. När ett beslut under förfarandets gång ersätts med ett annat beslut med samma föremål ska detta sistnämnda betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att anpassa sina yrkanden och grunder. Genom att sökanden gör en sådan justering har denne således fortfarande ett berättigat intresse av att få saken prövad i den talan som väcktes innan den nya omständigheten uppkom. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökanden att väcka en ny talan. Det skulle dessutom vara oskäligt om institutionen i fråga, för att undslippa den kritik som framförts mot ett beslut i en ansökan som getts in till unionsdomstolen, skulle kunna ändra det angripna beslutet eller byta ut det mot ett annat och, genom att under förfarandets gång åberopa denna ändring eller detta byte, kunna frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse det senare beslutet, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder mot detta.

(se punkt 34)
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Förfarande – Talan vid förstainstansrätten väckt med stöd av en skiljedomsklausul (Artikel 238 EG och 240 EG) (punkterna 30 och 32–33)

2. Förfarande – Flera svaranden (punkt 41)

Föremål för talan

Saken

Ansökan från kommissionen att svarandena skall förpliktas att återbetala den överskjutande delen av det alltför stora ekonomiska stöd som betalats ut av Europeiska gemenskapen enligt två avtal som slutits inom ramen för genomförandet av gemenskapsprogrammet ”Telematics systems in the area of transport”.

Domslut

Avgörande

1) Talan mot Tillis, Kontaratos, Argyrakos, Petrakis och Koutroumpa avvisas.

2) Kommissionen skall bära sin rättegångskostnad och ersätta den rättegångskostnad som Tillis burit på grund av sin invändning om rättegångshinder.
12

Genom skrivelse SG (2000) D/102831 av den 4 april 2000 inledde kommissionen det formella granskningsförfarande som föreskrivs i artikel 88.2 EG, med avseende på betalningsbefrielsen och lånet från TAB, ett förfarande som erhållit referensnummer C 19/2000 (nedan kallat det första formella förfarandet). Samtidigt som kommissionen i denna skrivelse konstaterar att kompletterande upplysningar angående dessa åtgärder har tillhandahållits vid flera tillfällen under år 1999 av de tyska myndigheterna, har den dock begärt kompletterande information till sin formella utredning angående vissa stöd som de tyska myndigheterna beviljat sökanden inom ramen för asset-deal 1 respektive asset-deal 2. Alla dessa påstådda stöd beskrivs i det meddelande som publicerats i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av den 29 juli 2000 (Uppmaning enligt artikel 88.2 i EG-fördraget att inkomma med synpunkter på stödåtgärd C 19/2000 (ex NN 147/98) — Stöd till förmån för Technische Glaswerke Ilmenau GmbH — Tyskland (EGT C 217, s. 10)), enligt vilket kommissionen tills vidare anser att betalningsbefrielsen och lånet från TAV skulle kunna betraktas som oförenliga med den gemensamma marknaden.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 22 februari 2001. - Frank Lamberts mot Europeiska ombudsmannen och Europaparlamentet. - Utomobligatoriskt skadeståndsansvar - Ombudsman - Parlamentet - Ombudsmannens oberoende - Uppenbart att talan mot parlamentet inte kan prövas. - Mål T-209/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00765



Sammanfattning



Nyckelord

Skadeståndstalan - Utomobligatoriskt skadeståndsansvar - Talan mot ombudsmannen och parlamentet om ersättning för skada som sökanden påstår sig ha lidit genom ombudsmannens handlande - Talan mot parlamentet - Avvisning

(Artikel 195.3 EG)

Sammanfattning

En talan som riktas mot Europeiska ombudsmannen och Europaparlamentet om ersättning för skada som sökanden påstår sig ha lidit genom ombudsmannens handlande i samband med handläggningen av ett klagomål, kan inte tas upp till prövning såvitt den riktas mot parlamentet. Det framgår av artikel 195.3 EG att parlamentet inte har någon lagenlig möjlighet att påverka ombudsmannens handläggning av ett klagomål. Således kan eventuella fel som ombudsmannen begått i sin tjänsteutövning enligt fördraget inte på något vis tillvitas parlamentet.

( se punkterna 15-19 )
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 11 juli 2000. - Anthony Goldstein mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål T-35/00.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02917



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Begrepp - Rättsakter som har rättsverkningar - Talan mot ett beslut som bekräftar ett beslut som inte har ifrågasatts inom föreskriven tid - Begreppet bekräftande beslut - Identiskt beslut som har fattats efter en omprövning av situationen - Avvisning

(Artikel 230 EG)

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Kostnader som orsakats i onödan eller mot bättre vetande

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 87.3 andra stycket)

Sammanfattning

1 Endast sådana åtgärder vilka har tvingande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning utgör rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 230 EG. Följaktligen skall en talan om ogiltigförklaring av ett beslut som enbart utgör en bekräftelse på ett beslut som inte överklagats inom tidsfristen avvisas. Ett beslut är enbart en bekräftelse av ett tidigare beslut om det inte innehåller några nya omständigheter i förhållande till en äldre rättsakt och inte har föregåtts av en omprövning av situationen.

(se punkt 8)

2 Om en part, även om det är den vinnande parten, i onödan eller mot bättre vetande vållat motparten kostnader, är artikel 87.3 andra stycket i förstainstansrättens rättegångsregler tillämplig och parten kan förpliktas att ersätta dessa. Hit räknas kostnader som uppkommit till följd av ett förfarande som i sig är onödigt eller inletts mot bättre vetande.

(se punkt 14)