SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2011 :12 1PERSONALDOMSTOLENS DOM (första avdelningen)
den 15 februari 2011
Mål F-76/09
AH
mot
Europeiska komm issionen
”Personalmål — Social trygghet — Artiklarna 72 o ch 76a i tjänsteföreskrifterna — 
Allmänna genomförandebestämme lser — Beroendeställning — Överlevande make till en pe nsionerad 
tjänsteman — Avslag på begäran om fullständig ersättning för kostnader för en hemsjukvårdar e och 
om beviljande av ekono miskt stöd — Talan har väckts för sent — Avvisning”
Saken: Talan, väckt me d stöd av ar tiklarna 236 EG o ch 152 E A, i v ilken A H h ar y rkat att 
personaldomstolen ska o giltigförklara d et beslut som ko mmissionen, i e genskap av 
tillsättningsmyndighet, fattade den 22 juni 2009 o ch i v ilket den avslog AH:s ansökan om 
ersättning för hemsjukvårdskostnader.
Avgörande:Talan avvisas. AH ska ersätta samtliga rättegångskostnader.
Samm anfattning
1. Förfarande — Ansökan genom v ilken talan väckts — Formkrav
[Domstolens stadga, artikel 19. 3, och b ilaga I, artikel 7.1 och 7.3; personaldomstolens rättegångsregler, 
artikel 35.1 e]
2. Tjänstemän — Talan — Föregående a dministrativa klagomål — Tidsfrister — Utgör tvingande rätt
(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 o ch 91)
3. Tjänstemän — Talan — Föregående a dministrativa klagomål — Begrepp
(Tjänsteföreskrifterna, artikel 90.2)
1. Enligt artikel 35.1 e i pe rsonaldomstolens rättegångsregler ska d en ansökan genom v ilken talan 
väcks innehålla en redogörelse för de grunder och faktiska o ch rättsliga omständigheter som åberopas. 
Dessa uppgifter ska vara t illräckligt klara o ch precisa för att svaranden ska ku nna förbereda sitt försvar 
och pe rsonaldomstolen ska ku nna pröva talan, i f örekommande fall utan att ha tillgång till andra 
uppgifter. För att garantera rä ttssäkerheten och en god rättskipning krä vs, för att en talan ska ku nna 
tas upp t ill sakprövning, att de väsentligaste faktiska o ch rä ttsliga omständigheter på vilka t alan 
grundas på ett kon sekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i sj älva ansökan.
Detta är i ä nnu högre grad f allet me d hänsyn till att det av artikel 7.3 i b ilaga I till domstolen stadga 
följer att den skriftliga delen av förfarandet vid pe rsonaldomstolen i p rincip enbart innebär en enda 
skriftväxling, om inte personaldomstolen beslutar annorlunda.
2 ECLI:EU:F:2011 :12SAMM ANFATTNING–MÅLF-76/09
AHMOT KOMM ISSIONEN
Enligt ar tikel 19 tredje stycket i d omstolens stadga, som är t illämplig p å förfarandet vid 
personaldomstolen enligt artikel 7.1 i b ilaga I till nämnda stadga, ska andra p arter än me dlemsstaterna 
som är p arter i a vtalet o m E uropeiska e kono miska s amarbetsområdet s amt E ftas 
övervakningsmyndighet enligt det avtalet företräda s av en ad vokat. Det huvudsakliga syftet me d en 
advokat, i e genskap av rä ttsligt biträde, är j ust att yrkandena i a nsökan ska b aseras på en rä ttslig 
argumentation s om är t illräckligt begriplig och sammanhängande, me d beaktande av att den skriftliga 
delen av förfarandet vid pe rsonaldomstolen i p rincip bara o mfattar en skriftväxling.
Eftersom ansökan varken innehåller några grunder eller några ar gument till stöd för yrkandet att det 
angripna beslutet ska o giltigförklaras och det inte ens anges vilken bestämme lse i t jänsteföreskrifterna 
som den grundas på är d et uppenbart att den inte uppfyller de minimivillkor på klarhet och precision 
vilka s ka m öjliggöra för svaranden att förbereda s itt försvar o ch för pe rsonaldomstolen att pröva 
yrkandena.
(se punkterna 29–33)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 28 april 1993 , De Hoe m ot ko mmissionen, T-85/92, punkt 20; 21 maj 1999 , Asia M otor 
Frankrike m.fl. mot kommissionen, T-154/98, punkt 42; 15 juni 1999 , Ismeri Europa mot revisionsrätten, T-277/97, 
punkt 29
Personaldomstolen: 26 juni 2008 , Nijs m ot revisionsrätten, F-1/08, punkt 25
2. Den frist på tre månader för att anföra kl agomål mot ett beslut som går den berörda pe rsonen em ot 
och den frist på tre m ånader för att överklaga ett uttryckligt eller tyst avslag på klagomålet, som 
föreskrivs i ar tiklarna 90 o ch 91 i t jänsteföreskrifterna, utgör tvingande rätt och är i nte något som 
parterna eller domstolen ka n råda ö ver, eftersom de fastställts för att säkerställa tydlighet och säkerhet 
i rättsförhållanden. Dessa frister skall tillämpas vid varje ifrågasättande av en rä ttsakt som ka n bli 
föremål för unionsdomstolens prövning, oavsett rä ttsaktens art.
(se punkt 35)
Hänvisning till
Domstolen: 4 februari 1987 , Cladakis mot kommissionen, 276 /85, punkt 11
Förstainstansrätten: 17 oktober 1991 , Offermann m ot parlamentet, T-129/89, punkterna 31 o ch 34; 8 mars 2006 , 
Lantzoni mot domstolen, T-289/04, punkterna 40 o ch 41