ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 8/9

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Session (Skottland, Förenade kungariket) den 5 november 2007 – Royal Bank of Scotland plc mot Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-488/07)

(2008/C 8/16)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Session

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Royal Bank of Scotland plc

Motpart: Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Tolkningsfrågor

1. Innebär artikel 19.1 andra stycket i sjätte mervärdesskattedirektivet 77/388/EEG (1) att den andel som är avdragsgill för en skattskyldig person enligt artikel 17.5 skall bestämmas på årsbasis, fastställd som ett procenttal och avrundad uppåt till ett tal som inte överstiger närmaste enhet, varvid a. den andelen är en andel som har bestämts för en sektor av den skattskyldiges verksamhet i enlighet med antingen artikel 17.5 tredje stycket a eller b, och/eller b. den andelen är en andel som har bestämts på grundval av att den skattskyldige använder alla eller en del av varorna och tjänsterna i enlighet med artikel 17.5 tredje stycket c, och/eller c. den andelen är en andel som har bestämts avseende alla de varor och tjänster som den skattskyldige använder för alla transaktioner som avses i artikel 17.5 första stycket, i enlighet med artikel 17.5 tredje stycket d?

2. Ger artikel 19.1 andra stycket i nämnda direktiv utrymme för medlemsstaterna att kräva att den andel som är avdragsgill för en skattskyldig person enligt artikel 17.5 skall avrundas uppåt till ett annat tal än närmaste heltal?

(1) EGT L 145, s. 1.
20.

Per skrivelse av den 25 januari 2022 begärde myndigheterna i Amerikas förenta stater att de tyska myndigheterna tillfälligt skulle omhänderta HF och översände till dem arresteringsorder daterad den 4 december 2018 samt åtalsakten från åtalsjuryn vid US Court of Appeals for the District of Columbia Circuit (Federala appellationsdomstolen för distriktet Columbia, USA) av samma datum. Per skrivelse av den 17 mars 2022 översände de amerikanska myndigheterna till de tyska myndigheterna de handlingar som ska åtfölja en begäran om utlämning.
20.

I artikel 100 i denna lag föreskrivs följande: ”1. Tullmyndigheten har rätt att, på eget initiativ eller på deklarantens begäran, ändra tulldeklarationen inom fem år efter det att varorna frigjorts. 2. Inom den period som anges i punkt 1 ska tullmyndigheten kontrollera alla dokument och register samt all bokföring som avser de klarerade varorna eller efterföljande kommersiella transaktioner som berör dessa varor. Kontrollen får genomföras hos deklaranten, varje annan person som av yrkesmässiga skäl är direkt eller indirekt inblandad i dessa transaktioner eller varje annan person som innehar dessa dokument eller information därom. En fysisk kontroll av varorna får också genomföras, om varorna fortfarande finns kvar. 3. Om det efter en ny kontroll av deklarationen eller en kontroll efter frigörande visar sig att bestämmelserna om det aktuella tullförfarandet har tillämpats på grundval av felaktiga eller ofullständiga uppgifter, ska tullmyndigheten vidta åtgärder för att reglera situationen, med hänsyn tagen till de nya uppgifter som den förfogar över. 4. Tullmyndigheten ska upprätta en förlaga till det dokument som krävs för att reglera situationen samt anvisningar för ifyllande av detta. 5. Om det konstateras att en tullskuld har uppkommit eller att överskjutande betalningar har gjorts, ska tullmyndigheten vidta åtgärder för att driva in de utestående beloppen eller återbetala de överskjutande beloppen i enlighet med lagstadgade bestämmelser. 6. Inom ramen för kontrollen av deklarationer efter frigörande ska tullmyndigheten, i enlighet med punkt 3, identifiera överskjutande eller uteblivna betalningar med avseende på andra avgifter och skatter som ska betalas till staten inom ramen för tulltransaktioner och vidta åtgärder för att driva in de uteblivna belopp som har identifierats. Överskjutande betalningar med avseende på sådana avgifter och skatter ska återbetalas i enlighet med de rättsliga bestämmelser som gäller för dem. 7. Om överträdelsen av tullbestämmelserna utgör en administrativ överträdelse eller en lagöverträdelse, beroende på omständigheterna, är tullmyndigheten skyldig att tillämpa de sanktioner som gäller för administrativa överträdelser eller att hänskjuta ärendet till de myndigheter som ansvarar för straffrättsliga förfaranden. 8. En tulldeklaration som har godtagits och registrerats samt det dokument som avses i punkt 4 utgör ett skuldinstrument.”
32.

För att omfattas av mervärdesskattedirektivet måste kommunens verksamhet inom asbestsanering vara en tjänst som kommunen tillhandahållit invånarna mot ersättning (artikel 2.1 c i mervärdesskattedirektivet, se nedan avsnitt B). Denna tjänst måste ha utförts inom ramen för en ekonomisk verksamhet (artikel 9.1 i mervärdesskattedirektivet, se nedan avsnitt C) för att kommunen även ska ha agerat i egenskap av beskattningsbar person. Under vissa omständigheter räknas kommuner ändå inte som beskattningsbara personer, nämligen när de bedriver en ekonomisk verksamhet i sin egenskap av offentliga myndigheter (artikel 13 i mervärdesskattedirektivet). Därför ska även detta undantag prövas (se nedan avsnitt D).
24.

Mot denna bakgrund ska jag först företa en tolkning av artikel 203 i mervärdesskattedirektivet vid vilken förutsätts, att de 22557 fakturor i vilka för hög skatt har angetts, inte medför någon risk för skattebortfall (se nedan under B). Därefter kommer jag att anta att en viss risk för skattebortfall ändå inte kan uteslutas (se nedan under C). Sedan behandlas frågan om en korrigering av mervärdesskatten enligt artikel 203 i mervärdesskattedirektivet, vilket även omfattar behovet av att rätta 22557 fakturor (se nedan under D). Slutligen ska jag undersöka huruvida en invändning om obehörig vinst kan göras gällande gentemot bolaget, om kunderna har betalat priset fullt ut (se nedan under E).
3.

I artikel 1.2 a–c i rådets direktiv 93/83/EEG av den 27 september 1993 om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel ( 2 ) föreskrivs följande: ”2. a) I detta direktiv avses med överföring till allmänheten via satellit den handling som innebär att ett sändarföretag under sin kontroll och på sitt ansvar för in programbärande signaler avsedda för mottagning av allmänheten i en oavbruten överföringskedja som leder till satelliten och sedan ned till jorden. b) Överföring till allmänheten via satellit sker uteslutande i den medlemsstat där de programbärande signalerna under sändarföretagets kontroll och på dess ansvar förs in i en oavbruten överföringskedja som leder till satelliten och sedan ned till jorden. c) Om de programbärande signalerna är kodade äger en överföring till allmänheten via satellit rum under förutsättning att utrustning för avkodning av sändningen endast tillhandahålls allmänheten genom sändarföretaget eller med dess samtycke.”
136.

Formuleringen ”[ett beteende] som syftar till att hålla konkurrenter långt från marknaden” (i den engelska versionen, det vill säga på rättegångsspråket, ”conduct … seeking to keep competitors away from the market”) är visserligen tvetydig, och tagen ur sitt sammanhang skulle den faktiskt kunna uppfattas som en anspelning på förekomst av en konkurrensbegränsande avsikt. Den måste emellertid bedömas i sitt särskilda sammanhang. ( 63 )
13.

Närmare bestämmelser för genomförande av artikel 397 i skattelagen föreskriver följande: ”81. 1) I situationer rörande direkt undantag för de varor som anges i artikel 397 stycke 1 i skattelagen ska användaren beviljas undantag från punktskatt endast under förutsättning att leveransen utförs direkt från ett skatteupplag, från användarens egna gemenskapsinterna köp eller från användarens egna importtransaktioner. 2) I situationer rörande indirekt undantag för de varor som anges i artikel 397 stycke 1 i skattelagen ska användaren beviljas undantag från punktskatt endast under förutsättning att leveransen utförs direkt från ett skatteupplag, från en registrerad mottagare eller från användarens egna importtransaktioner. En registrerad mottagare som levererar varor som ska användas för ett syfte som undantas från punktskatt ska i fakturan redovisa motsvarande belopp av den punktskatt som betalts till statsbudgeten. 3) När en användare genomför gemenskapsinterna köp av etylalkohol i syfte att använda den för ändamål som anges i artikel 397 stycke 1 b–i i skattelagen ska denna användare också vara en registrerad mottagare. 4) När etylalkohol importeras från ett tredjeland i syfte att användas för ändamål som anges i artikel 397 stycke 1 b–i) i skattelagen ska importören också vara användare av råmaterialet. 82. 1) Undantag från punktskatt ska beviljas direkt: a) i de situationer som anges i artikel 397 stycke 1 d och f i skattelagen. b) i de situationer som anges i artikel 397 stycke 1 b i skattelagen endast för framställning av sanitär alkohol. c) i de situationer som anges i artikel 397 stycke 1 a, c och e i skattelagen. 2) Endast godkända lagerhavare som verkar inom ett integrerat system åtnjuter direkt undantag som anges i punkterna b och c i stycke 1. 'Integrerat system' betyder användning av etylalkohol och andra alkoholprodukter i det skatteupplag i vilket dessa produkter tillverkades för framställning av färdiga produkter som ska konsumeras som sådana utan att bli föremål för ytterligare ändringar. 3) I alla situationer rörande direkt undantag ska undantaget beviljas på grundval av ett godkännande som slutanvändare.”
6.

Artikel 6, med rubriken ”Laglig behandling av personuppgifter”, har följande lydelse: ”1. Behandling är endast laglig om och i den mån som åtminstone ett av följande villkor är uppfyllt: a) Den registrerade har lämnat sitt samtycke till att dennes personuppgifter behandlas för ett eller flera specifika ändamål. … c) Behandlingen är nödvändig för att fullgöra en rättslig förpliktelse som åvilar den personuppgiftsansvarige. … e) Behandlingen är nödvändig för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. f) Behandlingen är nödvändig för ändamål som rör den personuppgiftsansvariges eller en tredje parts berättigade intressen, om inte den registrerades intressen eller grundläggande rättigheter och friheter väger tyngre och kräver skydd av personuppgifter, särskilt när den registrerade är ett barn. Led f i första stycket ska inte gälla för behandling som utförs av offentliga myndigheter när de fullgör sina uppgifter. … 3. Den grund för behandlingen som avses i punkt 1 c och e ska fastställas i enlighet med a) unionsrätten, eller b) en medlemsstats nationella rätt som den personuppgiftsansvarige omfattas av. Syftet med behandlingen ska fastställas i den rättsliga grunden eller, i fråga om behandling enligt punkt 1 e, ska vara nödvändigt för att utföra en uppgift av allmänt intresse eller som ett led i den personuppgiftsansvariges myndighetsutövning. Den rättsliga grunden kan innehålla särskilda bestämmelser för att anpassa tillämpningen av bestämmelserna i denna förordning … Unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt ska uppfylla ett mål av allmänt intresse och vara proportionell mot det legitima mål som eftersträvas. 4. Om en behandling för andra ändamål än det ändamål för vilket personuppgifterna samlades in inte grundar sig på den registrerades samtycke eller på unionsrätten eller medlemsstaternas nationella rätt som utgör en nödvändig och proportionell åtgärd i ett demokratiskt samhälle för att skydda de mål som avses i artikel 23.1, ska den personuppgiftsansvarige för att fastställa huruvida behandling för andra ändamål är förenlig med det ändamål för vilket personuppgifterna ursprungligen samlades in bland annat beakta följande: a) Kopplingar mellan de ändamål för vilka personuppgifterna har samlats in och ändamålen med den avsedda ytterligare behandlingen. b) Det sammanhang inom vilket personuppgifterna har samlats in, särskilt förhållandet mellan de registrerade och den personuppgiftsansvarige. c) Personuppgifternas art, särskilt huruvida särskilda kategorier av personuppgifter behandlas i enlighet med artikel 9 eller huruvida personuppgifter om fällande domar i brottmål och överträdelser behandlas i enlighet med artikel 10. d) Eventuella konsekvenser för registrerade av den planerade fortsatta behandlingen. e) Förekomsten av lämpliga skyddsåtgärder, vilket kan inbegripa kryptering eller pseudonymisering.”
17.

Den 3 maj 2021 överklagade C och CD till Högsta domstolen. Högsta domstolen inhiberade först, den 4 maj 2021, verkställigheten av besluten om överlämnande, och ogillade därefter, den 31 maj 2021, överklagandena. Detta innebar att inhibitionsbeslutet förlorade sin verkan. Även det andra överenskomna datumet för överlämnande, som hade fastställts till den 11 juni 2021, sköts upp, eftersom det inte fanns några direkta flygförbindelser till Rumänien och det inte var möjligt att ordna flygtransport via en annan medlemsstat inom den överenskomna tidsplanen. C och CD har ingett flera andra ansökningar om uppskov med verkställigheten av besluten om överlämnande utan framgång.
18.

Vidare har den hänskjutande domstolen angett att den omtvistade bestämmelsen innehåller ett förbud som inte motsvarar någon av de former av reklam som förbjuds enligt artikel 90 i direktiv 2001/83. Därmed uppkommer frågan huruvida medlemsstaterna har rätt att utvidga förteckningen över de former av förbjuden reklam som räknas upp i denna bestämmelse. Den hänskjutande domstolen har särskilt påpekat att artikel 87.3 i direktivet, jämförd med skäl 45 i samma direktiv, skulle kunna tolkas så, att den tillåter medlemsstaterna att förbjuda all läkemedelsreklam som är uppenbart överdriven och oövervägd och som i sig kan påverka folkhälsan.
83.

Slutligen är det inte ointressant att direktiv 2014/59 i fråga om försäljning av verksamhet, vilket är det resolutionsverktyg som tillämpats i det nu aktuella fallet, även föreskriver ett verktyg som är avsett att skydda den som förvärvar institutet under resolution, även om domstolen inte har ombetts att tolka denna artikel. I artikel 38.13 i direktivet föreskrivs nämligen att ”aktieägare eller borgenärer i institutet under resolution och andra tredje män vars tillgångar, rättigheter eller skulder inte överförs inte [ska] ha några rättigheter till eller avseende de överförda tillgångarna, rättigheterna eller skulderna”. Indragna aktier överförs per definition inte, och deras tidigare innehavare kan inte ha några rättigheter till de överförda tillgångarna.
49.

I den franska språkversionen av artikel 16.2 b i direktiv 2009/28 anges nämligen att ”les États membres prévoient, en outre, soit un accès prioritaire, soit un accès garanti au réseau pour l’électricité produite à partir de sources d’énergie renouvelables”. I den engelska språkversionen av samma bestämmelse föreskrivs att ”[m]ember States shall also provide for either priority access or guaranteed access to the grid-system of electricity produced from renewable energy sources”. I den estniska språkversionen av bestämmelsen anges slutligen att medlemsstaterna ”sätestavad ka taastuvatest energiaallikatest toodetud elektrienergia kas eelistatud või tagatud juurdepääsu võrgusüsteemile”.
10.

I artikel 33 i förordningen, med rubriken ”Uttryck per portion eller konsumtionsenhet”, föreskrivs följande i punkterna 1 och 2: ”1. I följande fall får det energivärde och den mängd näringsämnen som avses i artikel 30.1–30.5 anges per portion och/eller per konsumtionsenhet, lätta att känna igen av konsumenten och förutsatt att portionen eller enheten kvantifieras på etiketten och att antalet portioner eller enheter i paketet anges: a) Utöver uttrycksformen per 100 g eller per 100 ml i artikel 32.2. b) Utöver uttrycksformen per 100 g eller per 100 ml i artikel 32.3 när det gäller mängden vitaminer och mineralämnen. c) Utöver eller i stället för uttrycksformen per 100 g eller per 100 ml i artikel 32.4. 2. Genom undantag från artikel 32.2 får mängden näringsämnen och/eller procentandelen av referensintaget i del B i bilaga XIII i de fall som avses i artikel 30.3 b uttryckas enbart per portion eller konsumtionsenhet. När mängden näringsämnen anges enbart per portion eller konsumtionsenhet i enlighet med första stycket ska energivärdet uttryckas per 100 g eller per100 ml och per portion eller konsumtionsenhet.”
44.

Kommissionen anser däremot att artiklarna 2 j tredje strecksatsen och 23.2 i direktiv 2011/95 ska tolkas så, att en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som var under 18 år vid ingivandet av en ansökan om internationellt skydd i en medlemsstat, men som under förfarandet har blivit myndig och som därefter beviljats status som subsidiärt skyddsbehövande, ska betraktas som ”underårig” vid tillämpning av artikel 2 j tredje strecksatsen om dennes far har inrest till samma medlemsstat innan den person som beviljats skydd nått myndighetsålder och lämnat in den ansökan som avses i artikel 23.2 i direktiv 2011/95 inom rimlig tid räknat från den dag då den person som beviljats skydd erkändes som skyddsbehövande.
84.

Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att den andra delen av den första frågan ska besvaras enligt följande: Bestämmelserna i direktiven 2010/64, 2012/13 och 2016/343, jämförda med varandra, ska tolkas så, att de, under sådana omständigheter som de nu aktuella, inte utgör hinder för att döma i utevaro av en tilltalad som inte talar eller förstår det språk som används vid det straffrättsliga förfarandet, om det inte går att fastställa att personen under utredningen blev informerad om misstankarna eller anklagelsen mot honom eller henne med anledning av att tolkningen var icke ändamålsenlig, förutsatt att den försvarare som företräder den tilltalade har haft möjlighet att angripa lagenligheten av en handling och vid behov förfarandet i sin helhet med anledning av att rätten till information har åsidosatts. Artikel 6 i direktiv 2012/13, jämförd med artikel 47 i stadgan, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för att utförlig information om anklagelsen tillhandahålls försvaret för den tilltalade som döms i sin utevaro innan en domstol börjar pröva åtalet i sak och innan förhandlingen inleds, under förutsättning att alla nödvändiga åtgärder vidtas av förevarande domstol för att säkerställa att rätten till försvar iakttas och att förfarandet går rättvist till.
26.

Damijan Vnuk lastade höbalar på loftet i en lada när en traktor till vilken en släpvagn var kopplad backade in på gården och körde på den stege som han stod på. Damijan Vnuk föll ned. Fastän nationell rätt i detta mål definierade omfattningen av obligatorisk ansvarsförsäkring för motorfordon i allmänhet hyste den hänskjutande domstolen tvivel mot bakgrund av det specifika sammanhanget beträffande huruvida det faktiskt ålåg traktorägarens försäkringsbolag att utge ersättning till Damijan Vnuk. Domstolen fick därför frågan huruvida begreppet ”användning av fordon” skulle tolkas ”så, att det inte omfattar den aktuella situationen, där den person som är försäkrad hos motparten har kört in i klagandens stege med en traktor med släp under lastningen av höbalar i en hölada, eftersom olyckan inte har inträffat i en trafiksituation.” ( 14 )
123.

Det kan här åter erinras om att det följer av fast rättspraxis att när unionsrätten ger medlemsstaterna ett visst utrymme för skönsmässig bedömning, förblir nationella domstolar behöriga att skydda grundläggande rättigheter enligt den nationella konstitutionen, förutsatt att den skyddsnivå som föreskrivs i stadgan, eller unionsrättens företräde, enhetlighet och verkan, inte undergrävs därigenom. ( 38 ) Det har vidare klargjorts ovan i detta förslag till avgörande att en viss nationell konstitutionell norm förvisso kan kräva specialisering av domare, oavsett om det är en självständig nationell norm eller om den ingår som en nationell bestämmelse om vad så småningom kommer att vara en domstol som har inrättats enligt lag (eller en rättvis rättegång, en laga domstol eller under någon annan rubrik som de nationella konstitutionella bestämmelserna sorterar in denna bestämmelse under). ( 39 )
68.

Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att EU-domstolen besvarar den tolkningsfråga som Finanzgericht des Saarlandes (Skattedomstolen i Saarland, Tyskland) har ställt på följande sätt: 1) Artikel 2.1 c och artikel 26.1 b i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, i dess lydelse enligt direktiv 2008/8/EG av den 12 februari 2008, ska tolkas så, att det inte är fråga om ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning, i den mening som avses i dessa bestämmelser, när en beskattningsbar person tillhandahåller ett fordon som ingår i dess rörelsetillgångar för den anställdes privata bruk, när den anställde inte betalar avgifter, inte avstår från en del av lönen eller andra fördelar som den anställde har rätt att erhålla från den beskattningsbara personen och inte heller tillhandahåller något ytterligare arbete med anledning av tillhandahållandet av nämnda fordon. 2) För det fall den hänskjutande domstolen konstaterar att en beskattningsbar persons tillhandahållande av ett fordon som ingår i dess rörelsetillgångar för den anställdes privata bruk under längre tid än 30 dagar sker mot ersättning, i den mening som avses i artikel 2.1 c i direktiv 2006/112 och i praxis avseende denna bestämmelse, ska artikel 56.2 i detta direktiv tolkas så, att uttrycket ”uthyrning, utom korttidsuthyrning, av transportmedel” omfattar ett sådant tillhandahållande.
64.

Det är emellertid ostridigt att bland annat all kommunikation som skickats via e-postkontot tillhörande chefen för Banka Slovenije, samt alla elektroniska dokument som fanns på centralbankschefens arbetsplats eller på hans laptop och var daterade under tidsperioden 2012–2014 beslagtogs vid husrannsakan. Bland dessa handlingar måste det med nödvändighet också finnas sådana som har samband med fullgörandet av ECBS uppgifter. Enligt artikel 283.1 FEUF är chefen för Banka Slovenije nämligen medlem i ECB-rådet, vilket i sin tur leder ECBS och fattar alla beslut som är av vikt för dess funktion enligt artikel 129.1 FEUF. ( 27 )
39.

Slutligen tillhandahålls tjänsten på elektronisk väg. Tjänsten fungerar nämligen med hjälp av en applikation, det vill säga en programvara för smarta mobiltelefoner, alltså en utrustning för elektronisk behandling och lagring av uppgifter. Den befordras via mobiltelefoni eller via en annan internetuppkoppling, det vill säga via elektroniska kommunikationsmedel.
68.

Domstolen förklarade nyligen i punkt 30 i dom av den 3 juli 2019, The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge (C‑316/18, EU:C:2019:559) att ”en verksamhet som består i att placera donationer och anslag, samt de kostnader som hänför sig till denna placeringsverksamhet, måste ges samma behandling, i mervärdesskattehänseende, som den icke ekonomiska verksamheten att ta emot dessa medel och de eventuella kostnader som är förenade med detta. Förutom att en sådan penningplaceringsverksamhet för universitetet i Cambridge, precis som för en privat investerare, utgör ett sätt att generera intäkter utifrån de donationer och anslag som mottagits, konstaterar domstolen nämligen att denna verksamhet även direkt kan knytas till mottagandet av dessa medel och således inte är något annat än en direkt förlängning av denna icke ekonomiska verksamhet. Därför kan inte heller den ingående mervärdesskatt som är hänförlig till kostnaderna för denna penningplacering dras av.”
3.

Det framgår av begäran om förhandsavgörande att följande bestämmelser i Planning and Development Act 2000 (No. 30 of 2000) (Plan- och bygglagen från år 2000 (nr 30 av 2000), nedan kallad PDA 2000) är relevanta.