ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2.

Andra grunden: Åsidosättande av artikel 107 FEUF. Denna grund delas in i två delgrunder: — Första delgrunden, som delas in i fem delar, avser tillämpligheten av ’privat investerare’-testet. — Första delen: Kommissionen har, utan att lämna vare sig några skäl härför eller någon motivering, underlåtit att beakta flera dokument och bevis som Frankrike och EDF lämnat in vid kommissionen. — Andra delen: Kommissionen har systematiskt blandat samman de kriterier som avser tillämpligheten respektive tillämpningen av ’privat investerare’-testet. — Tredje delen: Kommissionen gjorde fel då den fann att ’privat investerare’-kriteriet inte var tillämpligt redan av det skälet att Frankrike vid sin prövning av åtgärden bland annat skulle ha beaktat omständigheter som är hänförliga till Frankrikes ställning som myndighet, utöver omständigheter som är hänförliga till Frankrikes ställning som aktieägare. — Fjärde delen: Kommissionen gjorde fel då den individualiserade en skyldighet för EDF att ha en formell affärsplan för att visa att ’privat investerare’-kriteriet är tillämpligt. — Femte delen: Kommissionen har missuppfattat arten av och föremålet för denna åtgärd, kontexten bakom åtgärden, samt syftet med åtgärden och de regler som är tillämpliga för denna. — Andra delgrunden, som delas in i tre delar, avser tillämpningen av ’privat investerare’-testet. — Första delen: Kommissionen gjorde fel då den avvisade Oxera-rapporten såsom otillåten bevisning. — Andra delen: Kommissionens tillvägagångssätt är uppenbart bristfälligt. Kommissionen underlät att beakta rådande kontext vid tidpunkten för omständigheterna, och även de kriterier som gällde för investerare vid den aktuella tidpunkten. Kommissionen har vidhållit sin bedömning om ’skattegåva’ och kommissionen har därvid inte bara gjort en felaktig rättstillämpning, utan detta utgör även skälet till kommissionen felaktigheter när det gäller bedömningen av relevansen hos investeringen. Slutligen är kommissionens tillvägagångssätt felaktigt i flera avseenden, där vart och ett av dessa fel visar att kommissionen inte styrkt att det är uppenbart att ’privat investerar’-kriteriet inte tillämpats. — Tredje delen: Konsekvenserna av kommissionens bristfälliga tillvägagångssätt.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 89/30

Talan väckt den 18 december 2014 – Zoofachhandel Züpke m.fl. mot kommissionen

(Mål T-817/14)

(2015/C 089/36)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Zoofachhandel Züpke GmbH (Wesel, Tyskland), Zoohaus Bürstadt, Helmut Ofenloch GmbH & Co. KG (Bürstadt, Tyskland), Zoofachgeschäft – Vogelgroßhandel Import-Export Heinz Marche (Heinsberg, Tyskland), Rita Bürgel (Uthleben, Tyskland), Norbert Kass (Altenbeken, Tyskland) (ombud: advokaten C. Correll)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— förplikta svaranden att ersätta den skada som sökandena har lidit mellan den 1 januari 2010 och fram till nu med anledning av det nästintill världsomfattande förbudet mot att importera viltfångade fåglar till EU enligt förordning (EG) nr 318/2007 (EUT L 84, s. 7) och/eller genomförandeförordning (EU) nr 139/2013 (EUT L 47 s. 1),

— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena att kommissionen, genom att okritiskt behålla importförbudet i en utomordentligt stor geografisk omfattning, har åsidosatt sökandenas rätt att fritt bedriva ekonomisk verksamhet och – delvis – deras rätt till egendom. Med beaktande av de vetenskapliga rön som är kända sedan åtminstone år 2010, kan åsidosättandet inte motiveras med beaktanden som har högre dignitet, såsom hälsoskydd.

För det andra anser sökandena att kommissionen åsidosatte proportionalitetsprincipen och principen om omsorgsfullt arbete genom att behålla importförbudet. Den beaktade nämligen inte tillräckligt vare sig aktuella uppgifter eller vetenskapliga rön. Det världsomfattande förbudet mot att importera vilda fåglar grundar sig på samma sätt som tidigare på rön och antaganden från år 2005, då den så kallade fågelinfluensan först bredde ut sig över Europa från Asien och det var nödvändigt att agera snabbt. Uppgifter som samlats in under senare år motiverar enligt sökandenas uppfattning inte längre ett så omfattande importförbud, åtminstone inte sedan år 2010. Dessutom skulle det under tiden ha varit tänkbart och nödvändigt att beakta andra och verksammare åtgärder som är betydligt mindre ingripande för sökandena, såsom en konsekvent övervakning av flyttfåglar,

För det tredje har klagandena anfört att de har lidit en verklig och säker skada och att det föreligger ett orsakssamband mellan skadan och kommissionens rättsstridiga agerande.
Talan väckt den 1 december 2014 – Bourdouvali m.fl. mot rådet m.fl.

(Mål T-786/14)

(2015/C 073/52)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Eleni Pavlikka Bourdouvali (Meneou, Cypern) och 47 andra sökande (ombud: P. Tridimas, Barrister)

Svarande: Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, Europeiska unionen företrädd av Europeiska kommissionen, Eurogruppen företrädd av Europeiska unionens råd, Europeiska centralbanken.

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— förplikta svarandena att till sökandena betala de belopp som framgår av den tabell som är bifogad ansökan jämte ränta beräknad från den 16 mars 2013 till dagen för domens avkunnande,

— förplikta svarandena att ersätta rättegångskostnaderna.

I andra hand yrkar sökanden att tribunalen ska

— slå fast att Europeiska unionen och/eller svarandeinstitutionerna har ådragit sig utomobligatoriskt ansvar,

— avgöra vilket förfarande som ska följas för att fastställa den ersättningsgilla skada som sökandena faktiskt lidit,

— förplikta svarandena att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Sökandena (totalt 48) är insättare och/eller aktieägare och/eller obligationsinnehavare vid Bank of Cyprus Public Company Ltd och/eller Cyprus Popular Bank Public Co. Ltd. De begär ersättning i enlighet med artiklarna 268 FEUF och 340(2) och 340(3) FEUF, som reglerar EU:s utomobligatoriska skadeståndsansvar, för den skada de lidit till följd av åtgärder vidtagna av svarandeinstitutionerna, vilka har ålagt Republiken Cypern att genomföra ett skuldnedskrivningsprogram.

Sökandena anser att det av svarandeinstitutionerna antagna skuldnedskrivningsprogrammet för Republiken Cypern direkt ledde till att de gjorde förluster på sina insättningar och aktieinnehav. De gör gällande att Republiken Cyperns skuldavskrivningsåtgärder enbart vidtogs för att implementera de åtgärder som svarandena antagit och att de även hade godkänts av svarandeinstitutionerna.

Sökandena hävdar att skuldnedskrivningsprogrammet innebär en kränkning av rätten till egendom, vilken skyddas av artikel 1 i protokoll 1 till Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna. Sökandena gör även gällande att skuldnedskrivningsprogrammet åsidosätter proportionalitetsprincipen, principen om skydd för berättigade förväntningar och icke-diskrimineringsprincipen.
1.

Första grunden: Åsidosättande av sökandens rätt till information Enligt sökanden föreligger vad gäller den aktuella ”Operating Plan on Bulgaria” ingen av de i artikel 4 i förordning (EG) nr 1049/2001 (1)angivna grunderna för undantag från den generella rätten till information. Sökanden har härvidlag anfört att det i synnerhet inte går att åberopa skyddet för överläggningar i artikel 4.3 i förordning nr 1049/2001 för att vägra tillgång till handlingarna, eftersom den operativa planen redan är färdig. Vidare är ”Operating Plan on Bulgaria” inte en handling som härrör från en tredje part i den mening som avses i artikel 4.4 i förordning nr 1049/2001, eftersom Easo och Republiken Bulgarien gemensamt står bakom denna plan. Således härrör ”Operating Plan on Bulgaria” inte från denna medlemsstat i den mening som avses i artikel 4.5 i förordning nr 1049/2001.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 372/21

Talan väckt den 11 augusti 2014 – Cham och Bena Properties mot rådet

(Mål T-597/14)

2014/C 372/26

Rättegångsspråk: franska

Parter

Sökande: Cham Holding Co. SA och Bena Properties Co. SA (Damaskus, Syrien) (ombud: advokaterna E. Ruchat och C. Cornet d’Elzius)

Svarande: Europeiska unionens råd

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— fastställa att talan kan tas upp till sakprövning och bifalla den, och

— följaktligen förplikta Europeiska unionen att till sökandena utge 4 3 0 00 000 euro som ersättnings för den skada sökandena har lidit genom att projektet ”Yasmeen Rotana” avbröts, eller

— i andra hand utse en sakkunnig som fastställer omfattningen av den skada sökandena har lidit, samt

— förplikta Europeiska unionens råd att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena tre grunder som huvudsakligen är identiska med eller liknar de grunder som åberopats i målet T-592/14, Makhlouf mot rådet.
—

ogiltigförklara artiklarna 2 f och 2 g i beslutet till den del böterna för Prysmian Cavi e Sistemi S.r.l., Prysmian S.p.a. och The Goldman Sachs Group Inc. fastställs till 3 7 3 03 000 EUR, och böterna för Prysmian Cavi e Sistemi S.r.1. och Pirelli & C. S.p.a. fastställs till 6 7 3 10 000 EUR,
—

följaktligen bifalla klagandenas yrkanden, såsom de framställdes i första instans, genom att — upphäva lönebeskeden från juni 2009 i den mån som lönebeskeden, i förhållande till klagandena, utgjorde den första tillämpningen av den pensionsreform som beslutades av ECB-rådet den 4 maj 2009 och på samma sätt upphäva samtliga efterföljande lönebesked samt kommande lönebesked, — om det är nödvändigt, upphäva besluten om avslag på begäran om omprövning (”administrative review”) och om interna klagomål (”grievance procedure”), beslut av den 28 augusti respektive den 17 december 2009, — och därmed, — förplikta kommissionen att betala löneskillnaden och skillnaden i pension som orsakats av det ovannämnda beslutet från ECB-rådet den 4 maj 2009 med tillämpning av de tidigare pensionsvillkoren, till denna löneskillnad och skillnad i pension ska adderas dröjsmålsränta som böjar löpa den 15 juni 2013, och räknas om den 15 varje månad, fram till dess att komplett betalning erlagts, räntorna ska fastställas i nivå med ECB:s ränta plus 0,3 procentenheter, — förplikta kommissionen att betala ersättning i enlighet med rätt och billighet (ex aequo et bono) för den skada som uppkommit till följd av förlorad köpkraft, vilket preliminärt, uppskattas till en 1 procent av vardera sökandens månadslön, — förplikta ECB att ersätta rättegångskostnaderna,
—

med stöd av artikel 277 FEUF pröva giltigheten och tillämpligheten av artikel 266.1 i tillämpningsföreskrifterna för budgetförordningen (delegerad förordning (EU) nr 1268/2012) och artikel 2.4.13 i PRAG 2013 (Practical Guide to Contract Procedures for EU External Actions) i förhållande till övriga bestämmelser om förvaltning och tilldelning av offentliga kontrakt, i den mån dessa bestämmelser – oberoende av kontraktets värde och huruvida det överskrider det föreskrivna taket – tillåter den upphandlande myndigheten att, sedan den återkallat upphandlingsförfarandet, inleda ett förhandlat förfarande direkt med en eller flera anbudsgivare utan att först meddela övriga anbudsgivare som inte bjudits in att delta i det förhandlade förfarandet.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 112/34

Talan väckt den 25 november 2013 – Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe m.fl. mot kommissionen

(Mål T-646/13)

2014/C 112/46

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Medborgarkommittén för medborgarinitiativet Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe m.fl. (ombud: advokaterna E. Johansson, J. Lund och C. Lund)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara kommissionens beslut C(2013)5969 final av den 13 september 2013, som offentliggjordes den 16 september 2013,

— förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena två grunder.

1. Första grunden: Åsidosättande av väsentliga formföreskrifter — Sökandena har gjort gällande att det angripna beslutet strider mot väsentliga formföreskrifter i artikel 296.2 FEUF och artikel 4.3 i förordning (EU) nr 211/2011 (1). — Sökandena har härvid bland annat gjort gällande att kommissionen inte omnämner de elva områden som utgör föremål för medborgarinitiativet och som kommissionen anser går utöver ramarna för dess befogenhet att föreslå en unionsrättsakt för att tillämpa fördragen. Kommissionen har inte heller angett varför dessa områden ligger utanför ramarna för dess befogenhet. — Sökandena har vidare i denna grund gjort gällande att kommissionen inte har angett varför förordning nr 211/2011 inte medger att en eller flera delar av det planerade medborgarinitiativet får registreras.

2. Andra grunden: Åsidosättande av fördragen eller bestämmelser om genomförande av dessa — Sökandena har härvid anfört ett åsidosättande av artikel 11 FEU, artikel 24.1 FEUF och artikel 4.2 och 4.3 i förordning nr 211/2011. — Sökandena har härvid gjort gällande att inget av de områden beträffande vilka kommissionen har anmodats att lägga fram förslag uppenbart går ut över ramarna för dess befogenhet att föreslå en unionsrättsakt för att tillämpa fördragen. Sökandena har vidare anfört att även om ett av områdena skulle ligga utanför ramarna, var kommissionen skyldig att registrera det planerade medborgarinitiativet enbart vad avser de områden som enligt kommissionen inte uppenbart går utöver dessa ramar.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 211/2011 av den 16 februari 2011 om medborgarinitiativet (EUT L 65, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 313/32

Talan väckt den 28 augusti 2013 — Arrow Group och Arrow Generics mot kommissionen

(Mål T-467/13)

2013/C 313/62

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Arrow Group ApS (Roskilde, Danmark) och Arrow Generics Ltd (London, Förenade kungariket) (ombud: S. Kon, C. Firth och C. Humpe, Solicitor)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara artiklarna 1, 2 och 3 i kommissionens beslut C(2013) 3803 final av den 19 juni 2013 i ärende COMP/39.226 — Lundbeck, i den mån de rör Arrow, eller

— alternativt, ogiltigförklara artikel 2 i kommissionens beslut C(2013) 3803 final av den 19 juni 2013 i ärende COMP/39.226 — Lundbeck, i den mån den innebär att Arrow åläggs böter med avseende på de engelska och danska avtalen, eller

— som ett ytterligare alternativ, ogiltigförklara artikel 2 i kommissionens beslut C(2013) 3803 final av den 19 juni 2013 i ärende COMP/39.226 — Lundbeck, i den mån den innebär att Arrow åläggs böter avseende det danska avtalet, och i enlighet därmed nedsätta bötesbeloppet, eller

— som sista alternativ, nedsätta det bötesbelopp som ålagts enligt artikel 2 i kommissionens beslut C(2013) 3803 final av den 19 juni 2013 i ärende COMP/39.226 — Lundbeck, samt

— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena sex grunder.

1. Den första grunden avser att kommissionen åsidosatte väsentliga formföreskrifter under det förfarande som ledde till att beslutet antogs, genom att inte i) inleda förfarandet och genomföra sin undersökning inom skälig tid, ii) i tid ge vederbörlig tillgång till akten och iii) upprätta ett kompletterande meddelande om invändningar.

2. Den andra grunden avser att kommissionen inte vederbörligen styrkte att Arrow och Lundbeck var potentiella konkurrenter när de ingick vart och ett av avtalen.

3. Den tredje grunden avser att kommissionen inte vederbörligen styrkte att vart och ett av avtalen hade till syfte att begränsa konkurrensen i strid med artikel 101 FEUF.

4. Den fjärde grunden avser att kommissionen genom att ålägga Arrow böter åsidosatte principerna om proportionalitet, nullum crimen nulla poena sine lege och rättssäkerhet.

5. Den femte grunden, som åberopats alternativt, avser att kommissonen felaktigt betecknade det engelska avtalet och det danska avtalet som en enda fortlöpande överträdelse av artikel 101 FEUF samt åsidosatte artikel 25 i förordning nr 1/2003 (1) genom att ålägga Arrow böter med avseende på det danska avtalet efter det att preskriptionstiden för åläggande av böter hade löpt ut.

6. Den sjätte grunden, som har åberopats som ett ytterligare alternativ, avser att kommissionen gjorde fel då den beräknade bötesbeloppet, då den ålade böter som är oproportionerliga i förhållande till allvaret i den påstådda överträdelsen av artikel 101 FEUF.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget
2.

Den andra grunden avser åsidosättande av artikel 260.1 och 3 andra stycket FEUF: Åsidosättande av den dom som är föremål för genomförande, på grund av en felaktig tolkning av den punkt i domen i vilken det slås fast att det, för beräkningen av det vite som ska inbetalas varje halvår, saknas anledning att beakta de belopp som avser stöd som ”ännu inte har återkrävts eller som inte har fastställts vid utgången av de aktuella perioden”. Den Italienska regeringen anser att denna verkställighetspunkt i domen ska tolkas så, att det för den ovannämnda bedömningen, är de bevis som lagts fram under referenshalvåret som ska beaktas och inte det förhållandet att bevisen ifråga har kommit till kommissionens kännedom före utgången av denna period. Den italienska regeringen anser nämligen att kommissionens motsatta tolkning, enligt vilken Republiken Italien skulle ha haft en skyldighet att, för beräkningen av halvårsvitet, inkomma med bevisning senast under det aktuella halvårets sista dag, vilket innebär att de belopp som faktiskt återkrävts under denna period, men som inte har kommunicerats kommissionen förrän efter detta datum, inte kommer med i beräkningen, strider mot principen om lojalt samarbete och är inte motiverad av det krav som domstolen har uppställt, och innebär till slut att den tidsfrist som de italienska myndigheterna har fått för att efterkomma detta krav och på så sätt minska halvårsvitet reduceras på ett oacceptabelt sätt.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 108/31

Talan väckt den 7 februari 2013 — Red Bull mot harmoniseringsbyrån — Sun Mark (BULLDOG)

(Mål T-78/13)

2013/C 108/79

Ansökan har avfattats på engelska

Parter

Sökande: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Österrike) (ombud: advokaterna A. Renck and I. Fowler)

Svarande: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

Motpart vid överklagandenämnden: Sun Mark Ltd (Middlesex, Förenade kungariket)

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara det beslut som fattats av andra överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån den 16 november 2012 i ärende R 0107/2012-2, och

— förplikta svaranden och motparten vid överklagandenämnden, för det fall företaget intervenerar i målet, att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Sökande av gemenskapsvarumärke: Motparten vid överklagandenämnden

Sökt gemenskapsvarumärke: Ordmärket ”BULLDOG” för varor i klasserna 32 och 33 – ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke nr 9 215 567

Innehavare av det varumärke eller kännetecken som åberopats som hinder för registrering i invändningsförfarandet: Sökanden

Varumärke eller kännetecken som åberopats: De nationella och internationella varumärkesregistreringarna av ordmärket ”BULL” och ”RED BULL” för varor i klasserna 32 och 33

Invändningsenhetens beslut: Bifall till invändningen

Överklagandenämndens beslut: Avslag på överklagandet

Grunder: Åsidosättande av artikel 8.1 b och 8.5 i rådets förordning nr 207/2009.
—

Kommissionen har åsidosatt artikel 101.1 FEUF, artikel 296 FEUF, artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artiklarna 4, 7 och 23.2 i rådets förordning nr 1/2003, principen att ansvar ska vara personligt och god förvaltningssed när den funnit att Schenker China Ltd bar ansvar för det agerande som BAX Global (China) Co. Ltd. låg bakom och enbart bötfällt Schenker China Ltd för detta agerande, trots att BAX Global (China) Co. Ltd var ett dotterbolag till ett annat bolag under ledning av ett visst bolag under större delar av den period som det agerande pågick som anges i artikel 1.3 a i det angripna beslutet.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 209/12

Talan väckt den 18 maj 2012 — Viasat Broadcasting UK mot kommissionen

(Mål T-210/12)

2012/C 209/20

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Viasat Broadcasting UK Ltd (West Drayton, Middlesex, Förenade kungariket) (ombud: advokaterna S. Kalsmose-Hjelmborg och M. Honoré)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara kommissionens beslut av den 20 april 2011 om statligt stöd C 19/09 som Danmark planerar att genomföra till förmån för omstruktureringen av TV2 Danmark A/S, och

— förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan har sökanden åberopat en enda grund. Grunden avser i huvudsak att Europeiska kommissionen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den i sin bedömning inte beaktade stöd som TV2 Danmark A/S beviljats genom åtta regionala sändningsstationer till TV2.

De sändningar som TV2 Danmark A/S regionala sändningsstationer, vilka finansieras med licensavgifter, tillhandahåller kostnadsfritt utgör statligt stöd i den mening som avses i artikel 107.1 FEUF. Det ska dessutom erinras om att TV2 Danmark A/S, enligt det public service-tillstånd som kulturministern utfärdat till TV 2 Danmark A/S, ska motta reklaminkomsterna från ”reklamplatser” i regionala sändningar.

Genom att bortse från det statliga stöd som TV2 Danmark A/S har beviljats genom de regionala sändningsstationerna har svaranden inte beaktat TV2 Danmark A/S ekonomiska situation mot bakgrund av alla dess inkomster.

På grund av denna underlåtelse vilar svarandens sammantagna bedömning av omstruktureringsplanen på felaktiga antaganden om TV2 Danmarks A/S ekonomiska situation. Svaranden har därför inte varit i stånd att bekräfta att villkoren i dess riktlinjer (1) var uppfyllda.

Svaranden uppfyllde således inte de kriterier som den själv har uppställt i Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter eller i artikel 107.3 c FEUF när den bedömde stödet till undsättning och omstrukturering av TV2 Danmark A/S.

(1) Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (EUT C 244, 2004, s. 2).
1.

Första grunden: Europeiska kommissionen saknar behörighet för att till Echa delegera uttaget av en administrativ avgift och Echa saknar behörighet för antagandet av styrelsens beslut MB/29/2010 av den 12 november 2010 (”on the classification of charges for which services are levied”). — Sökanden gör gällande att kommissionen — genom att i artikel 13.4 i avgiftsförordningen föreskriva att Echa ska ta ut en administrativ avgift som är skild från den registreringsavgift som är den enda avgift som är tillåten enligt bestämmelserna om Echas inrättande — går utöver vad som är tillåtet enligt dessa bestämmelser och att artikel 114 FEUF inte räcker som grund för kommissionens eller Echas behörighet.