FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

EVGENI TANCHEV

föredraget den 1 juni 2017 ( 1 )

Mål C‑204/16 P

SolarWorld AG

mot

Europeiska unionens råd

”Överklagande – Dumpning – Import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina – Slutgiltiga tullar – Åtagande – Tillåtlighet – Delvis ogiltigförklaring – Avskiljbarhet”

1. SolarWorld AG (nedan kallat SolarWorld) har yrkat att domstolen ska upphäva tribunalens beslut ( 2 ) varigenom tribunalen avvisade talan om ogiltigförklaring av artikel 3 i rådets genomförandeförordning (EU) nr 1238/2013 (nedan kallad den aktuella förordningen). ( 3 ) I artikel 1 i den aktuella förordningen infördes en slutgiltig antidumpningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel från Kina, men enligt artikel 3 i samma förordning ska import från företag som hade åtagit sig att tillämpa ett minimiimportpris upp till en viss årlig importvolym undantas från den tull som införts genom artikel 1. I det överklagade beslutet slog tribunalen fast att artikel 3 var oskiljaktig från övriga delar av förordningen eftersom en ogiltigförklaring av enbart den bestämmelsen skulle ändra den aktuella förordningens kärninnehåll. Följaktligen avvisades talan om ogiltigförklaring av enbart artikel 3.

2. Detta överklagande väcker frågan om det är tillåtet att begära ogiltigförklaring av enbart undantaget i en förordning varigenom det införs en antidumpningstull, där undantaget består i att exportörer vars erbjudande om åtagande har godtagits ska undantas från betalning. Skulle så vara fallet, och överklagandet vinner bifall, ska den antidumpningstull som föreskrivs i förordningen vara tillämplig på import av företag som tidigare var parter i åtagandet. Skulle så inte vara fallet, och överklagandet vinner bifall, ska förordningen ogiltigförklaras i sin helhet och den tull som föreskrivs i förordningen kan inte längre tillämpas. Kommissionen är i så fall skyldig att vidta de åtgärder som krävs för att verkställa den dom genom vilket det angripna beslutet ogiltigförklaras, och i synnerhet bedöma om ett reviderat åtagande kan godtas eller om en tull kan införas utan något sådant undantag.

I. Tillämpliga bestämmelser

3. Artikel 7 i rådets förordning (EG) nr 1225/2009 ( 4 ) har följande lydelse: ”1. Provisoriska tullar kan införas om förfaranden har inletts enligt artikel 5, om ett tillkännagivande av detta har gjorts och berörda parter har givits tillräckliga möjligheter att inkomma med uppgifter och att yttra sig enligt artikel 5.10, om det preliminärt har fastställts att dumpning och därav följande skada för gemenskapsindustrin föreligger och om gemenskapens intresse kräver att det görs ett ingripande för att förhindra denna skada. … 2. Storleken på den provisoriska antidumpningstullen får inte överstiga den provisoriskt fastställda dumpningsmarginalen, men den bör vara lägre än denna marginal om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja skadan för gemenskapsindustrin. …”

4. I artikel 8.1 i grundförordningen föreskrivs följande: ”Under förutsättning att det preliminärt har fastställts att dumpning och skada föreligger, får kommissionen godta ett tillfredsställande åtagande som en exportör frivilligt gör att ändra sina priser eller att upphöra med export till dumpade priser, om kommissionen efter särskilt samråd med rådgivande kommittén är övertygad om att dumpningens skadliga verkan därigenom undanröjs. I sådana fall ska, under den tid åtagandena är i kraft, preliminära tullar som införts av kommissionen i enlighet med artikel 7.1 eller, i förekommande fall, slutgiltiga tullar som införts av rådet i enlighet med artikel 9.4 inte tillämpas på berörd import av den berörda produkten när den tillverkas av de företag som anges i kommissionens beslut om godtagande av åtaganden och i eventuella ändringar av detta. Prishöjningar i enlighet med sådana åtaganden får inte vara större än vad som krävs för att undanröja dumpningsmarginalen, och de bör vara lägre än dumpningsmarginalen om sådana prishöjningar skulle vara tillräckliga för att undanröja skadan för gemenskapsindustrin.”

5. I artikel 8.9 i grundförordningen föreskrivs följande: ”Om en part i ett åtagande bryter mot eller återtar åtagandet, eller om kommissionen återtar sitt godtagande av ett åtagande, ska godtagandet av åtagandet efter samråd återtas genom ett beslut av kommissionen eller, i förekommande fall, genom en förordning från kommissionen, och den preliminära tull som införts av kommissionen i enlighet med artikel 7 eller den slutgiltiga tull som införts av rådet i enlighet med artikel 9.4 ska automatiskt tillämpas, under förutsättning att den berörda exportören har givits tillfälle att lämna synpunkter, utom i de fall där exportören i fråga har återtagit sitt åtagande. …”

6. Artikel 9.4 i grundförordningen har följande lydelse: ”Om det av de faktiska omständigheter som slutgiltigt konstateras framgår att dumpning och därav följande skada föreligger och att gemenskapens intresse kräver ett ingripande i enlighet med artikel 21, ska rådet på förslag av kommissionen efter samråd med rådgivande kommittén införa en slutgiltig antidumpningstull. … Storleken på antidumpningstullen får inte överstiga den fastställda dumpningsmarginalen och bör vara lägre än den marginalen om en sådan lägre tull är tillräcklig för att undanröja skadan för gemenskapsindustrin.”

II. Bakgrund till tvisten

7. Den 6 september 2012 inledde kommissionen ett antidumpningsförfarande beträffande import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter med ursprung i Kina. ( 5 ) Förfarandet inleddes till följd av ett klagomål från EU Pro Sun, en branschorganisation för europeiska tillverkare av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter.

8. Den 8 november 2012 inledde kommissionen ett antisubventionsförfarande beträffande import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter med ursprung i Kina. ( 6 )

9. Den 4 juni 2013 antog kommissionen förordning (EU) nr 513/2013, varigenom en preliminär antidumpningstull infördes på import av den berörda produkten från Kina. ( 7 ) Den preliminära antidumpningstullen infördes i form av en värdetull.

10. Talan om ogiltigförklaring av förordning nr 513/2013 som väckts av två europeiska tillverkare av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter, inklusive SolarWorld, avvisades genom beslut av tribunalen. ( 8 ) Överklagandet av detta beslut avvisades genom beslut av domstolen. ( 9 )

11. I en skrivelse som riktades till kommissionen den 27 juli 2013 framställde den kinesiska handelskammaren för import och export av maskiner och elektroniska produkter (nedan kallad CCCME) och en grupp exporterande tillverkare ett erbjudande om ett åtagande, närmare bestämt att tillämpa ett minimipris på import (nedan kallat ”minimiimportpriset”) upp till en viss årlig importvolym som motsvarande deras marknadsställning. En värdetull skulle utgå på import som överskred denna volym. Den 2 augusti 2013 antog kommissionen beslut 2013/423/EU, varigenom åtagandet godtogs. ( 10 ) Samma dag antog kommissionen förordning (EU) nr 748/2013, ( 11 ) varigenom förordning nr 513/2013 ändrades för att beakta att åtagandet hade godtagits.

12. Den 2 december 2013 antog rådet den aktuella förordningen, varigenom en slutgiltig antidumpningstull infördes på import av den berörda produkten från Kina. Genom artikel 1 i den aktuella förordningen införde rådet en värdetull. Enligt artikel 2 ska de belopp för vilka säkerhet ställts i form av den preliminära tullen enligt förordning nr 513/2013 slutgiltigt tas ut. Enligt artikel 3 ska import som faktureras av företag från vilka åtaganden har godtagits och vars namn förtecknas i bilagan till kommissionens genomförandebeslut 2013/707/EU undantas från den tull som införs genom artikel 1. ( 12 )

13. Beslut 2013/707 antogs av kommissionen den 4 december 2013. I det beslutet godtog kommissionen det ändrade åtagande som erbjudits av CCCME och gruppen exporterande tillverkare (nedan kallat åtagandet) under giltighetsperioden för den slutgiltiga antidumpningstullen. Kommissionen godtog åtagandet inte bara för antidumpningsförfarandet, utan även för antisubventionsförfarandet.

14. Den 2 december 2013 antog rådet förordning (EU) nr 1239/2013, varigenom en slutgiltig utjämningstull infördes på import av den berörda produkten från Kina. ( 13 ) Genom artikel 1 infördes en antisubventionstull i form av en värdetull. Enligt artikel 2 ska import som faktureras av företag från vilka åtaganden har godtagits av kommissionen och vars namn förtecknas i bilagan till beslut 2013/707 undantas från den tull som införs genom artikel 1.

15. Talan om ogiltigförklaring av beslut 2013/423 och beslut 2013/707 avvisades genom beslut av tribunalen. ( 14 ) Överklagandet av detta beslut avvisades genom beslut av domstolen. ( 15 )

16. Genom skrivelse av den 15 september 2014 godtog kommissionen, i enlighet med klausul 3.5 i åtagandet, CCCME:s begäran om en minskande justeringsfaktor för minimiimportpriset. Den 16 februari 2017 avvisade tribunalen talan som väckts av SolarWorld om ogiltigförklaring av beslutet i kommissionens skrivelse av den 15 september 2014. ( 16 )

III. Förfarandet vid tribunalen och det överklagade beslutet

17. Den 28 februari 2014 väckte SolarWorld och två andra europeiska tillverkare av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter, närmare bestämt Brandoni solare SpA (nedan kallat Brandoni solare) och Solaria Energia y Medio Ambiente, SA (nedan kallat Solaria Energia), talan om ogiltigförklaring av artikel 3 i den aktuella förordningen.

18. Genom det överklagade beslutet avvisade tribunalen talan.

19. Tribunalen erinrade om att enligt fast rättspraxis är ogiltigförklaring av en del av en unionsrättsakt möjlig endast under förutsättning att denna del kan skiljas från rättsakten i övrigt, det vill säga om rättsaktens kärninnehåll inte ändras om en del av den ogiltigförklaras. I förevarande mål begärdes ogiltigförklaring av enbart artikel 3 i den aktuella förordningen. En ogiltigförklaring av enbart artikel 3 resulterar i att antidumpningstullarna skulle tillämpas på all import som genomförs av de exporterande tillverkare som gjort det åtagande som godtagits. Detta skulle innebära att bestämmelsen får en vidare omfattning när det gäller antidumpningstullar, eftersom denna tull enligt den aktuella förordningen enbart utgår på import som genomförs av exporterande tillverkare som inte undertecknat åtagandet. Denna import motsvarar 30 procent av den totala importen av den berörda produkten. Artikel 3 var därför oskiljaktig från övriga delar av den aktuella förordningen. Talan om ogiltigförklaring av enbart artikel 3 kunde därför inte tas upp till sakprövning.

20. Eftersom tribunalen avvisade talan med motiveringen att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 skulle ha ändrat den aktuella förordningens kärninnehåll, beaktade den inte det andra skälet till att talan inte skulle kunna prövas enligt rådet, nämligen att SolarWorld, Brandoni solare och Solar Energia saknade talerätt mot artikel 3 i den aktuella förordningen.

IV. Förfarandet vid tribunalen och parternas yrkanden

21. Genom det överklagande som ingavs den 11 april 2016 har SolarWorld yrkat att domstolen ska uppta överklagandet till prövning och bifalla det, ogiltigförklara det angripna beslutet och antingen pröva målet i sak och ogiltigförklara artikel 3 i den aktuella förordningen eller återförvisa målet till tribunalen. SolarWorld har även yrkat att domstolen ska förplikta rådet att ersätta rättegångskostnaderna.

22. Rådet har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta SolarWorld att ersätta kostnaderna för överklagandet samt rättegångskostnaderna vid tribunalen.

23. Kommissionen har yrkat att domstolen ska ogilla överklagandet och förplikta SolarWorld att ersätta rättegångskostnaderna.

V. Prövning av grunderna för överklagandet

24. SolarWorld har till stöd för sitt överklagande anfört två grunder. För det första har SolarWorld hävdat att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan skiljas från övriga delar av den förordningen. För det andra har SolarWorld hävdat att tribunalen åsidosatte artiklarna 20 och 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (nedan kallad stadgan), när den avvisade talan.

A. Första grunden för överklagandet

1. Parternas argument

25. Genom den första grunden har SolarWorld hävdat att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den i punkterna 53–60 och i synnerhet punkterna 55 och 59 i det överklagade beslutet slog fast att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan skiljas från övriga delar av den förordningen.

26. För det första har SolarWorld hävdat att åtagandet om minimiimportpris enligt artikel 3 i den aktuella förordningen samt antidumpningstullarna i form av värdetullar enligt artikel 1 i samma förordning utgör två former av antidumpningsåtgärder. De har båda samma syfte (att undanröja skadan för unionens industri) och de måste fastställas på en nivå där denna skada undanröjs. Att ersätta en antidumpningsåtgärd (åtagandet) med en annan (tullarna) ändrar därför inte den aktuella förordningens kärninnehåll. Skälet till detta är att förordningen avser införandet av antidumpningsåtgärder, oberoende av vilken form de har, på all dumpad import. Vad gäller de domar som det hänvisas till i punkt 57 i det överklagade beslutet är de inte tillämpliga i förevarande mål eftersom en delvis ogiltigförklaring i dessa domar skulle ha resulterat i en materiell ändring av den aktuella rättsaktens tillämpningsområde, medan en delvis ogiltigförklaring av den aktuella förordningen i förevarande mål endast skulle ändra formen på de införda antidumpningsåtgärderna.

27. För det andra har SolarWorld hävdat att grundförordningen i sig föreskriver att en antidumpningsåtgärd kan ersättas med en annan åtgärd i en annan form. Enligt artikel 8.9 i den förordningen ska de införda antidumpningstullarna automatiskt tillämpas om ett åtagande bryts eller återtas eller om kommissionen återtar sitt godtagande av ett åtagande.

28. För det tredje har SolarWorld framhållit att om tribunalen hade ogiltigförklarat artikel 3 i den aktuella förordningen med motiveringen att minimiimportpriset inte hade fastställts på en nivå där skadan för unionens industri hade undanröjts, vilket SolarWorld gjort gällande, skulle det inte nödvändigtvis ha lett till att tullar infördes. Kommissionen och rådet kunde ha följt domen om ogiltigförklaring genom att godta ett reviderat minimiimportpris som fastställts på en nivå där skadan undanröjts.

29. För det fjärde har SolarWorld hävdat att det saknar betydelse att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 i den aktuella förordningen skulle resultera i att de antidumpnings-tullar som föreskrivs i artikel 1 i förordningen tillämpas på all dumpad import, medan de tidigare endast hade tillämpats på 30 procent av importen. Detta skulle inte ändra den aktuella förordningens räckvidd, eftersom den avser införandet av antidumpnings-åtgärder på all dumpad import. Det saknar därför betydelse hur stor andel av den dumpade importen som en viss form av antidumpningsåtgärder ska tillämpas på.

30. Rådet har hävdat att den första grunden inte kan tas upp till sakprövning, eftersom den för det första endast upprepar en grund som anförts i tribunalen och för det andra avser faktiska förhållanden som det inte ankommer på domstolen att pröva såvida inte bevisningen har missuppfattats, vilket SolarWorld inte har gjort gällande.

31. Vad gäller prövningen i sak har rådet hävdat att överklagandet inte ska bifallas såvitt avser den första grunden. För det första är SolarWorlds uppdelning i antidumpningsåtgärder och antidumpningstullar artificiell. När det i den aktuella förordningen hänvisas till ”åtgärder” är det normalt tullar som avses, såsom i rubrikerna till artiklarna 7 och 9. För det andra hävdar rådet att om enbart artikel 3 i den aktuella förordningen ogiltigförklarades skulle detta resultera i att antidumpningstullarna enligt artikel 1 i samma förordning skulle tillämpas på all import, medan de tidigare endast tillämpats på import över en viss årlig volym, det vill säga på endast en del av den dumpade importen. Detta skulle ändra kärninnehållet i den aktuella förordningen. För det tredje har rådet hävdat att åtagandet inte kunde genomföras utan tullarna. Åtagandet är nämligen av begränsad omfattning (det gäller endast upp till en viss importvolym och därutöver tillämpas tullar). För det fjärde hade rådet och kommissionen beaktat minimiimportprisets effekter genom att bedöma unionsindustrins intresse. För det femte hade tullarna fastställts på en nivå som tillsammans med minimiimportpriset undanröjt skadan för unionens industri. Den aktuella förordningen anses därför bygga på tullarnas och åtagandets kombinerade effekt på ekonomin. Utan åtagandet var det inte säkert att rådet skulle ha infört antidumpningsåtgärder på all dumpad import.

32. Kommissionen har hävdat att överklagandet inte kan bifallas såvitt avser den första grunden.

33. För det första saknar det betydelse att både åtagandet och antidumpningstullarna är antidumpningsåtgärder i sig har samma syfte (att undanröja skadan för unionens industri). Betydelsefullt är däremot att om åtagandet ersattes med tullarna skulle detta ändra den aktuella förordningens kärninnehåll. Åtagandet och tullarna bedömdes nämligen som helhet med avseendet på undanröjandet av skadan och unionens intresse. Ett åtagande och antidumpningstullar får olika effekter. Extraintäkterna från ett åtagande går till exportören, medan tullintäkterna betalas in till unionens budget.

34. För det andra kan kommissionen inte godta SolarWorlds argument att de domar som det hänvisas till i punkt 57 i det överklagade beslutet inte är tillämpliga på förevarande mål. Kommissionen har understrukit att skälet till att yrkandet om delvis ogiltigförklaring inte godtogs i dessa domar inte var att detta skulle ha resulterat i materiella ändringar av den aktuella rättsaktens räckvidd, utan att det skulle ha ändrat kärninnehållet i den aktuella rättsakten. I förevarande mål slog tribunalen på liknande sätt fast att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 i den aktuella förordningen skulle ändra förordningens kärninnehåll. Anledningen var att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 skulle ha lett till att antidumpningstullarnas omfattning utökades eftersom de skulle ha tillämpats på import som tidigare omfattats av undantag. I motsats till vad SolarWorld gör gällande ansåg inte tribunalen att en delvis ogiltigförklaring skulle ändra den aktuella förordningens räckvidd.

35. Enligt kommissionen kan det inte göras gällande att SolarWorlds saknar intresse av att begära ogiltigförklaring av hela den aktuella förordningen (eftersom artikel 1 i den förordningen resulterar i att det införs tullar för dess kinesiska konkurrenter). Detta beror på att SolaWorld, i samband med en talan om ogiltigförklaring av hela förordningen, kunde ha yrkat att domens verkställighet skulle skjutas upp till dess att de behöriga institutionerna vidtar de åtgärder som krävs för att följa den domen (med andra ord till dess att institutionerna på nytt antar en förordning om införande av antidumpningstullar). Ett yrkande om ogiltigförklaring av enbart artikel 3 är, med kommissionens formulering, ett ”processtrategiskt fel” som inte kan rättas till i detta förfarande.

36. Kommission drar slutsatsen att det var rätt av tribunalen att slå fast att yrkandet om delvis ogiltigförklaring inte kunde godtas. Skulle tribunalen anse att artikel 3 i den aktuella förordningen är olaglig, kan den bara ogiltigförklara förordningen i dess helhet och låta rådet och kommissionen avgöra vilken form av antidumpningsåtgärder som ska antas för att följa dess dom. Att ogiltigförklara hela den aktuella förordningen är enda möjligheten att upprätthålla den institutionella jämvikt som föreskrivs enligt fördragen.

37. CCCME har inte yttrat sig skriftligen. Vid förhandlingen ställde organisationen sig dock bakom rådets och kommissionens ståndpunkt att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan skiljas från övriga delar av förordningen.

2. Bedömning

a) Upptagande till prövning

38. Rådet har hävdat att den första grunden inte kan tas upp till sakprövning, eftersom den för det första endast upprepar en grund om avskiljbarhet som anförts i tribunalen och för det andra avser faktiska förhållanden som det inte ankommer på domstolen att pröva.

39. Enligt min ståndpunkt ska den invändning om rättegångshinder som rådet framställt ogillas.

40. För det första är det korrekt att SolarWorld, i syfte att bemöta den invändning om rättegångshinder som rådet framställt, i första instans hävdade att den bestämmelsen kunde skiljas från övriga delar av den aktuella förordningen. I sin skriftliga inlaga till domstolen har SolarWorld emellertid tydligt angett vilka punkter i det överklagade beslutet som företaget anser vara behäftade med en felaktig rättstillämpning, nämligen punkt 55 (som avser antidumpningstullarnas vidare omfattning om enbart artikel 3 ogiltigförklarades), punkt 57 (där tribunalen prövar tidigare domar om kravet på avskiljbarhet) och punkt 59 (där tribunalen slår fast att artikel 3 är oskiljaktig från övriga delar av den aktuella förordningen). Sålunda söker SolarWorld inte enbart få till stånd en omprövning av talan vid tribunalen, och domstolen kan pröva det omtvistade beslutet. ( 17 )

41. Frågan huruvida artikel 3 i den aktuella förordningen kan skiljas från övriga delar av förordningen enligt rättspraxis och därmed ogiltigförklaras separat gäller för det andra inte de faktiska omständigheterna, utan den rättsliga bedömningen, vilken domstolen är behörig att pröva. ( 18 )

42. Jag anser därför att den första grunden kan tas upp till prövning.

b) Prövning i sak

43. Genom den första grunden har SolarWorld hävdat att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan skiljas från övriga delar av den förordningen.

44. Jag erinrar om att antidumpningstullar i form av värdetullar visserligen har införts i form av värdetullar genom artikel 1 i den aktuella förordningen, men att det i artikel 3 föreskrivs att den dumpade importen ”ska undantas från den antidumpningstull som införs genom artikel 1, förutsatt att … ett företag på förteckningen i bilagan [till beslut 2013/707] har tillverkat, avsänt och … fakturerat ovannämnda produkter …”. I bilagan till beslut 2013/707 förtecknas samtliga exporterande tillverkare vars erbjudande om åtagande har godtagits av kommissionen. Detta åtagande beskrivs i beslut 2013/423 som ett minimipris på import upp till en viss årlig importvolym som motsvarade de exporterande tillverkarnas marknadsställning vid tidpunkten. ( 19 )

45. Enligt fast rättspraxis är delvis ogiltigförklaring av en unionsrättsakt möjlig endast under förutsättning att denna del kan avskiljas från rättsakten i övrigt. Detta krav på avskiljbarhet är inte uppfyllt när rättsaktens kärninnehåll skulle ändras vid en delvis ogiltigförklaring, vilket ska bedömas på grundval av ett objektivt rekvisit, och inte ett subjektivt rekvisit som är knutet till den politiska viljan hos den institution som har antagit den aktuella rättsakten. ( 20 ) För att kontrollera huruvida delar av en unionsakt är avskiljbara måste det göras en prövning av vilken innebörd dessa delar har, för att det ska vara möjligt att bedöma om aktens andemening och kärninnehåll skulle ändras av att de ogiltigförklarades. ( 21 )

46. Skulle en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 ändra den aktuella förordningens kärninnehåll? Jag anser inte det.

47. Det ska omedelbart påpekas att fel som påverkar antidumpningstullen, precis som fel som påverkar bedömningen i sak, kan resultera i att kärninnehållet i en förordning om införande av antidumpningstullar ändras.

48. Det kan inte bli fråga om att institutionernas bedömningar i sak vad gäller fastställande av dumpning, skada, orsakssamband och unionens intresse kan ändra kärninnehållet i en förordning om införande av antidumpningstullar vid en eventuell ogiltigförklaring, eftersom det inte är möjligt att införa en tull om någon av dessa delar saknas. ( 22 ) Ett fel i samband med fastställandet av normalvärdet kan exempelvis enbart leda till att hela förordningen om införande av tullar ogiltigförklaras, eftersom ”normalvärdet är en väsentlig förutsättning för att fastställa vilken antidumpningstull som ska användas”. ( 23 )

49. Ett fel som påverkar antidumpningstullen har större förutsättningar att ändra kärninnehållet i förordningen om införande av denna tull. Detta beror på att syftet med en sådan förordning är just att införa en tull för att undanröja den skada som unionens industri har lidit.

50. I det hänseendet måste hänvisning göras till tribunalens nyligen avkunnade dom i målet Canadian Solar. ( 24 ) I det målet hade vissa kinesiska exporterande tillverkare och deras närstående importör ifrågasatt förordning nr 1238/2013 i dess helhet, det vill säga samma förordning vars artikel 3 ifrågasätts i detta förfarande. Rådet och kommissionen hävdade för det första att sökandena endast hade intresse av att begära ogiltigförklaring av artikel 1 (eftersom de hade begärt att artikel 3 skulle antas under det administrativa förfarandet), för det andra att artikel 1 är oskiljaktig från övriga delar av förordningen med följden att för det tredje talan om ogiltigförklaring av den aktuella förordningen i dess helhet inte kunde tas upp till sakprövning. Tribunalen ansåg för det första att talan som väckts av parter med godkänt åtagande mot en förordning om införande av slutgiltiga antidumpningstullar kunde tas upp till sakprövning, för det andra att artikel 1 inte kunde skiljas från övriga delar av den aktuella förordningen med följden att för det tredje talan om ogiltigförklaring av den aktuella förordningen i dess helhet kunde tas upp till sakprövning. Tribunalen slog framför allt fast att ”ett fel som kan upphäva institutionernas bedömningar och leda till att artikel 1 i den [aktuella förordningen] antas skulle ändra själva kärninnehållet i den förordningen. Artikel 3… skulle automatiskt bli ogiltig, i den mån denna artikel omfattar ett undantag från betalning av de antidumpningstullar som fastställs enligt artikel 1 i den förordningen”. ( 25 )

51. Enligt min ståndpunkt gjorde tribunalen en riktig bedömning i målet Canadian Solar när den slog fast att artikel 1 i den angripna förordningen inte kan avskiljas från övriga delar av förordningen. Av detta följer inte, av de skäl som beskrivs närmare nedan, att artikel 3 är oskiljaktig från övriga delar av den aktuella förordningen.

52. För det första skulle jag vilja understryka att det i artikel 1 i den angripna förordningen inte uppställs några villkor för att tullar ska införas. Framför allt krävs det inte att åtagandet bryts eller återtas för att tullar ska införas. Om enbart artikel 3 i den förordningen ogiltigförklarades, skulle därför artikel 1 tillämpas på samma sätt som fastställs i den aktuella förordningen såsom den antogs av rådet (bara utan undantaget).

53. I artikel 3 i den aktuella förordningen föreskrivs däremot ett undantag till artikel 1. Om enbart artikel 1 ogiltigförklarades, skulle det minimiimportpris som fastställts i åtagandet gälla i stället för tullarna, men i den aktuella förordningen gäller detta endast som undantag till betalningen av tullar enligt artikel 1. ( 26 )

54. Såsom SolarWorld har gjort gällande saknar det därför betydelse att antidumpningstullarna enligt artikel 1 i den angripna förordningen och åtagandet som det hänvisas till i artikel 3 i förordningen är två former av antidumpningsåtgärder med samma syfte, närmare bestämt att undanröja skadan för unionens industri. Det som har betydelse är att den ena åtgärden utgör ett undantag till den andra och att konsekvenserna följaktligen inte skulle bli desamma om den ena eller den andra åtgärden ogiltigförklarades.

55. Av detta följer att förordningens kärninnehåll skulle ändras om enbart artikel 1 i den aktuella förordningen ogiltigförklarades, men inte om enbart artikel 3 i samma förordning ogiltigförklarades. Skälet till att det, i domen i målet Canadian Solar ( 27 ), slogs fast att artikel 1 var oskiljaktig från övriga delar av den aktuella förordningen, det vill säga att artikel 3 är ett undantag från artikel 1, utgör själva skälet till att artikel 3 ska anses kunna avskiljas.

56. Denna slutsats vinner stöd i den omständigheten att de tullar som föreskrivs i artikel 1 i den aktuella förordningen måste betalas i varje situation där åtagandet inte gäller eller upphör att gälla. Som påpekats ovan gäller det minimiimportpris som fastställts i åtagandet endast upp till en viss årlig importvolym. Import som överskrider denna volym beläggs med tull enligt artikel 1 i den aktuella förordningen. Enligt artikel 8.9 i grundförordningen fastställs dessutom att de tullar som föreskrivs enligt artikel 1 ”automatiskt [ska] tillämpas” om en part bryter eller återtar ett åtagande eller om kommissionen återtar sitt godtagande av ett åtagande. För vissa exporterande tillverkare hade verkligen godtagandet av ett åtagande återtagits, med motiveringen att de hade åsidosatt sina skyldigheter enligt åtagandet (framför allt skyldigheten att följa minimiimportpriset eller iaktta rapporteringsskyldigheterna) ( 28 ) eller att de exporterande tillverkarna önskade återta åtagandet. ( 29 ) Tullarna enligt artikel 1 i den aktuella förordningen tillämpades omedelbart. ( 30 )

57. För det andra saknar det betydelse att antidumpningstullarna enligt artikel 1 skulle tillämpas på all import om enbart artikel 3 i den aktuella förordningen ogiltigförklarades, medan de i nuläget endast tillämpas på import av exportörer som inte är parter i åtagandet, det vill säga på 30 procent av all import.

58. I detta hänseende vill jag nämna att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 inte skulle utöka den aktuella förordningens omfattning, eftersom tullar har införts på all import i enlighet med artikel 1. Endast import av företag som är parter i åtagandet är undantagna från tull, vilket klart framgår av den omständigheten att tullar ska tillämpas automatiskt om åtagandet bryts eller återtas.

59. Även om det skulle antas att en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 utökade antidumpningstullarnas omfattning, skulle detta, vilket SolarWorld har gjort gällande, sakna betydelse eftersom detta inte ändrar den aktuella förordningens kärninnehåll. Om enbart artikel 3 ogiltigförklarades, skulle artikel 1 ha exakt samma omfattning som den aktuella förordningen såsom den antagits av rådet.

60. Mot denna bakgrund anser jag att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den i punkt 55 i det överklagade beslutet slog fast att den aktuella förordningens kärninnehåll skulle ändras, eftersom ogiltigförklaringen av enbart artikel 3 ”skulle medföra att bestämmelsen får en vidare omfattning när det gäller antidumpningstullar än vad som följer av en tillämpning av [den aktuella] förordningen såsom den antagits av rådet”.

61. Vad för det tredje gäller de domar som det hänvisas till i punkt 57 i det överklagade beslutet, närmare bestämt beslutet i målet Carbunión, ( 31 ) domarna i målen Du Pont de Nemours, ( 32 ) Tyskland mot parlamentet och rådet ( 33 ) samt beslutet i målet Government of Gibraltar mot kommissionen, ( 34 ) skiljer de sig enligt min mening från förevarande mål.

62. I domen i målet Carbunión ( 35 ) slog domstolen fast att ogiltigförklaring inte kunde begäras av enbart villkoren för att ett statligt stöd till kolindustrin ska förklaras vara förenligt med den inre marknaden. Enligt beslutet om förenlighet var det ifrågavarande stödet ett ”nedläggningsstöd” som var ”särskilt avsett att täcka förluster i den löpande produktionen”. För att det skulle vara förenligt med den inre marknaden måste det därför finnas ”en nedläggningsplan som ska vara genomförd senast den 31 december 2018”. ( 36 ) Domstolen slog följaktligen fast att avsikten med beslutet om förenlighet varit ”att upprätta en särskild rättslig ram för nedläggning av icke-konkurrenskraftiga kolgruvor”. Ogiltigförklaringen av den enda bestämmelse där detta villkor föreskrivs skulle ändra kärninnehållet i rådets beslut om förenlighet, eftersom detta ”skulle leda till att tidskravet ströks, vilket skulle innebära att kolgruvor som inte är konkurrenskraftiga inte skulle behöva upphöra med sin verksamhet senast den 31 december 2018, utan kunde fortsätta att få statligt stöd på obegränsad tid, i strid med syftet [med rådets beslut om förenlighet]”. ( 37 ) I förevarande mål skulle däremot ogiltigförklaringen av artikel 3 inte leda till att det ströks något villkor för införande av antidumpningstullar enligt artikel 1 eftersom det inte hade uppställts några sådana villkor. Tribunalens bedömning i punkt 57 i det överklagade beslutet, närmare bestämt att situationen i målet Carbunión var jämförbar med förevarande mål, var därför felaktig.

63. I domen i målet Du Pont De Nemours ( 38 ) slog domstolen fast att det inte var möjligt att begära ogiltigförklaring av direktiv 91/414/EEG ( 39 ) enbart avseende den bestämmelse som fastställde att flusilazole (ett verksamt ämne som används i fungicider för jordbruksgrödor) skulle upptas i bilaga I till det direktivet fram till den 30 juni 2008 (ett växtskyddsmedel som endast får godkännas av en medlemsstat under förutsättning att dess verksamma ämnen hade tagits upp i bilagan samt att villkoren i bilagan är uppfyllda). Enligt domstolen var syftet med direktiv 91/414 att ”säkerställa en hög skyddsnivå för människors hälsa och miljön”. Om enbart tidskravet ogiltigförklarades ”skulle detta innebära att flusilazole fanns upptaget i bilaga I till direktivet … efter den 30 juni 2008”, det vill säga att ämnet fanns upptaget i bilaga I ”med mindre strikta begränsningar än i direktivet”, vilket skulle innebära att dess omfattning ändrades. ( 40 ) I förevarande mål finns det emellertid inga villkor kopplade till införandet av antidumpningstullar. Det kan inte heller bli fråga om att ogiltigförklarandet av artikel 3 i den aktuella förordningen kan leda till högre, eller lägre, tullar eftersom nivån på dessa tullar fastställs i artikel 1 i förordningen.

64. I domen i målet Tyskland mot parlamentet och rådet ( 41 ) ogiltigförklarade domstolen direktiv 98/43/EG om förbud mot reklam och sponsring av tobaksprodukter i dess helhet ( 42 ), med motiveringen att direktivet inte kunde grundas på artikel 100a i EU-fördraget (nu artikel 114 i EUF-fördraget i ändrad lydelse), som ger rådet befogenhet att besluta om åtgärder för tillnärmning av lagar som syftar till att upprätta den inre marknaden och få den att fungera. Skälet till detta var att förbudet mot varje form av reklam och sponsring av tobaksprodukter enligt direktiv 98/43 inte ansågs vara motiverat av att det var nödvändigt att undanröja hinder för den fria rörligheten för reklammedia eller friheten att tillhandahålla tjänster på reklamområdet. Enligt domstolen gällde detta dock enbart förbudet mot reklam för tobaksprodukter på olika föremål som används på hotell (affischer, parasoll och askkoppar) samt förbudet mot reklaminslag på biografer, eftersom förbud mot sådana former av reklam inte bidrar till att underlätta handeln med de berörda produkterna. Detta gällde inte i fråga om förbudet mot reklam för tobaksvaror i tidskrifter, magasin och tidningar, eftersom förbud mot sådan form av reklam skulle kunna underlätta den fria rörligheten för sådana produkter. ( 43 ) Domstolen ogiltigförklarade ändå direktiv 98/43 i dess helhet. Motiveringen till detta var att ”med hänsyn till att förbudet i direktivet mot reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror [enligt direktiv 98/43] är allmänt skulle dock en delvis ogiltigförklaring av direktivet förutsätta att domstolen ändrar bestämmelser i direktivet”. ( 44 ) Som generaladvokat Fennelly påpekade: ”även om ett reklamförbud i vissa media potentiellt kan vara berättigat finns det inte några särskilda och avskiljbara formuleringar i [direktiv 98/43]”. Med generaladvokatens formulering skulle därför en delvis ogiltigförklaring ”innebära att domstolen drogs in i en omskrivning av rättsakten genom att tolka den. Någon uppenbart avskiljbar bestämmelse som enkelt kan utmönstras genom ett beslut om ogiltigförklaring står inte att finna.” ( 45 ) I förevarande mål är det tvärtom artikel 3 i den aktuella förordningen som enkelt kan utmönstras.

65. I målet Government of Gibraltar mot kommissionen ( 46 ) slog domstolen fast att ogiltigförklaring endast kunde begäras av kommissionens beslut 2009/95/EG i dess helhet. ( 47 ) I beslut 2009/95 införde kommissionen ett område i Gibraltar i förteckningen över områden av gemenskapsintresse i enlighet med rådets direktiv 92/43/EEG (nedan kallat habitatdirektivet). ( 48 ) Government of Gibraltar kunde inte begära att beslut 2009/95 skulle ogiltigförklaras endast i den mån det avser att det ifrågavarande området utökades till geografiska områden inom Förenade kungarikets territorium. Enligt domstolen angavs det inte i beslut 2009/95 vilka geografiska områden som det ifrågavarande området ansågs bestå av och de identifierades inte heller av Government of Gibraltar. Enligt regelverket i habitatdirektivet är det inte heller möjligt att dela upp ett område i olika mindre områden. ( 49 ) Enligt domen i målet Government of Gibraltar mot kommissionen framgick det av bestämmelserna i habitatdirektivet att ett område som kan utses till område av gemenskapsintresse måste bedömas som helhet. I förevarande mål saknar det däremot betydelse att det gjordes en samlad bedömning av antidumpningstullarna och åtagandet med avseende på den skada som unionens industri hade lidit. Hade nämligen institutionerna bedömt att denna skada endast kunde undanröjas av tullarna i kombination med åtagandet, skulle de inte ha infört minimiimportpriset i form av ett undantag från tullarna.

66. Jag drar slutsatsen att den rättspraxis som tribunalen har hänvisat till i punkt 57 i det överklagade beslutet inte är tillämplig i förevarande mål.

67. För det fjärde och i motsats till vad kommissionen har hävdat skulle en ogiltigförklaring av enbart artikel 3 i den aktuella förordningen inte förändra den institutionella jämvikten mellan å ena sidan rådet och kommissionen, ( 50 ) och å andra sidan domstolen. ( 51 )

68. Det ska framhållas att om enbart artikel 3 ogiltigförklarades skulle detta endast leda till tillämpning av en åtgärd som tidigare har antagits av rådet och kommissionen, det vill säga artikel 1. Domstolen skulle inte besluta om att införa en viss typ av antidumpningsåtgärder (värdetullar snarare än till exempel fasta tullar). Den skulle inte heller beräkna tullarnas nivå.

69. Det kan inte heller hävdas att en delvis ogiltigförklaring av en unionsrättsakt kan förändra den institutionella jämvikten eftersom, för det första, den befogenhet att ogiltigförklara en unionsrättsakt i dess helhet som domstolen tilldelas genom artikel 264 första stycket i EUF-fördraget även omfattar befogenheten att ogiltigförklara endast en del av rättsakten ( 52 ) och, för det andra, denna befogenhet inte är obegränsad då en delvis ogiltigförklaring, som tidigare diskuterats, inte kan leda till att rättsaktens kärninnehåll ändras. ( 53 )

70. Jag anser därför att överklagandet ska bifallas på den första grunden och att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den i det överklagade beslutet slog fast att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan skiljas från övriga delar av den förordningen. Av detta följer att det överklagade beslutet ska upphävas.

71. För fullständighetens skull kommer jag emellertid nu att pröva den andra grunden.

B. Andra grunden för överklagandet

1. Parternas argument

72. Genom den andra grunden hävdar SolarWorld att tribunalen åsidosatte artiklarna 20 och 47 i stadgan genom att i punkterna 53–60, och i synnerhet punkterna 55 och 59, i det överklagade beslutet slå fast att talan inte kunde tas upp till sakprövning.

73. Vad gäller åsidosättandet av artikel 47 i stadgan har SolarWorld hävdat att unionens tillverkare, trots att de har konstaterats vara personligen berörda av förordningar om införande av antidumpningsåtgärder, inte skulle få tillgång till några effektiva rättsmedel om de inte kan begära att dessa förordningar delvis ska ogiltigförklaras. I det hänseendet understryker SolarWorld att dess talan om ogiltigförklaring av förordning nr 513/2013 respektive beslut 2013/423 och 2013/707 hade avvisats.

74. När det gäller åsidosättandet av artikel 20 i stadgan har SolarWorld gjort gällande att tribunalen inte behandlade EU-tillverkare och kinesiska exportörer lika när den avvisade SolarWorlds talan om delvis ogiltigförklaring av den aktuella förordningen och samtidigt slog fast att de kinesiska exportörernas talan om ogiltigförklaring av förordningen kunde tas upp till sakprövning.

75. Rådet har gjort gällande att överklagandet inte kan bifallas såvitt avser den andra grunden. Rådet påpekar framför allt att avsikten med artikel 47 i stadgan inte har varit att ändra på det system för kontroll av lagenligheten som föreskrivs i fördragen, bland annat reglerna för upptagande av mål om direkt talan vid unionsdomstolarna. Vad gäller åsidosättandet av artikel 20 i stadgan, kan denna grund inte tas upp till sakprövning eftersom den inte gjorts gällande vid tribunalen. Den kan under alla omständigheter inte bifallas eftersom SolarWorld och de kinesiska tillverkarna inte behandlades olika. SolarWorld kunde nämligen ha yrkat att hela den aktuella förordningen skulle ogiltigförklaras.

76. Kommissionen hävdar att överklagandet inte kan bifallas såvitt avser den andra grunden. Vad gäller åsidosättandet av artikel 47 i stadgan framhåller kommissionen för det första att avsikten med bestämmelsen inte var att ändra på det system för kontroll av lagligheten som föreskrivs i fördragen, för det andra att SolarWorld faktiskt väckte talan om ogiltigförklaring av beslut 2013/423 och 2013/707 och för det tredje att SolarWorld kunde ha väckt talan om ogiltigförklaring av hela den aktuella förordningen. Vad gäller åsidosättandet av artikel 20 i stadgan har kommissionen hävdat att SolarWorld och de kinesiska exportörerna inte behandlades olika eftersom SolarWorld kunde ha väckt talan om ogiltigförklaring av hela den aktuella förordningen samt yrkat att domens verkställighet skulle skjutas upp till dess att förordningen hade ersatts med en ny förordning om införande av högre antidumpningstullar.

2. Bedömning

a) Upptagande till prövning

77. Rådet har hävdat att grunden avseende åsidosättande av artikel 20 i stadgan inte kan tas upp till sakprövning eftersom den inte gjorts gällande vid tribunalen.

78. Det är riktigt att SolarWorld inte har anfört någon grund om åsidosättande av artikel 20 i stadgan i sitt svar på den invändning om rättegångshinder som rådet hade framställt i tribunalen. Enligt min mening kan därför inte den andra grunden tas upp till sakprövning i den mån den avser ett åsidosättande av artikel 20 i stadgan.

79. För fullständighetens skull kommer jag emellertid nu att pröva huruvida tribunalen åsidosatte artikel 20 i stadgan genom att avvisa SolarWorlds talan.

b) Prövning i sak

80. Genom den andra grunden har SolarWorld hävdat att tribunalen åsidosatte artiklarna 20 och 47 i stadgan när den avvisande talan.

81. Enligt min mening ska överklagandet inte bifallas såvitt avser den andra grunden.

82. Vad för det första gäller det påstådda åsidosättandet av artikel 47 i stadgan stämmer det att SolarWorlds talan om ogiltigförklaring av beslut 2013/707, genom vilket kommissionen godtagit de exporterande tillverkarnas erbjudande om åtagande, hade avvisats med motiveringen att ”ett beslut att godta ett åtagande … inte medför rättsverkningar vilka direkt påverkar den rättsliga ställningen för tillverkare i unionen av de berörda produkterna, såsom i förevarande fall [SolarWorld]”, vilket också påpekats ovan. ( 54 ) SolarWorlds talan om ogiltigförklaring av beslutet, som ingick i kommissionens skrivelse av den 15 september 2014 varigenom kommissionen anpassade det minimiimportpris som fastställts i åtagandet, avvisades av tribunalen, ”utan att det fanns anledning att ta ställning till huruvida den kunde tas upp till sakprövning”. ( 55 )

83. Jag konstaterar emellertid att avsikten med artikel 47, enligt förklaringarna avseende stadgan, ”inte … var att ändra på det system för kontroll av lagenligheten som föreskrivs i fördragen, bland annat reglerna för om mål kan tas upp för direkt talan i Europeiska unionens domstol”. ( 56 ) Det är således fast rättspraxis att de villkor som föreskrivs i artikel 263 fjärde stycket i EUF-fördraget ska tolkas mot bakgrund av den grundläggande rätten till ett effektivt domstolsskydd, utan att detta emellertid leder till ett kringgående av de i nämnda fördrag uttryckligen föreskrivna villkoren. ( 57 )

84. Frågan som ställts till domstolen är också huruvida talan kan väckas om ogiltigförklaring av enbart artikel 3 i den aktuella förordningen. Om domstolen anser att den bestämmelsen är oskiljaktig från övriga delar av förordningen, skulle talan fortfarande kunna väckas om ogiltigförklaring av den aktuella förordningen i dess helhet. I det hänseendet kan det inte göras gällande att en ogiltigförklaring av förordningen i dess helhet inte skulle fyllt något egentligt syfte för SolarWorlds del. SolarWorld kunde nämligen begära ogiltigförklaring av den aktuella förordningen i dess helhet samt yrka att domstolen skulle skjuta upp verkningarna av ogiltigförklaringen till dess att institutionerna vidtar de åtgärder som krävs för att verkställa domen om ogiltigförklaring. ( 58 )

85. Jag anser därför att grunden avseende åsidosättande av artikel 47 i stadgan måste avvisas.

86. För det andra: vad gäller det påstådda åsidosättandet av artikel 20 i stadgan anser jag att om domstolen bedömer att artikel 3 i den aktuella förordningen är oskiljaktig från övriga delar av förordningen och att SolarWorld inte kan begära delvis ogiltigförklaring av den aktuella förordningen, skulle SolarWorld inte behandlas på annat sätt än de exporterande tillverkarna. Som påpekats ovan följer det av tribunalens dom i målet Canadian Solar att exporterande tillverkare inte kan begära ogiltigförklaring av en del av den aktuella förordningen (eftersom artikel 1 är oskiljaktig från övriga delar av denna förordning). ( 59 )

87. Om domstolen anser att grunden avseende åsidosättande av artikel 20 i stadgan kan tas upp till sakprövning, bör den enligt min mening slå fast att grunden inte kan bifallas.

88. Jag drar slutsatsen att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den i det överklagade beslutet slog fast att artikel 3 i den aktuella förordningen inte kan avskiljas från övriga delar av den förordningen. Det överklagade beslutet ska således upphävas.

89. Vid ett upphävande av en dom eller ett beslut, kan domstolen enligt artikel 61 i stadgan för Europeiska unionens domstol antingen återförvisa ärendet till tribunalen för avgörande eller själv slutligt avgöra ärendet, om detta är färdigt för avgörande.

90. I förevarande mål har frågan om SolarWorld har talerätt för att begära ogiltigförklaring av artikel 3 i den aktuella förordningen, vilket rådet ifrågasatte i första instans, inte prövats av tribunalen i det överklagade beslutet. Detta har inte heller nämnts i parternas skriftliga inlagor till domstolen. Samma sak gäller de grunder som avser överklagandet i sak. I förevarande fall är målet därför inte färdigt för avgörande.

91. Följaktligen ska målet återförvisas till tribunalen och beslutet om rättegångskostnader meddelas senare.

VI. Förslag till avgörande

92. Mot bakgrund av ovannämnda överväganden anser jag att domstolen ska – upphäva det beslut som meddelats av Europeiska unionens tribunal den 1 februari 2016 i mål T‑141/14, SolarWorld m.fl./rådet, – återförvisa mål T‑141/14 till Europeiska unionens tribunal och – förordna om att beslut om rättegångskostnader ska meddelas senare.

( 1 ) Originalspråk: engelska.

( 2 ) Beslut av den 1 februari 2016, SolarWorld m.fl./rådet, T‑141/14, EU:T:2016:67 (nedan kallat det överklagade beslutet).

( 3 ) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 1238/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 325, 2013, s. 1).

( 4 ) Rådets förordning (EG) nr 1225/2009 av den 30 november 2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (kodifierad version) (nedan kallad grundförordningen) (EUT L 343, 2009, s. 51).

( 5 ) Tillkännagivande om inledande av ett antidumpningsförfarande beträffande import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT C 269, 2012, s. 5).

( 6 ) Tillkännagivande om inledande av ett antisubventionsförfarande beträffande import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT C 340, 2012, s. 13).

( 7 ) Kommissionens förordning (EU) nr 513/2013 av den 4 juni 2013 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina och om ändring av förordning (EU) nr 182/2013 om registrering av dessa importer med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 152, 2013, s. 5).

( 8 ) Beslut av den 14 april 2015, SolarWorld och Solsonica/kommissionen, T‑393/13, ej publicerat, EU:T:2015:211.

( 9 ) Beslut av den 16 mars 2016, SolarWorld/kommissionen, C‑312/15 P, ej publicerat, EU:C:2016:162.

( 10 ) Kommissionens beslut av den 2 augusti 2013 om godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpningsförfarandet avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (2013/423/EU) (EUT L 209, 2013, s. 26).

( 11 ) Kommissionens förordning (EU) nr 748/2013 av den 2 augusti 2013 om ändring av förordning (EU) nr 513/2013 om införande av en preliminär antidumpningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler och plattor) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 209, 2013, s. 1).

( 12 ) Kommissionens genomförandebeslut av den 4 december 2013 som bekräftar godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpnings- och antisubventionsförfarandena avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina under giltighetsperioden för slutgiltiga åtgärder (2013/707/EU) (EUT L 325, 2013, s. 214).

( 13 ) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 325, 2013, s. 66).

( 14 ) Beslut av den 14 januari 2015, SolarWorld m.fl./kommissionen, T‑507/13, EU:T:2015:23.

( 15 ) Beslut av den 10 mars 2016, SolarWorld/kommissionen, C‑142/15 P, ej publicerat, EU:C:2016:163.

( 16 ) Dom av den 16 februari 2017, SolarWorld/kommissionen, T‑783/14, ej publicerat, EU:T:2017:88.

( 17 ) Dom av den 19 januari 2017, kommissionen/Total och Elf Aquitaine, C‑351/15 P, EU:C:2017:27, punkterna 30–34.

( 18 ) Dom av den 1 oktober 2014, rådet/Alumina, C‑393/13 P, EU:C:2014:2245, punkterna 15–19.

( 19 ) Se skäl 5 och 6 i beslut 2013/423.

( 20 ) Dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 38.

( 21 ) Dom av den 12 november 2015, Förenade kungariket/parlamentet och rådet, C‑121/14, EU:C:2015:749, punkt 21.

( 22 ) Se artiklarna 7.1 och 9.4 i grundförordningen.

( 23 ) Dom av den 15 september 2016, PT Wilmar Bioenergi Indonesia och PT Wilmar Nabati Indonesia/rådet, T‑139/14, ej publicerad, EU:T:2016:499, punkt 109. Denna dom har överklagats till domstolen (se rådet/PT Wilmar Bioenergi Indonesia och PT Wilmar Nabati Indonesia, C‑603/16 P).

( 24 ) Dom av den 28 februari 2017, Canadian Solar Emea m.fl./rådet, T‑162/14, ej publicerad, EU:T:2017:124 (nedan kallad domen i målet Canadian Solar). Denna dom har överklagats till domstolen (se Canadian Solar Emea m.fl./rådet, C‑236/17 P).

( 25 ) Dom av den 28 februari 2017, Canadian Solar Emea m.fl./rådet, T‑162/14, ej publicerad, EU:T:2017:124, punkt 45.

( 26 ) I stället för den värdetull som infördes genom artikel 1 i den aktuella förordningen kunde institutionerna ha valt att införa en minimipristull (se, exempelvis, rådets förordning (EG) nr 1334/1999 av den 21 juni 1999 om att införa en slutgiltig antidumpningstull på import av magnesiumoxid med ursprung i Folkrepubliken Kina, EGT L 159, 1999, s. 1). De kunde även ha infört en kombination av en minimipristull och en värdetull (se rådets förordning (EG) nr 985/2003 av den 5 juni 2003 om ändring av de antidumpningsåtgärder som infördes genom förordning nr 1334/1999, EGT L 143, 2003, s. 1).

( 27 ) Dom av den 28 februari 2017, Canadian Solar Emea m.fl./rådet, T‑162/14, ej publicerad, EU:T:2017:124.

( 28 ) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/866 av den 4 juni 2015 om återtagande av godtagandet av åtagandet för tre exporterande producenter enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 139, 2015, s. 30), kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/1403 av den 18 augusti 2015 om återtagande av godtagandet av åtagandet för en exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707/EU som bekräftar godtagande av ett åtagande som erbjudits i samband med antidumpnings- och antisubventionsförfarandena avseende import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina under giltighetsperioden för slutgiltiga åtgärder (EUT L 218, 2015, s. 1), kommissionens genomförandeförordning (EU) 2015/2018 av den 11 november 2015 om återtagande av godtagandet av åtagandet för två exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 295, 2015, s. 23), kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1045 av den 28 juni 2016 om återtagande av godtagandet av åtagandet för en exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 170, 2016, s. 5), och kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/2146 av den 7 december 2016 om återtagande av godtagandet av åtagandet för två exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 333, 2016, s. 4).

( 29 ) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/115 av den 28 januari 2016 om återtagande av godtagandet av åtagandet för en exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 23, 2016, s. 47), och kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1998 av den 15 november 2016 om återtagande av godtagandet av åtagandet för fem exporterande tillverkare enligt genomförandebeslut 2013/707 (EUT L 308, 2016, s. 8).

( 30 ) Se skäl 96 i förordning 2015/866, skäl 34 i förordning 2015/1403, skäl 70 i förordning 2015/2018, skäl 16 i förordning 2016/115, skäl 55 i förordning 2016/1045, skäl 23 i förordning 2016/1998 och skäl 45 i förordning 2016/2146.

( 31 ) Beslut av den 11 december 2014, Carbunión/rådet, C‑99/14 P, ej publicerat, EU:C:2014:2446 (nedan kallat Carbunión-beslutet).

( 32 ) Dom av den 12 april 2013, Du Pont de Nemours (Frankrike) m.fl./kommissionen, ej publicerad, T‑31/07, EU:T:2013:167 (nedan kallad domen i målet Du Pont de Nemours).

( 33 ) Dom av den 5 oktober 2000, Tyskland/parlamentet och rådet, C‑376/98, EU:C:2000:544 (nedan kallad domen i målet Tyskland/parlamentet och rådet).

( 34 ) Beslut av den 12 juli 2012, Government of Gibraltar/kommissionen, C‑407/11 P, ej publicerat, EU:C:2012:464 (nedan kallat beslutet i målet Government of Gibraltar/kommissionen).

( 35 ) Beslut av den 11 december 2014, Carbunión/rådet, C‑99/14 P, ej publicerat, EU:C:2014:2446.

( 36 ) Artikel 3.1 i rådets beslut 2010/787/EU av den 10 december 2010 om statligt stöd för att underlätta nedläggning av icke-konkurrenskraftiga kolgruvor (EUT L 336, 2010, s. 24).

( 37 ) Beslut av den 11 december 2014, Carbunión/rådet, C‑99/14 P, ej publicerat, EU:C:2014:2446, punkterna 28 och 31.

( 38 ) Dom av den 12 april 2013, Du Pont de Nemours (Frankrike) m.fl./kommissionen, T‑31/07, ej publicerad, EU:T:2013:167.

( 39 ) Direktiv 91/414/EEG av den 15 juli 1991 om utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden (EGT L 230, 1991, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 20, s. 236).

( 40 ) Dom av den 12 april 2013, Du Pont de Nemours (Frankrike) m.fl./kommissionen, T‑31/07, ej publicerad, EU:T:2013:167, punkt 85.

( 41 ) Dom av den 5 oktober 2000, Tyskland/parlamentet och rådet, C‑376/98, EU:C:2000:544.

( 42 ) Europaparlamentets och rådets direktiv 98/43/EG av den 6 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om reklam för och sponsring till förmån för tobaksvaror (EGT L 213, 1998, s. 9).

( 43 ) Dom av den 5 oktober 2000, Tyskland/parlamentet och rådet, C‑376/98, EU:C:2000:544, punkterna 98 och 99.

( 44 ) Dom av den 5 oktober 2000, Tyskland/parlamentet och rådet, C‑376/98, EU:C:2000:544, punkt 117.

( 45 ) Förslag till avgörande av generaladvokaten Fennelly i målet Tyskland/parlamentet och rådet, C‑376/98, EU:C:2000:324, punkt 127.

( 46 ) Beslut av den 12 juli 2012, Government of Gibraltar/kommissionen, C‑407/11 P, ej publicerat, EU:C:2012:46.

( 47 ) Kommissionens beslut 2009/95/EG av den 12 december 2008 om antagande, enligt rådets direktiv 92/43/EEG, av en andra uppdaterad lista över områden av gemenskapsintresse i den biogeografiska Medelhavsregionen (EUT L 43, 2009, s. 393).

( 48 ) Rådets direktiv 92/43/EEG av den 21 maj 1992 om bevarande av livsmiljöer samt vilda djur och växter (EGT L 206, 1992, s. 7; svensk specialutgåva, område 15, volym 11, s. 114).

( 49 ) Beslut av den 12 juli 2012, Government of Gibraltar/kommissionen, C‑407/11 P, ej publicerat, EU:C:2012:46, punkterna 31–33.

( 50 ) Observera att efter ikraftträdandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 37/2014 av den 15 januari 2014 om ändring av vissa förordningar om den gemensamma handelspolitiken vad gäller förfarandena för antagande av vissa åtgärder (EUT L 18, 2014, s. 1) är det kommissionen och inte rådet som antar slutgiltiga antidumpningstullar. Se Scharf, T., ”Decision-Making in EU Trade Defence Cases After Lisbon: An Institutional Anomaly Addressed?”, i Herrmann, C., Simma, B. och Streinz, R. (red.), Trade Policy between Law, Diplomacy and Scholarship. Liber amicorum in memoriam Horst G. Krenzler, Springer, 2015, s. 395–406.

( 51 ) Kommissionens argument är som följer: Det är kommissionens och rådets sak att avgöra vilken antidumpningsåtgärd som ska införas. Om emellertid enbart artikel 3 ogiltigförklaras, leder detta till att det åtagande som artikel 3 hänvisar till ersätts med antidumpningstullarna enligt artikel 1. En ogiltigförklaring av enbart artikel 3 skulle med andra ord innebära att domstolen ska besluta vilken antidumpningsåtgärd som ska införas. Det skulle sålunda förändra den institutionella jämvikten mellan å ena sidan kommissionen och rådet och å andra sidan unionsdomstolarna om enbart artikel 3 ogiltigförklarades. Enda möjligheten att upprätthålla den institutionella jämvikten skulle vara om den aktuella förordningen ogiltigförklarades i sin helhet, eftersom kommissionen och rådet då skulle kunna införa nya antidumpningsåtgärder i syfte att följa domen om ogiltigförklaring.

( 52 ) Förslag till avgörande av generaladvokaten Kokott i målet kommissionen/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:317, punkt 25.

( 53 ) Förslag till avgörande av generaladvokaten Tesauro i målet Frankrike m.fl/kommissionen, C‑68/94 och C‑30/95, EU:C:1997:54, punkt 142.

( 54 ) Beslut av den 14 januari 2015, SolarWorld m.fl./kommissionen, T‑507/13, EU:T:2015:23, punkt 52.

( 55 ) Dom av den 16 februari 2017, SolarWorld/kommissionen, T‑783/14, ej publicerad, EU:T:2017:88, punkt 59.

( 56 ) Förklaringar avseende stadgan om de grundläggande rättigheterna (EUT C 303, 2007, s. 17).

( 57 ) Dom av den 24 november 2016, Ackermann Saatzucht m.fl./parlamentet och rådet, C‑408/15 P och C‑409/15 P, ej publicerad, EU:C:2016:893, punkt 50, och dom av den 3 oktober 2013, Inuit Tapiriit Kanatami m.fl./parlamentet och rådet, C‑583/11 P, EU:C:2013:625, punkt 98.

( 58 ) Dom av den 12 april 2013, Du Pont de Nemours (Frankrike) m.fl./kommissionen, T‑31/07, ej publicerad, EU:T:2013:167, punkt 99.

( 59 ) Dom av den 28 februari 2017, Canadian Solar Emea m.fl./rådet, T-162/14, ej publicerad, EU:T:2017:124, punkt 45.