SV Europeiska unionens officiella tidning C 118/18

Överklagande ingett den 14 februari 2012 av Deutsche Post AG av den dom som tribunalen (åttonde avdelningen) meddelade den 8 december 2011 i mål T-421/07, Deutsche Post AG mot Europeiska kommissionen

(Mål C-77/12 P)

2012/C 118/29

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: Deutsche Post AG (ombud: J. Sedemund och T. Lübbig, Rechtsanwälte)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den dom som tribunalen (åttonde avdelningen) meddelade den 8 december 2011 i mål T-421/07 i dess helhet, och

— förplikta Europeiska kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Huvudfrågan är om och under vilka förutsättningar ett beslut av kommissionen om att inleda det formella granskningsförfarandet enligt artikel 108.2 FEUF och artikel 4.4 i förordning 659/1999/EG är ett angripbart beslut i den mening som avses i artikel 263 fjärde stycket FEUF. Särskilt ställer sig frågan om ett sådant beslut att inleda ett förfarande kan ha självständiga bindande rättsverkningar utöver dem som följer av ett tidigare beslut om att inleda ett förfarande, som enligt uppgift rörde samma statliga stöd.

Tribunalen fastslog att en sådan talan inte kunde tas upp till prövning och hänvisade därvid väsentligen till att det angripna beslutet från år 2007 att inleda ett förfarande (C 36/07, ex NN 25/07) avsåg samma åtgärder som redan hade varit föremål för ett tidigare beslut från år 1999 att inleda ett förfarande (C 61/99, ex NN 153/96). Den omständigheten att det i det granskningsförfarande som föregick det aktuella formella granskningsförfarandet redan fem år tidigare hade fattats ett negativt beslut enligt artikel 7.5 i förordning nr 659/1999/EG påverkade enligt tribunalen inte denna bedömning, eftersom det negativa beslutet endast delvis avslutade det tidigare granskningsförfarandet.

Till stöd för sitt överklagande åberopar klaganden fyra grunder.

1. I den överklagade domen bortsåg tribunalen från att det omtvistade beslutet från år 2007 hade självständiga rättsverkningar. Det omtvistade beslutet avsåg stödåtgärder som var betydligt mer omfattande än de som var föremål för prövning i kommissionens beslut från år 1999. Det formella granskningsförfarandet som inleddes 1999 avslutades dessutom fullständigt genom ett negativt beslut år 2002 (2002/753/EG), vilket innebär att beslutet från år 1999 inte längre kan ha några rättsverkningar. Genom att avvisa talan åsidosatte tribunalen artikel 263 fjärde stycket FEUF, eftersom samtliga beslut som har självständiga rättsverkningar måste kunna överprövas enligt denna bestämmelse.

2. Tribunalen bortsåg rättsvidrigt från omfattningen av kommissionens åsidosättande av principen om berättigade förväntningar, rättssäkerhetsprincipen och principen om god förvaltningssed och dessa principers betydelse i det aktuella granskningsförfarandet. Tribunalen bedömde det nämligen inte som rättsvidrigt att kommissionen — utan att i tillräcklig utsträckning klargöra det för förbundsregeringen och klaganden — inte ansåg att det formella granskningsförfarande som inleddes 1999 hade avslutats fullständigt samt återupptog det fem år efter dess formella avslutande.

3. Den omständigheten att tribunalen i föreliggande fall nekade klaganden varje möjlighet till direkt talan mot beslutet från år 2007 innebär ett åsidosättande av klagandens rätt till rättsligt skydd, vilket strider mot den grundläggande rätt till ett effektivt rättskydd som klaganden tillerkänns i artikel 6.1 EUF jämförd med artikel 47 första stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 6.3 EUF jämförd med artikel 6.1 första meningen i Europakonventionen.