ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Tillnärmning av lagstiftning – Direktiv 95/46 – Tillämpningsområde

(Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46, artikel 3.2; kommissionens beslut 2004/535)

2. Internationella avtal – Ingående – Avtal mellan Europeiska gemenskapen och Amerikas förenta stater om lufttrafikföretags behandling och överföring av passageraruppgifter till Förenta staternas Bureau of Customs and Border Protection

(Artikel 95 EG; Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46, artiklarna 3.2 och 25; rådets beslut 2004/496)

Sammanfattning

1. Beslut 2004/535 om adekvat skydd av personuppgifter som finns i Passenger Name Record för flygpassagerare som överförs till Förenta staternas tull- och gränsskyddsmyndighet rör en behandling av personuppgifter som rör allmän säkerhet och statens verksamhet på straffrättens område. Sådan behandling omfattas inte av tillämpningsområdet för direktiv 95/46 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter, vilket följer av artikel 3.2 första strecksatsen i detta direktiv.

Det förhållandet att personuppgifterna samlas in av privata operatörer för kommersiella syften och att det är dessa operatörer som sköter överföringen av uppgifterna till en tredje stat föranleder ingen annan bedömning. Denna överföring sker nämligen inom en ram som inrättats av statsmakterna och som avser allmän säkerhet och är inte nödvändig för tillhandahållandet av dessa operatörers tjänster.

(se punkterna 56–59)

2. Beslut 2004/496/EG om ingående av ett avtal mellan Europeiska gemenskapen och Amerikas förenta stater om lufttrafikföretags behandling och överföring av passageraruppgifter till Bureau of Customs and Border Protection inom Förenta staternas Department of Homeland Security kunde inte antas rättsenligt med stöd av artikel 95 EG, jämförd med artikel 25 i direktiv 95/46 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter.

Avtalet avser nämligen sådan uppgiftsbehandling som enligt artikel 3.2 första strecksatsen i direktiv 95/46 är undantagen från detta direktivs tillämpningsområde, eftersom den rör allmän säkerhet och statens verksamhet på straffrättens område.

(se punkterna 67–69)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Miljö — Bevarande av vilda fåglar — Direktiv 79/409 — Datum när jakten börjar och slutar — Undantag — Villkor — Frånvaro av en annan lämplig lösning — Villkoret inte uppfyllt när en jaktperiod i onödan sammanfaller med perioder under vilka ett extra starkt skydd skall råda enligt direktivet

(Rådets direktiv 79/409, artiklarna 7.4 och 9.1 c)

Sammanfattning

Enligt artikel 9.1 c i direktiv 79/409 om skydd för vilda fåglar får det, om det inte finns någon annan lämplig lösning, medges undantag för att jaga de arter som anges i bilaga 2 till direktivet under de perioder under vilka ett extra starkt skydd skall gälla och som anges i artikel 7.4 i direktivet. Bland de villkor som skall vara uppfyllda för att en sådan jakt skall tillåtas finns villkoret att det inte skall finnas någon annan lämplig lösning. Detta villkor anses inte vara uppfyllt när en jaktperiod som har inletts med stöd av undantaget i onödan sammanfaller med perioder under vilka ett extra starkt skydd skall råda. Villkoret år således inte uppfyllt när det jakttillstånd som beviljats med stöd av undantaget endast har till syfte att förlänga jaktperioden för vissa fågelarter i områden där dessa befann sig under de jaktperioder som fastställts i enlighet med artikel 7 i direktivet.

(se punkterna 17–19)
DOMSTOLENS DOM (femte avdelningen)

den 29 april 2004

Sjätte mervärdesskattedirektivet – Skatt på försäkringspremier – En högre skattesats som är tillämplig på vissa försäkringsavtal – Försäkring som tecknas i samband med hyra eller försäljning av hushållsapparater – Statligt stöd

I mål C-308/01,

och

DOMSTOLEN (femte avdelningen),

med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:

–

–

–

efter att muntliga yttranden har avgivits vid förhandlingen den 19 juni 2003 av: Gil Insurance Ltd, UK Consumer Electronics Ltd, Consumer Electronics Insurance Co. Ltd, Direct Vision Rentals Ltd, Homecare Insurance Ltd och Pinnacle Insurance plc, företrädda av D. Vaughan, C. McDonnell, och C. Simpson, Konungariket Nederländerna, företrätt av S. Terstal, i egenskap av ombud, Förenade kungarikets regering, företrädd av R. Caudwell, i egenskap av ombud, och K.P.E. Lasok, och kommissionen, företrädd av R. Lyal och J. Flett,

och efter att den 18 september ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Miljö - Skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket - Direktiv 91/676 - Genomförande av de åtgärdsprogram som är tillämpliga på känsliga områden - Skyldighet för medlemsstaterna att begränsa den mängd stallgödsel som årligen får spridas på marken - Kriterier

(Rådets direktiv 91/676, artikel 5.4, och bilaga III, punkt 2, första stycket)

Sammanfattning

$$De åtgärdsprogram som är tillämpliga på sådana känsliga områden som avses i artikel 5.4 i direktiv 91/676 om skydd mot att vatten förorenas av nitrater från jordbruket skall innehålla regler som i enlighet med punkt 2 första stycket i bilaga III begränsar den mängd stallgödsel som årligen får spridas på marken per hektar. Mot bakgrund av såväl direktivets sammanhang som dess mål är det avgörande kriteriet som anges däri för att begränsa förorening av nitrater från jordbruket mängden kväve som tillförs marken genom spridning på markytan, nedmyllning i marken, nedgrävning under markytan eller genom blandning med markens ytjordlager, och inte den mängd kväve som faktiskt tränger ned i marken. Härav följer att nationella bestämmelser, i den mån det i dessa föreskrivs användning av ett annat kriterium för att beräkna den maximala mängd stallgödsel som årligen kan spridas på marken per hektar, inte är förenliga med direktivet.

( se punkterna 36, 46 och 47 )
38

Följaktligen blir svaret på den fjärde frågan att artikel 11 A.l c i sjätte direktivet skall tolkas så, att det beskattningsunderlag som är tillämpligt på tillhandahållande av tjänster i enlighet med artikel 6.2 a i samma direktiv skall anses omfatta kostnader som uppstått under den tid då tillgången står till den skattskyldiges förfogande på ett sätt som innebär att denne när som helst kan utnyttja tillgången för ändamål som inte har något samband med rörelsen och som har samband med själva tillgången eller som medför att den skattskyldige har rätt till avdrag för mervärdesskatt. Den del av dessa kostnader som skall ingå i beskattningsunderlaget skall vara proportionell till förhållandet mellan, å ena sidan, den sammanlagda tid under vilken tillgången faktiskt sett har utnyttjats och, å andra sidan, den tid under vilken tillgången har utnyttjats för ändamål som inte har något samband med rörelsen.
Mål C-222/94

Europeiska gemenskapernas kommission

mot

Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland

”Fördragsbrott — Direktiv 89/552/EEG — Telekommunikation — TV-sändning — Jurisdiktion över programföretag”

Förslag till avgörande av generaladvokat C. O. Lenz föredraget den 30 april 1996 I-4027

Domstolens dom av den 10 september 1996 I-4058

Sammanfattning av domen

Frihet att tillhandahålla tjänster – TV-sändningsverksamhet – Direktiv 89/552 – TV-programföretag inom en medlemsstats jurisdiktion – Fastställelsekriterium – Etablering – Tillämpning av andra kriterier – Otillåten – Kontroll över sändningar från programföretag inom en annan medlemsstats jurisdiktion – Otillåten – Tillämpning av mindre stränga kontrollföreskrifter på icke inhemska satellittjänster än på inhemska satellittjänster – Otillåten

(Rådets direktiv 89/552, artiklarna 2.1, 2.2 och 3.2)

En medlemsstat åsidosätter sina skyldigheter enligt artikel 2.1 och 2.2 samt artikel 3.2 i direktiv 89/552 om samordning av vissa bestämmelser som fastställts i medlemsstaternas lagar och andra författningar om utförandet av sändningsverksamhet för television, om den i syfte att fastställa vilka programföretag som står under dess jurisdiktion inför kriterier som förutom etablering även tar sikte på sändning eller mottagning av program, vilket medför att den i strid med direktivet utövar kontroll över sändningar som faller under en annan medlemsstats jurisdiktion, och om den med avseende på företag som den anser stå under sin jurisdiktion tillämpar mindre stränga föreskrifter på inhemska satellittjänster än på icke inhemska satellittjänster.

Begreppet jurisdiktion för en medlemsstat i artikel 2.1 första strecksatsen i direktivet skall förstås så, att det för TV-programföretagens del med nödvändighet omfattar tillämpning med avseende på person (ratione personae). Denna behörighet kan endast grundas på företagets anknytning till rättsordningen i en viss stat. I sak omfattas detta av begreppet etablering i artikel 59 första stycket i EG-fördraget, som enligt sin ordalydelse förutsätter att den som tillhandahåller tjänsten och mottagaren av densamma har etablerat sig i två olika medlemsstater. Visserligen kan en medlemsstat enligt artikel 3.1 i direktivet införa strängare bestämmelser på de områden som regleras i samma direktiv, men enligt artikel 2.1 måste alla sändningar som överförs av TV-programföretag som antingen står under den medlemsstatens jurisdiktion eller faller under dess behörighet med stöd av andra strecksatsen i den bestämmelsen överensstämma med den lagstiftning som gäller för sändningar avsedda för allmänheten i den medlemsstaten.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Tolkningsfrågor - anhängiggörande vid domstolen - skyldighet att föra frågan vidare - interimistiskt förfarande - skyldighet att föra frågan vidare föreligger inte - villkor - möjlighet att inleda ett förfarande i huvudsaken

(artikel 177 tredje stycket i EEG-fördraget)

2. Fri rörlighet för personer - arbetstagare - gemenskapsregler - förhållanden som saknar anknytning till gemenskapsrätten - otillämplighet - rätt till inresa och uppehåll - arbetstagare som är anställd i den medlemsstat där han är medborgare och som aldrig har utövat rätten till fri rörlighet - vägran av medlemsstaten i fråga att tillåta inresa och uppehåll för en familjemedlem som är medborgare i ett tredje land - tillåtlighet

(artikel 10 i rådets förordning nr 1612/68)

Sammanfattning

1. Artikel 177 tredje stycket i fördraget skall tolkas på så sätt att en nationell domstol, mot vars avgöranden det inte finns något rättsmedel enligt nationell lagstiftning, inte är skyldig att föra en sådan tolkningsfråga som avses i artikel 177 första stycket vidare till domstolen då den frågan uppkommer under ett interimistiskt förfarande och då beslutet som skall fattas inte är bindande för den domstol som kommer att avgöra målet då ett förfarande inleds i huvudsaken. Detta gäller dock under förutsättning att det står vardera parten fritt att inleda eller påkalla att det inleds ett förfarande i huvudsaken, även vid en annan kategori av domstolar, och förutsatt att alla gemenskapsrättsliga frågor som avgjorts interimistiskt under det summariska förfarandet då kan prövas på nytt och bli föremål för hänskjutande till domstolen med stöd av artikel 177.

2. Fördragets bestämmelser om fri rörlighet för arbetstagare och den

reglering som antagits för att genomföra dessa bestämmelser kan inte tillämpas i situationer som inte har någon som helst anknytning till de förhållanden som avses i gemenskapsrätten.

Härav följer att gemenskapsrätten inte förbjuder en medlemsstat att vägra inresa till eller uppehåll inom sitt territorium för en familjemedlem, som avses i artikel 10 i förordning nr 1612/68, till en arbetstagare som är anställd på den statens territorium och som aldrig har utövat rätten till fri rörlighet inom gemenskapen, då den arbetstagaren är medborgare i den staten och familjemedlemmen är medborgare i ett tredje land.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 127/27

Beslut meddelat av tribunalens ordförande den 25 februari 2015 – BPC Lux 2 m.fl. mot kommissionen

(Mål T-812/14 R)

((Interimistiskt förfarande - Statligt stöd - Finanssektorn - Stöd som beviljats inom ramen för en omstrukturering av en bank - Beslut att inte göra några invändningar - Ansökan om uppskov med verkställigheten - Fara i dröjsmål föreligger ej))

(2015/C 127/37)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: BPC Lux 2 Sàrl (Senningerberg, Luxemburg); BPC UKI LP (George Town, Caymanöarna, Förenade kungariket); Bennett Offshore Restructuring Fund, Inc. (George Town); Bennett Restructuring Fund LP (Wilmington, Delaware, Förenta staterna); Queen Street Fund Ltd (George Town); BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP (George Town); BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP (George Town); CSS LLC (Chicago, Illinois, Förenta staterna); Beltway Strategic Opportunities Fund LP (George Town); EJF Debt Opportunities Master Fund LP (George Town); EJF DO Fund (Cayman) LP (George Town); TP Lux HoldCo (Luxemburg, Luxemburg); VR Global Partners LP (George Town); Absalon II Ltd (Dublin, Irland); CenturyLink, Inc. Defined Benefit Master Trust (Denver, Colorado, Förenta staterna); City of New York Group Trust (New York, New York, Förenta staterna); Dignity Health (San Francisco, Kalifornien, Förenta staterna); GoldenTree Asset Management Lux Sàrl (Luxemburg); GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd (Dublin); och San Bernardino County Employees Retirement Association (San Bernardino, Kalifornien, Förenta staterna) (ombud: J. Webber, M. Steenson, solicitors och advokat P. Fajardo)

Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: L. Flynn och P.-J. Loewenthal)

Saken

Ansökan om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut C (2014) 5682 final av den 3 augusti 2014 om att inte göra några invändningar mot det statliga stöd SA.39250 (2014/N) som Portugal har anmält avseende omstruktureringen av Banco Espirito Santo SA.

Avgörande

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
—

förplikta svaranden att utge ett belopp om 50 000 euro, i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) och föremål för justering under förfarandet, som ersättning för den skada som uppkommit till följd av att sökanden förlorat möjligheten att erhålla anställning på Europaparlamentet efter valperioden 2009–2014,
—

förplikta kommissionen att utge ersättning till sökanden med klumpsumman 717 863,04 EUR, vilket motsvarar åtta gånger hans årliga grundlön beräknad på grundval av de lönebelopp sökanden erhöll under de tolv månader som föregick olyckan i enlighet med artikel 73.2 b i tjänsteföreskrifterna, — alternativt med en del av detta belopp som personaldomstolen finner vara i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) o
—

I den mån det är nödvändigt, fastställa att en tjänsteman vid kommissionen a) har skickat meddelandet av den 9 december 2009 angående en ”en läkarundersökning i arbetsmedicinskt syfte i Tricase (Le)” till direktören för ASL Le2 — Maglie, b) har ombett denne att tvinga sökanden att genomgå en läkarundersökning i arbetsmedicinskt syfte, c) har informerat denne om att ett förfarande inletts mot sökanden den 14 februari 2003 (invaliditetskommittén) på grund av långvarig sjukskrivning (mer än 365 dagar) för att bedöma om han var arbetsför eller inte, d) informerat honom om sin åsikt, vilken för övrigt helt saknar grund, att sökanden ”vidtagit ett antal åtgärder för att försena sammankallandet av invaliditetskommittén vilka samtliga underkänts av behörig avdelning inom kommissionen för att de var grundlösa”, e) har informerat denne om att sökanden ”uppmanats att inställa sig för en läkarundersökning i Bryssel måndagen den 8 december 2003”, f) har meddelat vederbörande namnet på den person som skulle företräda institutionen i invaliditetskommittén, g) har informerat denne om att ”något läkarintyg inte tillställts kommissionens läkartjänst per fax” den 9 december, h) har informerat vederbörande om sin åsikt, vilken för övrigt saknar stöd, att sökanden var skyldig att översända ett läkarintyg per fax till kommissionens läkartjänst för att förklara varför han uteblivit från den läkarundersökning som skulle ägt rum i Bryssel den 8 december 2003, i) har bifogat två handlingar till meddelandet av den 9 december 2003, den första avsåg att invaliditetskommittén påstods ha sammankallts med anledning av sökandens fall och den andra var en kallelse till sökanden för läkarkontroll.
—

förplikta kommissionen att till sökanden erlägga ett belopp om 100 euro per dag, eller det högre eller lägre belopp som rätten finner rimligt, såsom ersättning för den skada som sökanden lidit till följd av den uteblivna förklaringen av dokumentationen, från och med imorgon till den dag då dokumentationen kommer att förklaras för sökanden, att utbetalas den första dagen i månaden efter tidpunkten för avkunnandet av domen i förevarande mål vad avser de belopp som förfallit till betalning under perioden från imorgon till den sista dagen i den månad som domen kommer att avkunnas, och den första dagen i varje månad som följer den då domen i förevarande mål kommer att avkunnas vad avser den ersättning som förfallit under föregående månad,
BESLUT AV EUROPEISKA UNIONENS PERSONALDOMSTOL

(första avdelningen)

9 september 2014

Rainer Moriarty

mot

Europaparlamentet

”Personalmål — Befordran — Befordringsförfarandet 2012 — Icke upptagande i förteckningen över befordrade tjänstemän — Uppenbart att talan helt saknar rättslig grund”

Saken:

Talan väckt med stöd av artikel 270 FEUF, vilken enligt artikel 106a i Euratomfördraget är tillämplig på det fördraget, med yrkande om ogiltigförklaring av Europaparlamentets beslut att inte befordra Rainer Moriarty under befordringsförfarandet 2012 och ogiltigförklaring av beslutet att befordra en annan tjänsteman.

Avgörande:

Det är uppenbart att Rainer Moriartys talan helt saknar rättslig grund. Rainer Moriarty ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europaparlamentets rättegångskostnader.

Sammanfattning

Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer – Administrationens utrymme för skönsmässig bedömning – Omständigheter som kan tas i beaktande – Referenströskeln hade uppnåtts under det föregående befordringsförfarandet – Räckvidd

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

Administrationen har ett stort utrymme för skön vid den jämförande bedömningen av förtjänsterna hos de tjänstemän som kan bli föremål för befordran, men detta utrymme fråntar inte administrationen från att omsorgsfullt och opartiskt undersöka de relevanta omständigheterna i det enskilda fallet. Omständigheten att tjänstemannen redan under det föregående befordringsförfarandet uppnått referenströskeln är relevant och meriterande under förutsättning att den berörda personen inte har handlat klandervärt under tiden efter det föregående befordringsförfarandet. Administrationen kan emellertid inte befordra en tjänsteman enbart på grund av att vederbörande uppnått referenströskeln.

Tilldelningen av ett tredje meritpoäng under ett visst år, vilket visar på exceptionella meriter, kan utgöra ett viktigt indicium vid den senare bedömningen av meriterna hos tjänstemän i samma lönegrad vid deras befordran.

(se punkterna 24, 31 och 33)

Hänvisning till

Förstainstansrätten: dom Casini/kommissionen, T‑132/03, EU:T:2005:324, punkt 69

Personaldomstolen: dom Berrisford/kommissionen, F‑107/06, EU:F:2007:172, punkt 72 och följande punkter; dom Hau/parlamentet, F‑125/07, EU:F:2009:131, punkt 27; dom Barbin/parlamentet, F‑68/09, EU:F:2011:11, punkt 83; dom Mantzouratos/parlamentet, F‑64/10, EU:F:2011:72, punkt 66
När det gäller en tjänstemans eller en före detta tjänstemans intresse av att få en bedömningsrapport om sig ogiltigförklarad, ska det påpekas att denna rapport utgör ett värdeomdöme från den berördes överordnade om på vilket sätt tjänstemannen har utfört sina arbetsuppgifter och hur denne uppfört sig i tjänsten under en viss period och att den, oavsett dess framtida användning, utgör ett skriftligt och formellt bevis på kvaliteten av det arbete som tjänstemannen utfört. En sådan bedömning är inte bara en ren beskrivning av de uppgifter som utförts under den berörda perioden, utan utgör också en bedömning av de mänskliga egenskaper som den betygsatta personen har visat vid utövandet av sin yrkesverksamhet. En tjänsteman har därför rätt att kräva en korrekt och rättvis bedömning av sin arbetsinsats. I enlighet med rätten till ett effektivt domstolsskydd ska tjänstemannen följaktligen, under alla omständigheter, ges rätt att bestrida en bedömningsrapport som avser honom på grund av rapportens innehåll eller på grund av att den inte upprättats enligt de regler som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna.

Bedömningsrapporten har härvid stor betydelse för hur tjänstemannens karriär utvecklar sig men den är i princip endast av intresse för den bedömde fram till dess att denne lämnar sin tjänst. Därefter är tjänstemannen i princip inte behörig att väcka talan som rör denna rapport om denne inte visar att det föreligger en särskild omständighet som medför att denne har ett personligt och aktuellt intresse av att rapporten i fråga ogiltigförklaras.

Den bedömde tjänstemannens intresse att invända mot sin bedömningsrapport på grund av dess innehåll kvarstår under alla omständigheter när bedömningsrapporten innehåller uttryckligt negativa omdömen om dennes prestationsförmåga och uppträdande i tjänsten.

(se punkterna 44, 46 och 49)

Hänvisning till

Domstolen: beslut av den 19 oktober 1999, N/kommissionen, C-21/99 P, EU:C:1999:508, punkt 24, och dom av den 22 december 2008, Gordon/kommissionen, C-198/07 P, EU:C:2008:761, punkterna 43–45

Tribunalen: dom av den 12 juli 2011, kommissionen/Q,T‑80/09 P, EU:T:2011:347, punkterna 157 och 162
22

Sökanden ingav sin ansökan med anledning av meddelandet om lediga tjänster. Eiopa informerade sökanden den 17 juli 2013 genom ett e-postmeddelande att hon hade valts ut till tjänsten och bad henne att bekräfta sitt intresse för denna tjänst. Det angavs även i e-postmeddelandet att om sökanden ”tacka[de] ja till erbjudandet, [skulle hon] tillfälligt placeras i denna nya lönegrad under en period på sex månader [och om hon efter denna tillfälliga tjänsteplacering] uppfyll[de] kraven, [skulle hon] få ett förlängt förordnande i denna nya lönegrad” (”In case you accept it, you will be on provisional assignment on that new level for the period of [six] month[s]. If you passed it, you will be confirmed on that new level”). Följande dag bekräftade sökanden att hon tackade ja till den tjänst som hon hade blivit erbjuden.
Vad särskilt gäller disciplinåtgärden avsättning från tjänsten, vilken är den allvarligaste bland dem som anges i artikel 9 i bilaga IX i tjänsteföreskrifterna, måste ett sådant beslut nödvändigtvis innehålla svåra överväganden från institutionens sida med hänsyn till de särskilt allvarliga konsekvenser som den medför för såväl tjänstemannen som institutionen. Under alla förhållanden förutsätts det, för att en disciplinåtgärd ska vara lagenlig, att de handlingar som den berörda personen anklagas för har styrkts.

Vad gäller beslutet avseende vilken disciplinåtgärd som ska tillämpas, innebär kriteriet ”tjänstemannens uppträdande under hela karriären”, i den mening som avses i artikel 10 i) i bilaga IX till tjänsteföreskrifterna, inte nödvändigtvis att disciplinnämnden gör en bedömning av tjänstemannens uppträdande från rekryteringen och därefter vid varje tillfälle under dennes karriär, utan snarare en helhetsbedömning av tjänstemannens uppträdande under hela sin karriär.

(se punkt 61)
85

I förevarande fall kan under alla omständigheter enbart den omständigheten att tillägget för levnadsvillkor förblev oförändrat under flera år inte räcka för att sökandena ska kunna åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar, eftersom det i de bestämmelser som reglerar beviljandet av tillägget för levnadsvillkor uttryckligen föreskrivs att tillägget ska bli föremål för en årlig översyn och att det således kan komma att ändras från ett år till ett annat eller till och med dras in. Sökandena kan således inte under dessa omständigheter på allvar hävda att administrationen, genom att inte ändra tillägget för levnadsvillkor sedan början av den ekonomiska krisen, hade gett dem tydliga och ovillkorliga försäkringar som ger dem rätt till tillägget för levnadsvillkor.