FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (första avdelningen)

den 26 januari 1995

Mål T-60/94

Myriam Pierrat

mot

Europeiska gemenskapernas domstol

”Tillfälligt anställd — Rekrytering av lektorer (domar) — Urvalsförfarande — Avslag av ansökan om tjänst — Motiveringsplikt”

Fullständig text på franska II-77

Saken:

Talan som syftar till ogiltigförklaring av domstolens beslut att för det första utse B till lektor (domar) och för det andra inte välja sökanden till en tjänst som lektor (domar) liksom beviljandet av en ecu som symboliskt skadestånd för ideell skada som sökanden påstår sig ha lidit.

Utgång:

Beslutet ogiltigförklaras och talan ogillas i övrigt.

Resumé av dom

Den 15 juni 1992 beslutade domstolens administrativa kommitté (administrativa kommittén) att anordna två parallella anställningsförfaranden för anställning av två lektorer (domai) — ett ”internt” förfarande för ledigförklarande av tjänst och ett ”externt” förfarande.

Ledigförklaringen resulterade i ansökningar från fyra tjänstemän och två tillfälligt anställda, varav B var en. Beträffande det parallella förfarandet inkom 28 ansökningar, varav sökandens och W:s var två.

Den 28 september 1992 inrättade den administrativa kommittén en urvalskommitté som skulle bedöma vansökningarna och ”göra ett urval på grundval av akterna och därefter prover och intervjuer”. Den 25 januari 1993 framlade kommittén sin rapport. Av denna framgår att 18 sökande — bland andra B, sökanden och W — gavs tillträde till det fortsatta förfarandet. Av dessa 18 sökande avslutade tio stycken de skriftliga proven. I samband med det första skriftliga provet gav urvalskommittén inte någon av sökandena ett betyg som var lika med eller högre än 50 procent av möjliga poäng. Genom att kompensera med betygen från det andra skriftliga provet medgav urvalskommittén trots allt tillträde till det muntliga provet för fem sökande, bland andra sökanden och W, medan man åsidosatte de fem övriga, bland annat B. Efter det muntliga provet hade man kvar fem sökande som rangordnades efter uppnådda resultat; W och sökanden på första respektive femte plats.

Genom ett meddelande av den 25 januari 1993 överlämnade personalavdelningen urvalskommitténs rapport till den administrativa kommittén. Den 15 februari 1993 lämnade denna kommitté akten vidare till domarnas och generaladvokaternas administrativa möte. Efter att ha delat ut personakterna för alla sökande till alla ledamöter med bifogade kopior av de skriftliga proven och en beskrivning av de kriterier som beaktats vid de muntliga proven — som organiserades av urvalskommittén — beslutade domstolen efter sluten omröstning vid sitt administrativa möte den 26 april 1993 att föreslå anställning av B och W såsom tillfälligt anställda, vilka sedan utnämndes genom ett beslut av domstolens ordförande av den 27 maj 1993.

Genom brev av den 8 juni 1993 meddelade chefen för personalavdelningen sökanden att urvalsförfarandet vilket hon hade deltagit i var avslutat och att B hade anställts som lektor (domar). Med ett brev av den 7 juli 1993 inlämnade sökanden ett klagomål riktat mot beslutet att utnämna B till lektor (domar). Detta klagomål ogillades.

I - Yrkandena om ogiltigförklaring

Förstainstansrätten bedömde först frågan om motiveringens tillräcklighet, eftersom gemenskapens domstolar på eget initiativ måste utreda om motiveringsplikten har uppfyllts i fråga om beslut som går en part emot liksom de två beslut som det i detta fall förs talan mot (punkt 25).

Hänvisning till domstolenden 20 mars 1959, Nold mot höga myndigheten, 18/57, Rec. s. 89, punkt 115; förstainstansrätten den 27 juni 1991, Valverde Mordt mot domstolen, T-156/89, Rec. s. II-407, punkt 128

Grunden avseende bristande motivering

När man som i detta fall måste välja mellan flera sökande har tillsättningsmyndigheten (AIPN) en motiveringsplikt allra senast vid avvisningen av det klagomål — som ingivits av en sökande som har åsidosatts — som är riktat mot beslutet att avslå ansökan och/eller mot beslutet att tillsätta en annan sökande. Denna motiveringsplikt har till syfte att både ge gemenskapens domstolar möjlighet att utföra en kontroll av lagenligheten av det beslut det förs talan mot och ge den berörde tillräckliga uppgifter för att kunna avgöra om beslutet är välgrundat eller om det föreligger någon brist som gör det möjligt att ifrågasätta dettas lagenlighet. Innebörden bör vid varje tillfälle bedömas med avseende på de faktiska omständigheterna (punkterna 30-32).

Hänvisning till domstolenden 28 maj 1980, Kuhner mot kommissionen, 33/79 och 75/79, Rec. s. 1677, punkt 15; den 14 juli 1983, Nebe mot kommissionen, 176/82, Rec. s. 2475, punkt 21; den 21 juni 1984, Lux mot revisionsrätten, 69/83, Rec. s. 2447, punkt 36; den 13 december 1989, Prelle mot kommissionen, C-169/88, Rec. s. 4335, punkt 9; den 9 december 1993, parlamentet mot Volger, C-115/92 P, Rec. s. I-6549, punkterna 22 och 23; förstainstansrätten den 3 mars 1993, Vela Palacios mot Ekonomiska och sociala kommittén, T-25/92, Rec. s. II-201, punkt 22; den 27 oktober 1994, Mancini mot kommissionen, T-508/93, RecFPs. II-761, punkt 36

Urvalskommittén har fått en rent rådgivande funktion av den administrativa kommittén. Resultaten av dess överläggningar var således inte bindande för tillsättningsmyndigheten som följaktligen hade behörighet att inte följa dessa. Bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna som avser juryn för uttagningsprovet är inte tillämpliga på en uttagningskommitté som inte regleras i dessa föreskrifter och vars rådgivande funktion inte går att jämföra med uppgifterna för juryn för uttagningsprovet. Vad gäller befordran — inom ramen för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna — utgör ett yttrande från en rådgivande kommitté som inte föreskrivs i tjänsteföreskrifterna från och med att denna kommitté inrättas av gemenskapsinstitutionen - för att få yttranden om sökandenas förmåga och lämplighet i förhållande till de krav som uppställs för utnämning till vissa tjänster med syftet att tillförsäkra att denna institution i egenskap av tillsättningsmyndighet får en bättre grund för att vidta en jämförande granskning av sökandenas förtjänster - en del av det som institutionen har att grunda sin egen bedömning av sökandena på, trots att kommittén endast är rådgivande. Tillsättningsmyndigheten måste beakta en förteckning över de sökande som har bedömts vara lämpliga av en sådan kommitté och det är särskilt viktigt med en motivering i de fall då tillsättningsmyndigheten anser att den helt bör frångå de förslag som återges i den rådgivande kommitténs yttrande (punkterna 34 och 35).

Hänvisning till domstolen den 21 april 1983, Ragusa mot kommissionen, 282/81, Rec. s. 1245, punkt 20; den 9 juli 1987, Hochbaum och Rawes mot kommissionen, 44/85, 77/85, 294/85 och 295/85, Rec. s. 3259, punkt 16; förstainstansrätten den 30 januari 1992, Schönherr mot Ekonomiska och sociala kommittén, T-25/90, Rec. s. II-63, punkterna 27-29

Denna rättspraxis kan även tillämpas på rekryteringen av tillfälligt anställda, förutsatt att det även i de fallen är fråga om ett val mellan flera sökande och att inrättandet av urvalskommittén har som syfte att förse tillsättningsmyndigheten med en så omfattande grund för bedömning som möjligt för att kunna göra detta urval (punkt 36).

I detta fall har tillsättningsmyndigheten utsett en sökande — nämligen B — som inte förekom på den lista som urvalskommittén hade upprättat med de fem personer som hade bedömts som lämpade. Eftersom tillsättningsmyndigheten således helt hade frångått denna kommittés förslag, var den skyldig att noggrant motivera sitt beslut och kunde inte begränsa sig till en allmänt hållen motivering eller åberopa att man endast följt det sedvanliga förfarandet (punkt 38).

Förstainstansrätten konstaterade att tillsättningsmyndigheten varken under det administrativa förfarandet eller under domstolsförfarandet hade kommit med en sådan noggrann motivering, och att den under förhandlingen vid förstainstansrätten hade angivit att det var ”svårt för svaranden att bryta sekretesskyddet för domstolens överläggning och för det administrativa mötet” på grund av ”att de interna diskussionerna hade varit hemliga och konfidentiella”. Det var ”den enda förklaring” som kunde ges (punkt 54).

Under dessa omständigheter konstaterade förstainstansrätten att den bristfälliga motiveringen inte gjorde det möjligt för den att i detta fall utöva sin rättsliga kontroll av lagenligheten av de ifrågasatta besluten och detta med hänsyn både till den allmänna principen om likabehandling och en överträdelse av artikel 12 i de bestämmelser som är tillämpliga på andra anställda. I brist på tillräckliga uppgifter om den faktiska bedömningen som tillsättningsmyndigheten gjorde av värdet av det arbete som urvalskommittén presterat, i synnerhet avseende de särskilda skälen till att myndigheten inte hade beaktat dem, kunde inte förstainstansrätten kontrollera om tillsättningsmyndighetens olika behandling av å ena sidan sökanden - vars ansökan ogillades trots att hon hade lyckats i uttagningsproven - och å andra sidan B - som anställdes trots att hon misslyckades med proven - är objektivt berättigad (punkterna 58 och 59).

II - Yrkandena om skadestånd

Ogiltigförklaringen av en ifrågasatt rättsakt kan i sig utgöra en likvärdig och i princip tillräcklig gottgörelse för all ideell skada som den sökande kan ha lidit. I detta fall konstaterade domstolen att de ifrågasatta besluten inte har medfört någon uttalat negativ bedömning av sökandens förmåga som skulle kunna skada henne. Följaktligen utgjorde ogiltigförklaringen av de ifrågasatta rättsakterna i sig själv en tillräcklig gottgörelse för den ideella skada som sökanden har lidit, vilket innebär att dennes yrkanden att svaranden skall förpliktas att betala denne en ecu som symboliskt skadestånd alltså inte kunde bifallas (punkt 62).

Hänvisning till domstolen den 7 februari 1990, Culin mot kommissionen, C-343/87, Rec. s. I-225, punkterna 25-29; förstainstansrätten den 20 september 1990, Hanning mot parlamentet, T-37/89, Rec. s. II-463, punkt 83

Domslut:

1) Domstolens ordförandes beslut av den 27 maj 1993, som innebar att B anställdes som lektor (domar), och det beslut som delgavs sökanden genom ett brev av den 8 juni 1993, som innebar att hennes ansökan om anställning avslogs, förklaras ogiltiga.