ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 25 september 1997. - Europeiska kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiven 91/157/EEG et 93/86/EEG. - Mål C-236/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-06397



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget genom att inte inom de föreskrivna fristerna ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen(1) och kommissionens direktiv 93/86/EEG av den 4 oktober 1993 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 91/157/EEG om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen(2).

2 I artikel 11 i rådets direktiv 91/157 föreskrivs:

"1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv före den 18 september 1992. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna om detta."

3 I artikel 7 i kommissionens direktiv 93/86 föreskrivs:

"Medlemsstaterna skall senast den 31 december 1993 vidta de åtgärder som krävs för att följa detta direktiv. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

..."

4 Förbundsrepubliken Tyskland har inte bestritt sin underlåtenhet att införliva direktiven och förklarar i sitt svaromål att den vid flera tillfällen har informerat kommissionen om anledningen till dröjsmålet. Tyskland har hänvisat till de frivilliga åtaganden som gjorts av tillverkare och distributörer av batterier. Det står emellertid klart att sådana åtaganden inte kan ersätta ett korrekt införlivande av direktiven.

5 Av det ovan anförda följer att kommissionens ansökan skall bifallas.

Förslag till avgörande

6 Följaktligen föreslår jag att domstolen skall

1) fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland, genom att inte inom de föreskrivna fristerna ha vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa

- rådets direktiv 91/157/EEG av den 18 mars 1991 om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen, och

- kommissionens direktiv 93/86/EEG av den 4 oktober 1993 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 91/157/EEG om batterier och ackumulatorer som innehåller vissa farliga ämnen,

har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget, och

2) förplikta Förbundsrepubliken Tyskland att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 78, 1991, s. 38.

(2) - EGT L 264, 1993, s. 51.
Förslag till avgörande av generaladvokat Lenz föredraget den 18 februari 1997. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 93/42/EEG - Medicintekniska produkter. - Mål C-294/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-01781



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I den föreliggande talan om fördragsbrott har kommissionen klandrat Konungariket Belgien för att ha underlåtit att anta lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter.

2 Enligt artikel 22.1 i direktivet var medlemsstaterna skyldiga att anta nödvändiga lagar och andra författningar senast den 1 juli 1994 och att genast underrätta kommissionen om detta.

3 Konungariket Belgien har inte bestritt att det ifrågavarande direktivet inte har införlivats inom denna frist. Det har inskränkt sig till att påpeka att erforderlig lagstiftning för att införliva direktivet är under utarbetande.

Förslag till avgörande

4 Mot denna bakgrund föreslår jag att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget genom att inte inom den angivna tidsfristen ha vidtagit nödvändiga åtgärder för att följa rådets direktiv 93/42/EEG av den 14 juni 1993 om medicintekniska produkter.

Jag föreslår vidare att Konungariket Belgien skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.
Förslag till avgörande av generaladvokat Lenz föredraget den 9 januari 1997. - Anestis Kapasakalis, Dimitris Skiathitis och Antonis Kougiagkas mot grekiska staten. - Begäran om förhandsavgörande: Dioikitiko Protodikeio Athinon - Grekland. - Direktiv 89/48/EEG - Generell ordning för erkännande av examensbevis avseende högre utbildning - Tillämpningsområde - En medlemsstats rent interna förhållanden. - Förenade målen C-225/95, C-226/95 och C-227/95.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04239



Generaladvokatens förslag till avgörande

A - Inledning

1 I förevarande mål begär sökandena, vilka alla är grekiska medborgare med hemvist i Grekland, ersättning på grund av ideell skada från grekiska staten om sammanlagt 10 miljoner DR. De har till stöd härför bland annat åberopat att grekiska staten underlåtit att i vederbörlig ordning genomföra direktiv 89/48/EEG.(1) Den förvaltningsdomstol i Athen vid vilken talan väckts har ställt två frågor till EG-domstolen om innebörden av direktivet och en fråga om orsakssambandet mellan åsidosättandet av skyldigheten att genomföra direktivet och den skada som sökandena påstår sig ha lidit.(2)

B - Bedömning

2 Av vad den nationella domstolen uppgivit framgår att sökandena varken arbetat, studerat eller erhållit examensbevis avseende universitets- eller yrkesutbildning i någon annan medlemsstat än den stat där de har sitt hemvist.

3 Som framgår av det ovan nämnda direktivet gäller detta endast medborgare i en medlemsstat som vill utöva ett reglerat yrke i en annan medlemsstat, genom självständig verksamhet eller som anställd.(3) Det framgår vidare av tionde övervägandet att direktivet inte syftar till att ändra de bestämmelser som gäller för envar som utövar ett yrke i en medlemsstat.(4)

4 Den tvist i den nationella domstolen som ligger till grund för begäran om förhandsavgörandet omfattas således inte av tillämpningsområdet för direktiv 89/48. Det är därför inte nödvändigt att vidare behandla tolkningsfrågorna.

C - Förslag till avgörande

5 Jag föreslår därför att domstolen besvarar tolkningsfrågorna på följande sätt:

Rådets direktiv 89/48/EEG om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, vilket antagits på grundval av artiklarna 49, 57.1 och 66 i EG-fördraget, är inte tillämpligt på omständigheter som saknar samband med gemenskapsrätten.

(1) - Dom av den 25 mars 1995 i mål C-365/93, kommissionen mot Grekland (REG 1995, s. I-499). Kommissionen har inlett det administrativa förfarandet inför ett nytt mål om fördragsbrott mot Grekland, till följd av att staten inte vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att följa domstolens dom.

(2) - EGT C 229, 1995, s. 13.

(3) - Artikel 2.1 i direktivet.

(4) - Tionde övervägandet i direktivet.
Förslag till avgörande av generaladvokat Lenz föredraget den 7 december 1995. - Europeiska kommissionen mot Irland. - Fördragsbrott - Direktiv 91/263/EEG - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-239/94.



Rättsfallssamling 1996 s. I-00983



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I förevarande talan om fördragsbrott har kommissionen gjort gällande att Irland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 189 tredje stycket i EG-fördraget samt artikel 17 i rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(1), genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa nämnda direktiv, eller i andra hand ha underlåtit att underrätta kommissionen om de åtgärder som har vidtagits för att följa detta direktiv.

2 Enligt artikel 17 i direktiv 91/263 skall medlemsstaterna senast den 6 november 1992 vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv och genast underrätta kommissionen om detta.

3 Irland har inte bestritt att direktivet inte har införlivats i rätt tid. Det har emellertid uppgett att de åtgärder som är nödvändiga för att direktivet skall införlivas håller på att utarbetas.

4 Under dessa omständigheter kan jag bara föreslå domstolen att fastslå att Irland, genom att inte inom föreskriven frist anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse, har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 189 tredje stycket i EG-fördraget samt artikel 17 i nämnda direktiv. Jag föreslår vidare att Irland skall ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 128, s. 1.
Förslag till avgörande av generaladvokat Tesauro föredraget den 13 juli 1995. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Medlemsstats fördragsbrott - Direktiv 91/339/EEG - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-236/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-03025



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom en ansökan som ingavs den 18 augusti 1994 väckt talan om fastställelse av att konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 91/339/EEG av den 18 juni 1991 om ändring för elfte gången av direktiv 76/769/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagar och andra författningar om begränsning av användning och utsläppande på marknaden av vissa farliga ämnen och preparat (beredningar)(1).

2 I detta avseende är det tillräckligt att konstatera att Belgiens regering inte bestrider den påstådda överträdelsen. Regeringen har i sitt yttrande inskränkt sig till att ange att föreskrifter som är avsedda att anpassa den nationella lagstiftningen till direktivet är under behandling hos regeringen.

3 Följaktligen föreslår jag att domstolen bifaller talan samt förpliktar svarandestaten att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 186, s. 64.
Förslag till avgörande av generaladvokat Lenz föredraget den 23 februari 1995. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Medlemsstats fördragsbrott - Direktiv 91/263/EEG - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-218/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01089



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I föreliggande mål om fördragsbrott för kommissionen talan om fastställelse av att Konungariket Belgien underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt artikel 189 tredje stycket i EG-fördraget och artikel 17 i rådets direktiv 91/263/EEG av den 29 april 1991 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om teleterminalutrustning och ömsesidigt erkännande av utrustningens överensstämmelse(1), genom att inte vidta nödvändiga åtgärder i lag eller annan författning för att genomföra nämnda direktiv. I andra hand yrkar kommissionen att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien i varje fall har underlåtit att uppfylla en skyldighet enligt de nämnda föreskrifterna genom att inte genast underrätta kommissionen om de ifrågavarande åtgärderna.

2 I artikel 17 i direktivet 91/263 föreskrivs att medlemsstaterna senast den 6 november 1992 skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa detta direktiv och genast underrätta kommissionen om detta.

3 Konungariket Belgien har inte bestritt att det underlåtit att uppfylla den ifrågavarande skyldigheten, utan har endast hänvisat till att ett förslag till författningstext för att genomföra direktivet utarbetats. Detta förslag hade dock vid den avgörande tidpunkten - utgången av den frist på två månader som kommissionen fastställt för Konungariket Belgien i sitt motiverade yttrande - inte slutbehandlats och godkänts av de behöriga organen. Så vitt kan bedömas, har förhållandena vad gäller denna fråga fortfarande inte ändrats.

4 Vid dessa förhållanden kan jag endast föreslå att domstolen beslutar i enlighet med kommissionen förstahandsyrkande och förpliktar Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 128, s. 1.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 15 juni 1995. - Peterbroeck, Van Campenhout & Cie SCS mot Belgiska staten. - Begäran om förhandsavgörande: Cour d'appel de Bruxelles - Belgien. - Nationell domstols befogenhet att på eget initiativ (ex officio) bedöma den nationella rättens förenlighet med gemenskapsrätten. - Mål C-312/93.



Rättsfallssamling 1995 s. I-04599



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I detta mål föredrogs förslaget till avgörande den 4 maj 1994. Domstolen förordnade genom sitt beslut av den 13 december 1994 att det muntliga förfarandet skulle återupptas och att en ny förhandling skulle hållas avseende frågan om en nationell domstols behörighet att på eget initiativ ta upp gemenskapsrättsliga grunder inom ramen för ett förfarande vid den nationella domstolen. Förhandlingen hölls samtidigt med förhandlingen i de förenade målen C-430/93 och C-431/93, van Schijndel och van Veen mot Stichting Pensioenfonds voor Fysiotherapeuten. I de målen framförde Hoge Raad der Nederlanden en rad frågor som avsåg ämnen som liknade dem som avses i detta mål.

2 Av samma skäl som angivits i det tidigare förslaget till avgörande i detta mål och i förslaget till avgörande i målen van Schijndel och van Veen skall det anses att det i gemenskapsrätten inte ställs upp ett krav på att en nationell domstol skall åsidosätta en nationell rättsregel i vilken det - för förfaranden vid den nationella domstolen - krävs att parterna inom en angiven tidsfrist skall framföra ett argument som grundas på gemenskapsrätt, förutsatt att regeln utan åtskillnad tillämpas på liknande argument som grundas på nationell rätt och att skyddet av de rättigheter som skyddas av gemenskapsrätten inte görs alltför svårt.

Förslag till avgörande

3 Följaktligen bör - liksom angivits i förslaget av den 4 maj 1994 - den fråga som framställts i detta mål besvaras enligt följande:

Gemenskapsrätten hindrar inte en regel i nationell rätt som hindrar en nationell domstol att beakta ett argument som grundas på gemenskapsrätt försåvitt detta inte inom en angiven tidsfrist har framförts av en av parterna i målet, förutsatt att regeln utan åtskillnad tillämpas på liknande argument som grundas på nationell rätt och att skyddet av de rättigheter som skyddas av gemenskapsrätten inte görs alltför svårt.
10

OF överklagade detta beslut till Tribunal Administrativo e Fiscal de Almada (skatte- och förvaltningsdomstolen i Almada, Portugal). Nämnda domstol biföll den 27 juni 2018 OF:s överklagande och upphävde det överklagade beslutet. Som skäl angav rätten att preskription inträtt eftersom den aktuella kontrollrapporten inte avbrutit den i artikel 3.1 i förordning nr 2988/95 föreskrivna fyraåriga preskriptionstiden för vidtagande av åtgärder. IFAP överklagade denna dom till Tribunal Central Administrativo Sul (Södra centrala förvaltningsdomstolen, Portugal). Rätten upphävde domen och angav därvid att preskriptionstiden hade börjat löpa den dag då bidraget betalades ut till OF, det vill säga den 2 februari 2010, och att denna preskriptionstid hade avbrutits såväl den 14 juli 2011 (genom att OF delgavs den aktuella kontrollrapporten) som den 6 april 2015 (genom i punkten ovan nämnda skrivelse). Således hade preskription inte inträtt såvitt gäller IFAP:s rätt att kräva åter icke vederbörligen utbetalade belopp.
14

Vad gäller det sistnämnda förhållandet fann inrikesministeriet att J.A. hade uttryckt sin avsikt att lämna in en ny ansökan om internationellt skydd först när det blev uppenbart att förfarandet avseende hans avlägsnande från Slovenien skulle inledas i syfte att verkställa den accessoriska påföljden avseende ett förbud mot att resa in i landet. J.A. hade nämligen redan till tjänstemän vid den kriminalvårdsanstalt där han avtjänade sitt frihetsstraff kunnat uttrycka sin avsikt att lämna in en sådan ansökan så snart beslutet att avslå hans första ansökan om internationellt skydd hade blivit verkställbart. Inrikesministeriet ansåg att J.A. hade lämnat in sin ansökan enbart för att försena eller hindra verkställigheten av hans avlägsnande från Slovenien, vilket enligt ministeriet hade stöd i den omständigheten att J.A. till stöd för sin nya ansökan inte hade angett någon ny omständighet eller bevisning jämfört med de omständigheter eller bevis som åberopats i samband med den första ansökan om internationellt skydd.
11

I artikel 1.1 led lll i legge n. 11 – Deleghe al Governo per l’attuazione delle direttive 2014/23/UE, 2014/24/UE e 2014/25/UE del Parlamento europeo e del Consiglio, del 26 febbraio 2014, sull’aggiudicazione dei contratti di concessione, sugli appalti pubblici e sulle procedure d’appalto degli enti erogatori nei settori dell’acqua, dell’energia, dei trasporti e dei servizi postali, nonché per il riordino della disciplina vigente in materia di contratti pubblici relativi a lavori, servizi e forniture (lag nr 11 om fullmakt för regeringen att med italiensk rätt införliva Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/23/EU, 2014/24/EU och 2014/25/EU av den 26 februari 2014 om tilldelning av koncessioner, om offentlig upphandling och om upphandling av enheter som är verksamma på områdena vatten, energi, transporter och posttjänster samt om anpassning av gällande bestämmelser om offentliga byggentreprenad-, tjänste- och varukontrakt) av den 28 januari 2016 (GURI nr 23 av den 29 januari 2016) ålades den delegerade lagstiftaren att fastställa regler om ”inledande av upphandlingsförfaranden för tilldelning av nya motorvägskoncessioner senast 24 månader innan de befintliga koncessionerna löper ut, med ändring av systemet med motorvägskoncessioner, särskilt genom att det införs ett förbud mot klausuler och bestämmelser om förlängning, i enlighet med det nya regelverket för koncessionsavtal”.
7

I artikel 53:2–3 i lagen om offentlig upphandling föreskrivs följande: ”2. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i denna lag om kontrakt som tilldelats med villkor om sekretess eller vars genomförande kräver särskilda säkerhetsåtgärder, ska rätten till tillgång skjutas upp: a) fram till utgången av tidsfristen för inlämning av anbud i öppna förfaranden vad gäller förteckningen över personer som lämnat in anbud, b) fram till utgången av fristen för inlämnande av anbud vid selektivt och förhandlat förfarande och informella förfaranden vad gäller förteckningen över de personer som sökt inbjudan att delta eller som har uttryckt sitt intresse och förteckningen över personer som har inbjudits att lämna anbud och förteckningen över personer som har lämnat in sådana anbud. Personer vars ansökan har avslagits kan få tillgång till förteckningen över personer som sökt inbjudan att delta eller som har anmält intresse efter det officiella meddelandet av den upphandlande myndigheten av namnen på dem som inbjudits, c) vad gäller anbud, fram till tilldelning, d) när det gäller kontroll av avvikelser av anbudet fram till tilldelning. 3. De handlingar som anges i punkt 2 får, till och med utgången av de frister som föreskrivs i dessa, inte lämnas ut till tredje part eller spridas på något sätt.”
74

Under dessa omständigheter finns det risk för att principerna om ömsesidigt förtroende och ömsesidigt erkännande mellan medlemsstaterna – vilka principer bygger på premissen att medlemsstaterna delar en rad gemensamma värdegrundsatser som utgör grunden för unionen, däribland rättsstatsprincipen (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 35 och där angiven rättspraxis) äventyras.
Mål C‑621/18

Andy Wightman m.fl.

mot

Secretary of State for Exiting the European Union

(begäran om förhandsavgörande från Court of Session, Inner House, First Division (Skottland))

”Skyndsam handläggning”

Sammanfattning – Beslut meddelat av domstolens ordförande av den 19 oktober 2018

Begäran om förhandsavgörande – Förfarande för skyndsam handläggning av målet om förhandsavgörande – Villkor – Omständigheter som motiverar en skyndsam behandling – Begäran om tolkning av möjligheten för en medlemsstat att ensidigt återkalla en anmälan om avsikt att utträda ur unionen – Nödvändigt att erhålla svar från domstolen innan parlamentet i den berörda medlemsstaten håller debatt och omröstning om avtalet om utträde – Mål som rör grundläggande frågor inom den nationella konstitutionella rätten och unionsrätten – Ansökan om skyndsam handläggning beviljas

(Artikel 50 FEU; domstolens stadga, artikel 23a; domstolens rättegångsregler, artikel 105.1)

Se domen.

(se punkterna 7–11)
6

I artikel 18.1 i samma förordning föreskrivs följande: ”Den ansvariga medlemsstaten ska vara skyldig att … b) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en sökande vars ansökan är under prövning och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, c) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som har återkallat en ansökan under prövning och lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, d) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan har avslagits och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd.”
Domstolens beslut (tionde avdelningen) av den 22 april 2020 – Bilbaína de Alquitranes m.fl. mot kommissionen

(mål C‑691/15 P-DEP)

”Fastställande av rättegångskostnader”

1. Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Fastställande – Ersättningsgilla kostnader – Omständigheter som ska beaktas – Nödvändiga kostnader i förfarandet för fastställande av rättegångskostnader – Standardförfarande av helt okomplicerad karaktär (Domstolens rättegångsregler, artikel 144 b) (se punkterna 40 och 60)

2. Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Fastställande – Ersättningsgilla kostnader – Omständigheter som ska beaktas – Kostnader som uppkommit i samband med ett överklagande – Grunder som kräver en fördjupad analys (Domstolens rättegångsregler, artikel 144 b) (se punkterna 44–50)

3. Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Fastställande – Ersättningsgilla kostnader – Flera advokater har medverkat – Saknar betydelse – Bedömning i huvudsak utifrån det totala antalet arbetstimmar som objektivt sett varit nödvändiga för förfarandet – Kriterier (Domstolens rättegångsregler artikel 144 b) (se punkterna 51–55)

4. Domstolsförfarande – Rättegångskostnader – Fastställande – Ersättningsgilla kostnader – Omständigheter som ska beaktas – Nödvändiga kostnader vid ett interimistiskt förfarande (Domstolens rättegångsregler, artikel 144 b) (se punkterna 56 och 57)

Avgörande

Det totalbelopp som Europeiska kommissionen ska betala till Bilbaína de Alquitranes SA, Deza a.s., Industrial Química del Nalón SA, Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd, Koppers Netherlands BV, Rütgers Germany GmbH, Rain Carbon BVBA, Rütgers Poland sp. z o.o., Bawtry Carbon International Ltd, Grupo Ferroatlántica SA, Showa Denko Carbon Products Germany GmbH & Co. KG, Showa Denko Carbon Austria GmbH, SGL Carbon SAS, Showa Denko Carbon Spain SA, COBEX Polska sp. z o.o., ThyssenKrupp Steel Europe AG och Tokai erftcarbon GmbH i målen C‑691/15 P och C‑691/15 P R uppgår till 50000 euro. Utöver denna summa ska erläggas dröjsmålsränta från tidpunkten för delgivningen av detta beslut fram till dess att hela beloppet har betalats med en räntesats som motsvarar den som Europeiska centralbanken (ECB) tillämpar på sina huvudsakliga refinansieringstransaktioner den första dagen i den månad som betalning ska erläggas, ökad med 3,5 procent.