Förslag till avgörande av generaladvokat Elmer föredraget den 2 oktober 1997. - Göritz Intransco International GmbH mot Hauptzollamt Düsseldorf. - Begäran om förhandsavgörande: Finanzgericht Düsseldorf - Tyskland. - Gemenskapens tullkodex - Gemenskapstransitering - Förenklade förfaranden - Godkänd avsändare - Villkor för beviljande. - Mål C-292/96.



Rättsfallssamling 1998 s. I-00165



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I detta mål har Finanzgericht Düsseldorf, Förbundsrepubliken Tyskland, ställt två frågor om tolkningen av rådets förordning nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(1) (nedan kallad tullkodexen) och kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning (EEG) nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen(2) (nedan kallad tillämpningsförordningen).

Relevanta gemenskapsrättsliga bestämmelser

2 Tullkodexen innehåller följande bestämmelser av betydelse i detta mål:

"II. Förenklade förfaranden

Artikel 76

1. För att förenkla formaliteter och förfaranden så långt som möjligt och samtidigt säkerställa att ärenden handläggs på ett riktigt sätt, skall tullmyndigheterna enligt villkor som fastställs i enlighet med kommittéförfarandet tillåta följande:

a) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att vissa av uppgifterna enligt punkt 1 i den artikeln utelämnas eller att några av de dokument som avses i punkt 2 i den artikeln inte bifogas deklarationen.

b) I fråga om den deklaration som avses i artikel 62, att den ersätts av ett kommersiellt eller administrativt dokument som åtföljs av en framställning om att varorna skall hänföras till tullförfarandet i fråga.

c) I fråga om deklarationen av varorna för förfarandet i fråga, att den sker genom införande av varorna i bokföringen. I så fall får tullmyndigheterna frångå kravet att deklaranten skall visa upp varorna för tullen.

...

4. Särskilda förenklade förfaranden för gemenskapens transiteringsförfarande skall fastställas i enlighet med kommittéförfarandet.

...

Artikel 249

1. De bestämmelser som krävs för tillämpningen av denna kodex ... med undantag av ... skall antas enligt det förfarande som fastställs i punkterna 2 och 3 ...

..."

3 Tillämpningsförordningen innehåller följande bestämmelser av betydelse för målet:

"Formaliteter vid avgångskontoret

Artikel 398

Tullmyndigheterna i varje medlemsstat får tillåta en person som uppfyller de villkor som fastställs i artikel 399 och som ämnar genomföra transiteringar (nedan kallad 'godkänd avsändare') att inte behöva uppvisa varken varorna i fråga eller deklarationen för transitering för dessa varor för avgångskontoret."(3)

Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna

4 Göritz Intransco International GmbH (nedan kallat Göritz) bedriver speditionsverksamhet på Düsseldorfs flygplats som lyder under Hauptzollamt Düsseldorf, Zollamt Flughafen (avgångskontoret(4)).

5 Den 4 april 1995 ansökte Göritz vid Hauptzollamt Düsseldorf om tillstånd att i egenskap av godkänd avsändare expediera inkommande flygfraktförsändelser enligt förfarandet för gemenskapstransitering. Ett sådant tillstånd gjorde det möjligt för Göritz att använda deklarationer som var förstämplade av avgångskontoret, och Göritz behövde därmed inte invänta att avgångskontoret under sina öppettider skulle behandla uppvisandet av deklarationerna.

6 Hauptzollamt Düsseldorf avslog ansökan genom beslut av den 23 juni 1995. Göritz överklagade till Oberfinanzdirektion Düsseldorf som genom beslut av den 12 december 1995 avslog överklagandet på den grunden att det saknades grund för att bevilja tillståndet, eftersom det inte är möjligt att ändra det kontor där varorna skall visas upp, såsom föreskrivs i artikel 398 i tillämpningsförordningen, då varorna redan befinner sig vid avgångskontoret.

7 Göritz väckte därefter talan vid Finanzgericht Düsseldorf, som genom beslut av den 14 augusti 1996 förklarade målet vilande och ställde följande tolkningsfrågor till EG-domstolen:

"1. Är artikel 76.1 i [tullkodexen] jämförd med artikel 398 och följande artiklar i [tillämpningsförordningen] den rättsliga grunden för beviljandet av status som 'godkänd avsändare' eller sker det ifrågavarande beviljandet enligt artikel 76.4 i [tullkodexen] uteslutande enligt artikel 398 och följande artiklar?

2. Är det enligt artikel 398 i [tillämpningsförordningen] uteslutet att en person beviljas status av 'godkänd avsändare' när det på grund av att uppvisandet redan skett inte längre är möjligt att ge ett sådant tillstånd till undantag från uppvisningsskyldigheten som föreskrivs i denna bestämmelse?"

Bedömning

8 Genom den första frågan önskar den nationella domstolen få besked om huruvida artikel 76.1 i tullkodexen jämförd med artikel 398 i tillämpningsförordningen kan läggas till grund för beviljandet av status som godkänd avsändare vid gemenskapstransitering eller om endast den sistnämnda bestämmelsen kan läggas till grund för detta.

9 Kommissionen och Hauptzollamt Düsseldorf har anfört att grunden inte kan vara artikel 76.1 i tullkodexen. Det är fråga om ett särskilt, förenklat förfarande för gemenskapstransitering som föreskrivs i artikel 398 i tillämpningsförordningen till följd av artikel 249 jämförd med artikel 76.4 i tullkodexen.

10 Det skall påpekas att det, som kommissionen och Hauptzollamt anfört, framgår av artikel 76.4 i tullkodexen att särskilda förenklade förfaranden för gemenskapstransitering skall fastställas i enlighet med kommittéförfarandet, dvs. det förfarande som anges i artikel 249 i tullkodexen. Artikel 398 i tillämpningsförordningen avser särskilda förenklade förfaranden för gemenskapstransitering och är således antagen med stöd av artikel 249 i tullkodexen jämförd med artikel 76.4.

11 Jag skall därför strax gå över till den andra frågan, genom vilken den nationella domstolen önskar få besked om huruvida artikel 398 i tillämpningsförordningen skall tolkas så, att en person kan tillåtas att inte uppvisa deklarationen för transitering vid avgångskontoret, även om det inte kan tillåtas att personen inte uppvisar de aktuella varorna vid avgångskontoret, eftersom den godkända avsändaren har sin verksamhet inom avgångskontorets område.

12 Hauptzollamt Düsseldorf har anfört att artikel 398 i tillämpningsförordningen inte kan läggas till grund för undantag från skyldigheten att uppvisa varorna, men däremot grund för att varorna kan uppvisas någon annanstans än vid avgångskontoret. Den andra frågan avser därför i praktiken huruvida en person kan beviljas status som godkänd avsändare då det inte längre är möjligt att ändra platsen för uppvisandet. Det följer av ordalydelsen av artikel 398, och av en avvägning mellan hänsynen till en effektiv kontroll och företagens intresse av att förenkla förfarandena, att status som godkänd avsändare inte kan beviljas i detta läge. När företaget har sin verksamhet inom avgångskontorets område kan transportkostnaderna inte minskas genom att uppvisandet sker på en annan plats, och företaget har därför endast intresse av att befrias från skyldigheten att uppvisa deklarationen för transitering för avgångskontoret. Dessa deklarationer skall göras såväl i normalförfarandet som i det förenklade förfarandet. När företagets verksamhet ligger inom avgångskontorets område är inga omkostnader och endast en begränsad tidsåtgång förbundna med uppvisandet, och endast som godkänd avsändare kan företaget bege sig till avgångskontoret för att få färdigstämplade deklarationer.

13 Kommissionen har anfört att ordalydelsen av artikel 398 i de olika språkversionerna antyder att det kan ges tillstånd till att inte uppvisa deklarationen för transitering för avgångskontoret, även om det inte kan ges tillstånd till att inte uppvisa de aktuella varorna för avgångskontoret, eftersom den godkända avsändaren har sin verksamhet inom avgångskontorets område. Denna tolkning vinner stöd av en jämförelse med artikel 406 i tillämpningsförordningen om godkänd mottagare samt av ändamålet med artikel 398 och följande artiklar, vilket är att minska företagens och tullväsendets formella åligganden vid gemenskapstransitering. Tillstånd till att inte uppvisa deklaration för transitering för avgångskontoret är en fördel både för det aktuella företaget och för tullväsendet, även om företaget har sin verksamhet inom avgångskontorets område. Ett tillstånd i detta läge innebär ingen fara för tullmässiga intressen. När det kan beviljas status som godkänd avsändare i fall då varorna befinner sig på en annan plats än inom avgångskontorets område, bör det i än högre grad kunna beviljas status som godkänd avsändare i fall då varorna befinner sig inom avgångskontorets område.

14 Jag skall framhålla att det förekommer variationer mellan språkversionerna i slutet av artikel 398 i tillämpningsförordningen. Således används i den tyska, den holländska, den franska, den spanska, den grekiska och den svenska versionen uttrycket "varken eller". I den engelska versionen används uttrycket "antingen eller" men efter en negation, varför resultatet också i praktiken blir "varken eller". Enligt en strikt tolkning av ordalydelsen skulle de angivna versionerna till följd av att detta uttryck används kanske kunna anses innebära att beviljandet inte kan begränsas till ett av de två tillstånd som nämns i artikel 398.

15 I den danska, den italienska och den portugisiska versionen används ordet "och". I den finska versionen används ordet "eller". Dessa versioner förefaller därigenom inte innebära att ett beviljande inte kan begränsas till endast ett av de två tillstånden.

16 Enligt min uppfattning ger de olika språkversionerna inte något entydigt svar på hur artikel 398 skall tolkas och därför måste de verkliga hänsyn som ligger till grund för bestämmelsen tillmätas avgörande betydelse.

17 Som kommissionen har anfört är det möjligt att göra en jämförelse med bestämmelserna om godkänd mottagare i artikel 406. Denna bestämmelse gör det möjligt att tillåta att varor som transporteras enligt ett förfarande för gemenskapstransitering inte uppvisas vid bestämmelsekontoret. Enligt artikel 409.1 b skall den godkända mottagaren bl.a. genast sända bestämmelsekontoret kopior av det dokument för gemenskapstransitering som medföljde försändelsen. Det kan således inte ges tillstånd till att inte uppvisa detta dokument för gemenskapstransitering för bestämmelsekontoret, på samma sätt som det enligt artikel 398 kan ges tillstånd till att inte uppvisa deklarationen för gemenskapstransitering för avgångskontoret. Detta hindrar emellertid inte att tillstånd kan ges till att inte uppvisa varorna för bestämmelsekontoret.

18 Enligt min uppfattning är det svårt att se hur det omvända förhållandet, dvs. att det saknas en praktisk möjlighet att ge tillstånd till att inte uppvisa varorna för avgångskontoret, skulle hindra att tillstånd kan ges till att inte uppvisa deklarationer för gemenskapstransiteringar för avgångskontoret.

19 Det ligger tvärtom nära till hands att anta att det i än högre grad också kan ges tillstånd till att inte uppvisa deklarationer för gemenskapstransitering för avgångskontoret när det kan ges tillstånd både till att inte uppvisa deklarationer för gemenskapstransiteringar och till att inte uppvisa varorna för avgångskontoret.

20 En sådan tolkning stämmer också bäst överens med bestämmelsernas ändamål som är att i största möjliga mån minska förfarandekraven. Enligt vad kommissionen har uppgivit innebär det heller ingen fara för tullmässiga intressen att det ges tillstånd till att inte uppvisa deklarationer för gemenskapstransiteringar för avgångskontoret i fall då varorna befinner sig där.

Förslag till avgörande

21 Jag föreslår mot bakgrund av det ovan anförda att domstolen skall besvara de tolkningsfrågor som ställts av Finanzgericht Düsseldorf på följande sätt:

Grunden för ett beviljande av status som godkänd avsändare återfinns i artikel 398 i kommissionens förordning (EEG) nr 2454/93 av den 2 juli 1993 om tillämpningsföreskrifter för rådets förordning om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen. Denna bestämmelse skall tolkas så, att det kan ges tillstånd till att inte uppvisa deklarationen för gemenskapstransitering för avgångskontoret, även om det inte kan ges tillstånd till att inte uppvisa de aktuella varorna för avgångskontoret, eftersom den godkända avsändaren har sin verksamhet inom avgångskontorets område.

(1) - EGT L 302, s. 1.

(2) - EGT L 253, s. 1.

(3) - På de övriga språk som var officiella inom gemenskapen då tillämpningsförordningen antogs har slutet på artikel 398 följande lydelse:

"... der Abgangsstelle weder die Waren zu gestellen noch die Anmeldung zum gemeinschaftlichen Versandverfahren für diese Waren vorzulegen."

"... om noch de goederen noch de bijbehorende aangifte voor communautair douanevervoer bij het kantoor van vertrek aan te bieden."

"... til ikke at frembyde de pågældende varer og til ikke at fremlægge den dertil hørende angivelse till fællesskabsforsendelse for afgangsstedet."

"... à ne présenter au bureau de départ ni les marchandises, ni la déclaration de transit communautaire dont ces marchandises font l'objet."

"... a no presentar en la oficina de partida ni las mercancías ni la declaración de tránsito comunitario de la que éstas sean objeto."

"íá ìçí ðñïóêïìßóåé óôï ôåëùíåßï áíá÷þñçóçò ïýôå ôá åìðïñåýìáôá ïýôå ôç äÞëùóç êïéíïôéêÞò äéáìåôáêüìéóçò ôçò ïðïßáò ôá åìðïñåýìáôá áõôÜ áðïôåëïýí áíôéêåßìåíï"

"... not to present at the office of departure either the goods concerned or the Community transit declaration in respect of those goods."

"... a non presentare all'ufficio di partenza le merci e la relativa dichiarazione di transito comunitario."

"... da apresentação na estância de partida das mercadorias e da declaração de trânsito comunitário de que essas mercadorias são objecto."

På finska har meningen följande lydelse:

"... luvan olla esittämättä lähtötoimipaikassa tavaroita tai niitä koskevaa yhteisön passitusilmoitusta."

(4) - Enligt artikel 309 b i tillämpningsförordningen är avgångskontoret det tullkontor där en gemenskapstransitering påbörjas.