Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Gemenskapsvarumärke – Harmoniseringsbyråns språk – Förfaranden ex parte – Möjlighet för harmoniseringsbyrån att sända skriftliga meddelanden till den som ansökt om gemenskapsvarumärke på det andra språk som sökanden har angett – Räckvidd – Gränser – Särfall

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 115.4; kommissionens förordning nr 216/96, artiklarna 4.2 och 11)

2. Gemenskapsvarumärke – Förfarandena vid harmoniseringsbyråns instanser – Skyldighet för myndigheten, inklusive överklagandenämnderna, att agera inom en rimlig tidsfrist

3. Gemenskapsvarumärke – Harmoniseringsbyråns beslut – Iakttagande av rätten till försvar – Särfall

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 73)

4. Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärke som saknar särskiljningsförmåga – Ordkännetecknet TOP

(Rådets förordning nr 40/94, artikel 7.1 b)

Sammanfattning

1. Det följer av artikel 115.4 i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken att möjligheten för Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) att i förfaranden ex parte använda det andra språk som sökanden har angett i ansökan, för att sända skriftliga meddelanden till sökanden, utgör ett undantag från principen att handläggningsspråket skall användas och att uttrycket skriftliga meddelanden följaktligen skall tolkas restriktivt. Eftersom ärendet omfattar samtliga handlingar som skall upprättas under handläggningen av en ansökan skall uttrycket ”handlingar i ärendet” anses omfatta alla handlingar som krävs eller föreskrivs i gemenskapslagstiftningen för handläggning av en ansökan om registrering av ett gemenskapsvarumärke, och de handlingar som erfordras under handläggningen, vare sig det rör sig om underrättelser, begäran om rättelse, begäran om upplysningar eller andra handlingar. Alla dessa handlingar skall således upprättas av harmoniseringsbyrån på det språk på vilket ansökan har ingetts. Till skillnad från handlingarna i ärendet utgör de skriftliga meddelanden som avses i artikel 115.4 andra meningen alla meddelanden som med hänsyn till sitt innehåll inte kan jämställas med en handling i ärendet, exempelvis de handlingar som utgör följebrev till de handlingar i ärendet som harmoniseringsbyrån översänder eller de handlingar varigenom byrån översänder information till sökandena.

Ett meddelande från en överklagandenämnd vid harmoniseringsbyrån, som antagits med stöd av artikel 4.2 i förordning nr 216/96 om processordningen för överklagandenämnderna och som antagits för att uppmana sökanden att inkomma med ytterligare yttranden över språkreglerna för förfarandet och att komplettera handläggningen av ärendet, omfattas i detta avseende av begreppet handlingar i ärendet.

Ett meddelande med yttranden från harmoniseringsbyråns direktör, begärda enligt artikel 11 i förordning nr 216/96, utgör även det en handling i ärendet, i den mån det utgör harmoniseringsbyråns ställningstaganden i förhållande till vilka parterna enligt artikel 11 andra meningen utövar sin rätt till försvar och vilka de senare har rätt att erhålla på handläggningsspråket.

(se punkterna 32, 35 och 37)

2. Eftersom principen om iakttagande av en rimlig tidsfrist utgör en beståndsdel av principen om god förvaltningssed, vilken föreskrivs i artikel 41.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, kungjord i Nice den 7 december 2000, kan den göras gällande i samtliga administrativa gemenskapsförfaranden. Denna princip kan således även tillämpas på förfaranden i de olika instanserna vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller), däri inberäknat överklagandenämnderna.

(se punkterna 51–52)

3. Enligt artikel 73 andra meningen i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken får beslut från Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) endast grunda sig på omständigheter som parterna har haft tillfälle att yttra sig över. I enlighet med denna bestämmelse kan en överklagandenämnd vid harmoniseringsbyrån inte grunda ett beslut på rättsliga eller faktiska omständigheter som parterna inte getts tillfälle att yttra sig över. Om överklagandenämnden på eget initiativ inhämtar uppgifter om sakomständigheter på vilka nämnden avser att grunda sitt beslut är det således obligatoriskt för nämnden att informera parterna om dessa omständigheter så att de får möjlighet att yttra sig.

Även om harmoniseringsbyrån åsidosätter ovannämnda bestämmelse genom att överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån inte meddelar sökanden vare sig om innehållet på en webbplats eller om resultatet av den sökning som nämns i beslutet, så leder inte det till att beslutet ogiltigförklaras, i den mån skälen i beslutet grundas på ett självständigt resonemang i förhållande till den hänvisning som gjorts till resultatet av nämnda sökningar på Internet, och i den mån dessa resultat endast styrker slutsatsen i beslutet. Detta utgör således inte en nödvändig del av skälen till beslutet.

(se punkterna 58–59, 61–62 och 64–66)

4. I förhållande till de berörda varorna saknar ordkännetecknet TOP särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärken, vars registrering som gemenskapsvarumärke sökts för ”Kapslar eller pulver med örtmat; örtnäringstillskott” och ”Örtnäringstillskott” i klasserna 5 och 29 i Niceöverenskommelsen.

Ordet top används nämligen i sin vanliga grammatiska form som inte skiljer sig märkbart från en korrekt lexikalisk konstruktion. På grund av att ordet ofta används som allmänt lovordande i det allmänna språkbruket, som i handeln, kan detta ordkännetecken inte anses identifiera det kommersiella ursprunget hos den vara det beskriver och det fyller således inte den grundläggande funktionen hos varumärket. Omständigheten att kännetecknet kan användas som sådant av vilken tillverkare eller tjänsteleverantör som helst för att göra reklam för sina varor eller tjänster innebär att kännetecknets användning inte kan förbehållas ett enda företag även om en sådan exklusivitet bara rör ett specifikt område.

(se punkterna 94–97)