ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
119

Vad för det tredje gäller sökandens argument att det var fel av rådets generalsekreterare att avslå begäran från Union syndicale-Bruxelles av den 28 juni 2013 om att ett möte i samrådskommittén skulle anordnas, ska det påpekas att enligt riktlinje 7 i tolkningsförklaringen till rådets beslut av den 23 juni 1981 var den förklaring som är bifogad till nämnda beslut och i vilken det anges att ”i fall av störningar i rådets normala arbete ska samrådsförfarandet automatiskt upphävas tillfälligt” tillämplig i sin helhet. Av ett stort antal bevis som rådet har lämnat in framgår att de tre fackliga organisationerna vid rådet utfärdade ett strejkvarsel den 20 juni 2013 som avsåg den 26, den 27 och den 28 juni 2013 och att en strejk faktiskt genomfördes under dessa tre dagar. I strejken deltog ett betydande antal tjänstemän, motsvarande en tredjedel av personalen, vilket föranledde att 19 möten i rådets olika arbetsgrupper ställdes in. Som rådet har påpekat hade rådets generalsekretariat dessutom i uppgift att arrangera ett möte i Europeiska rådet den 27 och 28 juni 2013. Av den bevisning som rådet har lämnat in framgår att de tre fackliga organisationerna vid rådet även utfärdade ett strejkvarsel den 25 juni 2013 som avsåg veckoslut, helger och övertid under perioden från den 25 juni till den 11 juli 2013.
7

Den 30 juni 2011 inledde kommissionen ett förfarande och antog ett meddelande om invändningar som riktade sig till följande rättssubjekt: Nexans France, Nexans, Pirelli & C. SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Energia, Prysmian, The Goldman Sachs Group, Inc., Sumitomo Electric Industries, Hitachi Cable, J‑Power Systems, Furukawa Electric Co. Ltd, Fujikura Ltd, Viscas Corp., SWCC Showa Holdings Co. Ltd, Mitsubishi Cable Industries Ltd, Exsym Corp., ABB, ABB Ltd, nkt cables GmbH, NKT Holding A/S, Silec Cable SAS, Grupo General Cable Sistemas, SA, Safran SA, General Cable Corp., LS Cable & System Ltd, Taihan Electric Wire Co. Ltd och sökandena.
135

För det tredje kan, med beaktande av de bedömningar som gjort ovan i punkterna 126–134, och särskilt omfattningen av överskridandet av den rimliga fristen för dom, sökandens beteende, dess meddelande under förfarandet om att den inväntar ett avgörande, och att det är nödvändigt att säkerställa iakttagandet av unionsrättens konkurrensregler och en effektiv prövning av talan, i överensstämmelse med rätt och billighet (ex a equo et bono) fastställas att en ersättning om 6000 euro för sökanden utgör skälig ersättning för den skada som den förorsakats genom de långvariga tillstånd av osäkerhet som den befann sig i under förfarandet i mål T‑54/06.
140

För det första har sökanden förvisso i sina inlagor hävdat att hon i Belgien ”endast har kunnat hitta en tjänst som sekreterare inom en liten [ideell förening] som ägnar sig åt saluföring av zink”, men av hennes anställningsavtal som återfinns i bilaga A 18 till ansökan och av en skrivelse som återfinns i bilaga C 3 till repliken framgår att hon i september 2001 anställdes som ”Assistant to Market Development Coordinator and Environment and Public Affairs Manager” (assistent till marknadsutvecklingssamordnaren och chefen för miljöfrågor och offentliga angelägenheter). Dessutom anges det på hennes arbetstillstånd att hon är ”projektansvarig”, och i en promemoria daterad den 13 februari 2013 som återfinns i bilaga A 18 till ansökan identifieras hon som ”Executive and Personal Assistant” (assistent till verkställande direktören).
120

Beträffande det argument som anfördes i detta hänseende i repliken, har kommissionen, med stöd av Förenade kungariket, med rätta svarat att de behöriga engelska domstolarna avfärdade det nästan straffrättsliga kriterium som fastställdes i målet som ledde till domen Gough and Another v Chief Constable of Derbyshire (2002) EWCA Civ 351, avseende sådana förebyggande åtgärder som de som är aktuella i förevarande mål. När det gäller verkställandet av de åtgärder som beslutats på FN-nivå, grundar sig det korrekta synsättet i engelsk rätt, såsom det fastställdes av Court of Appeal (England & Wales) i målen Secretary of State for the Home Department v. MB (2006) EWCA Civ 1140 (2007) QB 415 och Youssef v. Secretary of State for Foreign & Commonwealth Affairs (2013) EWCA Civ 1302 (2014) 2 WLR 1082, på ett test avseende ”rimlig misstanke” (det vill säga förekomsten av uppgifter som kan väcka misstankar).
76

Under alla omständigheter ska det erinras om att följderna av en lagakraftvunnen dom av tribunalen ingår bland de grunder avseende tvingande rätt som kan prövas ex officio av unionsdomstolarna (se, analogt, dom av den 1 juni 2006, P & O European Ferries (Vizcaya) och Diputación Foral de Vizcaya/kommissionen, C‑442/03 P och C‑471/03 P, EU:C:2006:356, punkt 45). Av detta följer att tribunalen, även om sökanden inte hade framfört några argument inom ramen för repliken och i sitt svar på åtgärderna för processledning, ex officio borde ha prövat rättsverkningarna av domen av den 16 september 2013, Islamic Republic of Iran Shipping Lines m.fl./rådet (T‑489/10, EU:T:2013:453), för de angripna rättsakterna.
49

Republiken Grekland har påpekat att den schablonmässiga finansiella korrigering som kommissionen gjorde inom tobakssektorn bland annat grundade sig på avsaknaden av kontroller under en period på cirka två månader under regleringsåret 2006. I artikel 23 i förordning nr 796/2004 fastställs dock inte någon exakt tidsram för att utföra kontrollerna på plats, utan denna artikel kräver endast att kontrollerna är effektiva. Inom tobakssektorn kan kontrollerna på plats äga rum efter september månad, så snart tobaksbladen har skördats, utan att deras effektivitet äventyras, vilket kommissionen medgav under förfarandet. Kommissionens motivering har inget stöd i lagstiftningen. Motiveringen är dessutom otillräcklig och vag, eftersom den inte gör det möjligt att fastställa på vilket sätt de aktuella kontrollerna hade varit ineffektiva. Motiveringen står även i strid med det förhållandet att kommissionen under förfarandet medgav att kontrollerna hade varit effektiva. I sitt svar med anledning av åtgärden för processledning har Republiken Grekland framhållit att det finns en uppenbar motsägelse mellan den motivering som återges i den slutliga ståndpunkten och den som återges i den sammanfattande rapporten.
86

Enligt artikel 44.1 c i rättegångsreglerna av den 2 maj 1991 är en sökande skyldig att i ansökan ge en beskrivning av föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Även om artikel 48.2 i samma rättegångsregler under vissa förhållanden medger att nya grunder åberopas under rättegången, kan denna bestämmelse under inga omständigheter tolkas så, att sökanden får framställa nya yrkanden vid tribunalen och på så sätt ändra föremålet för talan (dom av den 18 september 1992, Asia Motor France m.fl./kommissionen, T‑28/90, REG, EU:T:1992:98, punkt 43, och dom av den 20 maj 2009, VIP Car Solutions/parlamentet, T‑89/07, REG, EU:T:2009:163, punkt 110; se även analogt, dom av den 25 september 1979, kommissionen/Frankrike REG, EU:C:1979:215, punkt 3).
48

Vidare har sökandena hävdat att det, för att en lagstiftning ska vara ”specifik” i den mening som avses i artikel 58.2 i förordning nr 1907/2006, skulle det räcka att det i den berörda lagstiftningen hänvisas till en kategori av ämnen och särskilt till klassificeringskriterier. Den första sökanden har åberopat ett Echa-dokument med titeln ”Preparation of draft Annex XIV entries for the third recommandation of substances to be included in Annex XIV – General Approach” (Utarbetande av utkast till bilaga XIV-poster för den tredje rekommendationen avseende ämnen att föra in i bilaga XIV – allmänt tillvägagångssätt”) som uppges visa att den omständigheten att ett ämne tillhör en kategori som exempelvis ”carcinogener” eller ”mutagena ämnen” är tillräcklig för att en lagstiftning avseende en sådan kategori ska anses vara specifik.
7

Kommissionen angav också den närmare avgränsningen för sökandens två ansökningar. Kommissionen konstaterade att den första ansökan avsåg den fullständiga versionen av innehållsförteckningen i akten i ärende COMP/39.125, i synnerhet över tre kategorier av information som inte redan hade lämnats ut till sökanden enligt beslutet av den 7 mars 2012. Härvid avsågs, för det första, hänvisningarna till skriftväxlingen i ärendet med de företag som hade ansökt om att få omfattas av kommissionens tillkännagivande av den 8 december 2006 om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (EUT C 298, s. 17) (nedan kallat programmet för förmånlig behandling), i den del denna information inte kunde utläsas av den icke-konfidentiella preliminära versionen av beslutet Bilglas eller inte röjts i samband med de fall där det väckts talan om ogiltigförklaring av detta beslut. För det andra avsågs namnen på fysiska personer, utomstående företag och advokatbyråer som deltagit i förfarandet. Det rörde sig, för det tredje, om viss affärsinformation som inte var offentlig och som kunde vara känslig (punkterna 2.1 och 2.3 i det angripna beslutet). Beträffande den andra ansökan angav kommissionen att den avsåg ett stort antal handlingar i akten i ärende COMP/39.125. Kommissionen påpekade också att den på ett tidigare stadium hade delat in de aktuella handlingarna i fyra olika kategorier, i förhållande till hur de hade redovisats av sökanden. Det rörde sig om skriftväxlingen med mottagarna av beslutet Bilglas (kategori A), skriftväxlingen med tredje part (kategori B), de handlingar som omhändertagits vid de inspektioner som utförts under förfarandet (kategori C) och om kommissionens interna handlingar (kategori D) (punkterna 2.2 och 2.3 i det angripna beslutet).
2)

Luxembourg Pamol (Cyprus) Ltd et Luxembourg Industries Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna, inbegripet kostnaderna för det interimistiska förfarandet.
1

Einhell Germany AG, Hans Einhell Nederlands BV, Einhell France SAS och Hans Einhell Österreich GmbH (nedan tillsammans kallade sökandena) är fyra bolag som ingår i koncernen Einhell och som bland annat importerar luftkompressorer med ursprung i Kina. Bolagens import till Europeiska unionen består särskilt av kompressorer som de köper från Nu Air (Shanghai) Compressors and Tools Co. Ltd (nedan kallad Nu Air Shanghai eller den exporterande tillverkaren), vilket är ett bolag med säte i Kina som ingår koncernen Nu Air.
6

Ansökan om ogiltighetsförklaring grundade sig på bland annat följande varumärken: — Det äldre ordmärket MASTERROCK, som registrerats i Tyskland den 9 juli 2002 under nummer 30212141, för varor och tjänster i klasserna 17, 19 och 37. — Det äldre ordmärket FIXROCK, som registrerats i Tyskland den 23 augusti 1999 under nummer 39920622, för varor i klasserna 6, 17 och 19. — Det äldre ordmärket FLEXIROCK, som registrerats i Tyskland den 21 september 1994 under nummer 2078534, för varor i klass 19. — Det äldre ordmärket COVERROCK, som registrerats i Tyskland den 17 september 1997 under nummer 39732094, för varor i klasserna 17 och 19. — Det äldre ordmärket CEILROCK, som registrerats i Tyskland den 18 juni 2003 under nummer 30306452, för varor i klasserna 6, 17 och 19.
12

Ikraftträdandet av genomförandeförordning nr 302/2012 föregicks av arbeten inom förvaltningskommittén för den samlade marknadsordningen inom jordbruket (nedan kallad ”förvaltningskommittén”). Ett första utkast till ändring av reglerna i genomförandeförordning nr 543/2011 gällande unionens finansiella deltagande presenterades för förvaltningskommittén i september år 2011. I detta utkast från kommissionen föreslogs bland annat en begränsning av investeringsstöden enligt artikel 103a.1 b i enda förordningen om de gemensamma organisationerna av marknaden, en lista på icke-stödberättigade investeringar och en begränsning av möjligheten att ändra erkännandeplaner under genomförande till 25 procent av de belopp som ursprungligen godkänts. Detta första utkast behandlades under förvaltningskommitténs sammanträden som hölls den 20 september samt den 4 och 19 oktober 2011. Under förvaltningskommitténs sammanträde den 19 oktober 2011 gick utkastet till röstning. Eftersom förvaltningskommittén inte kunde avge något yttrande under detta sammanträde beslutade kommissionen att ställa in antagandet av utkastet.
50

Slutligen har sökandena gjort gällande att publiceringen av en icke konfidentiell version av VPP-beslutet år 2007 redan uppfyller syftet att informera allmänheten om de skäl som ligger till grund för beslutet. Genom publiceringen av den mer detaljerade icke konfidentiella versionen av VPP-beslutet, vill kommissionen i själva verket underlätta för intervenienten att driva den skadeståndstalan som väckts vid Landgericht Dortmund (regional domstol i Dortmund, Tyskland). Det angripna beslutet återspeglar i detta hänseende en allmän förändring när det gäller kommissionens policy att offentliggöra beslut på kartellområdet, i syfte att bistå kärandena i mål om skadestånd som väckts mot företag som deltagit i denna typ av överträdelse av konkurrensrätten. I avsaknad av en reform av de tillämpliga rättsliga bestämmelserna, är beslutet att offentliggöra en mer detaljerad icke konfidentiell version av VPP-beslutet emellertid inte berättigat. Artikel 28.1 i förordning nr 1/2003 förbjuder nämligen användningen av uppgifter som erhållits under utredningen för andra ändamål, och skyddar således de intressen som företag som är föremål för utredning av kommissionen har av att sådana uppgifter inte används i tvistemål. Sökandena har vidare under förhandlingen hävdat att det intresse som eventuella offer för en kartell kan ha av att erhålla exakta uppgifter angående kartellens genomförande under alla omständigheter är tillräckligt skyddat genom de nationella domstolarnas möjlighet att framställa en begäran till kommissionen om erhållande av sådana uppgifter.
57

Denna punkt har följande lydelse: ”När det gäller omledande av inkommande e-postmeddelanden (det vill säga e-postmeddelanden som ankom under inspektionen) från epostkonton till J&T FG:s server, anser kommissionen att såväl [J] som [H] var medvetna om att de var skyldiga att garantera kommissionens inspektörer ensam åtkomst till de fyra angivna e-postkontona och att dessa således inte fick ändra inställningarna för e-postkontona under den pågående inspektionen. Det gjordes inte något undantag för sådana inkommande e-postmeddelanden som normalt inkommer till kontona. Sådana inkommande e-postmeddelanden omfattas av den pågående inspektionen samt av de relevanta instruktionerna. [J], som hade begärt att [H] skulle instruera IT-avdelningen att styra om inkommande e-postmeddelanden som var riktade till vissa specifika e-postkonton, samt [H] själv, måste ha varit medvetna om att detta utgjorde ett åsidosättande av de skyldigheter som ålåg såväl EPIA som EPH under inspektionen. Omledandet av inkommande e-postmeddelanden (som genomfördes åtminstone beträffande [J:s] epostkonto) skedde således avsiktligt.”
134

Sökandena har gjort gällande att kommissionen åsidosatte väsentliga formföreskrifter, eftersom den inte iakttog befogenhetsfördelningen mellan kommissionen, Efsa och Bundesamt under det administrativa förfarandet. Enligt sökandena är kommissionen enligt förordning nr 1924/2006 ensam behörig att lösa juridiska tolkningsfrågor rörande denna förordnings tillämpningsområde. Bundesamt är bara en ”brevlådemyndighet” för att lämna in ansökningar, och Efsas enda uppgift är att göra en vetenskaplig kontroll av de uppgifter som lämnats och av den föreslagna lydelsen med beaktande av de kriterier som föreskrivs i nämnda förordning. Under det administrativa förfarandet uttalade sig Efsa och Bundesamt emellertid med avseende på två juridiska frågor, nämligen den om kravet på angivande av en riskfaktor och den huruvida det endast är livsmedelsföretag som får ge in en ansökan om godkännande av ett påstående om minskad sjukdomsrisk. Detta resulterade i att det administrativa förfarandet avsevärt försenades.
29

Kommissionen undersökte därefter huruvida åtgärden kunde anses vara förenlig med den inre marknaden och kom därvid till slutsatsen att stöden till förmån för vissa företag kunde godkännas såsom ett begränsat stödbelopp förenligt med den inre marknaden, eftersom de uppfyllde samtliga villkor i den tyska stödordningen som kommissionen godkänt i enlighet med den tillfälliga gemenskapsramen för statliga stödåtgärder för att främja tillgången till finansiering i den aktuella finansiella och ekonomiska krisen (EUT C 83, 2009, s. 1). Däremot ansåg kommissionen att bestämmelsen om företagsrekonstruktion inte var förenlig med den inre marknaden på grundval av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter, riktlinjer för statligt regionalstöd för 2007–2013 (EUT C 54, 2006, s. 13), gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till miljöskydd (EUT C 82, 2008, s. 1) eller med stöd av artikel 107.3 FEUF.
235

Vad för det första gäller frågan om rättegångshinder som Echa har tagit upp, framgår det av bestämmelserna i artikel 44.1 c jämförd med artikel 48.2 i rättegångsreglerna av den 2 maj 2001 att ansökan genom vilken talan väcks ska innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Nya grunder får inte åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit under förfarandet. En grund som utgör en utvidgning av en grund som tidigare – direkt eller underförstått – har åberopats i ansökan och som har ett nära samband med denna, kan emellertid prövas i sak. En invändning som har åberopats till stöd för en grund bör behandlas på ett liknande sätt (domen i det ovan i punkt 229 nämnda målet In 't Veld mot kommissionen, punkt 97).
25

I inlaga, som gavs in till tribunalens kansli den 16 juli 2013, justerade sökanden sina yrkanden om ogiltigförklaring till att endast omfatta beslut 2012/739, genomförandeförordning nr 1117/2012, genomförandeförordning nr 363/2013 och beslut 2013/255, i den del de avser honom, samt all senare lagstiftning genom vilken dessa rättsakter upprätthålls eller ersätts, i den del de avser honom. Rådet förklarade i sitt yttrande över nämnda inlaga med justerade yrkanden, vilket gavs in till tribunalens kansli den 3 september 2013, att det hade tagit del av sökandens begäran, men att det bestred sökandens argument att han inte längre var vice ordförande i Cham Holding.
68

För det tredje, även om kommissionen uppgav i protokollen från ovannämnda möten att den inte var skyldig att samråda med de spanska myndigheterna ”om formen på de avdrag som ska göras på grund av överfiske” (se ovan punkterna 9 och 13), framgår det bland annat av de upplysningar och handlingar som kommissionen tillhandahöll efter förhandlingen, vars innehåll inte som sådant har bestritts av Konungariket Spanien, att under perioden från slutet av november 2010 till omkring mitten av februari 2011, och följaktligen före antagandet av den angripna förordningen, stod kommissionens tjänstemän och de spanska myndigheterna i ständig kontakt angående det konkreta genomförandet av avdragens totala mängd som hade fastställts av kommissionen och godtagits av Konungariket Spanien (se ovan punkterna 7–17). I synnerhet lade V.I., efter ett möte den 24 januari 2011 mellan henne och E., fram flera förslag rörande bland annat koefficienten för avdrag, den lämpliga perioden att fördela avdragen på och den procentsats för avdrag som skulle tillämpas (se ovan punkt 14). Efter att under ett enskilt möte med D. den 4 februari 2011 ha informerats om kommissionens avsikt att tillämpa avdragen under en period på två år, begärde A. en längre period för att ta hänsyn till vissa ekonomiska förhållanden och intressen hos den spanska fiskeflottan, vilken skulle behöva viss tid för att anpassa sig till de möjliga konsekvenserna av överfisket och det därav följande avdraget (se ovan punkt 15). Efter beslutet av kommissionens behöriga tjänstemän att, i bilagan till förslaget till den angripna förordningen, föreslå att avdragen skulle fördelas över en period på fyra år och att avdragens storlek skulle öka gradvis, begärde A. dessutom att de planerade avdragen skulle fördelas över en period på fem eller sex år. Denna begäran medförde att samrådsförfarandet inom kommissionen tillfälligt avbröts mellan den 18 och den 22 februari 2011 och att denna period förlängdes till fem år, såsom fastslagits i bilagan till den angripna förordningen (se ovan punkterna 16 och 17).
66

Det följer emellertid av handlingarna i målet att kommissionen, i syfte att rätta sig efter dom T‑452/04 (EU:T:2010:385), den 11 januari 2011 godkände en ny fullmaktshavare som Lagardère hade föreslagit. Lagardère lämnade in sin utvärderingsrapport avseende Wendels anbud till kommissionen den 12 maj 2011. Lagardère undersökte i denna rapport dels situationen vid den tidpunkt då bolaget hade begärt att kommissionen skulle godkänna Wendel som förvärvare av dessa tillgångar (nämligen den 4 juni 2004), dels utvecklingen av de överlåtna tillgångarna under perioden därefter genom att skilja mellan den period under vilken dessa tillgångar innehades av Wendel (juli 2004–maj 2008) och den period då de ägdes av Planeta (sedan maj 2008). Kommissionen antog därefter, den 13 maj 2011, det angripna beslutet, genom vilket den, retroaktivt från den 30 juli 2004, godkände Wendel som förvärvare av de tillgångar i Editis som var föremål för överlåtelsen. I detta beslut utvärderade kommissionen situationen den 4 juni 2004, dagen för Lagardères första ansökan om godkännande, och bekräftade sina slutsatser med en bedömning av den situation som uppkommit efter detta datum.
5

Under perioden före antagandet av det angripna beslutet antogs även kommissionens meddelande om behandlingen av värdeminskade tillgångar inom gemenskapens banksektor (EUT C 72, 2009, s. 1) och kommissionens meddelande om återställandet av lönsamheten och bedömningen av omstruktureringsåtgärder inom finanssektorn under den rådande krisen enligt reglerna om statligt stöd (EUT C 195, 2009, s. 9) (nedan kallat meddelandet om omstruktureringsåtgärder). I sistnämnda meddelande redogör kommissionen för de kriterier som den avser att tillämpa på omstruktureringsstöd till banker under den aktuella krisen. I punkt 5 anger kommissionen att de aktuella bankernas omstruktureringsplaner måste grunda sig på de tre kriterier som anges i övriga meddelanden, nämligen att de ska leda till långsiktig lönsamhet för stödmottagaren utan statligt stöd, en lämplig ansvarsfördelning samt slutligen att de visar att lämpliga åtgärder har vidtagits för att begränsa snedvridningen av konkurrensen.
30

IPK:s säte ligger däremot i Tyskland, där den genomsnittliga försämringen av penningvärdet var lägre än räntesatsen för den huvudsakliga refinansieringstransaktionen. Under perioden 1994–2010 har denna räntesats tidvis varit klart högre än inflationen i Tyskland. Enligt kommissionen var den genomsnittliga inflationen i Tyskland under denna period nämligen 1,6 procent, medan räntesatsen för den huvudsakliga refinansieringstransaktionen i genomsnitt låg på 3,3 procent. Av detta drar kommissionen slutsatsen att redan tillämpningen av räntesatsen för den huvudsakliga refinansieringstransaktionen ger IPK en avsevärd fördel, vilken ska tolereras med beaktande av att det är nödvändigt att tillämpa en enda räntesats. En ökning av nämnda räntesats med 2 punkter skulle dessutom innebära att IPK kompenserades två gånger så mycket för inflationen. Om räntesatsen för den huvudsakliga refinansieringstransaktionen ökades med 2 punkter skulle IPK i snitt kompenseras för inflationen tre gånger så mycket (5,3 procent jämfört med 1,6 procent), utan rättslig grund. Den ekonomiska situationen Tyskland skiljer sig för övrigt markant från den ekonomiska situationen i Italien, där inflationen under perioderna 1995–1996 och 2002–2005 ibland översteg räntesatsen för den huvudsakliga refinansieringstransaktionen.
2.

Domstolsförfarande — Rättsakter som under rättegången upphäver och ersätter de angripna rättsakterna — Begäran under rättegången om att ogiltighetsyrkandena ska justeras — Frist för att ge in sådan begäran — Den tidpunkt då fristen börjar löpa — Den dag då den nya rättsakten delgavs de berörda (Artikel 263, sjätte stycket, FEUF; rådets förordning nr 267/2012) (se punkterna 36 och 37)