ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
IV.

Felaktig och/eller oriktig tillämpning av Guide to Financial Issues relating to Indirect Actions of the Sixth Framework Programmes och av klusulerna i det sjunde ramavtalet. Uppenbart oriktig bedömning av en avgörande aspekt av de faktiska omständigheterna i målet. Genom att underkänna de två första grunderna som åberopats till stöd för talan innebär den överklagade domen ett åsidosättande av vägledningen till det sjätte ramprogrammet och en missuppfattning av de faktiska omständigheterna i målet. Tribunalen gör härvid en felaktig och vilseledande beräkning av antalet arbetstimmar som lagts ner på avtalet avseende projektet Bridge, det vill säga med antagande av att den aktuella delägaren har arbetat åtta timmar varje dag varje månad enbart med de uppgifter som hänför sig till detta avtal.
1)

Ska artiklarna 20 och 21 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, även sett mot bakgrund av artikel 7 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, tolkas så, att de – i avsaknad av en individuell bedömning av att proportionalitetsprincipen har iakttagits vad gäller de följder som förlusten av medborgarskapet har för den berörda personens situation med hänsyn till unionsrätten – utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka a. en vuxen person som även är medborgare i ett tredjeland förlorar sitt medborgarskap i en medlemsstat och därmed sitt unionsmedborgarskap ex lege på grund av att vederbörande under en oavbruten period av tio år har haft sitt huvudsakliga hemvist utanför unionen, trots att det har funnits möjligheter att avbryta denna period? b. en minderårig under vissa omständigheter förlorar sitt medborgarskap i en medlemsstat och därmed unionsmedborgarskapet ex lege till följd av att vederbörandes förälder har förlorat sitt medborgarskap på det sätt som avses i a ovan?
1)

Ska begreppet ”ort där skadan inträffade” i artikel 5.3 i Bryssel I-förordningen (1) under omständigheterna i förevarande mål tolkas så, att det avser den ort där motparternas olagliga avtal som strider mot artikel 82 c i fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (artikel 102 c FEUF) ingicks, eller så att det avser den ort där de handlingar begicks genom vilka den ekonomiska fördel som erhållits genom detta avtal utnyttjades genom underprissättning (korssubventionering) i konkurrens med klaganden på samma relevanta marknader?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 104/27

Begäran om förhandsavgörande framställd av Oberster Gerichtshof (Österrike) den 19 december 2016 – Peter Valach m.fl. mot Waldviertler Sparkasse Bank AG m.fl.

(Mål C-649/16)

(2017/C 104/40)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Oberster Gerichtshof

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o.

Motpart: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica

Tolkningsfråga

Ska artikel 1.2 b i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (förordning nr 1215/2012) tolkas så, att en talan om skadestånd utanför avtalsförhållanden mot ledamöter i en borgenärskommitté på grund av deras rättsstridiga agerande vid omröstningen om en rekonstruktionsplanen i ett insolvensförfarande som väckts av innehavare av andelar i konkursgäldenären – såsom klagande 1 och klagande 2 – och de projektföretag som har affärsrelationer med konkursgäldenären – såsom klagandena 3–7 – avser insolvens i den mening som avses i artikel 1.2 b i förordning nr 1215/2012 och därmed inte omfattas av det materiella tillämpningsområdet för denna förordning?
8)

Utgör en överträdelse av unionsrätten, som består i att ”den behöriga myndigheten” inte fattat något beslut enligt artikel 1.3 i) i direktiv 94/19 en ”överträdelse som är tillräckligt klar” för att kunna utlösa en medlemsstats ansvar för skador genom en talan mot tillsynsmyndigheten, under vilka omständigheter är så fallet och är i detta sammanhang följande omständigheter av betydelse: a) att fonden för bankinsättningsgaranti [Fond za garantirane na vlogovete v bankite, nedan kallad FGVB] saknade medel för att täcka samtliga garanterade insättningar, b) att kreditinstitutet under samma period som betalningarna ställdes in sattes under särskild tillsyn som ett skydd mot obestånd, c) att klagandens insättning betalades ut sedan BNB konstaterat att rekonstruktionsåtgärderna inte gett något resultat, [d)] att klagandens insättning plus ränteintäkter utbetalats för perioden 20 juni–6 november 2014?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 410/6

Begäran om förhandsavgörande framställd av Cour d'appel de Mons (Belgien) den 8 augusti 2016 – Docteur De Bruyne SPRL mot État belge

(Mål C-445/16)

(2016/C 410/06)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Cour d'appel de Mons

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Docteur De Bruyne SPRL

Motpart: État belge

Tolkningsfrågor

Är det förenligt med föreskrifterna om balansräkning i rådets fjärde direktiv av den 25 juli 1978 (direktiv 78/660/EEG, EGT L 222, 1978, s. 11; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 17) med avseende på kraven

— att årsbokslutet ska ge en rättvisande bild av bolagets tillgångar, skulder, ekonomiska ställning och resultat (artikel 2.3 i direktivet),

— att avsättningar ska ha till syfte att täcka förluster eller skulder som till sin karaktär är klart bestämda och som på balansdagen är antingen sannolika eller säkra beträffande sin förekomst, men som är obestämda i fråga om belopp eller tidpunkten då de uppkommer (artikel 20.1 i direktivet),

— att värderingen ska ske med iakttagande av rimlig försiktighet, vilket särskilt innebär att endast per balansdagen konstaterade intäkter får tas med, hänsyn måste tas till alla förutsebara risker och möjliga förluster som har uppkommit under detta eller tidigare räkenskapsår även om dessa risker eller förluster blir kända först efter balansdagen, men före upprättandet av balansräkningen (artikel 31.1 c aa och bb i direktivet),

— att de intäkter och kostnader som avser räkenskapsåret skall tas upp utan hänsyn till tidpunkten för betalningen (artikel 31.1 d i direktivet),

— att aktiv- och passivposternas beståndsdelar ska värderas var för sig (artikel 31.1 e i direktivet)

att ett bolag som har utställt en aktieoption kan bokföra försäljningspriset för denna option som en intäkt i resultaträkningen under det räkenskapsår som denna option löses in eller dess löptid går ut för att beakta den risk som optionsutställaren tar [och inte] under det räkenskapsår som försäljningen av optionen genomförs och dess pris slutgiltigt fastställs, och risken som optionsutställaren åtar sig då värderas separat genom en avsättning?
3)

Om fråga 1 besvaras jakande, omfattas the Ministry of Justice of the Republic of Lithuania av begreppet rättslig myndighet i den mening som avses i artikel 6.1 i rambeslut 2002/584/RIF och utgör en europeisk arresteringsorder som den myndigheten utfärdar följaktligen ett rättsligt avgörande i den mening som avses i artikel 1.1 i rambeslut 2002/584/RIF?
1.

a) Ska den tillämpliga unionslagstiftningen, särskilt klausul 4 punkterna 1 och 2 i ramavtalet om deltidsarbete i bilagan till direktiv 97/81 (1), i dess lydelse enligt direktiv 98/23 (2) (nedan kallat ramavtalet), samt artikel 4 i direktiv 2006/54 (3), jämförd med direktiv 2000/78 (4), tolkas så, att den utgör hinder mot en nationell lagstiftning eller praxis enligt vilken det vid beräkningen av tjänstepensionen görs åtskillnad mellan arbetsinkomster som ligger under taket för sociala avgifter inom det lagstadgade pensionssystemet och inkomster som ligger över nämnda tak (så kallad delad pensionsberäkning), varvid inkomster från deltidsarbete inte behandlas så att det först fastställs vilken inkomst som skulle ha erhållits vid motsvarande heltidsarbete, varefter man fastställer andelen över och under taket för sociala avgifter och tillämpar detta förhållande på den minskade inkomsten från deltidsarbetet? Om fråga 1 a besvaras nekande: b) Ska den tillämpliga unionslagstiftningen, särskilt klausul 4 punkterna 1 och 2 i ramavtalet samt artikel 4 i direktiv 2006/54/EG, jämförd med direktiv 2000/78/EG, tolkas så, att den utgör hinder mot en nationell lagstiftning eller praxis som vid beräkningen av tjänstepensionen skiljer mellan inkomst av arbete som ligger under taket för sociala avgifter och inkomster som ligger över nämnda tak (så kallad delad pensionsberäkning) och i fråga om en anställd som delvis har arbetat heltid och delvis halvtid inte tillämpar något beräkningssätt som innefattar en uppdelning i olika tidsperioder (till exempel enskilda kalenderår), utan fastställer en enhetlig sysselsättningsnivå för anställningsförhållandets sammanlagda längd och först tillämpar den delade pensionsberäkningen på den genomsnittliga inkomst som därigenom uppkommer?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 335/33

Begäran om förhandsavgörande framställd av Bundesverwaltungsgericht (Österrike) den 31 maj 2016 – Corbin Opportunity Fund Lp m.fl.

(Mål C-309/16)

(2016/C 335/44)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Bundesverwaltungsgericht

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Corbin Opportunity Fund Lp, Corbin Capital Partners, Redwood Drawdown Master Fund Lp, Redwood Opportunity Master Fund Ltd, Redwood Capital Management LLC, Pontus Holdings Ltd, RMF Financial Holdings Sàrl

Motpart: FMA Österreichische Finanzmarktaufsichtsbehörde

Tolkningsfrågor

1. Är Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014 om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv 82/891/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 1093/2010 och (EU) nr 648/2012, (1) särskilt artikel 1.1 och artikel 2.1 punkt 2, i tidsmässigt och materiellt hänseende tillämpligt på ett avvecklingsbolag som det i det nationella målet, vars avveckling redan påbörjades i enlighet med i nationell lagstiftning fastlagda mekanismer innan direktivets införlivandefrist löpte ut och som fortsatte genomföras på grundval av de nationella bestämmelser som antagits för att införliva nämnda direktiv under perioden efter det att införlivandefristen löpt ut?

2. Ger direktiv 2014/59/EU rättigheter till borgenärerna i ett sådant avvecklingsbolag, vilka har begärt att resolutionsmyndigheten ska ”pröva och förbjuda” genomförandet av vissa av avvecklingsbolaget planerade eller redan genomförda rättsliga transaktioner (till exempel förlikning vid domstol) med andra borgenärer, och borgenärerna till skydd för dessa rättigheter har tillgång till ett förfarande vid förvaltningsmyndighet och vid domstol?

(1) EUT L 173, s. 190.
1.

Ska artikel 1[4].1 c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning) (1) och artikel 3.1 c i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling (2) tolkas så, att de är tillräckligt precisa och klara och därmed är tillämpliga i fråga om den rättsliga ställningen för en tjänsteman som har sagts upp från en offentlig anställning om a) beslut om uppsägningen togs efter en indragning av antalet likvärdiga tjänster (funktioner) som innehades av den uppsagda personen samt andra tjänstemän, både kvinnor och män, b) uppsägningen genomfördes på grundval av en neutral bestämmelse i den nationella lagstiftningen, c) den uppsägning som det rör sig om i det aktuella fallet enligt de nationella bestämmelserna inte omfattas av några kriterier eller någon skyldighet att göra en bedömning med avseende på samtliga personer som kan komma att beröras av uppsägningen och det inte heller föreligger någon skyldighet att motivera uppsägningen av den aktuella personen?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 270/13

Överklagande ingett den 4 juni 2015 av The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd av den dom som tribunalen (nionde avdelningen) meddelade den 26 mars 2015 i mål T-581/13, Royal County of Berkshire Polo Club Ltd mot harmoniseringskontoret (varumärken och mönster)

(Mål C-278/15)

(2016/C 270/17)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (ombud: J. Maitland-Walker, solicitor)

Övrig part i målet: Harmoniseringskontoret (varumärken och mönster)

Domstolen (sjätte avdelningen) avvisade överklagandet genom beslut av den 14 januari 2016.
—

upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 2 oktober 2015 i mål T-627/13, i den del tribunalen ogillade talan såvitt avser följande tjänster som det sökta varumärket omfattas av i klasserna 35 och 38: Affärsrådgivning för skapande och exploatering av detaljhandelsställen och inköpscentraler för detaljhandelsförsäljning och reklam; Försäljningsfrämjande tjänster (för tredje part), reklam, företagsledning, företagsadministration, direktansluten reklam via ett datornät, distribution av reklammaterial (foldrar, flygblad, gratistidningar, prover), anordnande av prenumerationer på tidningar för andras räkning; Affärsinformation eller -upplysningar; Anordnande av utställningar och evenemang för kommersiella ändamål och reklamändamål, reklamproduktion, uthyrning av reklamutrymmen i radio, teve, reklamsponsring (klass 35) Telekommunikation, datorstödd överföring av meddelanden och bilder, tjänster avseende interaktiv tv-sändning som handlar om varupresentation, kommunikation via datorterminaler, kommunikation (överföring) via globala datornät, öppna och slutna (klass 38)
SV Europeiska unionens officiella tidning C 171/20

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Förenade kungariket) den 6 mars 2015 – Secretary of State for the Home Department mot NA

(Mål C-115/15)

(2015/C 171/24)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Secretary of State for the Home Department

Motpart: NA

Tolkningsfrågor

1) Måste en tredjelandsmedborgare som är före detta make till en unionsmedborgare kunna styrka att den före detta maken utövade rättigheter enligt fördraget i den mottagande medlemsstaten vid tidpunkten för makarnas skilsmässa för att ha rätt till bibehållen uppehållsrätt enligt artikel 13.2 i direktiv 2004/38 (1)?

2) Har en unionsmedborgare en rättighet enligt unionsrätten att uppehålla sig i en mottagande medlemsstat enligt artiklarna 20 och 21 FEUF i en situation där den enda medlemsstat där nämnde medborgare har en uppehållsrätt är den stat i vilken han eller hon är medborgare men där en behörig domstol slagit fast att utvisning av honom eller henne från den mottagande medlemsstaten till den stat där han eller hon är medborgare skulle innebära ett åsidosättande av vederbörandes rättigheter enligt artikel 8 i Europakonventionen eller artikel 7 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna?

3) Om den unionsmedborgare som avses i fråga 2 ovan är ett barn, ska den förälder som är ensam vårdnadshavare till barnet anses ha en härledd uppehållsrätt i den mottagande medlemsstaten om barnet var tvunget att följa med denna förälder för det fall föräldern utvisades från den mottagande medlemsstaten?

4) Har ett barn uppehållsrätt i den mottagande medlemsstaten enligt artikel 12 i förordning (EEG) nr 1612/68/EG (2) (nu artikel 10 i förordning (EEG) nr 492/2011/EU (3)) om den förälder som är unionsmedborgare – och som har varit anställd i den mottagande medlemsstaten – inte längre uppehåller sig i sistnämnda stat när barnet påbörjar sin skolgång i denna stat?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, s. 77)

(2) Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 33)

(3) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 492/2011 av den 5 april 2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen (EUT L 141, s. 1)
SV Europeiska unionens officiella tidning C 34/7

Begäran om förhandsavgörande framställd av Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgien) den 5 november 2014 – Essent Belgium NV mot Vlaams Gewest en Inter-Energa m.fl.

(Mål C-492/14)

(2015/C 034/06)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Essent Belgium NV

Svarande: Vlaams Gewest, Inter-Energa, IVEG, Infrax West, Provinciale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE), Vlaamse Regulator van de Electriciteits- en Gasmarkt (VREG)

Övriga parter i målet: Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening Antwerpen (IMEA), Intercommunale Maatschappij voor Energievoorziening in West- en Oost-Vlaanderen (IMEWO), Intercommunale Vereniging voor Energielevering in Midden-Vlaanderen (Intergem), Intercommunale Vereniging voor de Energiedistributie in de Kempen en het Antwerpse (IVEKA), Iverlek, Gaselwest CVBA, Sibelgas CVBA

Tolkningsfrågor

1. Ska artiklarna 28 och 30 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt tolkas så, att de utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning, i förevarande fall det flamländska dekretet av den 17 juli 2000 om organisationen av elmarknaden jämfört med den flamländska regeringens förordning av den 4 april 2003 om ändring av den flamländska regeringens förordning av den 28 september 2001 om gynnande av produktion av el från förnybara energikällor, och att detta begränsar den kostnadsfria distributionen till överföring av el producerad av produktionsanläggningar anslutna till distributionsnät i regionen Flandern och utesluter kostnadsfri distribution av el från produktionsanläggningar som inte är anslutna till distributionsnät i regionen Flandern?

2. Ska artiklarna 28 och 30 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt tolkas så, att de utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning, i förevarande fall det flamländska dekretet av den 17 juli 2000 om organisationen av elmarknaden jämfört med förordningen av den 5 mars 2004 om gynnande av produktion av el från förnybara energikällor, såsom denna lagstiftning tillämpas av VREG, i det fall nämnda lagstiftning begränsar den kostnadsfria distributionen till distribution av el från produktionsanläggningar som direkt överförs till ett distributionsnät i Belgien, och utesluter el från produktionsanläggningar som inte direkt överförs till ett distributionsnät i Belgien från att omfattas av kostnadsfri distribution?

3. Är en nationell bestämmelse som den som avses ovan i frågorna 1 och 2 förenlig med likabehandlingsprincipen och förbudet mot diskriminering, vilka bland annat finns upptagna i artikel 18 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 3.1 och 3.4 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/54/EG (1) av den 26 juni 2003 om gemensamma regler för den inre marknaden för el och om upphävande av direktiv 96/92/EG, som då var i kraft?

(1) EUT L 176, s. 37.
1.

Är en nationell domstol som har att pröva en invändning mot verkställighet av ett kreditavtal för utfärdande av ett American Express Gold kreditkort, i det fall verkställigheten har beviljats i konsumentens utevaro, skyldig enligt direktiv 93/13/EEG (1), när den har fått kännedom om alla faktiska och rättsliga omständigheter som krävs härför, att bedöma, även ex officio, huruvida följande avgifter i ifrågavarande avtal: a) – avgift för utfärdande av kort; b) – årsavgift för kort; c) – årsavgift för extrakort; d) – avgift för förnyelse av kort; e) – avgift för byte av kort; f) – avgift för byte av PIN-kod; g) – avgift för kontantuttag från bankomat och i kassa (i egna eller andra banker i Rumänien eller utlandet); h) – avgift för betalning av varor och/eller tjänster från näringsidkare i utlandet eller Rumänien; i) – avgift för utskrift och utskick av kontoutdrag; j) – avgift för saldouppgift via bankomat; k) – förseningsavgift; l) – avgift för överskridande av kreditgräns; m) – avgift för oberättigad vägran att betala, är oskäliga, när beloppet för dessa avgifter inte är preciserat i avtalet?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 315/41

Begäran om förhandsavgörande framställd av Hof van beroep te Brussel (Belgien) den 7 juli 2014 – SBS Belgium NV mot Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

(Mål C-325/14)

2014/C 315/67

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Hof van beroep te Brussel

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: SBS Belgium NV

Motpart: Belgische Vereniging van Auteurs, Componisten en Uitgevers (SABAM)

Tolkningsfrågor

Utför ett sändarföretag en överföring till allmänheten i den mening som avses i artikel 3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/29 av den 22 maj 2001 (1) om harmonisering av vissa aspekter av upphovsrätt och närstående rättigheter i informationssamhället, när det enbart sänder sina program via tekniken med direkta sändningar (directe injectie), det vill säga en tudelad process, varvid det sänder sina programbärande signaler i kodad form via satellit, glasfiber eller ett annat medium till distributörer (satellit, kabel eller xDSL-linje), utan att signalerna under eller på grund av denna leverans är tillgängliga för allmänheten och varvid distributörerna efteråt sänder signalerna vidare till sina abonnenter så att dessa kan titta på programen?

(1) EGT L 167, s. 10.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 315/39

Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Förenade konungariket) den 24 juni 2014 – Secretary of State for the Home Department mot CS

(Mål C-304/14)

2014/C 315/62

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Secretary of State for the Home Department

Motpart: CS

Tolkningsfrågor

(1) Utgör unionsrätten, och särskilt artikel 20 FEUF, hinder för att en medlemsstat utvisar en tredjelandsmedborgare från sitt territorium till ett tredjeland i ett sådant fall där tredjelandsmedborgaren är förälder och den person som har den faktiska vårdnaden om ett barn som är medborgare i medlemsstaten (och följaktligen unionsmedborgare) när detta skulle innebära att barnet, som är unionsmedborgare, skulle berövas möjligheten att faktiskt åtnjuta kärnan i de rättigheter som tillkommer honom eller henne i kraft av unionsmedborgarskapet?

(2) Om svaret på fråga 1 är nej, under vilka omständigheter skulle en sådan utvisning vara tillåten enligt unionsrätten?

(3) Om svaret på fråga 1 är nej, i vilken omfattning – om någon – kan svaret på fråga 2 utläsas i artiklarna 27 och 28 i direktiv 2004/38/EG (1) (medborgardirektivet)?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (EUT L 158, s. 77).