Domstolens dom (sjätte avdelningen) den 29 juni 1995. - SCAC Srl mot Associazione dei Produttori Ortofrutticoli. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunale di Piacenza - Italien. - Gemensam organisation av marknaden - Bearbetade produkter av tomater - Gräns för beviljandet av produktionsstöd - Fastställande av kvoter - Fråga om förordning (EEG) nr 668/93 är giltig. - Mål C-56/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01769



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1 Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Bearbetade produkter av frukt och grönsaker - Stöd till produktion av bearbetade produkter av tomater - Högsta kvantiteter som ger rätt till stöd uttryckta i form av färska tomater fördelade enligt kategori av de bearbetade produkterna - Fördelning mellan bearbetningsföretagen - Överföring som ett företag gör av färska tomater från kategorin "skalade tomater" till en annan kategori - Inverkan på vilka kvantiteter som skall beaktas vid fördelningen under det följande regleringsåret

(Förordning nr 668/93, artikel 1.2)

2 Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Diskriminering mellan producenter och konsumenter - Stöd till produktion av bearbetade produkter av tomater - Fördelning mellan bearbetningsföretagen av de högsta kvantiteter som ger rätt till stöd fördelade enligt kategori av de bearbetade produkterna - Begränsning av möjligheterna till överföring mellan kategorierna - Diskriminering föreligger inte

(EG-fördraget, artikel 40.3 andra stycket; rådets förordning nr 668/93, artikel 1.2)

Sammanfattning

3 Artikel 1.2 i förordning nr 668/93 om införandet av en gräns för beviljande av produktionsstöd för bearbetade produkter av tomater skall tolkas på så sätt att om ett bearbetningsföretag under ett regleringsår för över en kvantitet färska tomater från kategorin "skalade tomater" till kategorin "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" skall medlemsstaten vid fördelningen av högsta kvantiteter mellan bearbetningsföretagen under det följande regleringsåret endast beakta de kvantiteter av varje kategori som företaget faktiskt producerat, varvid hänsyn skall tas till överföringen.

Denna tolkning - vilken innebär att den omständigheten att möjligheterna till överföring endast syftar till att möta ett behov av en flexibel ledning av företaget så att detta kan anpassa sig till förändringar i efterfrågan - är för övrigt den enda tolkning som stämmer överens med bestämmelsens huvudsakliga syfte, nämligen att undvika överproduktion i denna sektor.

4 Den omständigheten att det i artikel 1.2 i förordning nr 668/93 om införandet av en gräns för beviljande av produktionsstöd för bearbetade produkter av tomater inte föreskrivs någon möjlighet för företagen att överföra en del av kvoterna för "koncentrerade tomatprodukter" eller "andra tomatprodukter" till kvoten för "skalade tomater", trots att överföringar i motsatt riktning är möjliga, utgör inte någon förbjuden diskriminering mellan producenter som är förbjuden enligt artikel 40.3 andra stycket i fördraget.

För det första har denna inskränkning i möjligheten till överföring sin objektiva förklaring i att produktionen av skalade tomater kräver färska tomater i perfekt skick och av hög kvalitet, medan tomater avsedda för produktion av tomatkoncentrat och andra tomatprodukter däremot kan vara av lägre kvalitet. För det andra skapar möjligheterna till överföring inte någon oproportionerlig fördel för producenter av skalade tomater, eftersom deras kvot beror på vilka kvantiteter de faktiskt producerat under referensperioden och eftersom de om de överför tomater till kvantiteterna för "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" kommer att förlora motsvarande mängd av sin kvot för skalade tomater för det följande regleringsåret om inte gemenskapens institutioner beslutar sig för att höja den nationella kvoten.

Parter

I mål C-56/94,

angående en begäran enligt artikel 177 i EEG-fördraget, från Tribunale di Piacenza (Italien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiggjorda målet mellan

SCAC Srl

och

Associazione dei Produttori Ortofrutticoli (ASIPO),

angående tolkningen av artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 668/93 av den 17 mars 1993 om införandet av en gräns för beviljandet av produktionsstöd för bearbetade produkter av tomater (EGT nr L 72, s. 1) samt angående denna bestämmelses giltighet,

meddelar

DOMSTOLEN

(sjätte avdelningen)

sammansatt av F.A. Schockweiler (referent), avdelningsordförande, samt P.J.G. Kapteyn, G.F. Mancini, J.L. Murray och G. Hirsch, domare,

generaladvokat: D. Ruiz-Jarabo Colomer,

justitiesekreterare: L. Hewlett, byrådirektör,

med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:

- för SCAC Srl av Fausto Capelli, advokat i Milano och Luigi Tassi, advokat i Piacenza,

- för ASIPO av Francesco Sicilia, advokat i Parma,

- för Europeiska unionens råd av Arthur Brautigam, juridisk rådgivare, och Antonio Lucidi, ledamot av rättstjänsten, i egenskap av ombud,

- för Europeiska gemenskapernas kommission av Eugenio de March, juridisk rådgivare, i egenskap av ombud, biträdd av Alberto Dal Ferro, advokat i Vicenza,

med hänsyn till förhandlingsrapporten,

efter att SCAC Srl företrätt av Fausto Capelli och Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av Eugenio de March och Alberto Dal Ferro har avgivit muntliga yttranden vid sammanträdet den 16 mars 1995,

och efter att den 6 april 1995 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Genom beslut av den 5 februari 1994, vilket inkommit till domstolen den 9 februari 1994, har Tribunale di Piacenza med stöd av artikel 177 i EG-fördraget i en begäran om förhandsavgörande ställt två frågor angående tolkningen av artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 668/93 av den 17 mars 1993 om införandet av en gräns för beviljande av produktionsstöd för bearbetade produkter av tomater (EGT nr L 72, s. 1) samt angående denna bestämmelses giltighet.

2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan SCAC Srl (nedan kallat "SCAC") och Associazione dei Produttori Ortofrutticoli (nedan kallat "ASIPO") rörande fullgörandet av ett avtal slutet den 31 mars 1993. Genom avtalet hade ASIPO åtagit sig att för regleringsåret 1993/1994 leverera en viss kvantitet färska tomater avsedda för bearbetning till andra konserverade produkter än tomatkoncentrat och skalade tomater till SCAC. Kvantiteten motsvarade ett medeltal av de kvantiteter som SCAC producerat av samma produkter under regleringsåren 1990/1991 och 1991/1992.

3 Detta medeltal översteg med 622 400 kg den kvot som, enligt en skrivelse av den 25 mars 1993 nr E-318, beviljats SCAC av det italienska ministeriet för jordbruk och skog för regleringsåret 1993/1994 inom ramen för den fördelning av kvoter mellan de italienska bearbetningsföretagen som skall ske enligt artikel 1.2 i förordning nr 668/93. Avtalet angav uttryckligen att SCAC ansåg sig orättvist behandlat genom de regler för kvotfördelningen som denna förordning föreskrev och att SCAC förväntade sig att domstolen skulle avgöra om den var giltig.

4 Vid fullgörandet av avtalet har ASIPO inte uppfyllt sin leveransskyldighet mer än upp till den kvot som fastställts i ministeriets fördelningsplan.

5 SCAC väckte den 6 december 1993 talan inför Tribunale di Piacenza om interimistiska åtgärder mot ASIPO dels för att få det avtal som SCAC den 31 mars 1993 slutit med ASIPO fullgjort, dels för att få till stånd en begäran om förhandsavgörande hos Europeiska gemenskapernas domstol i fråga om tolkningen av artikel 1.2 i förordning nr 668 samt en prövning av om den bestämmelsen är förenlig med den i artikel 40.3 i fördraget föreskrivna icke-diskrimineringsprincipen.

6 Tribunale di Piacenza, som biföll SCAC:s yrkanden, förelade ASIPO att leverera 622 400 kg färska tomater och överlämnade samtidigt följande frågor till Europeiska gemenskapernas domstol i en begäran om förhandsavgörande:

"1) Skall artikel 1.2 i rådets förordning nr 668/93 tolkas så, att den omständigheten att ett bearbetningsföretag för tomater, som fått sig tilldelat en viss kvot för produktion av skalade tomater, överför 25 procent av de färska tomaterna från kvoten för 'skalade tomater' till kvoten för 'tomatkoncentrat' eller 'andra tomatprodukter' påverkar de följande regleringsåren så, att företaget i vart fall får sig tilldelat den kvantitet för färska tomater avsedda för bearbetning till skalade tomater som det redan fått beviljat vid det föregående regleringsåret, men att denna kvantitet skall höjas med en kvantitet för färska tomater avsedda för bearbetning till 'tomatkoncentrat' eller 'andra tomatprodukter' som bestäms i proportion till vilken andel färska tomater som, efter den ovannämnda överföringen till ett annat användningsområde om 25 procent som skett under det föregående regleringsåret, faktiskt bearbetats till 'tomatkoncentrat' eller 'andra produkter', varvid en motsvarande minskning skall göras i andelen färska tomater (för framställning av 'tomatkoncentrat' eller 'andra produkter') som tilldelas andra bearbetningsföretag?

2) Om den föregående frågan besvaras jakande och med beaktande av den lösning som domstolen antagit i domen av den 21 februari 1991 i de förenade målen C-143/88 och C-92/89, Zuckerfabrik, och av att det föreligger allvarliga tvivel om artikel 1.2 i rådets förordning nr 668/93 av den 17 mars 1993 är giltig och av att käranden förefaller löpa risk att förorsakas svår och ohjälplig skada, är då artikel 1.2 i förordning nr 668/93, vilken föreskriver en progressiv ökning av kvantiteterna för bearbetning av tomater som tilldelats företag som framställer 'skalade tomater' på bekostnad av företag som framställde 'tomatkoncentrat' eller 'andra produkter' enligt de regler som beskrivits i den föregående frågan, olaglig och stridande mot icke-diskrimineringsprincipen, vilken fastslagits i gemenskapens rättsordning och då särskilt i artikel 40.3 i EEG-fördraget?"

7 Rådets förordning (EEG) nr 516/77 av den 14 mars 1977 om den gemensamma organisationen av marknaden för bearbetade produkter av frukt och grönsaker (EGT nr L 73, 1977, s. 1) såsom den ändrats och rådets förordning (EEG) nr 426/86 av den 24 februari 1986 (EGT nr L 49, 1986, s. 1), vilken ersatte förordning nr 516/77, fastställde ett system för produktionsstöd med syfte att kompensera för skillnaderna mellan priserna för vissa bearbetade produkter av frukt och grönsaker som odlats i gemenskapen och priserna för sådana produkter som importerats från länder utanför gemenskapen.

8 I det fjärde övervägandet i förordning nr 426/86 förklaras det att det är nödvändigt dels att göra gemenskapens produkter mer konkurrenskraftiga så att de kan tillverkas till ett lägre pris än det som skulle bli följden av att ett marknadsmässigt pris betalades till producenterna av de färska produkterna, dels att säkerställa en regelbunden försörjning till bearbetningsindustrin genom att föreskriva ett minimipris som bearbetningsföretagen skall betala till producenterna.

9 För att undvika en avsevärd ökning av produktionen med därmed sammanhängande svårigheter att finna avsättning för produkterna ges rådet emellertid i artikel 2.3 i förordning nr 426/86 rätt att besluta om en begränsning av produktionsstödet till en specifik kvantitet.

10 En sådan gräns infördes med verkan från regleringsåret 1993/1994 i ovannämnda förordning nr 668/93.

11 Gränsen tillämpas i två led.

12 För det första fastställs i artikel 1.1 i förordning nr 668/93 för varje medlemsstat de kvantiteter uttryckta i ton färska tomater för vilka stödet kan utgå indelade efter de olika kategorierna bearbetade produkter av tomater, nämligen "tomatkoncentrat", "skalade tomater" och "andra tomatprodukter". För Italien fördelar sig kvantiteterna enligt följande: "tomatkoncentrat": 1 655 000 ton, "konserverade hela skalade tomater": 1 185 000 ton samt "andra tomatprodukter": 453 998 ton.

13 För det andra skall enligt artikel 1.2 första stycket i förordning nr 668/93 de angivna kvantiteterna "av medlemsstaterna fördelas mellan bearbetningsföretagen i proportion till de genomsnittliga kvantiteter som faktiskt producerats av varje företag under de tre regleringsår som föregår det regleringsår för vilket stödet fastställs".

14 I förordning nr 668/93 införs det en viss flexibilitet i fördelningen av kvoterna genom att företagen ges möjlighet att ansöka om tillstånd att få göra överföringar från en kvantitet till en annan inom de tre angivna kategorierna av bearbetade tomatprodukter.

15 I detta syfte föreskrivs i artikel 1.2 andra stycket följande:

"På ansökan från det berörda bearbetningsföretaget skall medlemsstatens behöriga myndigheter tillåta endast en av följande överföringsmöjligheter:

En överföring av upp till 25 % av de kvantiteter skalade tomater, uttryckta i kvantiteten färska tomater, till de kvantiteter som tilldelas för tomatkoncentrat och andra tomatprodukter.

En överföring av upp till 5 % av de kvantiteter tomatkoncentrat, uttryckta i kvantiteten färska tomater, till de kvantiteter som tilldelas för andra produkter.

En överföring av upp till 5 % av de kvantiteter andra tomatprodukter, uttrycka i kvantiteten färska tomater, till de kvantiteter som tilldelas för tomatkoncentrat."

16 I artikel 1.4 i förordning 668/93 tilläggs följande:

"Om inte samtliga de kvantiteter som anges i punkt 1 har tilldelats skall återstoden fördelas rättvist mellan de bearbetningsföretag som avses i punkt 2, särskilt med beaktande av de företag som använder ny produktionsteknik."

17 Slutligen föreskrivs i artikel 2 i förordning nr 668/93 att de kvantiteter som producerats under regleringsåret 1992/93 inte skall beaktas vid beräkningen av de producerade genomsnittskvantiteterna under de tre första regleringsår som förordningen tillämpas.

18 Tillämpningsföreskrifter för förordning nr 668/93 har bestämts i kommissionens förordning (EEG) nr 1794/93 av den 30 juni 1993 (EGT nr L 163, s. 23)

Den första frågan

19 Med sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få veta om artikel 1.2 i förordning nr 668/93 skall tolkas så, att ett bearbetningsföretag som under ett regleringsår överför färska tomater från kategorin "skalade tomater" till kategorin "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" under det följande regleringsåret får tillgodoräkna sig kvoten för "skalade tomater" för det föregående regleringsåret jämte en kvot för "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" i proportion till de kvantiteter "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" som faktiskt producerats.

20 SCAC hävdar att bestämmelsen skall tolkas så, men anser att detta gynnar den som genomför en sådan överföring på bekostnad av de bearbetningsföretag som endast producerar "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" och som gradvis skulle få sin kvot för färska tomater minskad för varje regleringsår.

21 Den förutsättning som den nationella domstolen tagit till utgångspunkt är oriktig. Den tolkning av artikel 1.2 andra stycket som SCAC gjort och den uppfattning om bestämmelsens följder som SCAC uttryckt är nämligen uppenbart felaktiga.

22 Det andra stycket i artikel 1.2 måste läsas tillsammans med det första stycket i samma punkt. Det framgår av den sistnämnda bestämmelsen att de kvoter som tilldelats medlemsstaterna skall fördelas mellan bearbetningsföretagen i proportion till de genomsnittliga kvantiteter som faktiskt producerats av varje företag under referensperioden.

23 Med förbehåll för de särskilda bestämmelser som enligt artikel 1.3 i förordning nr 668/93 gäller för nyetablerade företag, samt för de bestämmelser som enligt artikel 1.4 gäller när medlemsstatens samtliga kvantiteter inte har fördelats, kan därmed endast de kvantiteter som faktiskt producerats användas som grund för tilldelning av kvoter i en viss kategori. Av detta följer att överföringsmöjligheterna mellan kategorierna "tomatkoncentrat", "skalade tomater", och "andra tomatprodukter" inte kan leda till att bearbetningsföretag får rätt att begära produktionsstöd för större kvantiteter än de som de dittills faktiskt producerat. Att tolka bestämmelsen på ett annat sätt skulle för övrigt stå i strid med bestämmelsens huvudsakliga syfte, vilket är att undvika överproduktion i denna sektor.

24 Som rådet och kommissionen riktigt har påpekat syftar möjligheterna till överföring endast till att möta ett behov av en flexibel ledning av företaget så att detta kan möta förändringar i efterfrågan.

25 Den första frågan skall således besvaras med att artikel 1.2 i förordning nr 668/93 skall tolkas på så sätt att om ett bearbetningsföretag under ett regleringsår för över en kvantitet färska tomater från kategorin "skalade tomater" till kategorin "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" skall medlemsstaten vid fördelningen av kvantiteter mellan bearbetningsföretagen under det följande regleringsåret endast beakta de kvantiteter av varje kategori som företaget faktiskt producerat, varvid hänsyn skall tas till överföringen.

Den andra frågan

26 Med hänsyn till svaret på den första frågan finns det i princip inte något behov av att besvara den andra frågan, så som denna formulerats av den nationella domstolen. För att ge Tribunale di Piacenza ett ändamålsenligt svar skall rätten emellertid även pröva frågan om den ovan tolkade artikel 1.2 i förordning nr 668/93 är i överensstämmelse med förbudet mot diskriminering i artikel 40.3 i fördraget.

27 Enligt domstolens fasta rättspraxis är förbudet mot diskriminering endast ett konkret uttryck för gemenskapsrättens allmänna likabehandlingsprincip, enligt vilken lika situationer inte får behandlas olika och olika situationer inte får behandlas lika med mindre än att en sådan behandling är objektivt berättigad (se exempelvis domen av den 18 maj 1994, Codorniu mot rådet, C-309/89, Rec. s. I-1853, punkt 26).

28 Den omständigheten att en åtgärd som antagits inom ramen för en gemensam organisation av marknaden kan påverka producenter på olika sätt beroende på den specifika karaktären av deras produktion innebär inte någon diskriminering om åtgärden grundas på objektiva regler som utformats efter vad som krävs för att den gemensamma organisationen av marknaden skall kunna fungera (se domen av den 19 mars 1992, Hierl, C-311/90, Rec. s. I-2061, punkt 19).

29 I detta fall har gränser för produktionsstödet för bearbetade tomatprodukter införts för att undvika störningar på marknaden. Det fullföljer därmed ett av de syften för den gemensamma jordbrukspolitiken som nämns i artikel 39.1 c i fördraget. De överföringsmöjligheter som föreskrivs i artikel 1.2 andra stycket i förordning nr 668/93 skapar i detta avseende en viss flexibilitet i fördelningen av kvoter i den gemensamma organisationen av marknaden.

30 Den omständigheten att förordning nr 668/93 inte föreskriver någon möjlighet för företagen att överföra en del av kvoterna för "koncentrerade tomatprodukter" eller "andra tomatprodukter" till kvoten för "skalade tomater", trots att överföringar i motsatt riktning är möjliga, har sin objektiva förklaring i att produktionen av skalade tomater kräver färska tomater i perfekt skick och av hög kvalitet. Som kommissionen påpekat kan tomater avsedda för produktion av tomatkoncentrat och andra tomatprodukter däremot vara av lägre kvalitet.

31 Vidare skapar möjligheterna till överföring, som generaladvokaten riktigt påpekat i punkt 17 i sitt förslag till avgörande, inte någon oproportionerlig fördel för producenter av skalade tomater eftersom deras kvot beror på vilka kvantiteter de faktiskt producerat under referensperioden och eftersom de, om de överför tomater till kvantiteterna för "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter", kommer att förlora motsvarande mängd av sin kvot för skalade tomater för det följande regleringsåret om inte gemenskapens institutioner beslutar sig för att höja den nationella kvoten.

32 Svaret på den andra frågan blir därför att prövningen av artikel 1.2 i förordning 668/93 inte har visat någon omständighet som skulle kunna påverka denna bestämmelses giltighet.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

33 De kostnader som har förorsakats Europeiska unionens råd och Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(sjätte avdelningen)

- angående de frågor som genom beslut av den 5 februari 1994 förts vidare av Tribunale di Piacenza - följande dom:

34 Artikel 1.2 i rådets förordning (EEG) nr 668/93 av den 17 mars 1993 om införande av en gräns för beviljande av produktionsstöd för bearbetade produkter av tomater skall tolkas så, att om ett bearbetningsföretag under ett regleringsår överför en kvantitet färska tomater från kategorin "skalade tomater" till kategorin "tomatkoncentrat" eller "andra tomatprodukter" skall medlemsstaten vid fördelningen av kvantiteter mellan bearbetningsföretagen under det följande regleringsåret endast beakta de kvantiteter av varje kategori som företaget faktiskt producerat, varvid hänsyn skall tas till överföringen.

35 Prövningen av artikel 1.2 i förordning 668/93 har inte visat någon omständighet som skulle kunna påverka bestämmelsens giltighet.