ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Avsikten med den frist för inlämnande av ett klagomål som fastställs i artikel 90 i tjänsteföreskrifterna är att garantera säkerheten av de rättsliga omständigheterna och rättssäkerheten. Den utgör alltså tvingande rätt och är inte föremål för parternas eller domstolens utrymme för skönsmässig bedömning.

Att en institution avger svar i sakfrågan i ett administrativt klagomål som har lämnats in för sent och följaktligen inte kan prövas kan varken föranleda undantag från systemet med tvingande tidsfrister som införs genom artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna eller frånta administrationen möjligheten att under domstolsförfarandet göra en invändning om rättegångshinder på grund av att klagomålet har inkommit för sent och ännu mindre befria förstainstansrätten från dess skyldighet att kontrollera om de föreskrivna fristerna har iakttagits.

(se punkt 43)

Hänvisning till förstainstansrätten den 18 mars 1997, T-35/96, Rasmussen mot kommissionen, REGP 1997, s. II-187, punkterna 29 och 30
39

Sökanden har hävdat att urvalskommitténs beslut att godtyckligt bestämma antalet konstnärer som skulle väljas ut vid det första urvalet till tre per medlemsstat har fattats i strid med bestämmelserna för uttagningen. Hon har gjort gällande att en fördelning av de antagna kandidaterna på grundval av deras nationalitet inte föreskrivits i bestämmelserna för uttagningen och att ett sådant geografiskt fördelningskriterium står i strid med såväl tanken med uttagningen som artikel 7 c i ifrågavarande bestämmelser. I artikel 7 c föreskrivs att varje nationell arbetsgrupp på grundval av ansökningshandlingarna skall upprätta en lista i ordningsföljd över konstnärer som de föreslår för deltagande i den andra delen av uttagningen och att urvalskommittén på grundval av de listor som upprättats av de nationella arbetsgrupperna skall utse högst 36 konstnärer för deltagande i den andra delen.
74

Förstainstansrätten konstaterar emellertid att kommissionen inte varit overksam under dessa 32 månader. Den har upprätthållit kontakter med de spanska myndigheterna (skrivelser från den spanske generaldirektören för fiskerinäringen av den 16 december 1992 och av den 8 mars 1993 till följd av kommissionens begäran i november månad 1992) och med sökandena (skrivelser av den 8 juni 1993 som mottogs den 15 juli 1993, beslut av den 28 juli 1993 och av den 1 oktober 1993, möten och kontakter under oktober och november 1993). Härav följer att kommissionen i själva verket har varit overksam i förhållande till sökandena mellan den 10 juli 1991 och den 8 juni 1993, det vill säga 23 månader, medan kommissionen i förhållande till de spanska myndigheterna varit overksam endast under tiden mellan den 10 juli 1991 och november månad 1992, det vill säga 16 månader.
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 13 september 2022 (begäran om förhandsavgörande från Consiglio di Stato – Italien) – Research Consorzio Stabile Scarl, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet (Research-Cisa), Debar Costruzioni SpA, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA och Edil.Co. Srl, Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa mot Invitalia – Agenzia Nazionale per l'Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa, Debar Costruzioni SpA, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet med Consorzio Stabile COM Scarl, C.N. Costruzioni Generali SpA och Edil.Co. Srl, Research Consorzio Stabile Scarl, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet (Research-Cisa), C.I.S.A. SpA, i eget namn och som befullmäktigad företrädare för det blivande konsortiet (Research-Cisa), Övrig deltagare i målet: Invitalia – Agenzia Nazionale per l’Attrazione degli Investimenti e lo Sviluppo di Impresa

(Mål C-215/22) (1)

(2023/C 15/44)

Rättegångsspråk: italienska

Domstolens ordförande har beslutat att avskriva målet.

(1) EUT C 244, 27.6.2022.
Domstolens beslut (sjätte avdelningen) av den 19 december 2019 (begäran om förhandsavgörande från Landesverwaltungsgericht Steiermark - Österrike) – EX EX (C-140/19 et C-141/19), OK (C-492/19), PL (C-493/19), QM (C-494/19) mot Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

(Förenade målen C-140/19, C-141/19 och C-492/19 till C-494/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Artiklarna 53.2 och 99 i domstolens rättegångsregler - Frihet att tillhandahålla tjänster - Utstationering av arbetstagare - Artikel 56 FEUF - Direktiv 2014/67/EU - Artiklarna 9 och 20 - Anmälan av arbetstagare - Bevarande av lönehandlingar - Sanktionsåtgärder - Proportionalitet - Sanktionsavgifter som uppgår till ett på förhand bestämt minimibelopp - Sammanläggning - Ingen begränsning - Kostnader för förfarandet - Uppenbart att talan inte kan prövas)

(2020/C 68/26)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Landesverwaltungsgericht Steiermark

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: EX EX (C 140/19 och C 141/19), OK (C 492/19), PL (C 493/19), QM (C 494/19)

Motpart: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

ytterligare deltagare i rättegången: Finanzpolizei

Avgörande

Artikel 20 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/67/EU av den 15 maj 2014 om tillämpning av direktiv 96/71/EG om utstationering av arbetstagare i samband med tillhandahållande av tjänster och genom vilket förordning (EU) nr 1024/2012 om administrativt samarbete genom informationssystemet för den inre marknaden och om upphävande av kommissionens beslut 2008/49/EG (IMI-förordningen) ändras, ska tolkas så att den utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken det, vid underlåtelse att iaktta den arbetsrättsliga skyldigheten att inge en anmälan av arbetstagare och att bevara lönehandlingar, föreskrivs mycket höga sanktionsavgifter,

— som inte får understiga ett på förhand bestämt belopp,

— som föreskrivs kumulativt för varje berörd arbetstagare och utan att ett högsta belopp anges, och

— till vilka ska läggas kostnader för förfarandet som uppgår till 20 procent av beloppet om den talan ogillas som ingetts mot det beslutet om sanktionsavgifter.

(1) EUT C 187, 3.6.2019.

EUT C 328, 30.9.2019.
C 44/38

Beslut meddelat av domstolens ordförande den 14 oktober 2020 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Förenade kungariket) – Healthspan Limited mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs.

(Mål C-703/18) (1)

(2021/C 44/44)

Rättegångsspråk: engelska

Domstolens ordförande har beslutat att avskriva målet.

(1) EUT C 25, 21.01.2019.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 343/11

Domstolens beslut (åttonde avdelningen) av den 30 juni 2016 – Slovenská pošta a.s. mot Europeiska kommissionen, Republiken Slovakien, Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (tidigare TNT Post Slovensko s.r.o.)

(Mål C-293/15 P) (1)

((Överklagande - Artikel 181 i domstolens rättegångsregler - Offentliga företag - Ändring av den slovakiska lagstiftningen om posttjänster - Exklusiva rättigheter beviljade den etablerade operatören Slovenská pošta för tillhandahållande av ”hybrid-posttjänster” - Beslut som fastslår att dessa bestämmelser är oförenliga med artiklarna 86 och 82 EG))

(2016/C 343/16)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Slovenská pošta a.s. (ombud: O. Brouwer och A. Pliego Selie, advocaten)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen (ombud: T. Christoforou, R. Sauer och C. Vollrath), Republiken Slovakien (ombud: B. Ricziová), Cromwell a.s., Slovak Mail Services a.s., Prvá Doručovacia, a.s., ID Marketing Slovensko s.r.o. (tidigare TNT Post Slovensko s.r.o.)

Avgörande

1) Överklagandet avslås.

2) Slovenská pošta a.s. ska bära sina egna rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

3) Republiken Slovakien ska bära sina egna rättegångskostnader.

(1) EUT C 302, 14.9.2015.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 409/22

Domstolens beslut (åttonde avdelningen) av den 4 september 2014 – Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd mot Europeiska kemikaliemyndigheten (ECHA), Europeiska kommissionen

(Mål C-289/13 P) (1)

((Överklagande - Artikel 181 i domstolens rättegångsregler - Förordning (EG) nr 1907/2006 (REACH-förordningen) - Artikel 59 och bilaga XIII - Identifiering av antracenolja med lågt innehåll av antracen som ett ämne som inger mycket stora betänkligheter och som ska omfattas av godkännandeförfarandet - Likabehandling))

2014/C 409/30

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S, Koppers UK Ltd (ombud: K. Van Maldegem, avocat)

Övriga parter i målet: Europeiska kemikaliemyndigheten (ECHA) (ombud: M. Heikkilä, W. Broere och T. Zbihlej, i egenskap av ombud, samt J. Stuyck och A.-M. Vandromme, advocaten), Europeiska kommissionen (ombud: E. Manhaeve och P. Oliver)

Avgörande

1) Överklagandet ogillas.

2) Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S och Koppers UK Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 252, 31.8.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 73/8

Domstolens beslut (fjärde avdelningen) av den 25 november 2011 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Förenade kungariket) — Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc mot Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

(Mål C-518/10) (1)

(Artikel 104.3 första stycket i rättegångsreglerna - Humanläkemedel - Tilläggsskydd - Förordning (EG) nr 469/2009 - Artikel 3 - Villkor för erhållande av tilläggsskydd - Begreppet ”produkten skyddas av ett gällande grundpatent” - Kriterier - Godkännande för försäljning - Läkemedel som säljs på marknaden och som endast innehåller en aktiv ingrediens medan patentkravet omfattar en kombination av aktiva ingredienser)

2012/C 73/13

Rättegångsspråk: engelska

Nationell domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division).

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Yeda Research and Development Company Ltd, Aventis Holdings Inc

Motpart: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Tolkning av artikel 3a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 469/2009 av den 6 maj 2009 om tilläggsskydd för läkemedel (EUT L 152, s. 1) — Villkor för erhållande av tilläggsskydd — Begreppet ”produkten skyddas av ett gällande grundpatent” — Kriterier — Inverkan av avtal 89/695/EEG om gemenskapspatent på bedömningen av dessa kriterier i fråga om ett indirekt eller accessoriskt intrång i den mening som avses i artikel 26 i avtalet

Avgörande

Artikel 3 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 469/2009 av den 6 maj 2009 om tilläggsskydd för läkemedel ska tolkas så, att den utgör hinder för att de behöriga patentmyndigheterna i en medlemsstat beviljar ett tilläggsskydd när den aktiva ingrediens som anges i ansökan om tilläggsskydd — även om den nämns i patentkraven för grundpatentet såsom en aktiv ingrediens som ingår i en kombination med en annan aktiv ingrediens — inte är föremål för något patentkrav som endast avser denna aktiva ingrediens.

(1) EUT C 13, 15.1.2011.
1.

Artikel 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/88/EG av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden ska tolkas så, att en tidsperiod under vilken en skogvaktare, som har en arbetstid på 8 timmar per dag enligt sitt anställningsavtal, är skyldig att övervaka ett skogsområde — för vilket denne i förekommande fall är ansvarig i disciplinärt, förmögenhetsrättsligt, administrativt och straffrättsligt hänseende för skador som kan konstateras i området oavsett när dessa skador inträffar — utgör arbetstid i den mening som avses i denna bestämmelse endast under förutsättning att det mot bakgrund av beskaffenheten och räckvidden av den övervakningsskyldighet som åligger skogvaktaren och de tillämpliga ansvarsbestämmelserna krävs att vederbörande är fysiskt närvarande på arbetsplatsen och under förutsättning att vederbörande, under nämnda tidsperiod, är skyldig att stå till rådighet för arbetsgivaren. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att företa den prövning av de faktiska och rättsliga omständigheterna, särskilt utifrån tillämplig nationell rätt, som krävs för att den ska kunna bedöma om så är fallet i det mål den har att avgöra.
C 257/11

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 5 maj 2022 (begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof – Tyskland) – absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG mot the-trading-company GmbH

(Mål C-179/21) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Konsumentskydd - Direktiv 2011/83/EU - Artikel 6.1 m - Distansavtal mellan en konsument och en näringsidkare - Näringsidkarens skyldighet att informera konsumenten om att tillverkaren ger en garanti och om villkoren för denna - Omständigheter under vilka en sådan skyldighet uppkommer - Innehållet i den information som ska tillhandahållas konsumenten avseende tillverkarens garanti - Verkan av artikel 6.2 i direktiv 1999/44/EG)

(2022/C 257/15)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Bundesgerichtshof

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: absoluts-bikes and more- GmbH & Co. KG

Motpart: the-trading-company GmbH

Domslut

1) Artikel 6.1 m i Europaparlamentets och rådets direktiv 2011/83/EU av den 25 oktober 2011 om konsumenträttigheter och om ändring av rådets direktiv 93/13/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG och om upphävande av rådets direktiv 85/577/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 97/7/EG ska tolkas så, att näringsidkarens informationsskyldighet enligt denna bestämmelse, med avseende på den av tillverkaren ställda garantin, inte uppkommer på grund av blotta förekomsten av denna garanti, utan endast när konsumenten har ett berättigat intresse av att erhålla information om denna garanti för att kunna fatta beslut om att ingå avtal med näringsidkaren. Ett sådant berättigat intresse föreligger bland annat när en näringsidkare gör tillverkarens garanti till en central eller avgörande omständighet i sitt erbjudande. För att avgöra huruvida tillverkarens garanti utgör en sådan central eller avgörande omständighet i näringsidkarens erbjudande, ska hänsyn tas till erbjudandets innehåll och allmänna utformning med avseende på den aktuella varan, betydelsen, i form av försäljnings- eller reklamargument, av att tillverkarens garanti anges, var i erbjudandet denna anges, den risk för vilseledande eller förväxling som en sådan uppgift skulle kunna leda till för en normalt informerad konsument med avseende på de olika garantirättigheter som vederbörande har eller vem som är garantigivare, huruvida erbjudandet innehåller information om de andra garantier som varan omfattas av och andra omständigheter som skulle kunna skapa ett objektivt behov av konsumentskydd.

2) Artikel 6.1 m i direktiv 2011/83 jämförd med artikel 6.2 andra strecksatsen i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/44/EG av den 25 maj 1999 om vissa aspekter rörande försäljning av konsumentvaror och härmed förknippade garantier, ska tolkas så, att den information som ska lämnas till konsumenten om de villkor som gäller för tillverkarens garanti omfattar all information som rör villkoren för tillämpning och framställande av anspråk enligt en sådan garanti, så att konsumenten kan fatta beslut om att ingå avtal eller inte med näringsidkaren.

(1) EUT C 242, 21.6.2021
2)

Artikel 5.3 i kommissionens delegerade förordning (EU) 2016/161 av den 2 oktober 2015 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83 ska tolkas så, att den inte utgör hinder för att den streckkod som innehåller den unika identitetsbeteckning som avses i artikel 3.2 a i nämnda delegerade förordning anbringas på ett läkemedels yttre förpackning medelst en självhäftande etikett, under förutsättning att etiketten inte kan avlägsnas utan att skadas och att bland annat streckkoden är läsbar under hela försörjningskedjan och under hela den tid som avses i artikel 6 i nämnda delegerade förordning.
C 408/13

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 8 september 2022 (begäran om förhandsavgörande från Supremo Tribunal de Justiça – Portugal) – RTL Television GmbH mot Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

(Mål C-716/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Upphovsrätt och närstående rättigheter - Satellitsändningar och vidaresändning via kabel - Direktiv 93/83/EEG - Artikel 1.3 - Begreppet vidaresändning via kabel - Den som vidaresänder är inte kabeloperatör - Samtidig, oförändrad och oavkortad vidaresändning av tv- eller radiosändningar vilka sänds via satellit och är avsedda att tas emot av allmänheten, utförd av ett företag som driver hotellverksamhet, genom parabolantenn, kabel och tv- eller radiomottagare - Föreligger inte)

(2022/C 408/14)

Rättegångsspråk: portugisiska

Hänskjutande domstol

Supremo Tribunal de Justiça

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: RTL Television GmbH

Motparter: Grupo Pestana S.G.P.S., S.A., SALVOR – Sociedade de Investimento Hoteleiro, S.A.

Domslut

Artikel 1.3 jämförd med artikel 8.1 i rådets direktiv 93/83/EEG av den 27 september 1993 om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel

ska tolkas på följande sätt:

— Den föreskriver ingen ensamrätt för radio- och tv-företag att tillåta eller förbjuda vidaresändning via kabel i den mening som avses i den bestämmelsen.

— En samtidig, oförändrad och oavkortad vidaresändning via satellit avsedd att tas emot av allmänheten utgör inte en sådan vidaresändning via kabel, när denna vidaresändning utförs av en annan person än en kabeldistributör i den mening som avses i nämnda direktiv, såsom ett hotell.

(1) EUT C 110, 29.3.2021.
C 198/9

Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 24 mars 2022 (begäran om förhandsavgörande från Nejvyšší správní soud – Republiken Tjeckien) – Generální ředitelství cel mot TanQuid Polska Sp. z o. o.

(Mål C-711/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Punktskatter - Direktiv 92/12/EG - Artikel 4 - Flyttning av punktskattepliktiga varor under ett uppskovsförfarande - Villkor - Artiklarna 6 och 20 - Produkters övergång till fri omsättning - Förfalskning av det administrativa ledsagardokumentet - Överträdelse eller oegentlighet som begås under flyttning av punktskattepliktiga varor under ett uppskovsförfarande - Otillåten avvikelse från ett uppskovsförfarande - Mottagare som inte har kännedom om flyttningen - Bedrägeri som begåtts av en tredje part - Artikel 13 a och artikel 15.3 - Obligatorisk säkerhet för flyttning - Omfattning)

(2022/C 198/12)

Rättegångsspråk: tjeckiska

Hänskjutande domstol

Nejvyšší správní soud

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Generální ředitelství cel

Motpart: TanQuid Polska Sp. z o. o.

Domslut

Rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor, i dess lydelse enligt rådets direktiv 94/74/EG av den 22 december 1994, ska tolkas så, att en godkänd lagerhavares avsändning av punktskattepliktiga varor, åtföljda av ett ledsagardokument och en obligatorisk säkerhet, utgör flyttning av varor som omfattas av uppskovsreglerna, i den mening som avses i artikel 4 c i detta direktiv, oberoende av om den mottagare som angetts i detta ledsagardokument och i denna säkerhet, på grund av ett bedrägligt handlande från tredje mans sida, inte har kännedom om att dessa varor har sänts till denne, så länge denna omständighet eller en annan oegentlighet eller överträdelse inte har fastställts av behöriga myndigheter i den berörda medlemsstaten.

Den omständigheten att den obligatoriska säkerhet som den godkända lagerhavaren ställt för denna sändning preciserar namnet på den godkända mottagaren, men inte dennes egenskap av näringsidkare med punktskatteregistrering, påverkar inte frågan huruvida en sådan flyttning är rättsenlig.

(1) EUT C 88, 15.3.2021.
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 10 juni 2021 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal – Förenade kungariket – The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs mot WR

(Mål C-279/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Allmänna regler för punktskatt - Direktiv 2008/118/EG - Artikel 33.3 - Varor som frisläppts för konsumtion i en medlemsstat och som innehas för kommersiella syften i en annan medlemsstat - Betalningsskyldig för punktskatt som förfallit till betalning för dessa varor - Innehavare av de varor som ska levereras till en annan medlemsstat - Transportör av varorna)

(2021/C 297/03)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Motpart: WR

Domslut

Artikel 33.3 i rådets direktiv 2008/118/EG av den 16 december 2008 om allmänna regler för punktskatt och om upphävande av direktiv 92/12/EEG ska tolkas så, att en person som för annans räkning transporterar punktskattepliktiga varor till en annan medlemsstat och som fysiskt innehar dessa varor vid den tidpunkt då punktskatten för dessa varor förfaller till betalning, är skyldig att betala punktskatten enligt denna bestämmelse, även om personen i fråga saknar såväl rätt till som intresse av dessa varor och antingen saknar vetskap om att varorna är punktskattepliktiga, eller är medveten om detta men saknar vetskap om att punktskatten för dessa varor har förfallit till betalning.

(1) EUT C 230, 8.7.2019.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 2 juli 2020 (begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Förenade kungariket) – Blackrock Investment Management (UK) Limited mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-231/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Beskattning - Mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Undantag från skatteplikt - Artikel 135.1 g - Undantag från skatteplikt för transaktioner avseende förvaltning av särskilda investeringsfonder - Ett enda tillhandahållande används för förvaltningen av både särskilda investeringsfonder och andra fonder)

(2020/C 279/15)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Blackrock Investment Management (UK) Limited

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Domslut

Artikel 135.1 g i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att ett enda tillhandahållande av förvaltningstjänster som tillhandahålls genom en IT-plattform som tillhör en tredjepartsleverantör till förmån för ett fondbolag som förvaltar både särskilda investeringsfonder och andra fonder, inte omfattas av undantaget från skatteplikt enligt denna bestämmelse.

(1) EUT C 172, 20.05.2019.