ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
6

I och med offentliggörandet i Europeiska unionens officiella tidning inleds ett ”[i]nvändningsförfarande” i enlighet med artikel 51 i förordning nr 1151/2012, där följande anges: ”1. Inom tre månader från dagen för offentliggörande av en ansökan i Europeiska unionens officiella tidning får myndigheterna i en medlemsstat eller ett tredjeland eller en fysisk eller juridisk person med ett berättigat intresse som är etablerad i ett tredjeland lämna in ett meddelande om invändning till kommissionen. Fysiska och juridiska personer som har ett berättigat intresse, som är etablerade eller bosatta i en annan medlemsstat än den från vilken en ansökan kommer får lämna in ett meddelande om invändningar till den medlemsstat där de är etablerade inom tidsfristen för att lämna in invändningar enligt första stycket. Ett meddelande om invändning ska innehålla en förklaring om att ansökan kan innebära en överträdelse av villkoren i denna förordning … Kommissionen ska utan dröjsmål vidarebefordra meddelandet om invändning till den myndighet eller det organ som lämnade in ansökan. 2. Om ett meddelande om invändning lämnas in till kommissionen och inom två månader följs av en motiverad invändning ska kommissionen kontrollera om den motiverade invändningen kan tas upp till prövning. 3. Inom två månader från mottagandet av en motiverad invändning som kan tas upp till prövning ska kommissionen uppmana den myndighet eller den person som har lämnat in invändningen och den myndighet eller det organ som har lämnat in ansökan att inleda lämpliga samråd i ärendet under en skälig tidsperiod på högst tre månader. Den myndighet eller den person som har lämnat in invändningen och den myndighet eller det organ som har lämnat in ansökan ska utan dröjsmål inleda sådana lämpliga samråd. De ska ge varandra den relevanta informationen för att bedöma om ansökan om registrering uppfyller villkoren i denna förordning. Om ingen överenskommelse nås ska denna information även överlämnas till kommissionen. … 4. Om det till följd av de lämpliga samråd som avses i punkt 3 i denna artikel görs väsentliga ändringar av de uppgifter som har offentliggjorts i enlighet med artikel 50.2 ska kommissionen upprepa den granskning som avses i artikel 50 …”
16

Det följer av de handlingar som intervenienten har ingett att denne begärt ett totalt belopp på 8093,50 euro, motsvarande 29,431 timmars arbete som hans advokat uppger att han har lagt ned på huvudmålet och som fakturerats med 275 euro per timme, det vill säga 5445 euro för de 19,8 timmars arbete som utförts under den första perioden och 2648,50 euro för de 9,631 timmars arbete som utförts under den andra perioden.
Om översändandet av den text som skickades per e-post inte uppfyller de rättssäkerhetskrav som stadgas i artikel 43 i rättegångsreglerna, kan det datum då kopian av ansökan sändes per telefax eller e-post inte beaktas vid bedömningen av huruvida talefristen har iakttagits. I ett sådant fall är det endast den dagen då det undertecknade originalet gavs in som ska beaktas vid bedömningen av huruvida talefristen har iakttagits.

För att en inlaga ska anses ingiven på ett korrekt sätt, gäller dessutom – enligt artikel 43 i rättegångsreglerna, vilken reglerar möjligheten att såsom dag för talans väckande beakta den dag då en kopia av den undertecknade originalhandlingen inkom per e-post – att den sökandes ombud egenhändigt ska underteckna originalhandlingen innan vederbörande översänder den per e-post och sedan överlämna nämna originalhandling till tribunalens kansli inom de påföljande tio dagarna. Om det i ett sådant fall i efterhand visar sig att det undertecknade originalexemplaret av den inlaga som rent fysiskt getts in till tribunalens kansli inom tio dagar efter översändandet av kopian per e-post inte ens är försedd med samma underskrift som finns på den handling som sändes per e-post, räcker denna omständighet för att konstatera att dessa två inlagor är olika, även om de undertecknats av samma person.

(se punkterna 14 och 15)
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑438/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (första avdelningen) meddelade den 30 maj 2013 i mål F‑141/11, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
3

Dessa åtgärder gentemot Juventus beslutades av Federazione Italiana Giuoco Calcios (italienska fotbollsfederationen, nedan kallad FIGC) federala överklagandenämnd genom ett beslut av den 14 juli 2006. Åtgärderna fastställdes därefter i allt väsentligt av FIGC:s federala domstol genom ett beslut av den 25 juli 2006 och av Comitato Olimpico Nazionale Italianos (Italiens olympiska kommitté, nedan kallad CONI) avdelning för medling och skiljeförfaranden i beslut av den 27 oktober 2006. Åtgärderna innebar att Juventus påfördes böter, att klubben fråntogs dess italienska mästartitel för säsongen 2004/2005, att den inte erhöll den italienska mästartiteln för säsongen 2005/2006 och att den flyttades ned till sista plats i serie A i den italienska ligan under sistnämnda säsong. Till följd av detta beslut var Juventus tvungen att spela i serie B under säsongen 2006/2007 med ett avdrag på nio poäng och fick inte, på europeisk nivå, delta i Champions League under denna säsong, trots att klubben kvalificerat sig för denna turnering.
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Förfarande – Intervention – Räckvidden av intervenientens processuella rättigheter hänger samman med dagen för interventionsansökan (Tribunalens rättegångsregler, artikel 116.6) (se punkt 51)

2. Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Rättsakter som berör dem direkt och personligen – Kommissionens beslut att avsluta ett förfarande om statligt stöd – Företag som är konkurrent till stödmottagaren – Rätt att väcka talan – Villkor (Artiklarna 88.2 EG och 230 fjärde stycket EG) (se punkterna 88–90, 92, 93, 95 och 98)

Föremål för talan

Saken

Begäran om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut 2006/951/EG av den 12 oktober 2006 om Förenade kungarikets tillämpning av fastighetsskatt från affärsverksamhet på telekommunikationsinfrastruktur i Förenade kungariket (C 4/2005 (f.d. NN 57/2004, f.d. CP 26/2004)) (EUT L 383, s. 70).

Domslut

Avgörande

1) Talan avvisas.

2) Vtesse Networks Ltd ska bära sina egna rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

3) Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, AboveNet Communications UK Ltd, Gamma Telecom Ltd, VTL (UK) Ltd och British Telecommunications plc ska bära sina rättegångskostnader.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 1 februari 2001. - Free Trade Foods NV mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Skyddsåtgärder - Sockerprodukter som omfattas av kumulation mellan EG och ULT - Krav på skyndsamhet. - Mål T-350/00 R.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00493



Sammanfattning



Nyckelord

1. Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Krav på skyndsamhet - Allvarlig och irreparabel skada

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

2. Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Krav på skyndsamhet - Beaktande av sökandens brist på aktsamhet

(Artikel 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

1. När, i ett interimistiskt förfarande, den ifrågasatta akten ingår i ett område där gemenskapsinstitutionen har ett stort utrymme för skönsmässig bedömning inte enbart beträffande frågan huruvida villkoren för att införa de aktuella skyddsåtgärderna är uppfyllda utan även om principen att införa en sådan skyddsåtgärd, när de flesta av de grunder som har åberopats av sökanden rör just det sätt på vilket institutionen har bedömt behovet av skyddsåtgärden och den närmare utformningen av denna och när ett beslut av rätten om uppskov mot bakgrund av den ifrågasatta rättsaktens begränsade giltighet i tiden i praktiken blir slutligt, kan rätten endast ersätta institutionens bedömning med sin egen under exceptionella förhållanden, vilka kännetecknas av att åtgärden särskilt starkt skall framstå som faktiskt och rättsligt befogad (fumus boni juris) och av att behovet av skyndsamhet skall vara uppenbart.

( se punkterna 46-48 )

2. Behovet av att skyndsamt förordna om en interimistisk åtgärd skall emellertid bero på den ifrågasatta rättsaktens verkningar och inte på sökandens bristande aktsamhet. Det åligger nämligen den som ansöker om åtgärden, vid äventyr att denne själv får stå för skadan, att agera med rimlig omsorg för att begränsa skadans omfattning.

( se punkt 59 )
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 28 juni 2000. - Artegodan GmbH mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Återkallande av försäljningstillstånd för humanläkemedel som innehåller ämnet amfepramon - Direktiv EEG/75/319 - Krav på skyndsamhet - Intresseavvägning. - Mål T-74/00 R.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02583



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts - Formkrav - Fastställelse av föremålet för tvisten - Kortfattad framställning av grunderna för talan

(EG-stadgan för domstolen, artiklarna 19 första stycket och 46 första stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c) och d))

Sammanfattning

$$Enligt artikel 19 första stycket i EG-stadgan för domstolen, vilken enligt artikel 46 första stycket i samma stadga och artikel 44.1 c och d i förstainstansrättens rättegångsregler även skall tillämpas på förfarandet vid förstainstansrätten, skall en ansökan bland annat innehålla uppgifter om föremålet för talan, sökandens yrkanden samt en kortfattad framställning av grunderna för talan. Oberoende av vilken terminologi som används skall dessa uppgifter i ansökan vara tillräckligt klara och precisa för att svaranden skall kunna förbereda sitt försvar, och förstainstansrätten skall kunna pröva talan, i förekommande fall utan att behöva begära in ytterligare uppgifter. För att garantera rättssäkerheten och en god rättskipning krävs, för att en talan skall kunna tas upp till sakprövning, att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundas på åtminstone kortfattat men på ett konsekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i själva ansökan.

(se punkterna 18 och 19)
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 19 oktober 2000. - Bond Van de Fegarbel-Beroepsverenigingen, Jules Appeltants och Benny Corbeels mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 - Avvisning. - Mål T-58/00.



Rättsfallssamling 2000 s. II-03301



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättshandlingar som berör dem direkt och personligen - Förordning om tillämpningen av artikel 81.3 EG på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden - Talan som väckts av en sammanslutning som företräder intressena för regionala sammanslutningar av bilverkstäder och för aktörer som är verksamma i samma sektor - Avvisning

(Artikel 230 fjärde stycket EG; kommissionens förordning nr 2790/1999)

Sammanfattning

$$För att en fysisk eller juridisk person skall anses vara personligen berörd av en rättsakt med allmän räckvidd är det nödvändigt att personen drabbas av rättsakten i fråga på grund av vissa egenskaper som är speciella för den eller på grund av en faktisk situation som särskiljer denna person i förhållande till varje annan person.

Talan som väckts av sammanslutningar kan tas upp till sakprövning när dessa försvarar sina medlemmars intressen och dessa medlemmar själva skulle ha rätt att väcka talan.

En sammanslutning, som har till syfte att tillvarata intressena för regionala sammanslutningar av bilverkstäder, i vid mening, och för medlemmarna i dessa och vars medlemmar är bundna av vertikala avtal som omfattas av förordningens tillämpningsområde, å ena sidan, och ekonomiska aktörer som är verksamma i samma sektor och likaledes bundna av sådana vertikala avtal, å den andra, kan inte anses personligen berörda av förordning nr 2790/1999 om tillämpningen av artikel 81.3 EG på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden.

Det undantag som medges enligt förordningen, vilket innebär att artikel 81.1 EG inte tillämpas och, i konsekvens därmed, att rättsföljden ogiltighet i enlighet med artikel 81.2 EG inte inträder, berör medlemmarna i sammanslutningen och de ovannämnda aktörerna på grund av deras objektiva egenskap av ekonomiska aktörer som är bundna av samordnade förfaranden av vertikal natur, på samma sätt som alla andra aktörer som deltar i sådana förfaranden.

Sammanslutningens och dess medlemmars ekonomiska beroende i förhållande till de stora leverantörerna är inte en omständighet som särskiljer sökandena från alla andra ekonomiska aktörer. (se punkterna 15-18)
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen) den 22 maj 2000. - Associazione delle cantine sociali venete mot Europeiska ombudsmannen och Europaparlamentet. - Passivitetstalan - Ombudsmannen - Avvisning. - Mål T-103/99.



Rättsfallssamling 2000 s. II-04165



Sammanfattning



Nyckelord

1 Passivitetstalan - Passiviteten har upphört efter det att talan väcktes - Talan har förlorat sitt föremål - Anledning saknas att döma i saken

(EG-fördraget, artikel 175 (nu artikel 232 EG))

2 Passivitetstalan - Gemenskapsinstitution - Europeiska ombudsmannen - Omfattas inte - Talan avseende ombudsmannens passivitet - Avvisning

EG-fördraget artiklarna 4, 4 a, 4 b, och 175, tredje stycket (nu artiklarna 7 EG, 8 EG, 9 EG och 232, tredje stycket, EG); parlamentets beslut 94/262 artikel 11.4

3 Passivitetstalan - Fysiska eller juridiska personer - Underlåtenhet mot vilken talan kan väckas - Europeiska ombudsmannens underlåtenhet att ge in en rapport till parlamentet där han konstaterar ett fall av fel eller försummelse i kommissionens verksamhet - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 138 EG och 175 (nu artiklarna 195 EG och 232 EG))

Sammanfattning

1 Passivitetstalan har förlorat sitt föremål när den rättsakt beträffande vilken underlåtenheten är föremål för tvisten har antagits efter det att talan väckts men innan dom avkunnats, varför det saknas anledning att döma i målet.

(se punkt 41)

2 Det framgår av artiklarna 4, 4a och 4b i fördraget (nu artiklarna 7 EG, 8 EG och 9 EG) samt av artikel 11.4 i beslut 94/262 om föreskrifter och allmänna villkor för ombudsmannens ämbetsutövning som föreskriver att ombudsmannen i personalärenden skall ha samma status som institutionerna i den betydelse som avses i artikel 1 i tjänsteföreskrifterna, framgår det att ombudsmannen inte är en gemenskapsinstitution i den mening som avses i artikel 175 i fördraget (nu artikel 232 EG), varför talan måste avvisas i den del den avser ombudsmannens passivitet.

(se punkterna 44-46)

3 En talan som väckts av en fysisk eller juridisk person enligt artikel 175 i fördraget (nu artikel 232 EG) måste avvisas när den enda möjligheten att tillmötesgå sökandens önskemål skulle vara att den europeiska ombudsmannen upprättade en till parlamentet riktad rapport i enlighet med artikel 138e i fördraget (nu artikel 195 EG) med fastställelse av att missförhållanden förekommit i kommissionens verksamhet. Talan om ogiltigförklaring kan inte väckas mot rapporten, vare sig på grund av dess form eller på grund av dess natur.

(se punkt 51)
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen) den 28 april 1999. - Pacific Fruit Company NV, Leon Van Parijs NV, Pacific Fruit Company Italy SpA och Pacific Fruchtimport GmbH mot Europeiska kommissionen. - Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Bananer - Ansökan om extra tilldelning av importlicenser - Interimistiskt förfarande - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål T-11/99 R.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01355



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Handläggning av mål vid förstainstansrätten - Skydd som parterna ges mot att handlingarna i målet används på ett otillbörligt sätt - Räckvidd

(Instruktionen för justitiesekreteraren, artikel 5.3)

2 Interimistiskt förfarande - Sakprövningsförutsättningar - Upptagande till sakprövning av talan rörande huvudsaken - Saknar relevans - Gränser

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

3 Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Villkor för bifall - Allvarlig och irreparabel skada - Ekonomisk skada

(EG-fördraget, artikel 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

1 Enligt bestämmelserna om handläggningen av mål vid förstainstansrätten och artikel 5.3 tredje stycket i instruktionen för justitiesekreteraren åtnjuter parterna ett skydd mot att handlingarna i målet används på ett otillbörligt sätt. Parterna i ett mål har därför endast rätt att använda andra parters inlagor i målet till stöd för sin egen talan.

2 Även om det är riktigt att frågan huruvida talan kan tas upp till sakprövning i princip inte skall prövas i ett interimistiskt förfarande, för att inte föregripa prövningen av saken i målet, kan det emellertid visa sig nödvändigt att fastställa om vissa omständigheter föreligger som gör det möjligt att dra slutsatsen att talan rörande huvudsaken, som yrkandet om interimistiska åtgärder hör till, kan prövas, när det har hävdats att det är uppenbart att en sådan talan inte kan tas upp till prövning. Det är av särskild vikt att undvika att sökanden, genom ett interimistiskt förfarande, kan komma i åtnjutande av åtgärder som han annars inte skulle ha rätt till om förstainstansrätten vid prövningen av dennes talan i sak fastställer att talan skall avvisas.

3 Villkoret för att interimistiska åtgärder skall kunna beviljas, nämligen att det skall finnas en risk att åsamkas allvarlig och irreparabel skada, är inte uppfyllt när sökanden endast har åberopat en rent ekonomisk skada utan att lägga fram några uppgifter som gör det möjligt att vid en första anblick fastställa att skadan är av det slaget att den hotar dess överlevnad eller att den åsamkar sökanden allvarlig eller oersättlig skada, och att den följaktligen inte fullständigt skulle kunna repareras om talan i sak togs upp till prövning.
61998B0145

Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 14 september 1999. - ADT Projekt Gesellschaft der Arbeitsgemeinschaft Deutscher Tierzüchter mbH mot Europeiska kommissionen. - Bevisupptagning - Företeende av handlingar. - Mål T-145/98.



Rättsfallssamling 1999 s. II-02627
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 6 april 2000. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mot Europeiska kommissionen. - Reglerna om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna - Besluten 91/482/EEG och 97/803/EG - Förordning (EG) nr 2553/97 - Interimistiskt förfarande. - Mål T-44/98 R II.



Rättsfallssamling 2000 s. II-01941



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Ansökan skall anses obefogad till följd av en dom från domstolen - Frisläppande av säkerhet som ställts i form av bankgaranti och som tillfaller gemenskapen

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG))
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen i utökad sammansättning) av den 1 februari 1999. - Bureau européen des unions de consommateurs (BEUC) mot Europeiska kommissionen. - Antidumpningsförfarande - Konsumentsammanslutning - Avslag på begäran om att anses vara berörd part - Talan om ogiltigförklaring - Förordning om införande av en preliminär antidumpningstull som upphör att gälla - Berättigat intresse av att få saken prövad - Anledning saknas att döma i saken. - Mål T-256/97.



Rättsfallssamling 1999 s. II-00169



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Berättigat intresse av att få saken prövad - Talan mot ett verkställt beslut

(EG-fördraget, artikel 173)

Sammanfattning

En konsumentsammanslutning kan alltjämt ha ett berättigat intresse av att ett beslut genom vilket kommissionen efter ett antidumpningsförfarande nekar denna sammanslutning rätten att anses vara berörd part ogiltigförklaras, även om detta beslut redan har verkställts. Ogiltigförklaringen av ett sådant beslut kan nämligen i sig ha rättsverkningar, särskilt genom att förhindra att kommissionen upprepar sitt förfarande.