Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 28 oktober 1999. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Fördragsbrott - Förorening av vattenmiljön - Skyldighet att upprätta program i syfte att minska förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen - Underlåtenhet att införliva direktiv 76/464/EEG. - Mål C-384/97.



Rättsfallssamling 2000 s. I-03823



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Europeiska gemenskapernas kommission har, i enlighet med artikel 169 i EG-fördraget (numera artikel 226 EG), väckt talan om fördragsbrott vid Europeiska gemenskapernas domstol mot Republiken Grekland för att denna inte har införlivat rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö.(1)

2 Den grekiska regeringen kritiseras särskilt för att inte ha upprättat program som innehåller kvalitetsmål och tidsfrister för genomförandet av dessa program i syfte att minska vattenförorening genom vissa ämnen angivna i bilagan till direktivet. Kommissionen kritiserar också den grekiska regeringen för att den inte kräver förhandstillstånd av den behöriga myndigheten för de utsläpp som kan innehålla dessa ämnen. I förhandstillståndet skall också fastställas utsläppsnormer med utgångspunkt i de kvalitetsmål som fastställts i programmen för minskning av förorening.

I - Direktiv 76/464/EEG

3 Enligt direktivets första övervägande "är [det] angeläget att medlemsstaterna snarast möjligt och samtidigt vidtar övergripande åtgärder för att skydda gemenskapens vattenmiljö mot förorening, särskilt sådan som orsakas av vissa svårnedbrytbara, giftiga och bioackumulerbara ämnen".

4 Direktivet syftar till att utsläpp av vissa särskilt farliga ämnen, uppräknade i en förteckning, kallad förteckning I, skall upphöra och att utsläpp av vissa andra farliga ämnen, uppräknade i en annan förteckning, kallad förteckning II, skall minska. De båda förteckningarna utgör en bilaga till direktivet.(2) Medlemsstaterna skall vidta lämpliga åtgärder för att uppnå dessa mål.(3)

5 Förteckning I "... omfattar sådana enskilda ämnen som hör till de följande familjerna och grupperna av ämnen, utvalda främst med hänsyn till giftighet, svårnedbrytbarhet och bioackumulerbarhet, dock med undantag för ämnen som är biologiskt ofarliga eller som snabbt omvandlas till biologiskt ofarliga ämnen".(4)

6 Med stöd av artiklarna 3 och 5 i direktivet skall medlemsstaterna kräva förhandstillstånd från de behöriga myndigheterna och fastställa utsläppsnormer som inte får överstiga vissa gränsvärden för alla utsläpp i vattenmiljön av ämnen som omfattas av förteckning I. Gränsvärdena fastställs av rådet, i överensstämmelse med artikel 6.

7 Förteckning II innehåller de ämnen som hör till förteckning I, men för vilka rådet ännu inte har fastställt några gränsvärden.(5)

8 Enligt artikel 7.1 och 7.3 i direktivet skall medlemsstaterna upprätta program för att begränsa förorening av vattenmiljön (nedan kallade program), vilka skall innehålla kvalitetsmål för vatten. Enligt punkt 2 i samma artikel skall förhandstillstånd krävas för alla utsläpp i vattenmiljön som kan innehålla något av ämnena i förteckning II. Genom tillståndet, som meddelas av den behöriga myndigheten i den berörda medlemsstaten, skall utsläppsnormer fastställas, vilka skall grundas på de kvalitetsmål som fastställs enligt punkt 3 i denna artikel. I punkt 5 preciseras att "[p]rogrammen skall innehålla tidsfrister för genomförandet".

9 Av artikel 7.6 i direktivet följer att "[s]ammanfattningar av programmen och resultaten av deras genomförande skall lämnas till kommissionen".

10 Direktivet anger ingen tidsfrist för införlivande. Dock framgår följande av artikel 12.2: "Kommissionen skall, om möjligt inom 27 månader efter anmälan ... överlämna de första förslagen som har utarbetats i enlighet med artikel 7.7."(6) I den sistnämnda bestämmelsen anges följande: "För att säkerställa att programmen genomförs på ett samordnat sätt skall kommissionen i samråd med medlemsstaterna tillse att jämförande utvärderingar regelbundet utförs. Om kommissionen anser det lämpligt, skall den tillställa rådet lämpliga förslag i detta syfte."

11 En läsning av förteckning I visar att den huvudsakligen består av familjer och grupper av ämnen. Kommissionen har ansett det nödvändigt att särskilja de ämnen som dessa kategorier består av, innan den fastställer gränsvärden för utsläpp eller kvalitetsmål.

12 Kommissionen har i samverkan med medlemsstaterna sammanställt en lista med 129 enskilda ämnen vilken utgör en bilaga till ett meddelande från kommissionen till rådet av den 22 juni 1982 avseende farliga ämnen som kan upptas i förteckning I i direktiv 76/464.(7)

13 Rådet har, i en resolution av den 7 februari 1983 avseende kampen mot vattenförorening,(8) preciserat att listan med de 129 ämnena i kommissionens meddelande skall utgöra grunden för gemenskapens arbete för att genomföra direktivet.

14 Till denna lista har i efterhand lagts tre andra ämnen. Av de totalt 132 ämnena har rådet satt gränsvärden för utsläpp och kvalitetsmål för 18 ämnen medan 15 andra ämnen lyfts fram i ett förslag till rådsdirektiv, framlagt av kommissionen den 14 februari 1990,(9) om ändring av direktiv 76/464.

15 De 99 återstående ämnena är sådana som typiskt sett hör till förteckning I, men då rådet inte har fastställt några gränsvärden för utsläpp av dessa ämnen faller de under de bestämmelser som gäller för ämnena i förteckning II, såsom är angivet i den första strecksatsen i förteckningen.

II - Det administrativa förfarandet

16 Kommissionen uppmärksammade, genom en formell underrättelse av den 27 december 1990, de grekiska myndigheterna på tillämpningen i Grekland av artikel 7 i direktivet. Kommissionen erinrade om att gemenskapen hade utarbetat en lista med 132 ämnen som skulle upptas i bilagans förteckning I, varav 33 ämnen redan var föremål för särskilda direktiv eller förslag till direktiv. Kommissionen uppmärksammade den grekiska regeringen på att det fortfarande fanns en förteckning med 99 ämnen, vilka var underställda kraven i artikel 7, som inte var föremål för bestämmelser eller som inte inom kort skulle bli det.

17 Kommissionen påminde även om sina tidigare skrivelser, vilka innehöll en begäran om en uppdaterad förteckning över vilka av de 99 ämnena som släpptes ut i den grekiska vattenmiljön, vilka kvalitetsmål som var gällande vid tidpunkten för beviljande av tillstånden för utsläpp i de olika berörda regionerna och anledningen till att det i förekommande fall inte hade fastställts mål samt en tidsplan för fastställandet av dessa kvalitetsmål.

18 I samma skrivelse underrättade kommissionen den grekiska regeringen om sin uppfattning att bestämmelserna i artikel 7 i direktivet inte hade följts och att den grekiska regeringen hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet och fördraget, och uppmanade Republiken Grekland att i enlighet med artikel 169 i fördraget inkomma med sina synpunkter inom två månader.

19 Kommissionen hade inte bifogat förteckningen med de 99 ämnena som en bilaga till brevet. För att förhindra missförstånd förtydligade kommissionen i en ytterligare skrivelse av den 5 oktober 1993 att förteckningen med de 132 ämnena fanns med i dess ovannämnda meddelande till rådet av den 22 juni 1982,(10) och att det senare hade godkänts av rådet i den ovannämnda resolutionen av den 7 februari 1983, och att ytterligare tre ämnen hade lagts till. Kommissionen bifogade den fullständiga förteckningen över de 99 ämnena.

20 Kommissionen anmodade vid detta tillfälle på nytt den grekiska regeringen att inom två månader inkomma med sina synpunkter avseende framtagandet och tillämpningen av program.

21 Republiken Grekland svarade den 12 augusti 1994 med en skrivelse vars enda nyhet, i förhållande till tidigare skrivelser, var att ett avtal med Egeiska universitetet hade ingåtts för genomförandet av en särskild studie. Dessutom gav de grekiska myndigheterna viss upplysning avseende förekomsten i Grekland av ämnen som omfattas av direktivet.

22 De grekiska myndigheterna framhöll särskilt att 32 av ämnena som omfattades av någon av förteckningarna var fotokemiskt eller bakteriellt nedbrytbara och inte släpptes ut direkt i vattenmiljön. De grekiska myndigheterna nämnde att ministeriet för jordbruk inte beviljade tillstånd att släppa ut bekämpningsmedel i vattenmiljön, förutom för ett av dessa ämnen som används som ett preparat i risodlingar, och att de industrier som förpackade preparaten inte släppte ut avloppsvatten.

23 Den grekiska regeringen tillade att 9 av ämnena inte salufördes i Grekland. Dessutom erkände den att 17 ämnen eventuellt förekom i avloppsvattnet. Enligt den grekiska regeringen släpps ett av dem inte ut i ytvattnet. Vad gäller 10 andra ämnen och de ämnen för vilka ingen information har givits av den grekiska regeringen, framhöll den att en studie som rör dessa skulle beställas för att erhålla information om dessa ämnens koncentrationsgrad i industriavfall såväl som den eventuella förekomsten i vattenmiljön av andra ämnen som omfattas av förteckning II.

24 Vad avser tillstånd för utsläpp i recipienter av avloppsvatten som kan innehålla vissa av de 99 ämnena i förteckning II uppgav den grekiska regeringen att sådana beviljas av hälsovårdsmyndigheterna under förutsättning att de kvalitetsmål iakttas som är fastställda för varje recipient för vilken användningsområde har bestämts genom en prefekturkungörelse.

25 Av detta drog kommissionen slutsatsen att de grekiska myndigheterna, vad avser 72 av de 99 ämnena som omfattas av förteckning II, inte hade vidtagit nödvändiga åtgärder för att minska vattenförorening genom dessa ämnen, att inga upplysningar hade lämnats, att en möjlig närvaro av vissa ämnen i vattenmiljön hade erkänts och slutligen att den lämnade informationen hade visat sig otillräckligt preciserad.

26 Mot bakgrund av dessa omständigheter ansåg kommissionen att de skyldigheter som direktivet föreskriver inte var uppfyllda och skickade ett motiverat yttrande till Republiken Grekland den 23 december 1996 i vilket klagomålen mot den senare redovisades.

27 Genom en skrivelse av den 20 mars 1997 skickade den grekiska regeringen upplysningar till kommissionen rörande såväl det permanenta nätverket för övervakning av ämnena i förteckning I i direktivet, vars verksamhet hade inletts år 1996, som rörande de åtgärder som vidtagits av de behöriga myndigheterna avseende ämnena i förteckning II samt särskilt rörande initiativet att anförtro Egeiska universitetet att göra en studie av tillståndet i Grekland vad avser ämnena i förteckning II. Republiken Grekland uppgav att denna studie, i förekommande fall, skulle följas av inrättandet av ett permanent nätverk för övervakning av dessa ämnen samt av införandet av program för att minska dessa.

III - Talan om fördragsbrott

Parternas grunder

28 Kommissionen har kritiserat Republiken Grekland dels för att den inte upprättat program för minskning av vattenförorening genom utsläpp av vissa ämnen, dels för att den inte kräver förhandstillstånd, som meddelas av den behöriga myndigheten, och som fastställer utsläppsnormer vilka grundas på kvalitetsmålen i programmen.

29 Kommissionen har till stöd för sin talan vidhållit att medlemsstaterna, även om ingen tidsfrist fastställts för att införliva direktivet, i enlighet med dess artikel 12.2 skulle ha inlämnat program för minskning av förorening genom ämnena som omfattas av förteckning II senast den 5 augusti 1978. Kommissionen har anfört att den, då sådana inte inlämnats, genom en skrivelse av den 3 november 1976 bad medlemsstaterna att inkomma med programmen före den 15 september 1981 och att dessa inte motsatte sig tidsfristen.

30 Kommissionen har tillagt att Republiken Grekland, med tillämpning av artikel 7 i direktivet, skulle ha upprättat program för såväl de 99 ämnena som för de familjer och grupper av ämnen som uppräknas i den andra strecksatsen i förteckning II.(11) Kommissionen har emellertid preciserat att dess talan är begränsad till de 99 ämnen som anges i förteckning II första strecksatsen, eftersom dess formella underrättelse och dess motiverade yttrande inte refererar till andra än dessa ämnen.

31 Som en följd därav har kommissionen begärt att domstolen skall konstatera att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget och artikel 7 i direktivet, genom att inte upprätta program som innehåller kvalitetsmål och tidsfrister för deras genomförande i syfte att minska föroreningen av vatten genom de 99 farliga ämnena som omfattas av förteckning II första strecksatsen i bilagan till direktivet och följaktligen genom att inte kräva förhandstillstånd, meddelade av den behöriga myndigheten, för utsläpp i vatten som kan innehålla ett av ämnena som omfattas av förteckning II, och som fastställer utsläppsnormer vilka grundas på kvalitetsmålen i dessa program.

32 Republiken Grekland motsätter sig talan och har framhållit att nya omständigheter inträtt sedan dess svar av den 20 mars 1997, då Egeiska universitetet faktiskt blivit anförtrott att utföra den åberopade studien. Av en rapport från universitetet framgår att de grekiska myndigheterna har infört lagstiftning och vidtagit konkreta administrativa åtgärder till skydd av recipienter samt har fastställt kvalitetsmål till skydd för dessa vatten mot varje eventuellt utsläpp till följd av användningen av de påtalade farliga ämnena.

33 I sin svarsinlaga har Republiken Grekland räknat upp olika nationella bestämmelser - interministeriella, mellan eller inom län, prefekturiella samt ett interministeriellt beslut och ett beslut av en regionchef - som föreskriver ett antal förbud och begränsningar vad avser avfall som riskerar att släppas ut i vattenmiljön.

34 Republiken Grekland har även hänvisat till befintliga uppgifter rörande importen till Grekland mellan åren 1983 och 1989 av 17 växtskyddsmedel av de 25 som omfattas av förteckning II. Den grekiska regeringen har gjort gällande att även om vissa växtskyddsämnen importeras i betydande kvantiteter har analyser av ytvattnet, genomförda på begäran av miljöministeriet, inte kunnat visa på närvaron av växtskyddsmedel i sådana mängder som kan medföra en risk för förorening.

35 Republiken Grekland har tillagt att 24 av 52 självstyrande regionala förvaltningar inte känner till någon verksamhet inom deras områden som medför avfall som innehåller de ämnen som nämns i kommissionens motiverade yttrande. I de andra självstyrande departementala förvaltningarna har studien ännu inte slutförts, vilket innebär att det är omöjligt att tillhandahålla fullständiga uppgifter i denna sak.

36 Republiken Grekland hävdar att skyldigheterna enligt direktivet blivit uppfyllda. Kvalitetsmål har faktiskt fastställts för de recipienter för vilka åtgärden varit nödvändig och högsta nivåer har fastställts för det flytande avfall som släpps ut i ytvattnet. Dessutom hör varje del av det nationella territoriet till minst en av följande tre kategorier: län som har infört kvalitetsmål, departement som har fastställt högsta nivåer för utsläpp i recipienterna eller departement som saknar industriell verksamhet som medför avfall som riskerar att innehålla ett av de 99 ämnena som omfattas av förteckning II.

37 I sin replik har kommissionen framfört att den studie som Egeiska universitetet blivit anförtrodd att utföra utgör en av de preventiva åtgärder som måste genomföras för att det skall vara möjligt att införa programmen som nämns i artikel 7 i direktivet, vilket visar att de senare ännu inte existerar.

38 Kommissionen har bestritt att de nationella bestämmelser som åberopats av Republiken Grekland skulle kunna anses utgöra program i den mening som avses i artikel 7 i direktivet, eftersom de nämnda bestämmelserna, enligt kommissionen, är avsedda att säkerställa införlivandet av andra gemenskapsdirektiv. Kommissionen hävdar att programmen ännu inte har inlämnats.

39 Kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland inte kan fastställa kvalitetsmål utan utsläppsnormer för avfall. Enligt kommissionen kan föreskrifter om tröskelvärden för utsläpp av de olika berörda ämnena inte ersätta skyldigheten att fastställa kvalitetsmål i syfte att minska föroreningen enligt direktivet. Frånvaron av industriella anläggningar befriar inte Republiken Grekland från skyldigheten att anta program för dessa regioner.

40 Kommissionen tillägger att den grekiska regeringen endast har fastställt kvalitetsmål för ett begränsat antal regioner och endast för vissa av ämnena i förteckning II. Dessa kvalitetsmål är inte ett resultat av en konkret studie som redogör för befintliga föroreningar och som beskriver vilken metod som skall tillämpas för att minska dem. Det är därför omöjligt att, mot bakgrund av direktivet, bedöma dem. Kvalitetsmålen är dessutom inte knutna till en minskning av en konstaterad förorening, vilket direktivet kräver, utan till särskilda mål som andra direktiv föreskriver.

41 Den grekiska regeringen har svarat att den första delen av den till Egeiska universitetet anförtrodda studien - inventering av källor till förorening, av giftiga ämnen i förteckning II, utvärdering av insamlad information, upprättandet av en lista över de ämnen som kan finnas i den grekiska vattenmiljön, utvecklandet av ett nätverk för övervakning av ytvatten - har avslutats. Den andra delen av studien - provtagning och analys av recipienter i form av ytvatten, provisoriska tekniska rapporter innehållande resultaten av provtagningarna, och en fullständig rapport förenad med program för minskning av utsläpp av de aktuella ämnena - skall genomföras under 16 månader med början i juli 1998.

42 Republiken Grekland har tillagt att en inventering av källor till förorening har upprättas för hela territoriet och att nätverket för övervakning nästan täcker allt ytvatten inom det grekiska territoriet liksom de industrier vilka släpper ut avloppsvatten som innehåller vissa av de ämnen som omfattas av förteckning II. Åtgärder för att fastställa kvalitetsmål för vissa recipienter och för vissa ämnen i förteckning II har vidtagits. Den grekiska regeringen har åberopat principen, som följer av domstolens praxis, enligt vilken införlivande med nationell rätt av ett direktiv inte nödvändigtvis kräver en formell och ordagrann återgivning av dess bestämmelser i en uttrycklig och specifik lagbestämmelse utan det kan, beroende på dess innehåll, vara tillräckligt med en allmän rättslig ram.(12)

Bedömning av åberopade grunder

43 Vad avser den första grunden, enligt vilken Republiken Grekland inte skulle ha upprättat program, har kommissionen erinrat om de skyldigheter som åligger denna medlemsstat att utvärdera tillståndet vad avser förorening av inlandsvatten och territorialvatten genom de 99 ämnen som hör till förteckning II och att, med dessa uppgifter som grund, upprätta program för minskning av förorening med fastställande av kvalitetsmål och tidsfrister för deras genomförande.(13)

44 Det ligger en viss motsägelse i att den grekiska regeringen menar sig ha uppfyllt de skyldigheter som åligger den samtidigt som den erkänner att studien som Egeiska universitetet blivit anförtrodd att utföra inte hade färdigställts i juli 1998. Studien var avsedd att, innan innehållet i programmen presenterades i en slutrapport, på något sätt upprätta en utvärdering av nuläget i Grekland vad avser förorening i vattenmiljön genom ämnena som omfattas av förteckning II. Den grekiska regeringen har tillagt att studien skulle vara färdigställd 16 månader senare, det vill säga i december 1999.(14)

45 Enligt domstolens fasta praxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas utifrån den situation som råder vid utgången av den frist som angivits i det motiverade yttrandet. Hänsyn till senare förändringar kan således inte tas i beaktande.(15)

46 Den grekiska regeringen erkänner själv att "inventeringsdelen" av studien, som föregår utarbetandet av programmen enligt artikel 7.1, vilken syftat till att identifiera källorna till förorening i den grekiska vattenmiljön, ännu inte hade färdigställts av samtliga självstyrande regionala förvaltningar "... vilket innebär att det är omöjligt att tillhandahålla fullständiga uppgifter rörande tillståndet för ytvattnet vad avser förorening av det genom de ämnen som studien är hänförlig till".(16)

47 Även om det förmodas att den av de grekiska myndigheterna beställda slutrapporten skulle ha färdigställts till angivet datum, är det fastställt att de program som föreskrivs i direktivet inte hade upprättats den dag då domstolen mottog den aktuella talan.(17) I detta avseende är det tillräckligt att erinra om att kommissionens motiverade yttrande, som den grekiska regeringen ombads följa inom två månader, överlämnades den 23 december 1996. Såsom kommissionen rätteligen har påpekat beställdes undersökningen genom ett beslut den 4 juni 1997, vilket även framgår av bilaga II till Republiken Greklands svarsinlaga.(18)

48 Att Egeiska universitetet inte hade färdigställt den anförtrodda studien vid utgången av den av kommissionen fastställda tidsfristen, visar enligt min mening att kommissionens talan skall vinna bifall på den första grunden, då programmen per definition inte har upprättats.

49 För fullständighetens skull skall jag dock undersöka även de andra argumenten som förts fram av den grekiska regeringen, enligt vilka olika nationella bestämmelser under alla omständigheter har säkerställt införlivandet av direktivet.

50 De program som skall upprättas med tillämpning av artikel 7.1 i direktivet har tydligt definierats genom de tvister som tidigare anhängiggjorts vid domstolen mot andra medlemsstater.

51 Programmen skall enligt domstolens praxis vara specifika. Domstolen har i detta avseende uttalat följande: "Att programmen i fråga skall vara specifika innebär att de måste utgöra en koherent och heltäckande åtgärd, i form av en konkret och detaljerad plan som omfattar hela det nationella territoriet och som avser minskning av föroreningar som orsakas av samtliga ämnen i förteckning II, i den mån de är relevanta för den enskilda medlemsstatens förhållanden i relation till dess kvalitetsmål för de vatten i vilka utsläppen sker, vilka fastställts i samma program. De skiljer sig således både från allmänna saneringsprogram och från en samling punktåtgärder i syfte att minska vattenförorening."(19)

52 Bestämmelserna i den nationella lagstiftning som åberopas av den grekiska regeringen uppvisar en annan karaktär.

53 Genom att de grekiska myndigheterna medger att vissa delar av det nationella territoriet varken omfattas av åtgärder för upprättande av kvalitetsmål eller av bestämmelser som föreskriver utsläppsnormer,(20) erkänner de att det åberopade införlivandet av direktivet inte svarar mot det globala synsätt som föreskrivs i direktivet.

54 För att rättfärdiga dessa försummelser, liksom de som följer av att de antagna utsläppsnormerna på vissa ställen endast omfattar en del av ämnena som omfattas av förteckning II,(21) har Republiken Grekland gjort gällande att det inte finns någon industriell verksamhet vars avfall kan innehålla de aktuella ämnena i de berörda delarna av det nationella territoriet.

55 Som kommissionen med rätta har fört fram kan detta argument inte godtas, eftersom förorenande aktiviteter när som helst kan uppkomma och utvecklas i regioner där de krav som fastställandet av utsläppsnormer är förenat med inte gäller. En medlemsstat kan därför inte på förhand och slutgiltigt undanta vissa delar av sitt territorium från tillämpningsområdet för den nationella bestämmelsen genom vilken införlivande sker, utan att förneka det av direktivet eftersträvade målet.

56 Kommissionen skall i synnerhet hörsammas när det gäller program och kvalitetsmål som dessa skall innehålla, när den gör gällande att en region som saknar industriell verksamhet kan bli utsatt för allvarliga föroreningsrisker antingen genom andra typer av verksamheter, som till exempel jordbruk eller genom förorenande verksamheter som är lokaliserade i andra regioner. Det är detta som konkret rättfärdigar en fullständigt täckande reglering i enlighet med direktivet.

57 Kravet på en planering som täcker hela det nationella territoriet och som syftar till en minskning av förorening genom samtliga ämnen som omfattas av förteckning II kan inte heller sägas vara uppfyllt då vissa av de åberopade nationella bestämmelserna föreskriver gränsvärden för vissa ämnen, utan ett föregående fastställande av kvalitetsmål.(22) Dessa mål, vars fastställande föreskrivs i direktivet, är de enda som kan garantera en regelbunden kontroll av tillståndet för vattenmiljön och en därav följande anpassning vad avser tidigare fastställda utsläppsnormer, då de senare visar sig vara otillräckliga. Fastställandet av målen utgör således en veritabel skyldighet för medlemsstaterna för att garantera ett effektivt skydd av miljön.

58 Republiken Grekland har dessutom inte visat att den har fastställt tidsfrister för genomförandet av kvalitetsmål, även då dessa mål föreskrivits i vissa av de åberopade bestämmelserna.

59 Det skall tilläggas att även om Republiken Grekland i sin duplik påstått att "... allt ytvatten kontrolleras av ett nätverk för övervakning med hårda kvalitetskrav vad avser förekomsten av ämnena i förteckning II i direktivet ...",(23) så har den i sin svarsinlaga tydligt angett, och detta långt efter utgången av den tidsfrist som fastställts i det motiverade yttrandet, att detta nätverk inte fanns. Republiken Grekland har faktiskt uppgett att Egeiska universitetet "... hade ålagts att skapa ett nätverk för övervakning av recipienter i form av ytvatten i hela landet ...".(24)

60 Slutligen, även om den bestämmelse som införts av de grekiska myndigheterna obestridligen har som målsättning att skydda miljön och i synnerhet vattenmiljön, förefaller den inte ha tillkommit varken i direktivets anda eller för att införliva direktivet. I enlighet med domstolens tidigare avgöranden vad gäller andra nationella bestämmelser som förment införts med tillämpning av direktivet, kan bestämmelserna i Republiken Grekland för övrigt "endast betraktas som ett antal sporadiska normativa åtgärder som inte kan utgöra ett organiserat och sammanhängande system av kvalitetsmål för bestämda vattenleder eller vattenområden".(25) Bestämmelserna kan följaktligen inte betraktas som ett program i den mening som avses i artikel 7.1 i direktivet.

61 Det finns därför anledning att föreslå att domstolen bifaller kommissionens talan på den första grunden.

62 Vad gäller den andra grunden är den intimt förknippad med den första genom att de förhandstillstånd som avses i artikel 7.2, inte har kunnat meddelas, då Republiken Grekland inte har upprättat de program som avses i artikel 7.1.

63 Domstolen har i en tidigare dom faktiskt uttalat att "[d]et följer bland annat av denna sistnämnda bestämmelse att de ifrågavarande förhandstillstånden skall innehålla utsläppsnormer som är tillämpliga på individuella utsläpp som har beviljats tillstånd och beräknade med hänsyn till de kvalitetsmål som tidigare har fastställts i ett program i den mening som avses i punkt 1 i samma bestämmelse och som syftar till att skydda de vatten som är i fråga. För det fall den första grunden bedöms vara befogad, utgör den andra grunden följaktligen en del av den första och saknar således något självständigt berättigande, varför det i så fall skulle saknas anledning att undersöka denna vidare".(26)

64 Frånvaron av program i den mening som avses i artikel 7.1 i direktivet gör det omöjligt att inrätta ett system med förhandstillstånd i enlighet med artikel 7.2. Det förefaller därför inte nödvändigt att vidare undersöka den andra grunden.

Förslag till avgörande

65 Mot bakgrund av de ovanstående övervägandena föreslår jag att domstolen skall

- fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget och artikel 7 i rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö, genom att inte upprätta program som innehåller kvalitetsmål och tidsfrister för genomförandet av dessa program, i syfte att minska vattenförorening genom de 99 farliga ämnen som omfattas av förteckning II första strecksatsen i bilagan till detta direktiv och följaktligen genom att inte kräva förhandstillstånd, meddelade av den behöriga myndigheten, för utsläpp i vatten som kan innehålla ett av dessa ämnen, i vilka fastställs utsläppsnormer som grundas på de kvalitetsmål som fastställts i programmen,

- förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 129, s. 23, svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 46, nedan kallat direktivet.

(2) - Artikel 2

(3) - Ibidem

(4) - Bilaga till direktivet.

(5) - Förteckning II, första strecksatsen i bilagan till direktivet.

(6) - Direktivet anmäldes den 5 maj 1976.

(7) - EGT C 176, s. 3.

(8) - EGT C 46, s. 17.

(9) - EGT C 55, s. 7, artikel 2.

(10) - Siffran som nämns i kommissionens brev är inte korrekt, eftersom den aktuella förteckningen endast innehåller 129 ämnen. Siffran uppnås således genom att räkna med de tre ämnen som lades till.

(11) - Den sistnämnda bestämmelsen avser "vissa enskilda ämnen och kategorier av ämnen som hör till de familjer och grupper av ämnen som förtecknas nedan [i denna strecksats], vilka har en skadlig inverkan på vattenmiljön, vilken inverkan dock kan begränsas till ett givet område och som beror på recipientens särskilda egenskaper och belägenhet".

(12) - Domar av den 1 oktober 1991 i mål C-13/90, kommissionen mot Frankrike (REG 1991, s. I-4327), i mål C-14/90, kommissionen mot Frankrike (REG 1991, s. I-4331), och i mål C-64/90, kommissionen mot Frankrike (REG 1991, s. I-4335).

(13) - Punkt 20 i ansökan.

(14) - Punkt 2 i dupliken.

(15) - Dom av den 25 november 1998 i mål C-214/96, kommissionen mot Spanien (REG 1998, s. I-7661), punkt 25.

(16) - S. 31 i den franska översättningen av svarsinlagan.

(17) - Talan om fördragsbrott av den 6 november 1997, inkommen till domstolens kansli den 10 november 1997.

(18) - Undersökningsuppdrag rörande "Efterforskning vad avser förorening av ytvattnet genom de giftiga ämnena i förteckning II, vilka kan omfattas av förteckning I i direktiv 76/464/EEG och organisation/funktion av ett nätverk för övervakning av kvaliteten på ytvattnet, vad avser de ämnen som efterforskningen av förorening kan utvisa".

(19) - Dom av den 21 januari 1999 i mål C-207/97, kommissionen mot Belgien (REG 1999, s. I-275), punkt 40.

(20) - S. 33 andra stycket, i den franska översättningen av svarsinlagan.

(21) - Ibidem, s. 11, 14 och 30.

(22) - Se till exempel de prefekturkungörelser som nämns på s. 18 i den franska översättningen av svarsinlagan. Den grekiska regeringen har även preciserat att "... kvalitetsmål har redan fastställts för de recipienter som är särskilt utsatta för utsläpp av de farliga ämnena i förteckning II ... för de andra recipienterna vilka inte har några problem med utsläpp av ämnen i förteckning II ... pågår upprättandet av kvalitetsmål, då frågan uppfattas som global, med hjälp av en studie utförd av ... Egeiska universitetet" (punkt 5 i dupliken, min kursivering).

(23) - Punkt 5 d.

(24) - S. 33 fjärde stycket, i den franska översättningen.

(25) - Domen i det ovannämnda målet kommissionen mot Spanien, punkt 30.

(26) - Dom av den 11 juni 1998 i de förenade målen C-232/95 och C-233/95, kommissionen mot Grekland (REG 1998, s. I-3343), punkterna 28 och 29 (min kursivering).