2

Bakgrunden till tvisten beskrivs på följande sätt i punkterna 2–8 i det överklagade beslutet: ”2 Genom det [omtvistade] beslutet avslog … kommissionen en begäran om vidmakthållande av den icke konfidentiella versionen av kommissionens beslut C (2008) 6815 slutlig av den 12 november 2008 om ett förfarande enligt artikel 81 [EG] och artikel 53 i EES-avtalet (ärende COMP/39.125 – Bilglas) (nedan kallat 2008 års beslut), i den lydelse som publicerades i februari [2010] på webbplatsen för generaldirektoratet för konkurrens. 3 I 2008 års beslut slog kommissionen fast att [Pilkington Group Ltd (nedan kallad Pilkington)] och andra bolag som ingår i samma koncern, vissa företag som ingår i den franska koncernen Saint-Gobain och den japanska koncernen Asahi – i vilken bland annat bolaget AGC Glass Europe ingår – och det belgiska bolaget Soliver hade överträtt artikel 81 EG under perioden 1998–2003 inom Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) vad gäller försäljning av glas som används i nya fordon och i originalreservdelar (nedan kallad bilglaskartellen). Kommissionen ålade därför kartellmedlemmarna böter på sammanlagt mer än 1300000000 euro. Böterna för [Pilkingtons] koncern uppgick till 370 000 000 euro. 4 Efter att ha prövat begäran om konfidentiell behandling från mottagarna av 2008 års beslut, publicerade kommissionen i februari 2010 en fullständig, icke konfidentiell, version av beslutet på sin webbplats. [Pilkington] har inte motsatt sig denna publicering. 5 I skrivelse av den 28 april 2011 underrättade kommissionen [Pilkington] om sin avsikt att av öppenhetsskäl publicera en mer detaljerad icke konfidentiell version av 2008 års beslut och av denna anledning avslå flera ansökningar om konfidentiell behandling, avseende, för det första, kundernas namn, namn på och beskrivningar av aktuella produkter samt andra uppgifter som gör det möjligt att identifiera vissa kunder (nedan kallade upplysningar i kategori I), för det andra, antalet bildelar som [Pilkington] levererat, en viss biltillverkares andel, prisberäkningar, prisändringar och liknande (nedan kallade upplysningar i kategori II) och, för det tredje, upplysningar som enligt [Pilkington] kan tänkas göra det möjligt att identifiera vissa personer som ingår i dess personal och som påstås ha bidragit till att verkställa den konkurrensbegränsande samverkan (nedan kallade upplysningar i kategori III). Kommissionen uppmanade [Pilkington] att, för de[t] fall [Pilkington] inte delade kommissionens bedömning, vända sig till förhörsombudet, med stöd av beslut 2011/695/EU av Europeiska kommissionens ordförande den 13 oktober 2011 om förhörsombudets funktion och kompetensområde i vissa konkurrensförfaranden (EUT L 275, s. 29). 6 [Pilkington] konstaterade att den föreslagna mer detaljerade versionen innehöll ett antal upplysningar som inte hade publicerats i februari 2010 av sekretesshänsyn. [Pilkington] underrättade därför i skrivelse av den 30 juni 2011 förhörsombudet om att man motsatte sig att kommissionen skulle publicera en version av 2008 års beslut som skulle vara mer detaljerad än den version som hade publicerats i februari 2010. [Pilkington] gjorde härvid gällande att upplysningar i kategorierna I och II bör ges skydd, eftersom de utgör affärshemligheter, medan spridning av upplysningar i kategori III gör det möjligt att identifiera fysiska personer, närmare bestämt anställda hos [Pilkington] som påstås ha bidragit till att verkställa den konkurrensbegränsande samverkan. [Pilkington] begärde därför konfidentiell behandling för samtliga dessa upplysningar. 7 I det [omtvistade] beslutet, vilket hade undertecknats med orden ’[f]ör kommissionen’, förklarade förhörsombudet att denne höll med [Pilkington] om att vissa upplysningar som [Pilkington] hade tagit upp borde ges konfidentiell behandling, men avslog ändå nästan samtliga [Pilkingtons] yrkanden. 8 Det [omtvistade] beslutet delgavs [Pilkington] den 9 augusti 2012.”