Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Fri rörlighet för personer - Etableringsfrihet - Advokater - Stadigvarande utövande av yrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls - Direktiv 98/5 - Migrerande advokaters verksamhetsutövning avseende värdlandets rättsordning utan föregående utbildning i denna rättsordning - Tillåten

(EG-fördraget, artikel 52 (nu artikel 43 EG i ändrad lydelse); Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5)

2 Fri rörlighet för personer - Etableringsfrihet - Advokater - Stadigvarande utövande av yrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls - Direktiv 98/5 - Migrerande advokaters verksamhetsutövning avseende värdlandets rättsordning utan styrkande i förväg av kännedomen om denna rättsordning - Tillåten - Gemenskapslagstiftarens utrymme för skönsmässig bedömning vid valet av tillvägagångssätt och mått av konsumentskydd och garanti för den goda rättskipningen

(Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5)

3 Fri rörlighet för personer - Etableringsfrihet - Advokater - Stadigvarande utövande av yrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls - Direktiv 98/5 - Rättslig grund - Utövande av advokatyrket som egenföretagare - Artikel 57.1 och 57.2 första och tredje meningarna i fördraget (nu artikel 47.1 och 47.2 första och tredje meningarna EG i ändrad lydelse)

(EG-fördraget, artiklarna 57.1 och 57.2 första och tredje meningen och 189 B (nu artiklarna 47.1 och 47.2 första och tredje meningen EG i ändrad lydelse och 251 EG); Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5, artiklarna 2, 5 och 11; rådets direktiv 89/48))

4 Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Direktiv 98/5 - Migrerande advokaters verksamhetsutövning avseende värdlandets rättsordning utan styrkande i förväg av kännedomen om denna rättsordning - Särskild motiveringsskyldighet - Föreligger inte

(EG-fördraget, artikel 190 (nu artikel 253 EG); Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5)

Sammanfattning

1 Direktiv 98/5/EG om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls, genom vilket migrerande advokater befrias från alla skyldigheter till föregående utbildning i värdlandets rättsordning och tillåts utöva verksamhet avseende denna rätt, står inte i strid med den allmänna principen om likabehandling, som artikel 52 i fördraget (nu artikel 43 EG i ändrad lydelse) utgör ett speciellt uttryck för, eftersom migrerande advokater som utövar verksamhet under den yrkestitel som gäller i deras hemland inte befinner sig i en likadan situation som den som advokater som utövar verksamhet under den yrkestitel som gäller för värdlandet befinner sig i.

Till skillnad från de sistnämnda, som kan ägna sig åt all sådan verksamhet som värdlandet har möjliggjort för eller förbehållit advokater, kan de förstnämnda nämligen förbjudas att utöva viss verksamhet och underställas vissa skyldigheter för att få företräda och försvara en klient inför domstol.

(se punkterna 20 och 23-25)

2 Gemenskapslagstiftaren har genom direktiv 98/5 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls, för att underlätta åtnjutandet av den grundläggande etableringsfriheten för en bestämd kategori av migrerande advokater, framför ett system med förhandskontroll av kompetensen i värdlandets rättsordning föredragit ett regelverk som inbegriper konsumentupplysning, begränsningar av rätten att utöva viss yrkesverksamhet och de närmare villkoren för utövning av denna verksamhet, ett flertal yrkesregler och etiska regler som skall respekteras, en skyldighet att teckna försäkring och ett disciplinförfarande som inbegriper både hemlandets och värdlandets behöriga myndigheter. Lagstiftaren har inte undanröjt advokaternas skyldighet att känna till den nationella rätt som är tillämplig i de fall de ansvarar för utan har endast bestämt att de inte i förväg behöver styrka denna kännedom. Lagstiftaren har tillåtit att advokater i förekommande fall får tillgodogöra sig kunskaper successivt genom yrkesutövning, vilket underlättas genom den erfarenhet som advokaterna har fått från andra rättsordningar i hemlandet. Lagstiftaren har även kunnat ta hänsyn till den avskräckande effekt som reglerna om disciplinförfarande och yrkesansvar har.

Genom valet av ett sådant tillvägagångssätt och ett sådant mått av konsumentskydd och garanti för den goda rättskipningen har gemenskapslagstiftaren inte överskridit gränserna för sitt utrymme för skönsmässig bedömning vid fastställandet av den acceptabla skyddsnivån för allmänintresset.

(se punkterna 32, 43 och 44)

3 Direktiv 98/5 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls har med giltig verkan antagits med kvalificerad majoritet enligt förfarandet i artikel 189b i fördraget (nu artikel 251 EG i ändrad lydelse), med stöd av artikel 57.1 och 57.2 första och tredje meningen i fördraget (nu artikel 47.1 och 47.2 första och tredje meningen EG i ändrad lydelse) vad gäller direktivets bestämmelser om utövande av advokatyrket som egen företagare.

Genom att artiklarna 2 och 5 i direktivet, med vissa undantag, ger varje advokat rätt att i varje annan medlemsstat under den yrkestitel som gäller i hans hemland stadigvarande utöva samma yrkesverksamhet som de advokater som utövar verksamhet under den yrkestitel som dessa har erhållit av värdlandet, inklusive rådgivning beträffande detta lands nationella rättsordning, införs genom direktivet en ordning för ömsesidigt erkännande av yrkestitlarna för de migrerande advokater som önskar utöva verksamhet under den yrkestitel som gäller i deras hemland. Denna ordning kompletterar den ordning som har införts genom direktiv 89/48 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, vilket beträffande advokater har till syfte att tillåta obegränsad yrkesutövning under den yrkestitel som gäller i värdlandet. Således medför direktiv 98/5 inte någon ändring av gällande principer inom yrkeslagstiftningen i den mening som avses i artikel 57.2, andra meningen, i fördraget, vilket skulle ha gjort ett enhälligt antagande av direktiv 98/5 nödvändigt.

Artikel 11 i samma direktiv, som rör utövande i grupp av advokatyrket, reglerar inte ett villkor för tillträde till advokatyrket utan en form för utövande av detta. Denna bestämmelse tvingar inte värdlandet att tillåta en sådan utövningsform om staten inte tillåter utövande i grupp för advokater som utövar verksamhet under den relevanta yrkestiteln. Reglerna om utövande i grupp har därför lagligen kunnat antas med stöd av artikel 57.2 första och tredje meningen i fördraget.

(se punkterna 55-59)

4 Eftersom direktiv 98/5 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls dels innehåller en sammanhängande och tillräcklig beskrivning av den generella helhet som har lett fram till antagandet av detsamma, dels anger de allmänna syften som är avsedda att uppnås genom direktivet, har gemenskapslagstiftaren inom ramen för antagandet av en rättsakt med allmän giltighet uppfyllt den motiveringsskyldighet som föreskrivs i artikel 190 i fördraget (nu artikel 253 EG). Denna skyldighet medför inte att gemenskapslagstiftaren har varit tvungen att särskilt motivera beslutet att bevilja dispens från kravet på föregående auktorisation avseende värdlandets rättsordning och att bevilja en därmed sammanhängande rätt till omedelbar yrkesutövning avseende denna rättsordning för att uppnå de allmänna syftena.

(se punkterna 63-66)