SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2011 :179 1PERSONALDOMSTOLENS BESLUT
(andra a vdelningen)
den 8 november 2011
Mål F-92/09 DEP
U
mot
Europaparlamentet
”Förfarande — Fastställande av rättegångskostnader — Beslut om avslag på ett klagomål — 
Interimistiskt förfarande”
Saken: Ansökan varigenom U h ar y rkat att tribunalen ska f astställa rä ttegångskostnaderna i 
enlighet me d artikel 92.1 i rä ttegångsreglerna.
Beslut: Sökandens e rsättningsgilla rä ttegångskostnader g entemot p arlamentet f astställs 
till 23 670 euro jämte dröjsmålsränta som löper från och me d att detta beslut delges till 
full betalning erlagts. beräknad e nligt Europeiska c entralbankens för den aktuella tiden 
fastställda r eferensränta f ör h uvudsakliga r efinansieringstransaktioner p lus 
2 procentenheter.
Samm anfattning
1. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Ersättningsgilla ko stnader — Begrepp — 
Nödvändiga ko stnader för parterna
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 91 b )
2. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Omständigheter som s ka beaktas
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 91 b )
3. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Ersättningsgilla ko stnader — 
Nödvändiga ko stnader för parterna
(Artiklarna 278 F EUF och 279 F EUF; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 91 b )
4. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Ersättningsgilla ko stnader — 
Nödvändiga ko stnader för parterna
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 91 b ; tjänsteföreskrifterna, artikel 91.4)
5. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Ersättningsgilla ko stnader — Begrepp — 
Parternas kostnader innan talan väcktes — Omfattas inte
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 91 b )
2 ECLI:EU:F:2011 :179SAMM ANFATTNING-MÅLF-92/09
U M OT PARLAMENTET
6. Förfarande — Ersättningsgilla ko stnader — Kostnader i f örfarandet för fastställande a v 
rättegångskostnaderna — Anledning saknas att döma i s aken
(Personaldomstolens rättegångsregler, artiklarna 86 o ch 92)
7. Förfarande — Rättegångskostnader — Fastställande — Dröjsmålsränta
1. Av ar tikel 91 b i pe rsonaldomstolens rä ttegångsregler följer att de ersättningsgilla ko stnaderna 
endast omfattar u tgifter för förfarandet vid pe rsonaldomstolen o ch att d essa m åste ha varit 
nödvändiga i d etta avseende. Det ankomme r vidare på sökanden att styrka d e ko stnader för vilka 
ersättning begärs.
(se punkt 37)
2. Unionsdomstolen är i nte behörig att bestämma vilket arvode parterna är s kyldiga att betala sina 
egna ombud, utan att fastställa upp t ill vilket belopp d essa ersättningar ka n utkrävas från den part 
som f örpliktas a tt e rsätta rä ttegångskostnaderna. N är u nionsdomstolen f astställer 
rättegångskostnaderna ska d en varken beakta en nationell taxa för ad vokatarvoden eller en eve ntuell 
överenskomme lse som d en berörda p arten och dennes ombud eller råd givare har ingått i d etta 
avseende.
Då det inte finns några u nionsrättsliga taxebestämme lser ska u nionsdomstolen fritt b edöma de 
ifrågavarande uppgifterna, me d hänsyn till tvistens föremål och ar t, dess betydelse ur unionsrättslig 
synvinkel samt målets svårigheter, den m ängd ar bete som rä ttegången har ku nnat förorsaka o mbud 
eller råd givare och de ekono miska intressen som tvisten representerat för parterna.
(se punkterna 38 o ch 39)
3. De ar voden som p arterna är s kyldiga att betala sina ad vokater för arbete som u tförs efter den 
muntliga förhandlingen ka n inte beaktas som ersättningsgilla rättegångskostnader. Så är s ärskilt fallet 
med ar vode som b etalas för analys av domar o ch förarbete inför överklaganden. Det framgår 
emellertid av artiklarna 278 FEUF och 279 FEUF att syftet me d ett interimistiskt förfarande är a tt 
reglera en tillfällig situation me dan huvudförfarandet pågår och i a vvaktan på att detta avslutas genom 
ett slutligt beslut. Nödvändigheten att i h uvudförfarandet beakta de ko stnader som me d nö dvändighet 
följer av en analys av ett interimistiskt avgörande framgår av att dessa förfaranden inte är å tskilda o ch 
oberoende av varandra, eftersom de rör samma mål och där för har m ånga omständigheter gemensamt.
(se punkt 46)
Hänvisning till
Europeiska u nionens tribunal: 31 mars 2011 , Tetra L aval mot ko mmissionen, T-5/02 DEP och T -80/02 DEP, 
punkt 77
4. Vad r ör frågan vilka ko stnader som är e rsättningsgilla ska ar bete me d att analysera ett beslut om 
avslag p å e tt kl agomål i p rincip a nses röra d et ad ministrativa förfarandet som f öregår 
domstolsförfarandet. I f örevarande fall har eme llertid förfarandet vid pe rsonaldomstolen exceptionellt 
inletts me d stöd av artikel 91.4 i t jänsteföreskrifterna, det vill säga omedelbart efter det att klagomålet 
ingavs och utan att avvakta tillsättningsmyndighetens beslut angående klagomålet. Sökanden m åste 
därför, för att ku nna föra sin talan i m ålet vid pe rsonaldomstolen, ta del av detta beslut, som fattats 
medan d omstolsförfarandet fortfarande pågår, och b edöma vad b eslutet har f ör inverkan p å 
detsamma.
(se punkt 47)
ECLI:EU:F:2011 :179 3SAMM ANFATTNING-MÅLF-92/09
U M OT PARLAMENTET
5. Advokatarvoden som rör pe rioder då d et inte funnits några rä ttegångshandlingar att hantera ka n 
inte anses vara nö dvändiga för förfarandets fortgång.
(se punkt 48)
Hänvisning till
Domstolen: 6 januari 2004 , Mulder m.fl. råd et och ko mmissionen, C-104/89 DEP, punkt 47; ovannämnda m ålet 
Willeme m ot kommissionen, punkt 37
Europeiska u nionens tribunal: 21 december 2010 , Le Levant 015 m .fl. mot kommissionen, T-34/02 DEP, punkt 33
6. Artikel 92 i pe rsonaldomstolens rättegångsregler angående ifrågasättande av rä ttegångskostnader 
föreskriver, till skillnad f rån ar tikel 86 i s amma rä ttegångsregler, inte att d et ska b eslutas om 
rättegångskostnaderna i d en dom eller det beslut varigenom m ålet slutligt avgörs. Om det vore så att 
unionsdomstolen, enligt ar tikel 92 i rä ttegångsreglerna, skulle fatta ett b eslut i e n tvist om 
rättegångskostnaderna vad r ör huvudförfarandet och ett separat beslut om rä ttegångskostnaderna i 
tvisten o m rä ttegångskostnaderna, skulle detta nämligen ku nna leda t ill att pe rsonaldomstolen 
återigen m åste avgöra e n tvist om rä ttegångskostnaderna. Det finns således ingen anledning att 
separat besluta om ko stnaderna i f örfarandet rörande rättegångskostnaderna vid pe rsonaldomstolen. 
Det ankomme r eme llertid på unionsdomstolen att när denna fastställer de ersättningsgilla ko stnaderna 
beakta samtliga omständigheter i m ålet fram till dess beslutet om rä ttegångskostnader fattas.
(se punkterna 63-65)
Hänvisning till
Personaldomstolen: 26 april 2010 , Schönberger mot parlamentet, F-7/08 DEP, punkterna 45-47
7. Enligt artikel 92 i pe rsonaldomstolens rättegångsregler är d enna domstol ensam behörig att avgöra 
dels huruvida d et föreligger en skyldighet att betala dröjsmålsränta på de rättegångskostnaderna denna 
domstol har fastställt, dels vilken procentsats som ska tillämpas för dröjsmålsräntan.
(se punkt 67)
Hänvisning till
Personaldomstolen: 10 november 2009 , X m ot parlamentet, F-147/08 DEP, punkt 35