ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7

I artikel 24.2 och 24.3 i direktiv 2005/36, med rubriken ”Medicinsk grundutbildning”, föreskrivs följande: ”2. Den medicinska grundutbildningen skall sammanlagt omfatta minst sex års studier eller 5500 timmars teoretisk och praktisk undervisning vid universitet eller under tillsyn av ett universitet. … 3. Den medicinska grundutbildningen skall garantera att personen i fråga har förvärvat följande kunskaper och färdigheter: a) Tillräckliga kunskaper om de vetenskaper som medicinen bygger på och god insikt i vetenskapliga metoder inklusive principerna för bedömning av biologiska funktioner, utvärdering av vetenskapligt vedertagna fakta och analys av data. b) Tillräckliga kunskaper om friska och sjuka människors anatomi, funktioner och beteende samt sambandet mellan människans hälsotillstånd och hennes fysiska och sociala miljö. c) Tillräckliga kunskaper om kliniska ämnen och behandlingar, som ger en sammanhängande bild av psykiska och fysiska sjukdomar och medicin sedd ur förebyggande, diagnostisk och terapeutisk synvinkel samt människans fortplantning. d) Lämplig klinisk erfarenhet på sjukhus under lämplig handledning.”
18

Följande föreskrivs i artikel 2 leden 9–11 och 14 i förordning nr 562/2006: ”I denna förordning gäller följande definitioner: … 9) gränskontroll: verksamhet vid en gräns, i enlighet med och för att uppnå målen i denna förordning, som utan hänsyn till andra skäl enbart bedrivs som svar på en avsikt att passera gränsen eller själva passagen av den och som består av in- och utresekontroller och gränsövervakning. 10) in- och utresekontroller: kontroller vid gränsövergångsställen för att säkerställa att personer, deras transportmedel och föremål i deras besittning kan tillåtas att resa in i medlemsstaternas territorium eller att lämna det. 11) gränsövervakning: övervakning av gränser mellan gränsövergångsställen och övervakning av gränsövergångsställen utanför de fasta tiderna för öppethållande för att hindra personer från att kringgå in- och utresekontrollerna. … 14) transportör: varje fysisk eller juridisk person som bedriver yrkesmässig persontrafik.”
13

I artikel 10.1 i lagen föreskrivs följande: ”Med visstidsanställda tjänstemän avses personer som av uttryckligen angivna tvingande och brådskande skäl tillsätts i denna egenskap för att utföra samma arbete som ordinarie tjänstemän i någon av följande situationer: a) När lediga tjänster inte kan tillsättas av ordinarie tjänstemän. b) När en ordinarie tjänstemän tillfälligt ska ersättas. c) Vid genomförande av tidsbegränsade projekt. d) under perioder av särskilt betungande arbetsbörda eller anhopning av arbete, under högst sex månader inom en tolvmånadersperiod.”
10

I artikel 52 i Paduas kommuns förordning om begravningstjänster, i dess lydelse enligt Padua kommuns beslut nr 84 av den 30 november 2015, föreskrivs följande: ”1. Förvaring av gravurnan i en bostad ska ske i enlighet med den avlidna personens skriftliga anvisningar. I avsaknad av skriftliga anvisningar får beslut om förvaring fattas av maken eller makan eller, i avsaknad härav, av den närmaste släktingen enligt artiklarna 74–77 i civillagen eller, om det finns flera sådana, av en absolut majoritet av dem. 2. I händelse av affektiva eller etablerade band, kan förvaringen av gravurnan även anförtros andra personer än dem som avses i föregående punkt andra meningen, under förutsättning att rättsinnehavarna har gett sitt skriftliga samtycke därtill. 3. Innehavaren av urnan får under inga omständigheter överlåta förvaringen av den till tredjeman. Detta förbud gäller även för det fall den avlidne under sin livstid har uttryckt en sådan önskan. 4. Innehavaren av urnan är skyldig att förvara den uteslutande i sin egen bostad, på en plats som är skyddad från eventuell skändning eller eventuellt bortförande. Under inga omständigheter får öppningar eller hål göras i urnan. 5. Begravningstjänsten får när som helst begära att innehavaren av urnan visar upp den, för att kontrollera dess skick och förvaring. … 9. Innehavaren kan när som helst ombes att placera den förvarade urnan på en kyrkogård. 10. Utöver kraven i punkt 4 får gravurnor under inga omständigheter förvaras i vinstdrivande syfte. Följaktligen är det inte tillåtet att utöva näringsverksamhet som, om än inte uteslutande, består i förvaring av gravurnor, oavsett skälen för och varaktigheten av denna förvaring. Detta förbud gäller även för det fall den avlidne under sin livstid har uttryckt en sådan önskan.”
48

De mekanismer som har införts genom Dublin III-förordningen för att samla in alla de uppgifter som behövs i samband med det förfarandet ska således tillämpas så snart som ansökan om internationellt skydd har lämnats in. Det föreskrivs dessutom uttryckligen i artikel 4.1 i nämnda förordning att det är först efter det att en sådan ansökan har lämnats in som sökanden bland annat ska underrättas om kriterierna för fastställande av ansvarig medlemsstat, om anordnandet av en personlig intervju och om möjligheten att lämna information till de behöriga myndigheterna (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 juli 2017, Mengesteab, C‑670/16, EU:C:2017:587, punkterna 86 och 87).
49

Dessa rapporter anger bland annat vad som ska förstås med ”set-top box”. Det är ”an apparatus or device that processes an incoming signal from an external signal source in a manner that can be presented on a display unit, such as a video monitor or television set”. Det preciseras att denna apparat ”may handle one or several functionalities, including: receiving and decoding television broadcasts, whether from a satellite, cable or Internet source”.
–

Viking Motors AS, TKM Beauty Eesti OÜ, TKM King AS, Kaubamaja AS och Selver AS, genom E. Talur och L. Naaber-Kivisoo, vandeadvokaadid,
2

Begäran har framställts i ett mål mellan, å ena sidan, Teva UK Ltd, Accord Healthcare Ltd, Lupin Ltd, Lupin (Europe) Ltd och Generics (UK) Ltd, som bedriver verksamhet under namnet ”Mylan”, och, å andra sidan, Gilead Sciences Inc. (nedan kallat Gilead), angående giltigheten av ett tilläggsskydd som beviljats Gilead för ett läkemedel för behandling av humant immunbristvirus (hiv).
7

Artikel 18 i nämnda förordning har följande lydelse: ”1. Den ansvariga medlemsstaten ska vara skyldig att … b) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en sökande vars ansökan är under prövning och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, c) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som har återkallat en ansökan under prövning och lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, d) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan har avslagits och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd. 2. Den ansvariga medlemsstaten ska i de situationer som avses i punkt 1 a och b pröva eller slutföra prövningen av den ansökan om internationellt skydd som den sökande lämnat in. … I de fall som omfattas av punkt 1 d ska den ansvariga medlemsstaten, om ansökan endast har avslagits i första instans, säkerställa att den berörda personen har eller har haft tillgång till ett effektivt rättsmedel, i enlighet med artikel 46 i [Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60)].”
9

I artikel 256 punkt III i Code général des impôts (allmänna skattelagen) (nedan kallad CGI) föreskrevs vid tidpunkten för omständigheterna i det nationella målet följande: ”Med leverans av varor ska likställas en beskattningsbar persons överföring av varor från sin rörelse till en annan medlemsstat inom Europeiska gemenskapen. Med överföring enligt föregående bestämmelser avses försändelse eller transport av materiell lös egendom som utförs av en beskattningsbar person eller för hans räkning inom ramen för den beskattningsbara personens rörelse, med undantag av försändelse eller transport av varor som i bestämmelsemedlemsstaten är avsedda a) för tillfälligt bruk för tillhandahållande av tjänster som tillhandahålls av den beskattningsbara personen eller under förutsättningar som, om varorna importerades, skulle ge vederbörande rätt till temporär import med fullständig befrielse från tull, b) att genomgå arbeten, under förutsättning att varorna återsänds eller transporteras till den beskattningsbara personen i Frankrike, c) för installation eller montering, d) för leveranser ombord på transportmedel som den beskattningsbara personen utför under de förutsättningar som anges i artikel 37 i [mervärdesskattedirektivet]. …”
20

Den hänskjutande domstolen konstaterar emellertid att det i artikel 5.3 i förordningen föreskrivs att den aktuella flygningen ska ställas in på grund av ”extraordinära omständigheter” och således att det ska finnas ett orsakssamband mellan dessa omständigheter och att flygningen ställdes in. En flygning som inte ställs in till följd av frånvaro på grund av sjukdom, utan på grund av ett lufttrafikföretags beslut att omorganisera alla flygningar mot bakgrund av denna omständighet kan inte medföra att den inställda flygningen kan hänföras direkt till denna omständighet. En sådan tolkning av artikel 5.3 i denna förordning skulle kunna grunda sig på skäl 15 däri, enligt vilken ”extraordinära omständigheter” ska hänföras till en särskild flygning.
11

I artikel 68 i ustawa o podaktu akcyzowym (lagen om punktskatter) av den 23 januari 2004 (Dz. U. nr 29, position 257), i den lydelse som var gällande vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna i det nationella målet, föreskrivs följande: ”1. I denna lag avses med öl de produkter som anges i punkt 13 i bilaga 2 samt alla produkter som utgörs av en blandning av öl och alkoholfria drycker enligt koden PKWiU 15.94.10 och KN-nummer 2206 00, med en faktisk alkoholhalt överstigande 0,5 %. … 3. Beskattningsunderlaget för öl utgörs av antalet hektoliter i den färdiga produkten per grad Plato. 4. Punktskattesatsen för öl ska vara 6,86 [polska zloty (PLN) (cirka 1,63 euro)] per hektoliter per grad Plato av den färdiga produkten. 5. Finansministern ska i förordning fastställa de närmare bestämmelserna för beräkning av beskattningsunderlaget för öl med beaktande av de beskattningsunderlag som tillämpas i medlemsstaterna.”
Följande anges i förordet till denna standard:

”This European Standard shall be given the status of a national standard … and conflicting national standards shall be withdrawn at the latest by March 2014.

…

This document has been prepared under a mandate given to CEN by the European Commission and the European Free Trade Association …

The requirements of [directive 98/70] …, including amendments … have been included. …”
11)

Ska talan väckas vid domstol i Belgien, närmare bestämt vid en domstol i Kortrijk, i enlighet med artikel 25.1 i förordning nr 1215/2012 (med stöd av artikel 5.1 i samma förordning), med hänsyn till att parterna, i punkt 20 i de allmänna villkor som gällde för all försäljning av varor mellan svaranden och käranden, infört en skriftlig och enligt belgisk rätt fullt giltig prorogationsklausul enligt vilken ’any dispute of any nature [whatsoever] shall be the exclusive jurisdiction of the courts of Kortrijk’ [domstolarna i Kortrijk ska ha exklusiv behörighet att pröva alla typer av eventuella tvister]?
Mål C‑5/17

Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

mot

DPAS Limited

(begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

”Begäran om förhandsavgörande – Gemensamt system för mervärdesskatt – Direktiv 2006/112/EG – Undantag från skatteplikt – Artikel 135.1 d – Transaktioner rörande betalningar och överföringar – Begrepp – Tillämpningsområde – Betalningsplan via autogiro för tandvård”

Sammanfattning – Domstolens dom (andra avdelningen) av den 25 juli 2018

Harmonisering av lagstiftning – Gemensamt system för mervärdesskatt – Undantag från skatteplikt – Transaktioner rörande betalningar och överföringar som avses i artikel 135.1 d i direktiv 2006/112 – Begrepp – Betalningsplan via autogiro för tandvård – Omfattas inte

(Rådets direktiv 2006/112, artikel 135.1)

Artikel 135.1 d i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att det undantag från skatteplikt som föreskrivs i denna bestämmelse för transaktioner rörande betalningar och överföringar inte är tillämpligt på ett sådant tillhandahållande av tjänster som det i det nationella målet, vilket för den beskattningsbara personen består i att begära dels att de berörda kreditinstituten ska överföra ett penningbelopp från en patients bankkonto till den beskattningsbara personens bankkonto enligt en fullmakt avseende autogiro, dels att de berörda kreditinstituten ska överföra detta penningbelopp, efter avdrag för den ersättning som ska betalas till den beskattningsbara personen, från den beskattningsbara personens konto till de bankkonton som innehas av tandläkaren respektive patientens försäkringsgivare.

(se punkt 51 samt domslutet)
76

Kommissionen har i detta avseende till att börja med påpekat att eftersom åtgärden i fråga utgör en stödordning, borde tribunalen ha kontrollerat huruvida denna garanti, med tanke på dess allmänna egenskaper, var ägnad att ge IFPEN en fördel i framtiden, och detta trots avsaknaden av en verklig fördel i fråga om kreditvillkoren under den berörda perioden. Kommissionen har i detta avseende angett att den undersökte de faktiska effekterna av garantin under denna period med det enda syftet att kontrollera huruvida en verklig fördel uppstått under denna period och inte för att undersöka huruvida garantin utgjorde ett statligt stöd eller inte, vilket är en fråga vars svar uteslutande beror på bedömningen av de potentiella effekterna av denna åtgärd.
14

Den hänskjutande domstolen har angett att rätten till årlig betald semester i målet vid den nationella domstolen har gått förlorad enligt § 7 punkt 3 BUrlG, eftersom semestern inte togs ut under det år som den tjänades in. Enligt 7 § punkt 3 BUrlG går semester som arbetstagaren inte tar ut under det år då den tjänas in i princip förlorad i slutet av detta år, om inte villkoren för överföring av semesterdagar enligt denna bestämmelse är uppfyllda. När arbetstagaren hade möjlighet att ta ut sin semester under det år då den tjänades in, kommer rätten till årlig betald semester gå förlorad vid utgången av detta år. På grund av att dessa rättigheter gått förlorade kunde de inte omvandlas till en rätt till ersättning enligt 7 § punkt 4 BUrlG. Det skulle endast förhålla sig på annat sätt om arbetsgivaren, trots att arbetstagaren ingett en semesteransökan i rätt tid, hade avslagit ansökan. Däremot kan 7 § BUrlG inte tolkas så, att arbetsgivaren skulle vara skyldig att ålägga arbetstagaren att ta ut årlig betald semester.
22

I 9 § i denna lag föreskrivs följande: ”(1) Företaget är skyldigt att vid all gränsöverskridande godstransport och under hela resan säkerställa att de handlingar som styrker behörighet enligt 7 § första stycket finnas tillgängliga, ifyllda och om så krävs försedda med stämpel. (2) Föraren är skyldig att vid all gränsöverskridande godstransport och under hela resan ha de handlingar som styrker behörighet enligt 7 § stycke 1 tillgängliga, om så krävs försedda med stämpel, och uppvisa dem för kontrollmyndigheterna (21 §) när dessa så begär. …”
9

I artikel 51 i denna lag, med rubriken ”Kollektiv uppsägning”, föreskrivs följande: ”Vid tillämpningen av bestämmelserna i denna lag avses med kollektiv uppsägning upphörande av anställningsavtal av ekonomiska, tekniska, organisatoriska eller produktionsrelaterade skäl, om antalet uppsägningar under en period av 90 dagar avser minst a) 10 arbetstagare i företag med färre än 100 anställda, b) 10 procent av antalet arbetstagare i företag med mellan 100 och 300 arbetstagare, c) 30 arbetstagare i företag med fler än 300 arbetstagare. Ekonomiska skäl ska anses föreligga om företagets resultat visar på en negativ ekonomisk situation, till exempel om förlust faktiskt har uppkommit eller beräknas uppkomma eller om företagets ordinarie intäkter eller försäljning ihållande minskat. En minskning ska under alla förhållanden anses ha varit ihållande om företagets ordinarie intäkter eller försäljning under tre på varandra följande kvartal varit lägre än de intäkter eller den försäljning som redovisats under motsvarande kvartal föregående år. … Kollektiv uppsägning ska även anses föreligga när anställningsavtalen upphör för samtliga anställda i företaget, under förutsättning att antalet arbetstagare är fler än fem, när detta är resultatet av att företaget helt upphör med sin verksamhet av samma skäl som anges ovan. … 2. Kollektiva uppsägningar ska föregås av överläggningar med arbetstagarnas rättsliga representanter under en period som ska vara maximalt 30 kalenderdagar, eller maximalt 15 kalenderdagar för företag med färre än 50 arbetstagare. … Arbetsmarknadsmyndigheten ska säkerställa att överläggningarna förlöper väl. Myndigheten kan i förekommande fall utfärda tillsägelser eller rekommendationer till parterna. Detta kan dock inte i något fall medföra att förfarandet avbryts eller skjuts upp. Utan att det påverkar tillämpningen av föregående punkt kan Arbetsmarknadsmyndigheten, under överläggningsperioden, på parternas gemensamma begäran vidta lämpliga medlingsåtgärder i syfte att finna en lösning på de problem som den kollektiva uppsägningen ger upphov till. I samma syfte kan den även vara behjälplig på begäran av en part eller på eget initiativ. När överläggningsperioden har löpt ut ska arbetsgivaren översända resultatet till arbetsmarknadsmyndigheten. Om en överenskommelse har nåtts ska en kopia av hela överenskommelsen översändas. Om en överenskommelse inte har nåtts ska arbetsgivaren översända sitt slutliga beslut om kollektiv uppsägning, med villkoren för denna uppsägning, till arbetstagarnas representanter och till arbetsmarknadsmyndigheten. … 4. Efter det att beslutet meddelats arbetstagarnas representanter kan arbetsgivaren underrätta var och en av de berörda arbetstagarna om uppsägningen på de villkor som anges i artikel 53.1 i denna lag. Under alla omständigheter får uppsägningen verkan tidigast trettio dagar efter det att meddelandet om att överläggningsperioden inleddes skickades till Arbetsmarknadsmyndigheten. … 6. För arbetsgivarens beslut gäller samma rättsmedel som för uppsägningen. Om arbetstagarnas representanter väcker talan skjuts behandlingen av de individuella målen upp till dess denna talan har avgjorts.”
43

I förevarande fall framgår det av uppgifterna som lämnas i begäran om förhandsavgörande att föremålet för de aktuella nationella bestämmelserna är att fastställa villkoren för att bevilja sådan allmän ålderspension ”av kategori A” som personer som uppnått den lagstadgade pensionsåldern kan göra anspråk på. Parterna i det nationella målet preciserade under förhandlingen vid domstolen att var och en som uppnått denna ålder och som har bidragit tillräckligt till det allmänna pensionssystemet i Förenade kungariket har rätt till sådan pension enligt nationell rätt. Det lagstadgade systemet för ålderspension i den berörda staten lämnar således skydd vid ålderdom genom att den berörda personen ges en individuell rätt till åldersperson som tjänas in i förhållande till de avgifter som han eller hon betalat in till systemet under sin yrkeskarriär och detta oberoende av vederbörandes civilstånd.
–

Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW, genom A. Godfroid och Y. Bayens, advocaten,
9

Artikel 18 i förordningen har rubriken ”Den ansvariga medlemsstatens skyldigheter”. I artikel 18.1 anges följande: ”Den ansvariga medlemsstaten ska vara skyldig att a) på de villkor som anges i artiklarna 21, 22 och 29 överta en sökande som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat, b) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en sökande vars ansökan är under prövning och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, c) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som har återkallat en ansökan under prövning och lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, d) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan har avslagits och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd.”
8

I artikel 5 i direktiv 2003/86 anges följande: ”1. Medlemsstaterna skall avgöra om en ansökan till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten om inresa och vistelse för familjeåterförening skall lämnas in av referenspersonen eller av dennes familjemedlemmar. … 4. Så snart som möjligt och under alla omständigheter senast nio månader efter det att ansökan har lämnats in, skall medlemsstatens behöriga myndigheter skriftligen underrätta den person som har lämnat in ansökan om beslutet. Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur, får tidsfristen i första stycket i undantagsfall förlängas. Ett beslut om avslag skall motiveras. Samtliga följder av att ett beslut inte har fattats när tidsfristen i första stycket löper ut skall regleras i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. 5. Vid prövningen av ansökan skall medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till att underåriga barns bästa skall komma i främsta rummet.”
16

Enligt fast rättspraxis är syftet med etableringsfriheten att säkerställa en nationell behandling i värdmedlemsstaten av medborgare från andra medlemsstater och av sådana bolag som avses i artikel 54 FEUF genom ett förbud mot all diskriminering som, när det gäller bolag, grundar sig på var ett bolag har sitt säte (se, bland annat, dom av den 12 december 2006, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, punkt 43, och dom av den 14 december 2006, Denkavit Internationaal och Denkavit France, C‑170/05, EU:C:2006:783, punkt 22).
7

Artikel 187-ter TUF, med rubriken ”Otillbörlig marknadspåverkan”, har följande lydelse: ”1. ”Utan att det påverkar de straffrättsliga påföljder som åläggs för brott, ska den som via medier, inklusive internet, eller på annat sätt, sprider falska eller vilseledande uppgifter, rykten eller nyheter som ger eller kan förväntas ge falska eller vilseledande signaler om finansiella instrument, åläggas en administrativ sanktionsavgift på mellan 20000 och 5000000 euro. … 3. Utan att det påverkar straffrättsliga påföljder när gärningen utgör brott, ska den administrativa sanktionsavgift som avses i punkt 1 påföras den som … c) genomför transaktioner eller utför handelsorder under falska förespeglingar eller andra slag av vilseledande eller manipulationer, … 5. De administrativa sanktionsavgifter som föreskrivs i föregående punkter ska ökas med upp till tre gånger [det föreskrivna beloppet] eller upp till ett belopp som är upp till tio gånger högre än den avkastning eller vinst som erhållits till följd av brottet när – med beaktande av gärningens skadliga inverkan, gärningsmannens individuella egenskaper och den avkastning eller vinst som erhållits, eller inverkan på marknaden – sanktionerna inte kan anses tillräckliga, trots att maximibeloppet tillämpas. …”