ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Peter Sweetman, Irland, Attorney General och Minister for the Environment, Heritage and Local Government (ministern för miljö, kulturarv och lokal förvaltning), å ena sidan, och An Bord Pleanála (Irlands byggnadsnämnd, nedan kallad An Bord), biträdd av Galway County Council och Galway City Council, gällande An Bords beslut att godkänna den planerade förbifarten kring förbifartförbifarten kring staden Galway för riksvägen N6 för riksvägen N6.
61

Under dessa omständigheter kan de ekonomiska följderna för gasleverantörsföretag i Tyskland vilka ingått specialkundavtal om leverans av naturgas med konsumenter inte fastställas endast mot bakgrund av EU-domstolens tolkning av unionsrätten i förevarande mål (se, analogt, dom av den 13 mars 2007 i mål C-524/04, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, REG 2007, s. I-2107, punkt 131).
28

Domstolen tar under sådana förhållanden hänsyn till faktiska omständigheter i det enskilda fallet i syfte att avgöra om den situation som tvisten i det nationella målet avser omfattas av den ena eller den andra av dessa bestämmelser (domen i det ovannämnda målet Test Claimants in the FII Group Litigation, punkt 94 och där angiven rättspraxis).
25

Administrativen sad Varna beslutade mot denna bakgrund att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Ska artikel 203 i [direktiv 2006/112] tolkas så, att den mervärdesskatt som anges på fakturan är utkrävbar oberoende av om det finns grund för att ange mervärdesskatten (avsaknad av leverans eller betalning), och även tolkas så, att de myndigheter som övervakar tillämpningen av ZZDS inte får korrigera angiven [mervärdesskatt] med anledning av nationella bestämmelser enligt vilka endast den som utfärdar fakturan får ändra densamma? 2) Åsidosätts principerna om skatteneutralitet, proportionalitet och berättigade förväntningar genom den praxis som utvecklats av förvaltningsmyndigheter och domstolar, varigenom den ena parten (mottagaren av fakturan) i omprövningsbeslut nekas rätt att dra av ingående mervärdesskatt medan den av den andra parten (den som utfärdar fakturan) angivna mervärdesskatten inte justeras i ett omprövningsbeslut, om — den som utfärdar fakturan inte inkommer med några handlingar under skattekontrollen, — den som utfärdar fakturan inkommer med handlingar under kontrollen, medan dess leverantörer eller tillhandahållare inte förebringar någon bevisning eller förebringar bevisning som inte räcker för att visa att leverans eller tillhandahållande faktiskt skett, — någon kontroll av de omtvistade transaktionerna i kedjan inte har gjorts under skattekontrollen av fakturautfärdaren?”
34

Parlamentet har för det tredje påpekat att de angripna besluten endast avser två av tolv sammanträdesperioder under de två aktuella åren. Eftersom det inte hålls någon sammanträdesperiod i augusti månad, måste dessutom två perioder, under alla omständigheter, äga rum i oktober. Parlamentet har, vad gäller det budgetsammanträde som ska äga rum under samma månad, preciserat att även om det inte är varken onödigt eller saknar ändamål att befogenheten i budgetfrågor utövas vid ett plenarsammanträde, ska det trots detta beaktas att budgetförfarandet endast tar några timmar av en sammanträdesperiod i anspråk. Slutligen har parlamentet betonat att Republiken Frankrikes oro för att längden på de månatliga sammanträdesperioderna generellt ska kortas ned är rent hypotetisk.
27

Således ska de relevanta bestämmelserna i Montrealkonventionen, jämförda med varandra, tolkas så, att lufttrafikföretaget är skyldigt att ersätta en passagerare för förlusten av ett bagage som har checkats in i en annan passagerares namn när den passageraren var med på samma flygning, i den mån det förlorade bagaget innehöll föremål tillhörande den första passageraren, varav förlusten utgör skada för honom eller henne. Det betyder att det inte endast är den passagerare som personligen har checkat in sitt eget bagage utan även den vars tillhörigheter befann sig i ett bagage som checkats in av en annan passagerare som var med på samma flygning, som enligt Montrealkonventionen tillerkänns en individuell rätt till ersättning vid förlust av nämnda tillhörigheter, enligt de villkor som fastställs i artikel 17.2 första meningen i konventionen, och med de begränsningar som gäller enligt artikel 22.2.
7

Det framgår av artikel 2 c, 2 d, 2 e och 2 i att följande beteckningar i förordningen används med de betydelser som anges nedan: ”c) asylansökan: en ansökan som har getts in av en tredjelandsmedborgare och som kan anses som en ansökan om internationellt skydd av en medlemsstat i enlighet med Genèvekonventionen [av den 28 juli 1951 om flyktingars rättsliga ställning]. En ansökan om internationellt skydd skall antas vara en asylansökan, om inte tredjelandsmedborgaren uttryckligen begär en annan typ av skydd, som kan sökas särskilt. d) sökande eller asylsökande: en tredjelandsmedborgare som har gett in en asylansökan som ännu inte har slutligt avgjorts. e) prövning av asylansökan: alla de prövningsåtgärder, beslut eller avgöranden som ankommer på de behöriga myndigheterna i ett asylärende enligt nationell lagstiftning, med undantag för förfarandena för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för prövningen i enlighet med bestämmelserna i denna förordning. ... i) familjemedlemmar: i den mån familjen var en familj redan i ursprungslandet, följande medlemmar av sökandens familj som befinner sig på medlemsstaternas territorium: i) Den asylsökandes make eller maka eller ogifta partner i ett varaktigt förhållande, om lagstiftningen eller sedvanan i den berörda medlemsstaten behandlar ogifta par som jämställda med gifta par i sin utlänningslag. ii) Underåriga barn till sådana par som avses i led i eller till sökanden, förutsatt att de är ogifta och i beroende ställning, oavsett om de är födda inom eller utom äktenskapet eller adopterade enligt nationell lagstiftning. iii) Fadern, modern eller vårdnadshavaren om sökanden eller flyktingen är underårig och ogift.
5

I 4 § 1993 års lag om mervärdesskatt (Umsatzsteuergesetz 1993) (nedan kallad UStG), i dess lydelse under åren 1993 och 1994, som målet avser, föreskrevs följande: ”Från skatteplikt undantas …: ... 16. omsättning som har nära anknytning till verksamhet som bedrivs av ... en inrättning som tillhandahåller ambulerande vård av personer som är sjuka eller i behov av omvårdnad, när a) dessa inrättningar drivs av offentligrättsliga juridiska personer, eller ... e) kostnaderna för vård vid inrättningar för ambulerande vård, av personer som är sjuka eller i behov av omvårdnad, under föregående kalenderår i minst två tredjedelar av fallen helt eller till övervägande del burits av enligt lag inrättade socialförsäkringsorgan eller av myndigheter för socialt bistånd ... 18. tjänster som tillhandahålls av officiellt erkända frivilligorganisationer för allmän välfärd eller av samfund, föreningar eller fonder, som har som syfte att främja frivilligt arbete för allmän välfärd och är anslutna som medlemmar i en sådan frivilligorganisation, när a) dessa organisationer uteslutande och direkt verkar för allmännyttiga, välgörande eller kyrkliga ändamål, b) tjänsterna direkt gagnar den grupp av personer som organisationen, enligt stadgar, urkunder eller andra konstituerande bestämmelser, ska gynna, och c) ersättningen för tjänsterna är lägre än den genomsnittliga ersättningen till företag med vinstsyfte för motsvarande tjänster. …”
—

Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League och PA Sport UK Ltd, genom J. Mellor och L. Lane, barristers, befullmäktigade av S. Levine och R. Hoy, solicitors,
8

I artikel 28 i direktiv 2008/9 föreskrivs följande: ”Detta direktiv ska tillämpas på återbetalningsansökningar som lämnas in efter den 31 december 2009. [Åttonde direktivet] upphör att gälla med verkan från och med den 1 januari 2010. Bestämmelserna i direktivet ska emellertid fortsätta att vara tillämpliga på återbetalningsansökningar som lämnats in före den 1 januari 2010. Hänvisningar till det upphävda direktivet ska tolkas som hänvisningar till detta direktiv utom för återbetalningsansökningar som lämnats in före den 1 januari 2010.”
11

Under tiden hade DVGW genom ett formaliserat förfarande, i vilket Fra.bo inte deltog, ändrat standard nr W 534 och infört det så kallade 3000-timmarstestet, som syftar till att säkerställa en längre livslängd för certifierade produkter. Det framgår av DVGW:s svar på en skriftlig fråga från domstolen att ”3000-timmarstestet” består i att kopparrördelens elastomerpackning utsätts för en temperatur på 110 grader Celsius under 3000 timmar. Enligt DVGW:s regler är innehavare av intyg om överensstämmelse skyldiga att inom tre månader från ikraftträdandet av ändringen av standarden ansöka om tilläggscertifiering för att visa att de ändrade kraven är uppfyllda. Fra.bo gav inte in någon sådan ansökan och lät inte sina kopparrördelar genomgå ”3000-timmarstestet”.
6

Under rubriken ”Information och icke-diskriminering” föreskrivs följande i artikel 23.1 i förordning nr 1008/2008: ”De passagerarpriser och fraktpriser som är tillgängliga för allmänheten ska innehålla tillämpliga villkor när de erbjuds eller offentliggörs i någon form, inbegripet på Internet, för lufttrafik från en flygplats som befinner sig på en medlemsstats territorium och på vilken fördraget är tillämpligt. Det slutliga pris som ska betalas ska alltid anges och ska innehålla gällande passagerarpris eller fraktpris samt alla tillämpliga skatter och avgifter, tilläggsavgifter och arvoden som är oundvikliga och förutsebara vid tidpunkten för offentliggörandet. Förutom slutpriset ska minst anges a) passagerarpris eller fraktpris, b) skatter, c) flygplatsavgifter, och d) andra avgifter, tilläggsavgifter eller arvoden, exempelvis sådana som har samband med luftfartsskydd eller bränsle, om avgifterna i b, c och d har lagts till passagerarpriset eller fraktpriset. Valfria pristillägg ska anges klart, öppet och otvetydigt i början av varje bokningsprocess och kunden ska aktivt markera sitt godkännande av dem.”
13

Landgericht München II kom fram till att de ovannämnda föremålen utgör verk av brukskonst som är upphovsrättsligt skyddade i Tyskland. Under den aktuella gärningsperioden, från den 1 januari 2005 till den 15 januari 2008, förelåg däremot inte något upphovsrättsligt skydd i Italien, och det skydd som fanns kunde inte göras gällande mot tredje man. De bruksföremål som designats av Eileen Gray var således inte upphovsrättsligt skyddade i Italien mellan den 1 januari 2002 och den 25 april 2007, eftersom en förkortad skyddsfrist gällde i den medlemsstaten under denna period och förlängdes först från och med den 26 april 2007. Övriga bruksföremål var upphovsrättsligt skyddade i Italien under gärningsperioden, men skyddet kunde inte göras gällande mot tredje man enligt tillämplig italiensk rättspraxis, åtminstone inte gentemot sådana tillverkare som mångfaldigade, bjöd ut och/eller marknadsförde föremålen redan före den 19 april 2001.
Vid fastställande av det externa förhållandet vid solidariskt ansvar för olika juridiska personer som av kommissionen har ålagts böter, vilka personer ansetts solidariskt ansvariga på grund av att de tillhör ett och samma företag som har befunnits skyldigt till att ha överträtt unionens konkurrensregler, är kommissionen underkastad vissa begränsningar.

Kommissionen är således skyldig att iaktta principen om att straff och sanktioner ska vara individuella, enligt vilken det bötesbelopp som enligt artikel 23.3 i förordning nr 1/2003 ska betalas solidariskt, ska fastställas med hänsyn till hur allvarlig den överträdesle är som kan läggas det berörda företaget individuellt till last, liksom till hur länge den har pågått. När kommissionen avser att ålägga ett dotterbolag solidariskt ansvar med vart och ett av de moderbolag med vilket det förstnämnda har utgjort ett enda företag under den period överträdelsen pågått, krävs enligt denna princip att kommissionen fastställer det bötesbelopp som ska erläggas solidariskt av de bolag som ingår i företaget för vart och ett av dessa, med hänsyn till hur allvarlig den överträdelse är som kan läggas det berörda företaget individuellt till last, liksom till hur länge den har pågått.

På samma sätt ska kommissionen iaktta rättssäkerhetsprincipen, som innebär att alla rättsakter som antas av unionens institutioner ska vara klara och precisa, så att de berörda personerna med säkerhet kan få kännedom om de rättigheter och skyldigheter som rättsakten medför och handla i enlighet därmed. Skulle inte den metod som kommissionen valt för att fastställa det solidariska ansvaret göra det möjligt för de aktuella moderbolagen att med säkerhet veta vilket bötesbelopp de måste betala för den period som ligger till grund för deras solidariska ansvar tillsammans med dotterbolaget som begått överträdelsen har rättssäkerhetsprincipen åsidosatts.

(se punkterna 120, 126–128, 133 och 139)
Artikel 9.3 i förordning nr 1768/95 om införande av genomförandebestämmelser för det undantag i jordbruket som föreskrivs i artikel 14.3 i förordning nr 2100/94 om gemenskapens växtförädlarrätt, i dess lydelse enligt förordning nr 2605/98, ska tolkas så, att ett bearbetningsföretags skyldighet att lämna information avseende skyddade växtsorter utlöses när begäran om information som avser ett visst regleringsår har lämnats in före utgången av detta regleringsår. En sådan skyldighet kan emellertid gälla information som avser upp till tre regleringsår som föregår det innevarande under förutsättning att en innehavare av gemenskapens växtförädlarrätt till samma bearbetningsföretag har gjort en första begäran gällande samma sorter under det första av de regleringsår som avses i begäran om information.

(se punkt 33 samt punkt 1 i domslutet)
14

Zürichs flygplats är belägen i Kloten (Schweiz), nordost om staden Zürich (Schweiz) och cirka 15 km sydost om gränsen mellan Schweiz och Tyskland. Zürichs flygplats har tre start- och landningsbanor: en väst-östlig (10/28), en nord-sydlig (16/34) som korsar den väst-östliga och en nordväst-sydöstlig (14/32) som är fristående från de två övriga. De flesta starterna under dagtid sker västerut från den väst-östliga start- och landningsbanan, medan de flesta starterna tidigt på morgonen eller sent på kvällen sker i nordlig riktning från den nord-sydliga start- och landningsbanan. Vid inkommande flygningar från nordost används till övervägande del den nordväst-sydöstliga start- och landningsbanan. Med hänsyn till närheten till den tyska gränsen måste alla flyg som kommer in från norr eller nordväst för att landa i Zürich utnyttja tyskt luftrum vid landningen.
11

Artikel 9 i dekretet av den 10 april 2008 om tilldelning av tåglägen och om avgifter för utnyttjande av den offentliga järnvägsinfrastrukturen (uredba o dodeljevanju vlakovnih poti in uporabnini na javni železniški infrastrukturi) (Uradni list RS, nr 38/08) (nedan kallat dekretet av den 10 april 2008), har följande lydelse: ”1. [Järnvägsbyrån], förvaltaren och sökanden ska inom ramen för förfarandet för uppbyggnad och tilldelning av tåglägen iaktta följande tidsfrister och principer: ... — Förvaltaren ska upprätta ett förslag till ny tågplan och nya tågtidtabeller senast fem månader innan den nya tågplanen träder i kraft och överlämna det till [järnvägsbyrån]. — Vid upprättandet av nämnda förslag, ska infrastrukturförvaltaren rådgöra med berörda parter och alla som önskar kommentera den inverkan som tågplanen kan komma att ha på deras förmåga att tillhandahålla järnvägstjänster under tågplanens giltighetstid. — [Järnvägsbyrån] ska översända förslag till ny tågplan till de sökande som begärt att få tilldelas ett tågläge och övriga berörda parter som önskar kommentera den inverkan som tågplanen kan komma att ha på deras förmåga att tillhandahålla järnvägstjänster under tågplanens giltighetstid samt ge dem en tidsfrist på minst en månad för att inkomma till järnvägsbyrån med eventuella kommentarer.”
111

Särskilt framgår följande av akten. — Likvidationsplanen för CMD, som godkänts genom beslut av den 22 juni 2010 från Juzgado de lo Mercantil no 2 de Bilbao, föreskrev i huvudsak att samtliga detta bolags tillgångar skulle säljas tillsammans till bolagets fordringsägare, vilka väsentligen var dess tidigare anställda, genom en partiell kvittning mot deras fordringar. Därvid angavs att fordran avseende det aktuella stödet vid den tidpunkten inte återfanns bland de erkända fordringarna. — Kort tid före godkännandet av denna plan grundade tidigare anställda från CMD Euskomenaje, vars verksamhet i huvudsak var identisk med den som CMD hade bedrivit. — Likvidationsplanen för CMD hade ”tydligt målet att verksamheten skulle fortsätta att bedrivas genom ett nyskapat bolag som inte ansvarade för CMD:s skulder”, såsom framgår av en skrivelse som Baskiens regering skickade till Euskomenajes styrelse den 17 februari 2011. — Euskomenaje använder sig av Magefesas industriella äganderätt, bland annat varumärket Magefesa, vilket tilldelades Euskomenaje direkt, det vill säga utan konkurrens och utan vederlag. Detta framgår bland annat av de skrivelser av den 3 december 2010 och den 10 mars 2011 som den autonoma regionen Baskien skickat till Juzgado de Primera Instancia no 10 de Bilbao. — Den autonoma regionen Baskiens motstånd mot ovannämnda tilldelning var resultatlöst. — Trots att likvidationsplanen för CMD upphävdes genom beslut av den 16 januari 2012 från Audiencia Provincial de Bizkaia till följd av ett överklagande som den autonoma regionen Baskien gett in efter det att kommissionen väckt förevarande talan, godkände konkursförvaltarna att CMD:s tillgångar tills vidare överfördes till Euskomenaje fram till dess att likvidationen av CMD avslutades. Detta skedde utan vederlag, utan offentliggörande, utan intyg för överlåtelse av äganderätt och ”i strid med grundläggande principer för konkursförfaranden”. Detta framgår bland annat av den skrivelse som nämnts i tredje strecksatsen i denna punkt. — Trots beslutet av den 12 januari 2011 om att CMD:s verksamhet skulle upphöra och dess lokaler stängas, fortsatte Euskomenaje att tillverka hushållsprodukter i CMD:s anläggningar och använde därvid CMD:s fastigheter, maskiner och industriella äganderätt. Detta framgår av den ansökan som den autonoma regionen Baskien gav in till Juzgado de lo Mercantil no 2 de Bilbao den 3 mars 2011 och som syftade till att Euskomenajes verksamhet, som fortsatte i CMD:s anläggningar, skulle upphöra.
7

Artikel 5 med rubriken ”Anmälans innehåll” i den angripna förordningen har följande lydelse: ”1. Med avseende på investeringsprojekt av de typer som förtecknas i bilagan ska den anmälan som avses i artikel 3 när det är lämpligt omfatta a) volymen för den planerade kapaciteten eller kapaciteten under uppförande, b) typ och väsentliga egenskaper avseende infrastruktur eller kapacitet på planeringsstadiet eller under uppförande, inklusive, i tillämpliga fall, platsen för projekt som avser överföring över gränserna, c) sannolikt år för idrifttagning, d) typ av energikälla, e) vilka anläggningar som kan sättas in vid energiförsörjningskriser, till exempel utrustning för omvänt flöde eller bränslebyte, eller f) utrustning med system för avskiljning av koldioxid och ombyggnadsmekanismer för avskiljning och lagring av koldioxid. 2. När det gäller föreslagen avveckling av kapacitet ska den anmälan som föreskrivs i artikel 3 omfatta följande uppgifter, nämligen a) berörd infrastrukturs egenskaper och kapacitet, och b) sannolikt avvecklingsår. 3. Alla anmälningar i enlighet med artikel 3 ska i förekommande fall inbegripa den totala volymen för den installerade produktions-, överförings- och lagringskapacitet som är tillgänglig vid ingången av det aktuella rapporteringsåret eller som varit ur drift längre än tre år. Medlemsstaterna, den enhet som uppgiften delegerats till eller de särskilda organ som avses i artikel 3.2 b kan komplettera rapporteringen med relevanta kommentarer, däribland kommentarer om förseningar eller hinder som rör genomförandet av investeringsprojekt.”
6

I artikel 4 i lag 13/1998 föreskrivs följande: ”1. Detaljhandel med tobaksvaror i Spanien, med undantag av Kanarieöarna, omfattas av det monopol som staten utövar genom nätet av försäljningsställen för tobak och frimärken. 2. De priser som tillämpas vid försäljning till allmänheten av olika slag, varumärken och former av tobaksvaror som är avsedda för försäljning i Spanien, med undantag av Kanarieöarna, ska fastställas av tillverkarna eller, i förekommande fall, av deras företrädare eller bemyndigade representanter inom Europeiska unionen … 3. [Innehavare av försäljningsställen för tobak], som nödvändigtvis ska utgöras av fysiska personer som är medborgare i någon av staterna i Europeiska unionen, ska vara statliga tillståndshavare. … får inte … vara innehavare av ett annat försäljningsställe för tobak eller av ett försäljningsställe som tar ut påslag vid försäljning, eller ha en yrkes- eller arbetsmässig bindning till någon av importörerna, tillverkarna eller partihandlarna på tobaksmarknaden, såvida inte nämnda bundenhet upphör innan tillståndet för försäljningsstället för tobak blir definitivt. 4. Tillstånd för försäljningsställen för tobak ska beviljas efter anbudsinfordran … Ett tillstånd är giltigt under 25 år. … ... 7. Detaljisternas marginal vid försäljning av tobaksvaror, vars inköp de är skyldiga att göra hos en auktoriserad grossist, ska vara 8,5 procent av detaljhandelspriset, oberoende av priset eller varan, dess ursprung eller vilken grossist som har tillhandahållit varan. Vid försäljning av cigarrer ska detaljisterna dock under alla omständigheter ta ut en marginal på 9 procent. …”
3

Artikel 8 i direktiv 2004/48 har följande lydelse: ”1. Medlemsstaterna skall se till att de behöriga rättsliga myndigheterna, i samband med en rättegång om immaterialrättsintrång och som svar på en berättigad och proportionell begäran av käranden, får besluta att information om ursprung och distributionsnät för de intrångsgörande varorna eller tjänsterna skall lämnas av intrångsgöraren och/eller annan person som a) har befunnits förfoga över intrångsgörande varor i kommersiell skala, b) har befunnits använda intrångsgörande tjänster i kommersiell skala, c) har befunnits i kommersiell skala tillhandahålla tjänster som använts i intrångsgörande verksamhet, eller d) har pekats ut av en person som avses i a, b eller c såsom delaktig i produktion, tillverkning eller distribution av varorna eller tillhandahållandet av tjänsterna. 2. Informationen i punkt 1 skall, om lämpligt, omfatta a) namn och adress på producenter, tillverkare, distributörer, leverantörer och andra som tidigare innehaft respektive använt varorna eller tjänsterna, samt på tilltänkta grossister och detaljister, b) uppgifter om hur mycket som producerats, tillverkats, levererats, mottagits eller beställts samt om erhållet pris på varorna eller tjänsterna. 3. Punkterna 1 och 2 skall inte påverka tillämpningen av andra lagbestämmelser som: a) ger rättighetshavaren rätt till ytterligare information, b) reglerar hur information som lämnas enligt denna artikel får användas i civilrättsliga eller straffrättsliga förfaranden, c) reglerar ansvar för missbruk av rätten till information, d) gör det möjligt att vägra lämna sådan information som skulle tvinga den person som avses i punkt 1 att medge egen eller nära anhörigs medverkan i ett immaterialrättsintrång, eller e) reglerar sekretesskydd för informationskällor eller behandling av personuppgifter.”
4

I artikel 15.5 i förordning nr 3821/85 föreskrivs följande: ”Varje förare skall lämna följande uppgifter på sitt diagramblad: a) Efter- och förnamn (när bladet börjar användas). b) Datum och ort där användningen av bladet börjar samt datum och ort där användningen upphör. c) Registreringsnummer för varje fordon som han tilldelas, såväl vid starten av den första på bladet registrerade resan som därefter om byte av fordon sker under bladets användning. d) Vägmätarens ställning — vid starten av den första resa som är registrerad på bladet, — vid slutet av den sista resa som är registrerad på bladet, — vid fordonsbyte under en arbetsdag (avläst värde på det fordon föraren hade tilldelats och på det fordon han skall tilldelas). e) Tidpunkt för eventuellt fordonsbyte.”