ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 11 juli 2000. - Fédération nationale d'agriculture biologique des régions de France (FNAB), Syndicat européen des transformateurs et disributeurs de produits de l'agriculture biologique (Setrab) och Est Distribution Biogam SARL mot Europeiska unionens råd. - Talan om ogiltigförklaring - Rådets förordning (EG) nr 1804/1999 - Tillfälligt undantag till förmån för befintliga varumärken - Avvisning. - Mål T-268/99.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02893



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om ändring av den ekologiska produktionen av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel - Talan väckt av föreningar för ekonomiska aktörer och av ett bolag inom sektorn i fråga - Avvisning

(Artikel 230 fjärde stycket EG och artikel 249 EG; rådets förordning nr 1804/1999 om ändring av förordning nr 2092/91, artikel 1.7)

Sammanfattning

$$Talan om ogiltigförklaring av artikel 1.7 i förordning nr 1804/1999 om komplettering av förordning nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel så att den även omfattar animalieproduktion, väckt av sammanslutningar av ekonomiska aktörer och av ett bolag inom sektorn i fråga, kan inte tas upp till sakprövning.

Förordning nr 1804/1999 innehåller nämligen bestämmelser med allmän giltighet som är tillämpliga på samtliga berörda ekonomiska aktörer. Den har således normativ karaktär och utgör inte ett beslut enligt artikel 249 EG. I artikel 1.7 i förordningen föreskrivs ett tidsbegränsat undantag från principen att endast de varor som har producerats i enlighet med bestämmelserna i förordning nr 2092/91 får innehålla uppgifter syftande på ekologisk produktion. Artikeln är tillämplig på objektivt bestämda situationer och medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven krets av innehavare av varumärken. Det tidsbegränsade undantaget i fråga skall således anses utgöra en integrerad del av de samlade bestämmelser bland vilka det ingår och har samma allmänna karaktär som dessa bestämmelser.

Sökandena kan heller inte anses vara personligen berörda av den omtvistade bestämmelsen, eftersom denna bestämmelse, som har allmän giltighet, inte berör dem på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för dem eller på grund av en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till alla andra personer.

(se punkterna 34, 35, 37, 38 och 45)
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 20 juli 1999. - Ventouris Group Enterprises SA mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Betalning av böter - Bankgaranti - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten. - Mål T-59/99 R.



Rättsfallssamling 1999 s. II-02519



Nyckelord

1 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för bifall - "Fumus boni juris" - Krav på skyndsamhet - Kumulativ karaktär

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Uppskov med skyldigheten att ställa en bankgaranti för att undgå omedelbar indrivning av böter - Villkor för bifall - Särskilda omständigheter

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)
61999B0178

Förstainstansrättens beslut (första avdelningen) den 6 december 1999. - Sonia Marion Elder och Robert Dale Elder mot Europeiska kommissionen. - Insyn - Beslut 94/90/EKSG, EG, Euratom om allmänhetens tillgång till kommissionens handlingar - Rådgivande kommittén för mervärdesskatt - Beslut att vägra tillgång till handlingar - Återkallande av den ifrågasatta rättsakten - Anledning saknas att döma i saken. - Mål T-178/99.



Rättsfallssamling 1999 s. II-03509
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 1 juni 1999. - Karl L. Meyer mot Europeiska unionens råd. - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål T-74/99.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01749



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Tidsfrister - Utgången frist

(EG-fördraget, artikel 173 femte stycket (nu artikel 230 femte stycket EG i ändrad lydelse))

Sammanfattning

Talefristen i artikel 173 femte stycket i fördraget (nu artikel 230 femte stycket EG i ändrad lydelse) syftar inte bara till att tillförsäkra sökanden en viss rimlig tid för att bedöma om det finns grund för att angripa rättsakten och ge sökanden tid för att i så fall utarbeta en ansökan, utan syftar även till att garantera att en rättsakt inte blir föremål för talan om ogiltighetsförklaring efter det att en viss frist har löpt ut. Endast en strikt tillämpning av fristen är förenlig med rättssäkerheten och nödvändigheten av att undvika varje särbehandling eller godtycke i rättstillämpningen.
61998B0044(02)

Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 29 september 1999. - Emesa Sugar (Free Zone) NV mot Europeiska kommissionen. - Reglerna om associering av de utomeuropeiska länderna och territorierna - Besluten 91/482/EEG och 97/803/EG - Förordning (EG) nr 2553/97 - Interimistiskt förfarande - Förlängning av interimistiska åtgärder. - Mål T-44/98 R II.



Rättsfallssamling 1999 s. II-02815
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 28 juni 2000. - Cho Yang Shipping Co. Ltd mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Betalning av böter - Bankgaranti - Krav på skyndsamhet - Intresseavvägning. - Mål T-191/98 R II.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02551



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för bifall - "Fumus boni juris" - Krav på skyndsamhet - Kumulativ karaktär - Avvägning mellan samtliga föreliggande intressen

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

2 Interimistiskt förfarande - Rättens behörighet i interimistiska förfaranden - Gränser - Yrkande om att förstainstansrätten skall bevilja interimistiska åtgärder för tiden fram till dess att domstolen avkunnat dom med anledning av ett överklagande - Avvisning

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104)

3 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Uppskov med verkställighet av skyldighet att ställa en bankgaranti som villkor för att böter inte skall drivas in omedelbart - Villkor för bifall - Särskilda omständigheter

(Artikel 242 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

1 I artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler föreskrivs att en ansökan om interimistiska åtgärder skall ange de omständigheter som ställer krav på skyndsamhet och de faktiska och rättsliga grunder på vilka den begärda åtgärden omedelbart framstår som befogad (fumus boni juris). Dessa villkor är kumulativa, vilket innebär att det inte kan förordnas om interimistiska åtgärder när ett av villkoren inte är uppfyllt. I ett mål om beviljande av interimistiska åtgärder skall rätten i förekommande fall även göra en avvägning mellan de föreliggande intressena.

(se punkterna 22 och 23)

2 Det är uppenbart att en sökandes yrkanden, i ett interimistiskt förfarande, om beviljande av interimistiska åtgärder för tiden fram till dess att domstolen slutligen har avgjort ett överklagande av en dom av förstainstansrätten inte kan upptas till sakprövning. Den domare som beslutar i ett interimistiskt förfarande är nämligen inte behörig att förordna om interimistiska åtgärder som är avsedda att medföra verkningar fram till dess att domstolen har meddelat dom med anledning av ett eventuellt framtida överklagande av förstainstansrättens dom rörande huvudsaken.

(se punkt 41)

3 En begäran om uppskov med verkställighet i syfte att erhålla dispens från ett krav att ställa en bankgaranti som villkor för att det bötesbelopp som ett företag ålagts inte skall drivas in kan bifallas endast om det föreligger särskilda omständigheter. Annars skulle den i artikel 242 EG föreskrivna principen att en talan inte hindrar verkställighet bli betydelselös.

(se punkt 42)
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 13 februari 1998. - Guérin automobiles mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Talan om ogiltigförklaring - Tidsfrist för väckande av talan - Uppenbart att talan inte kan upptas till sakprövning. - Mål T-276/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-00261



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Frist - Tvingande rätt - Utgångspunkt - Delgivning - Rena formfel saknar betydelse

(EG-fördraget, artikel 173)

Sammanfattning

Den tidsfrist för väckande av talan som föreskrivs i artikel 173 i fördraget utgör tvingande rätt och har upprättats för att säkerställa tydlighet och säkerhet i rättsliga situationer och för att undvika diskriminerande eller godtycklig behandling i rättsliga förfaranden. Det ankommer på förstainstansrätten att ex officio granska om denna tidsfrist har iakttagits.

I det avseendet utgör ett felaktigt angivande av mottagaren av ett beslut mot vilket talan om ogiltigförklaring förs ett rent formfel som under alla omständigheter inte kan förhindra tillämpningen av de frister som föreskrivs i fördraget, förutsatt att mottagaren av det kritiserade beslutet har kunnat inse att det var riktat till honom.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 29 september 1997. - Roberto D'Orazio och Pierre Hublau mot Europeiska kommissionen. - Statligt stöd - Stöd till järn- och stålindustrin - Talan om ogiltigförklaring - Artikel 33 i EKSG-fördraget - Avvisning. - Mål T-4/97.



Rättsfallssamling 1997 s. II-01505



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan mot ett beslut som har fattats inom ramen för kol- och stålfördraget - Talan väckt av en fackföreningsordförande vid ett företag - Avvisning

(Euratomfördraget, artikel 33; EG-fördraget, artikel 173)

Sammanfattning

Talan om ogiltigförklaring av ett beslut som har fattats inom ramen för kol- och stålfördraget kan inte väckas av en fackföreningsordförande vid det företag som påverkas av beslutet, eftersom en sådan talerätt inte omnämns i artikel 33 i kol- och stålfördraget, som innehåller en uttömmande uppräkning av de rättssubjekt som har rätt att väcka talan om ogiltigförklaring, och artikel 173 i fördraget inte är tillämplig på en sådan talan.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 3 oktober 1997. - Mutual Aid Administration Services NV mot Europeiska kommissionen. - Anbudsförfarande för transport av gratisleveranser av jordbruksprodukter till befolkningen i Armenien och Azerbajdzjan - Kommissionen nekar att betala den anbudsgivare som tilldelats kontrakt hela det pris som har avkrävts - Talan om ogiltigförklaring - Talan som i själva verket utgör en talan som verkställande av kontrakt avseende transport - Förstainstansrätten saknar uppenbarligen behörighet - Talan om ogiltigförklaring kan uppenbarligen inte tas upp till sakprövning. - Mål T-186/96.



Rättsfallssamling 1997 s. II-01633



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan som i själva verket utgör en talan om verkställighet av ett avtal - Gemenskapernas domstolar saknar behörighet - Talan väckt av en anbudsgivare som tilldelats avtal avseende transport av leverans av livsmedelsstöd - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 173, 181 och 183)

Sammanfattning

I avsaknad av en skiljedomsklausul i den mening som avses i artikel 181 i fördraget är förstainstansrätten, vid vilken en talan om ogiltigförklaring har anhängiggjorts med stöd av artikel 173 i fördraget, uppenbart inte behörig att faktiskt avgöra en talan om verkställighet av ett avtal. I annat fall skulle den utvidga sin behörighet till att avse andra tvister för vilka dess behörighet är begränsad enligt artikel 183 i fördraget, då denna bestämmelse tvärtom tilldelar de nationella domstolarna en behörighet enligt gemenskapsrätten att avgöra tvister i vilka gemenskapen är part.

Det är därför uppenbart att den talan om ogiltigförklaring som en anbudsgivare som tilldelats avtal avseende transporten av leveransen av livsmedelsstöd till tredje land har väckt mot kommissionens beslut att inte betala denne det totala priset för transporten inte kan tas upp till sakprövning, eftersom en sådan talan, även om den har väckts med stöd av artikel 173 i fördraget, i själva verket utgör en talan om verkställighet av det avtal som har slutits mellan anbudsgivaren och kommissionen för genomförande av transporterna av de varor som skall levereras.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 19 februari 1997. - Paolo Salvatore Affatato mot Europeiska kommissionen. - Rättshjälp. - Mål T-157/96 AJ.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00155

s. IA-00033

s. II-00093



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Begäran om rättshjälp - Ingiven utan hjälp av advokat efter att talan väckts genom advokat - Upptagande till sakprövning

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 94.2 andra stycket)

Sammanfattning

Enligt artikel 94.2 andra stycket i rättegångsreglerna behöver inte en ansökan om rättshjälp göras genom advokat. Detta undantag är inte enbart tillämpligt om ansökan om rättshjälp inges innan den talan som sökanden avser väcka, utan även när denna ansökan inges efter att talan väckts genom advokat.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 11 juli 1996. - José Gomes de Sá Pereira mot Europeiska unionens råd. - Rådsbeslut om tillsättning av ordförande och ledamöter på avdelningarna för handläggning av överklagandeärenden vid Europeiska kontoret för harmonisering av den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) - Yrkande om ogiltigförklaring - Yrkande om skadestånd - Avvisning. - Mål T-30/96.



Rättsfallssamling 1996 s. II-00785



Sammanfattning



Nyckelord

Tjänstemän - Talan - Rätt att föra talan - Personer som gör anspråk på att vara tjänstemän eller andra anställda än lokalt anställda - Sökande till en tjänst som ordförande eller ledamot av besvärsnämnderna vid Europeiska byrån för harmonisering inom den inre marknaden

(EG-fördraget, artikel 179; tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)

Sammanfattning

Artikel 179 i fördraget, i vilken domstolen ges behörighet att avgöra alla tvister mellan gemenskapen och dess anställda inom de gränser och på de villkor som har fastställts i tjänsteföreskrifterna eller som följer av anställningsvillkoren, skall förstås på så sätt att den inte bara är tillämplig på personer som är tjänstemän eller andra anställda än lokalt anställda, utan även på personer som gör anspråk på sådana tjänster. Artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna, vilka handlar om sätt att överklaga, gäller inte bara för tjänstemän som är i tjänst utan även för kandidater till en tjänst.

En sökande till en tjänst som ordförande eller ledamot av besvärsnämnderna vid Europeiska byrån för harmonisering inom den inre marknaden är tvungen att väcka talan med stöd av artikel 91 i tjänsteföreskrifterna, eftersom tvisten gäller hans deltagande i uttagningsförfarandet, och inte med stöd av artikel 173 i fördraget, som inte är tillämplig i målet.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 14 oktober 1996. - Valio Oy mot Europeiska kommissionen. - Interimistiska åtgärder - Upptagande till sakprövning - Gemensam jordbrukspolitik - Regler för bredbara fetter - Förbud mot användning av särskilt angivna beteckningar - Tillämpning - Kompetensfördelning mellan kommissionen och de nationella myndigheterna. - Mål T-137/96 R.



Rättsfallssamling 1996 s. II-01327



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Villkor för upptagande till sakprövning - Upptagande till sakprövning av talan avseende huvudtvisten - Avsaknad av relevans - Gränser - Talan som avser ogiltigförklaring av ett beslut som påstås ingå i en skrivelse från kommissionen rörande tolkningen av en bestämmelse i en förordning - Kommissionen saknar rätt att fatta beslut på grund av medlemsstaternas exklusiva behörighet att verkställa bestämmelsen i fråga - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1; rådets förordning nr 2991/94)

Sammanfattning

Frågan om talans upptagande till sakprövning skall i princip inte prövas inom ramen för ett förfarande för interimistiska åtgärder. Denna fråga skall undersökas i samband med talan, för att inte påverka förstainstansrättens avgörande i sak, förutom när det vid första påseendet framstår som uppenbart att talan inte kan tas upp till sakprövning.

Detta är fallet med en talan som avser ogiltigförklaring av ett "beslut" som ingår i en skrivelse som kommissionen har sänt till en medlemsstat och som avser tolkningen av en bestämmelse i förordning nr 2991/94 om regler för bredbara fetter, vars verkställande ingår i medlemsstaternas exklusiva behörighet. Till den del en sådan skrivelse varken genom sitt innehåll, sin form eller sitt sammanhang framstår som ett beslut som kommissionen har fattat i samband med utövandet av sin behörighet att bestämma tillämpningsföreskrifter för nämnda förordning, utgör skrivelsen endast en åsikt som inte är bindande för de behöriga nationella myndigheterna och som således inte påverkar sökandens rättsliga ställning. Det ankommer på denne, om de nationella myndigheterna godtar den icke-bindande tolkning som kommissionen har föreslagit, att i förekommande fall använda tillgängliga nationella rättsmedel för att vid nationella domstolar ifrågasätta de åtgärder som har vidtagits med avseende på honom. Den nationella domstolen kan i förekommande fall hänskjuta frågan om förordningens tolkning eller giltighet till EG-domstolen.

Eftersom ansökan om uppskov med verkställigheten av ett "beslut" som ingår i nämnda skrivelse har samband med en talan som vid första påseendet skall avvisas, skall ansökan avslås.
61995B0145

Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 28 maj 1997. - Proderec - Formação de Desenvolvimento de Recursos Humanos ACE mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Den ifrågasatta rättsakten indragen under det pågående förfarandet - Anledning saknas att döma i målet. - Mål T-145/95.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00823
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 18 augusti 1995. - Giorgio Bernardi mot Europaparlamentet. - Europeisk ombudsman - Ansökan - Utnämningsförfarande - Uppskov. - Mål T-146/95 R



Rättsfallssamling 1995 s. II-02255



Nyckelord

Interimistiska åtgärder - Interimistiska åtgärder - Förutsättningar för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Avvägning mellan samtliga aktuella intressen - Begäran om uppskov med förfarandet för utnämning av en europeisk ombudsman

(Artikel 186 i EG-fördraget, artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 159.7 i Europaparlamentets arbetsordning)
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 16 februari 1995. - Amicale des résidents du square d'Auvergne mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder. - Mål T-5/95 R.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00255



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Inlämnande av ansökningar - Formkrav

(Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 104.2)

Sammanfattning

En ansökan om uppskov uppfyller inte kraven i artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler om uppskov med genomförandet av en viss åtgärd och om andra interimistiska åtgärder, om man i den inte anger någon omständighet som skulle visa att de åtgärder som ansökan avser är brådskande, om den inte innehåller en noggrann angivelse av de sakförhållanden som tvisten beror på och i vilken de rättsliga grunder som åberopas inte på något sätt stöds av konkreta argument.
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen) den 24 mars 1998. - International Procurement Services SA mot Europeiska kommissionen. - Fastställande av rättegångskostnader. - Mål T-175/94 (92).



Rättsfallssamling 1998 s. II-00601



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Rättegångskostnader - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Nödvändiga kostnader som parterna har haft med anledning av förfarandet - Gemenskapsinstitutionernas advokatkostnader

(EG-stadgan för domstolen, artikel 17 första stycket och artikel 46 första stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 91 b)

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande av rättegångskostnader - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Omständigheter som skall beaktas

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

Sammanfattning

3 Av artikel 17 första stycket och artikel 46 första stycket i stadgan för domstolen följer att gemenskapens institutioner i en tvist inför förstainstansrätten kan vända sig till en advokat för biträde och dennes arvode faller sålunda in under begreppet nödvändiga kostnader med anledning av förfarandet vilka enligt artikel 91 b i rättegångsreglerna anses som ersättningsgilla kostnader.

4 Gemenskapsdomstolarna är inte behöriga att fastställa de arvoden som parterna är skyldiga sina egna advokater men däremot att bestämma det belopp upp till vilket dessa arvoden är ersättningsgilla gentemot den part som har ådömts att ersätta rättegångskostnaderna. Då gemenskapsrätten saknar bestämmelser av taxekaraktär ankommer det på förstainstansrätten att fritt bedöma de faktiska omständigheterna i målet med beaktande av tvistens föremål och art, dess betydelse ur gemenskapsrättslig synvinkel samt svårigheterna i målet, den arbetsmängd som domstolsförfarandet har medfört för ombud eller rådgivare som har medverkat i målet och de ekonomiska intressen som parterna har haft av tvisten.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 15 mars 2000. - Enso-Gutzeit OY mot Europeiska kommissionen. - Fastställande av rättegångskostnader. - Mål T-337/94 (92).



Rättsfallssamling 2000 s. II-00479



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Nödvändiga kostnader för parterna - Omständigheter som skall beaktas

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 91 b)

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla kostnader - Begrepp - Medverkan av flera advokater

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 91 b)

Sammanfattning

1 Det följer av artikel 91 b i förstainstansrättens rättegångsregler att de ersättningsgilla kostnaderna endast omfattar utgifter som utgivits för förfarandet vid förstainstansrätten samt utgifter som varit nödvändiga i detta avseende.

Då gemenskapsrätten saknar bestämmelser av taxekaraktär ankommer det på gemenskapsdomstolarna att fritt bedöma omständigheterna i målet med beaktande av tvistens föremål och art, dess betydelse för gemenskapsrättens utveckling samt svårigheterna i målet, omfattningen av det arbete som domstolsförfarandet har kunnat föranleda för ombud eller rådgivare som har medverkat i målet och de ekonomiska intressen som parterna har haft av tvisten. Förstainstansrätten skall för detta ändamål varken beakta en nationell taxa där advokatarvodena fastställs eller en eventuell överenskommelse som den berörda parten och dennes ombud eller rådgivare har ingått i detta avseende.

(se punkterna 14 och 15)

2 Även om det i princip enbart är arvodet till en advokat som kan anses omfattas av begreppet ersättningsgilla kostnader i den mening som avses i artikel 91 b i rättegångsreglerna, skall det ändå huvudsakligen bedömas vilket antal arbetstimmar som objektivt kan förefalla nödvändigt med avseende på förfarandet i förstainstansrätten, oavsett mellan hur många advokater arbetsinsatsen har kunnat delas upp.

Utgifter som uppkommit till följd av att en ny advokat engagerats under domstolsförfarandet skall endast bäras av den part som förpliktats ersätta rättegångskostnaderna i den mån de motsvarar den tid som den nya advokaten har lagt ner på ärendet, men inte den tid som fordrats för att denne skulle sätta sig in i det.

(se punkterna 20 och 21)