ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

För det fall den andra frågan ska besvaras jakande önskar den nationella domstolen också få svar på följande frågor: 3.1. Utgör ett åsidosättande av administrativa trafikregler under omständigheterna i det aktuella fallet ett mindre grovt åsidosättande i den mening som avses i unionsrätten när följande omständigheter föreligger samtidigt: a) Överträdelsen utgörs av en trafikolycka, som har gett upphov till förmögenhetsskador, vilken uppsåtligen eller av oaktsamhet förorsakades av en person och som utgör ett straffbart åsidosättande av administrativa föreskrifter. b) Till följd av de föreskrivna böternas belopp kan beslutet om bötesstraff inte överklagas till domstol och den berörda personen saknar möjlighet att bevisa att han eller hon inte uppsåtligen eller av oaktsamhet har gjort sig skyldig till den överträdelse som lagts vederbörande till last. c) Det antal kontrollpunkter som anges i beslutet dras automatiskt in när beslutet får rättskraft. d) Inom ramen för det gällande systemet för körkort, vilka vid utfärdandet tilldelas ett visst antal kontrollpunkter som kan dras in vid överträdelser, beaktas även indraganden av kontrollpunkter vilka skett automatiskt på grundval av ej överklagbara beslut om bötesstraff. e) Om tvångsåtgärden indragning av körkort till följd av att körkortsinnehavaren har förlorat sin förarbehörighet, vilken utgör en automatisk rättsföljd av att det antal kontrollpunkter som från början beviljades dras in, överklagas till domstol prövar domstolen inte det ej överklagbara beslutet om bötesstraff genom vilket kontrollpunkterna drogs in. 3.2. Kan en medlemsstat — med beaktande av artikel 82 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, i vissa fall artikel 91.1 c i detta fördrag samt de åtgärder och rådets rambeslut 2005/214/RIF av den 24 februari 2005 om tillämpning av principen om ömsesidigt erkännande på bötesstraff, som vidtagits respektive antagits på grundval av nämnda artiklar — välja att inte tillämpa principen om ömsesidigt erkännande av domar och rättsliga avgöranden eller åtgärder för att förbättra transportsäkerheten på ett beslut om påförande av böter med anledning av en överträdelse av trafikregler vilken enligt unionsrätten ska betecknas som ”mindre grov” under de här aktuella omständigheterna med hänvisning till att den har beslutat att kravet på att ett fall ska kunna prövas inför en domstol med särskild behörighet i brottmål och på att nationella förfarandebestämmelser om rättsmedel ska vara tillämpliga inte ska beaktas när åtal har väckts till följd av ett brott?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 130/12

Överklagande ingett den 18 februari 2011 av Frucona Košice a.s. av den dom som tribunalen (andra avdelningen) meddelade den 7 december 2010 i mål T-11/07, Frucona Košice a.s. mot Europeiska kommissionen, St. Nicolaus — trade a.s.

(Mål C-73/11 P)

2011/C 130/22

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Frucona Košice a.s. (ombud: P. Lasok, QC, J. Holmes och B. Hartnett, barristers, och O. Geiss, Rechtsanwalt)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen, St. Nicolaus — trade a.s.

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva tribunalens dom av den 7 december 2010 i mål T-11/07 såvitt avser den fjärde och den sjätte grunden i klagandens ansökan inför tribunalen,

— bifalla talan avseende nämnda grunder,

— återförvisa målet till tribunalen för förnyad prövning av klagandens femte, sjätte, sjunde, åttonde och nionde grunder avseende skatteindrivningsförfarandet, och

— förplikta kommissionen att ersätta klagandens rättegångskostnader.

Grunder och huvudargument

Klaganden anför till stöd för sitt överklagande följande två grunder:

1. Tribunalen har inte prövat kommissionens tillämpning av kriteriet om en privat borgenär utifrån korrekta rättsliga kriterier. i) Kommissionens bedömning grundade sig inte på det korrekta rättsliga kriteriet, då kommissionen inte bedömde situationen utifrån en hypotetisk privat investerares perspektiv i syfte att avgöra huruvida avskrivningen enligt Upplägget var uppenbart generösare än vad en sådan borgenär skulle acceptera. ii) Tribunalen gjorde själv samma fel som kommissionen och tog inte i tillbörlig mån upp frågan hur en privat investerare hade betraktas situationen baserat på den information en sådan borgenär rimligen hade haft tillgång till vid den tidpunkt då Upplägget genomfördes. iii) I stället upprätthöll tribunalen en efterhandsbedömning som var kommissionens uppfattning om lämpligheten av konkurs jämfört med Upplägget. I den bedömningen beaktades inte de risker och förseningar som hade haft stor betydelse för hur en privat investerare hade valt att agera. iv) Tribunalens dom ska i dessa delar upphävas och talan ska bifallas såvitt avser de yrkanden som klaganden därvid gjorde inför tribunalen.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 80/15

Överklagande ingett den 11 januari 2011 av Europeiska kommissionen av den dom som tribunalen (fjärde avdelningen) meddelade den 27 oktober 2010 i mål T-24/05, Alliance One International, Inc. (tidigare Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc. och Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd mot Europeiska kommissionen

(Mål C-14/11 P)

2011/C 80/28

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier och R. Sauer)

Övriga parter i målet: Alliance One International, Inc. (tidigare Standard Commercial Corp.), Standard Commercial Tobacco Company, Inc. och Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva punkt 1 i domslutet i den överklagade domen,

— lämna sökandenas talan inför tribunalen helt utan bifall, och

— förplikta TCLT att ersätta rättegångskostnaderna i detta förfarande och förplikta de tre sökandena att ersätta alla rättegångskostnader i förfarandet i första instans.

Grunder och huvudargument

Klaganden gör gällande att den överklagade domen ska upphävas på följande grunder:

1. Tribunalen tillämpade principen om likabehandling på ett felaktigt sätt, varvid den förbisåg fast rättspraxis enligt vilken varje bolags ansvar måste bedömas för sig.

2. Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den fann att kommissionens behandling av vissa moderbolag utgjorde en rättslig standard för att hålla andra moderbolag ansvariga, även om denna standard gick utöver vad som krävdes enligt rättspraxis.

3. Genom att kommissionen inte tilläts lägga fram argument till bemötande av påståenden om diskriminering åsidosatte tribunalen kommissionens rätt till ett kontradiktoriskt förfarande och feltolkade motiveringsskyldigheten.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 89/10

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) den 24 december 2010 — TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Co. Ltd, International Air Transport Association, The Queen mot Civil Aviation Authority

(Mål C-629/10)

2011/C 89/18

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: TUI Travel plc, British Airways plc, easyJet Airline Co. Ltd, International Air Transport Association

Motpart: Civil Aviation Authority

Tolknings- och giltighetsfrågor

1. Ska artiklarna 5–7 i förordning (EG) nr 261/2004 (1) tolkas så, att den kompensation som föreskrivs i artikel 7 ska betalas till passagerare, vars flygning är försenad i den mening som avses i artikel 6, och i så fall, under vilka omständigheter ska denna kompensation betalas?

2. Om fråga 1 besvaras nekande, är artiklarna 5–7 i förordning (EG) nr 261/2004 helt eller delvis ogiltiga på grund av att de strider mot likabehandlingsprincipen?

3. Om fråga 1 besvaras jakande, är artiklarna 5–7 i förordning (EG) nr 261/2004 helt eller delvis ogiltiga på grund av att de a) är oförenliga med Montrealkonventionen, b) strider mot proportionalitetsprincipen och/eller c) strider mot rättssäkerhetsprincipen?

4. Om fråga 1 besvaras jakande och fråga 3 besvaras nekande, ska rättsverkningarna i tiden av domstolens dom i förevarande mål underkastas några begränsningar i tiden, och i så fall vilka begränsningar?

5. Om fråga 1 besvaras nekande, ska domen i de förenade målen Sturgeon m.fl. tillerkännas några rättsverkningar mellan den 19 november 2009 och tidpunkten för domstolens dom i förevarande mål, och i så fall vilka rättsverkningar?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (Text av betydelse för EES) — Uttalande från kommissionen (EUT L 46, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 274/17

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court of the United Kingdom den 4 augusti 2010 — Dermod Patrick O'Brien mot Ministry of Justice (tidigare Department for Constitutional Affairs)

(Mål C-393/10)

()

2010/C 274/25

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Dermod Patrick O'Brien

Motpart: Ministry of Justice (tidigare Department for Constitutional Affairs)

Tolkningsfrågor

1. Ska det i nationell rätt avgöras huruvida domare generellt är ”[arbetstagare] som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande” i dess mening enligt klausul 2.1 i ramavtalet eller finns det en gemenskapsrättslig norm enligt vilken denna fråga ska avgöras?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 246/23

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (Queen's Bench Division) (Förenade konungariket) den 28 juni 2010 — The Chartered Institute of Patent Attorneys mot Registrar of Trade Marks

(Mål C-307/10)

()

2010/C 246/39

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Queen's Bench Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Chartered Institute of Patent Attorneys

Motpart: Registrar of Trade Marks

Tolkningsfrågor

Är det

1. nödvändigt att identifiera de varor och tjänster som omfattas av en ansökan om registrering av ett varumärke med viss klarhet och precision, och i sådana fall hur klart och precist,

2. tillåtligt att använda den allmänna ordalydelsen i klassrubrikerna i den internationella klassificeringen av varor och tjänster som upprättats enligt Niceöverenskommelsen av den 15 juni 1957 (med ändringar och tillägg), för att identifiera vilka varor och tjänster som omfattas av en ansökan om registrering av ett varumärke,
1.

Med hänsyn till att det i den stödordning (med nr NN/91/A/95) som regionen Sicilien införde genom artikel 10 i den regionala lagen nr 27 av den 15 maj 1991 föreskrevs ett bidragssystem för ett antal år, lägst två år och högst fem år (två år vid anställning genom utbildnings- och anställningsavtal plus högst tre år om anställningsförhållandet omvandlas från ett utbildnings- och anställningsavtal till en tillsvidareanställning), ska Europeiska kommissionen, genom beslut nr 95/C 343/11 av den 14 november 1995 varigenom tillämpningen av stödordningen godkändes, anses ha haft för avsikt att — tillåta hela denna tidsmässiga och ekonomiska anpassning av förmånerna (två år + tre år), eller — ansåg kommissionen att det uteslutande var beviljandet av bidrag för anställningar genom utbildnings- och anställningsavtal (under de två år som avtalen gällde) eller — alternativt — beviljandet av bidrag för att anställningen för de arbetstagare som tidigare hade anställts genom utbildnings- och anställningsavtal skulle omvandlas till en tillsvidareanställning (under tre år från omvandlingen) som kunde godkännas?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 37/24

Överklagande ingett den 4 december 2009 av Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd av den dom som förstainstansrätten (sjunde avdelningen) meddelade den 23 september 2009 i mål T-296/06, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd mot Europeiska unionens råd

(Mål C-511/09 P)

2010/C 37/30

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd (ombud: A. Bentley, QC)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, IML Industria Meccanica Lombarda Srl

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den dom som förstainstansrätten meddelade den 23 september 2009 i mål T-296/06, Dongguan Nanzha Leco Stationery Mfg. Co., Ltd mot Europeiska unionens råd, i den mån som den första delen av klagandens första grund ogillas i första instans,

— ogiltigförklara rådets förordning (EG) nr 1136/2006 (1), i den mån som den inför en antidumpningstull för de spakmekanismer som tillverkas av sökanden utöver den tull som skulle ha betalats om den omtvistade justeringen av exportpriset inte hade företagits, och

— förplikta rådet att bära rättegångskostnaderna i förevarande mål, inbegripet kostnaderna i första instans.

Grunder och huvudargument

Klaganden gör gällande att i den överklagade domen ges inte begreppet normalvärde, som definieras i artikel 2.7 a i rådets förordning (EEG) nr 384/96 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen i dess ändrade lydelse, (2) korrekta rättsverkningar. I den överklagade domen drar följaktligen förstainstansrätten den felaktiga slutsatsen att det motsvarande normalvärde som fastställs i enlighet med denna bestämmelse nödvändigtvis överensstämmer när de relevanta produkterna lämnar produktionskedjan i Kina, trots det att det i den överklagade domen slås fast att det inte var företaget i Kina som hade haft försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader för såväl import- och exportförsäljning, utan närstående företag i ett land med marknadsekonomi, nämligen Hong Kong. Genom domen åsidosätts till följd av denna felaktiga slutsats artikel 2.10 i rådets förordning (EG) nr 384/96, i dess ändrade lydelse, genom att institutionernas justering av exportpriset, som avsåg avdrag för försäljnings- och administrationskostnader och andra allmänna kostnader samt den vinst som de närstående företagen i Hong Kong haft, bibehålls.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1136/2006 av den 24 juli 2006 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av spakmekanismer med ursprung i Folkrepubliken Kina och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import (EUT L 205, s. 1).

(2) EGT L 56, s. 1.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 256/9

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 24 juli 2009 — Pace plc mot The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-289/09)

2009/C 256/17

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Pace plc

Motpart: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Tolkningsfrågor

1. Ska en set-top box med kommunikationsfunktion och hårddisk klassificeras enligt Kombinerande Nomenklaturen (”KN”) undernummer 8528 71 13, i enlighet med kommissionens förordning nr 1549/2006 (1) och kommissionens förordning nr 1214/2007 (2) om ändring av bilaga 1 till rådets förordning nr 2658/87, trots det som anges i de förklarande anmärkningarna till KN (”FAKN”) som antagits av Europeiska kommissionen den 7 maj 2008 (2008/C 112/03) angående KN-undernummer 8521 90 00 och 8528 71 13?

2. För det fall att en set-top box med kommunikationsfunktion och hårddisk med de specifikationer som en sådan HD-set-top box som anges i punkt 4 har ska klassificeras enligt KN-undernummer 8521 90 00, skulle tillämpningen av tull med en högre tullsats än noll procent vara olaglig enligt gemenskapsrätten, som en följd av att det strider mot gemenskapens åtaganden enligt Avtalet om handel med informationsteknikprodukter (ITA) och artikel II:1 (b) i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 (GATT 1994) eller medför klassificering enligt nummer 8521 att varan ifråga är undantagen från tillämpningsområdet för den aktuella delen av ITA?

3. Ska bestämmelserna i artikel 12.5 a i tolkas så att det bindande klassificeringsbeskedet av den 8 april 2005 som Pace plc åberopat automatiskt upphörde att gälla efter den 31 december 2006 till följd av att det inte längre överensstämde med bestämmelserna i kommissionens förordning nr 1549/2006. Ska särskilt artikel 12.5 a i tolkas så att kommissionens förordning nr 1549/2006 inte omfattas av begreppet ”förordning” i denna artikels mening på grund av att det är en årlig uppdatering av KN eller på grund av att det inte är en specifik klassificeringsförordning?

4. Ska bestämmelserna i artikel 12.6 i tullkodexen tolkas som att när en årlig uppdatering av KN antas som inte innefattar någon bestämmelse om att det finns en övergångsperiod för innehavare av bindande klassificeringsbesked, sådana innehavare inte har rätt till en övergångsperiod, eller ska de ha rätt till den vanliga övergångsperioden på sex månader för kommissionens klassificeringsförordningar enligt principen om skydd för berättigade förväntningar?

(1) Kommissionens förordning (EG) nr 1549/2006 av den 17 oktober 2006 om ändring av bilaga I till förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, EUT L 301, s.1

(2) Kommissionens förordning (EG) nr 1214/2007 av den 20 september 2007 om ändring av bilaga I till förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, EUT L 286, s.1
2.

Kan artikel 4.1 [i direktiv 89/105] — i den del det föreskrivs att de behöriga myndigheterna i en medlemsstat, i den händelse att prisstopp skulle införas, minst en gång per år ska genomföra en undersökning för att fastställa de nationalekonomiska faktorer som motiverar att prisstoppet kvarstår — tolkas så, att det, om det enligt svaret på fråga 1 är tillåtet att sänka priserna, även är möjligt att vidta denna åtgärd flera gånger under samma år och upprepa detta under flera år (från år 2002 till år 2010)?
2)

För det fall artikel 6 i rådets direktiv 98/59/EG av den 20 juli 1998 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar kan tolkas så en medlemsstat har rätt att anta en nationell bestämmelse såsom artikel 67 i lag av den 13 februari 1998 om främjande av sysselsättningen, enligt vilken en arbetstagare enbart har rätt att bestrida att förfarandet för information och överläggningar har iakttagits under förutsättning att grunden för bestridandet är att arbetsgivaren inte har uppfyllt villkoren i artikel 66, 1 § andra stycket i samma lag, och under förutsättning att arbetstagarrepresentanterna i företagsrådet eller, om sådant saknas, de fackliga förtroendemännen eller, om sådana saknas, de arbetstagare som hade rätt att omfattas av förfarandet för information och överläggningar, inom 30 dagar från det att anmälan om den planerade kollektiva uppsägningen anslogs enligt artikel 66, 2 § andra stycket, har anmält invändningar till arbetsgivaren beträffande att ett eller flera av de villkor som föreskrivs i artikel 66, 1 § andra stycket inte har iakttagits, och under förutsättning att den uppsagda arbetstagaren genom rekommenderat brev har informerat arbetsgivaren om att vederbörande bestrider att förfarandet för information och överläggningar har iakttagits och begär att arbetstagaren skall återanställas inom 30 dagar från och med dagen för dennes uppsägning eller från och med det datum då uppsägningarna har förvärvat karaktären av kollektiv uppsägning, är då ett sådant system förenligt med den enskildes grundläggande rättigheter som utgör en väsentlig del av de allmänna rättsprinciper som gemenskapsdomstolen har att säkerställa respekten för, och särskilt med artikel 6 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna?
—

fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 3 och 4 i rådets direktiv 91/271/EEG (1) av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse a) genom att inte förse tätorterna Angra do Heroísmo, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Costa de Aveiro, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Ponta Delgada, Ponte de Lima, Póvoa do Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo – Cidade, Vila Real med ledningsnät i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 3 i det ovannämnda direktivet, b) genom att inte säkerställa att avloppsvatten från tätorterna Alto Nabão, Alverca, Bacia do Rio Uima (Fiães de S. Jorge), Carvoeiro, Costa da Caparica/Trafaria, Costa de Aveiro, Costa Oeste, Covilhã, Espinho/Feira, Fátima, Fundão/Alcaria, Lisboa, Matosinhos, Milfontes, Moledo/Âncora/Afife, Nazaré/Famalicão, Pedrógão Grande, Ponta delgada, Ponte de Lima, Póvoa de Varzim/Vila do Conde, Santa Cita, Vila Nova de Gaia/Douro Nordeste, Vila Real de Santo António, Viana do Castelo – Cidade, Vila Franca de Xira, Vila Realsom före utsläpp undergår sekundär rening eller motsvarande rening i enlighet med vad som föreskrivs i artikel 4 i det ovannämnda direktivet, och
SV Europeiska unionens officiella tidning C 22/34

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (Chancery Division) (Förenade kungariket) den 22 november 2007 – Afton Chemical Limited mot The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-517/07)

(2008/C 22/61)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division).

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Afton Chemical Limited

Motpart: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Tolkningsfrågor

1) Skall sådana bränsletillsatser som de ifrågavarande, vilka inte används, inte är avsedda att användas och inte utbjuds till försäljning som motorbränsle, men vilka tillsätts till motorbränsle av annan anledning än för att driva det fordon för vilket bränslet används, beskattas enligt artikel 2.3 i direktiv 92/81/EEG?

2) Om svaret till den första frågan är jakande omfattas sådana tillsatser av undantaget enligt artikel 8.1 i direktiv 92/81/EEG (1)?

3) Skall bränsletillsatser som de ifrågavarande, vilka inte används, inte är avsedda att användas och inte utbjuds till försäljning som motorbränsle, men vilka tillsätts till motorbränsle av annan anledning än för att driva det fordon för vilket bränslet används, beskattas enligt artikel 2.3 andra stycket i direktiv 2003/96/EG (2)?

4) Om svaret till den tredje frågan är jakande undantas sådana tillsatser, i enlighet med artikel 4 b första strecksatsen i direktiv 2003/96/EG, från att omfattas av nämnda direktiv?

5) Utgör gemenskapsrätten och särskilt artikel 3 i direktiv 92/12/EEG (3) ett hinder för Förenade kungarikets beskattning av ovan angivna bränsletillsatser?

(1) EGT L 316, s. 12; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 91.

(2) EUT L 283, s. 51.

(3) EGT L 76, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 57.
23.

I skäl 11 i det angripna beslutet påpekade kommissionen att vad beträffar ”användningarna 1, 2, 4 och 5 drog riskbedömningskommittén vidare slutsatsen att det föreligger osäkerhet även vid bedömningen av allmänhetens exponering för ämnet, via miljön, i lokal skala, särskilt vad beträffar utsläpp av krom (VI) via avloppsvatten. Detta är särskilt relevant vad beträffar oral exponering via dricksvatten. Riskbedömningskommittén ansåg dock att bedömningen av riskerna för allmänheten via miljön är tillräcklig för en ytterligare analys av kommittén för samhällsekonomisk analys, och påpekade att sökandenas synsätt baserar sig på antaganden som kan överskatta riskerna för allmänheten.”