BESLUT AV EUROPEISKA UNIONENS PERSONALDOMSTOL

(tredje avdelningen)

den 30 maj 2013

Mål F‑102/11

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Personalmål – Artikel 34.1 och 34.6 i rättegångsreglerna – Ansökan som ingetts per telefax inom fristen för talans väckande – Advokatens egenhändiga namnteckning är inte likadan som den som finns på originalansökan vilken skickats per post – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken: Talan väckt enligt artikel 270 FEUF, som är tillämplig på Euratomfördraget enligt artikel 106a i detta, genom vilken Luigi Marcuccio har yrkat ogiltigförklaring av Europeiska kommissionens beslut av den 22 december 2010 att avslå hans ansökan om ersättning för resekostnader under år 2005‑2010 som lämnats in i enlighet med artikel 8 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna). Originalexemplaret av ansökan skickades per post sedan en handling, i form av en kopia av det originalexemplar av ansökan som skickats per post, först sänts per telefax den 10 oktober 2011.

Avgörande: Talan avvisas, eftersom det är uppenbart att den inte kan prövas i sak. Luigi Marcuccio ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

Sammanfattning

1. Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – En advokats egenhändiga namnteckning – Formföreskrift som ska tillämpas strikt – Föreligger inte – Avvisning

(Domstolens stadga, artiklarna 19 tredje stycket och 21 första stycket, samt bilaga I, artikel 7.1; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 34.1)

2. Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Ansökan som ingetts per telefax inom fristen för talans väckande – Den egenhändiga namnteckningen är inte likadan som den som finns på originalansökan vilken skickats per post – Följder – Datumet då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om fristen för att väcka talan har iakttagits

(Domstolens stadga, artikel 45 första stycket; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 34.1 34.6; tjänsteföreskrifterna, artikel 91.3)

1. Det följer av artikel 19 tredje stycket och artikel 21 första stycket i stadgan för domstolen, som är tillämplig på mål vid personaldomstolen i enlighet med artikel 7.1 i bilaga I till samma stadga, att en part ska företrädas av en person som i detta avseende är behörig. En talan kan endast anhängiggöras vid unionsdomstolen på ett giltigt sätt genom en ansökan som har undertecknats av den senare. Några avvikelser eller undantag från denna skyldighet har inte föreskrivits i vare sig domstolens stadga eller personaldomstolens rättegångsregler.

Det är således på grund av advokatens avgörande roll i egenskap av rättsligt biträde i domstolsförfaranden vid personaldomstolen som det i artikel 34.1 i rättegångsreglerna föreskrivs att originalexemplaret av samtliga inlagor ska vara undertecknade av partens ombud. Genom sin namnteckning åtar sig ombudet nämligen ansvaret för att ansökan fullgjorts samt dess innehåll, och fyller i sin egenskap av rättsligt biträde en grundläggande funktion, enligt domstolens stadga och personaldomstolens rättegångsregler, genom att det tillförsäkrar sökanden tillgång till nämnda domstol.

Kravet på en egenhändig namnteckning säkerställer dessutom, av hänsyn till rättssäkerheten, att ansökan är äkta och utesluter risken att den i själva verket har upprättats av en person som saknar behörighet. Kravet är således att anse som en väsentlig formföreskrift som ska tillämpas strikt, vilket innebär att talan ska avvisas om kravet inte är uppfyllt.

(se punkterna 22–24)

Hänvisning till

Domstolen: 15 mars 1984, Vaupel mot domstolen, 131/83, punkt 8; 5 december 1996, Lopes mot domstolen, C‑174/96 P, punkt 8

Förstainstansrätten: 23 maj 2007, parlamentet mot Eistrup, T‑223/06 P, punkterna 50 och 51

2. Vad gäller korrekt ingivande av inlagor, inom ramen för mål vid Europeiska unionens personaldomstol, krävs enligt bestämmelserna i artikel 34 i personaldomstolens rättegångsregler, och i synnerhet 34.1 och 34.6, att den berörda partens ombud för hand undertecknar originalexemplaret av den inlaga som skickas in per telefax och som inom tio dagar rent faktiskt ska inges antingen per post eller överlämnas personligen till personaldomstolens kansli. Med andra ord, vid ingivande av originalexemplaret av varje inlaga inom de föreskrivna fristerna är det enligt ovannämnda artikel 34 inte tillåtet för den berörda partens ombud att anbringa två olika egenhändiga namnteckningar, även om de är äkta, den ena på den handling som översänds via fax till personaldomstolens kansli och den andra på originalexemplaret som översänds med post eller som överlämnas personligen till personaldomstolens kansli.

Om det visar sig att originalexemplaret av inlagan som rent faktiskt ingetts till kansliet inom tio dagar efter översändandet av kopian av originalet via telefax till personaldomstolens kansli inte är försedd med samma underskrift som finns på den handling som sändes via telefax, anser personaldomstolen att det kommit in två olika inlagor till dess kansli som var och en är försedd med olika namnteckningar, även om de anbringats av samma person. Eftersom översändandet av den text som skickades per telefax inte uppfyller de rättssäkerhetskrav som stadgas i artikel 34 i rättegångsreglerna, kan det datum då handlingen sändes per telefax inte beaktas vid bedömningen av huruvida fristen för att väcka talan har iakttagits.

Fristen för att väcka talan fastställs i artikel 91.3 i tjänsteföreskrifterna, till vilken fristen med hänsyn till avstånd enligt artikel 45 första stycket tillkommer. Från dessa bestämmelser kan det inte göras undantag i personaldomstolens rättegångsregler. Det är följaktligen viktigt att originalexemplaret av ansökan upprättas senast när dessa frister löper ut. Översändande via telefax är ur detta perspektiv inte enbart ett sätt att inge inlagan utan gör det även möjligt att bevisa att det originalexemplar av ansökan som skickats sedan fristerna hade löpt ut redan hade upprättats inom dessa frister.

(se punkterna 25–27)

Hänvisning till

Personaldomstolen: 21 februari 2013, Marcuccio mot kommissionen, F‑113/11, punkt 22