FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

PAOLO MENGOZZI

föredraget den 10 september 2008 ( 1 )

Mål C-376/07

Staatssecretaris van Financiën

mot

Kamino International Logistics BV

”Gemensamma tulltaxan — Kombinerade nomenklaturen — Tullklassificering — Monitorer med flytande kristaller (LCD) utrustade med SUB-D-, DVI-D-, USB-, S-video- och kompositvideoanslutning — Nummer 8471 — Nummer 8528 — Förordning (EG) nr 754/2004”

I — Inledning

1. I förevarande mål har domstolen ombetts att besvara tre tolkningsfrågor som hänskjutits av den nationella domstolen, Hoge Raad der Nederlanden, beträffande vissa bestämmelser i Kombinerade nomenklaturen. Den nationella domstolen ska ta ställning till hur en bildskärm med flytande kristaller (nedan kallad LCD-skärm) som importerats av bolaget Kamino International Logistics BV (nedan kallat Kamino) ska klassificeras. I det sammanhanget har den nationella domstolen bett domstolen att tolka vissa bestämmelser i Kombinerade nomenklaturen.

II — Tillämpliga bestämmelser

A — Bestämmelserna i Kombinerade nomenklaturen

2. Den version av Kombinerade nomenklaturen som är tillämplig på omständigheterna i förevarande tvist är den som gällde år 2004, vilken återfinns i förordning nr 1789/2003 ( 2 ) (nedan kallad 2004 års KN).

3. I avsnitt I i del 1 i 2004 års KN, som har rubriken ”Allmänna bestämmelser”, föreskrivs följande: ”… Vid klassificering av varor enligt Kombinerade nomenklaturen skall följande gälla: 1. Benämningarna på avdelningar, kapitel och underavdelningar av kapitel är endast vägledande. Klassificeringen skall bestämmas med ledning av lydelsen av HS-numren (med fyrställig sifferkod), av anmärkningarna till avdelningarna eller kapitlen och, om inte annat föreskrivs i HS-numren eller i anmärkningarna, med ledning av följande bestämmelser. … 3. När … två eller flera HS-nummer kan komma ifråga för en vara gäller följande: a) Det HS-nummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett HS-nummer som har en mera allmän varubeskrivning. … b) Blandningar, varor som består av olika material eller är sammansatta av olika beståndsdelar samt varor i satser för försäljning i detaljhandeln vilka inte kan klassificeras med ledning av regel 3 a, skall såvitt möjligt klassificeras som om de bestod av det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär. c) När en vara inte kan klassificeras med ledning av 3 a eller 3 b, skall det HS-nummer tillämpas som står sist av de HS-nummer som skäligen kan komma ifråga. 4. Varor som inte kan klassificeras med ledning av ovanstående, skall klassificeras enligt det HS-nummer som är tillämpligt för närmast liknande vara.”

4. Avdelning XVI i 2004 års KN har rubriken ”Maskiner och apparater samt mekaniska redskap; elektrisk materiel; delar till sådana varor; apparater för inspelning eller återgivning av ljud, apparater för inspelning eller återgivning av bilder och ljud för television samt delar och tillbehör till sådana apparater”. I avdelningen finns kapitel 84, med rubriken ”Kärnreaktorer, ångpannor, maskiner, apparater och mekaniska redskap; delar till sådana varor”, och kapitel 85, med rubriken ”Elektriska maskiner och apparater, elektrisk materiel samt delar till sådana varor; apparater för inspelning eller återgivning av ljud, apparater för inspelning eller återgivning av bilder och ljud för television samt delar och tillbehör till sådana apparater”.

5. Kapitel 84 föregås av följande ”Anmärkningar”: ”… 5. … B. Maskiner för automatisk databehandling kan förekomma i form av system som består av ett varierande antal separata enheter. Om inte annat anges i E nedan skall en enhet anses utgöra en del av ett komplett system om den uppfyller följande villkor: a) Den är av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling. b) Den kan anslutas till centralenheten antingen direkt eller via en eller flera andra enheter. c) Den kan ta emot eller leverera data i sådan form (kod eller signaler) som kan användas av systemet. C. Separata enheter av en maskin för automatisk databehandling skall klassificeras enligt nr 8471. D. Skrivare, tangentbord, X-Y-koordinerade inorgan och minnen som uppfyller villkoren i B b och B c ovan skall under alla omständigheter klassificeras som enheter enligt nr 8471. E. Maskiner i vilka ingår en maskin för automatisk databehandling eller som arbetar i anslutning till en sådan maskin och som utför en specifik arbetsuppgift annan än databehandling skall klassificeras enligt de nummer som motsvarar deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer. …”

6. I kapitel 84 i 2004 års KN finns bland annat följande nummer: ”8471Maskiner för automatisk databehandling och enheter till sådana maskiner; magnetiska och optiska läsare, maskiner för överföring av data till databärare i kodad form samt maskiner för bearbetning av sådana data, inte nämnda eller inbegripna någon annanstans: … 847160 – Inorgan och utorgan, även innehållande minnen inom samma hölje: … 84716090 – – Andra …”

7. I kapitel 85 i 2004 års KN finns följande nummer: ”8528Televisionsmottagare, även med inbyggd rundradiomottagare, inbyggd utrustning för inspelning eller återgivning av ljud eller videosignaler; videomonitorer och videoprojektorer: … – Videomonitorer: 852821 – – För färgmottagning: – – – Med katodstrålerör: … 85282190 – – – Andra …”

B — De förklarande anmärkningarna till Harmoniserade systemet

8. Harmoniserade systemet har utarbetats inom Världstullorganisationen och utgör utgångspunkten vid avfattningen av Kombinerade nomenklaturen. ( 3 ) Harmoniserade systemet åtföljs av förklarande anmärkningar. I de förklarande anmärkningar till nummer 8471 som var tillämpliga vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen angavs särskilt följande: ”Till de enheter som ingår [i ett system för databehandling] hör bildskärmar till maskiner för automatisk databehandling som grafiskt återger bearbetad data. Dessa skiljer sig i flera avseenden från videomonitorer och televisionsmottagare enligt nummer 85.2 8 däribland i följande avseenden: 1) Bildskärmar till maskiner för automatisk databehandling kan endast ta emot signaler från centralenheten i en maskin för automatisk databehandling och kan följaktligen inte återge färgbilder från sammansatta videosignaler vars vågform överensstämmer med en sändningsstandard (NTSC, SECAM, PAL, D-MAC etcetera). De är utrustade med kontaktdon som är typiska för databehandlingssystem (till exempel RS-232-gränssnitt, kontaktdon som DIN eller D-sub) och saknar ljudkrets. … 2) Bildskärmarna kännetecknas av låg elektromagnetisk strålning. De har ett bildpunktsavstånd (dot pitch) som börjar vid 0,41 mm vid medelupplösning och som minskar allteftersom upplösningen blir högre. 3) För att återge små men väldefinierade bilder använder de bildskärmar som klassificeras enligt detta nummer mindre bildpunktssstorlek (pixel) och högre konvergensstandard än de som är tillämpliga på videomonitorer och televisionsmottagare enligt nummer 85.2 8 …” ( 4 )

C — De förklarande anmärkningarna till KN

9. I de förklarande anmärkningar till KN som var tillämpliga vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna och som utarbetats av kommissionen ( 5 ) föreskrivs följande med avseende på nummer 84716090: ”Detta undernummer omfattar bl.a. bildskärmsenheter som endast kan användas som utenheter för automatiska databehandlingsmaskiner. Dessa enheter kan inte återge bilder från kodade (sammansatta) videosignaler.”

D — Förordning nr 754/2004

10. I kommissionens förordning (EG) nr 754/2004 av den 21 april 2004 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen ( 6 ) har två produkter klassificerats enligt nummer 82582190, vilka beskrivs på följande sätt: ”1. Färgplasmaskärm med ett diagonalmått på 106 cm (totalmått bredd 104 cm × höjd 64,8 cm × djup 9,5 cm) med en konfiguration på 852 × 480 pixlar. Anordningen har följande gränssnitt: — RGB-ingång — DVI-ingång (Digital Visual Interface) — ingång för styrdon. RGB-ingången gör att anordningen kan visa data direkt från en maskin för automatisk databehandling. DVI-ingången gör att anordningen kan visa signaler genom en anpassningslåda (tuner box), från en maskin för automatisk databehandling eller någon annan källa såsom en DVD-spelare eller ett videospel. 2. Färgplasmaskärm med ett diagonalmått på 106 cm (totalmått bredd 103 cm × höjd 63,6 cm × djup 9,5 cm) med en konfiguration på 1024 × 1024 pixlar och löstagbara högtalare. Anordningen har följande gränssnitt: — DVI-ingång (Digital Visual Interface) — ingång för styrdon. DVI-ingången gör att anordningen kan visa signaler genom en anpassningslåda (tuner box), från en maskin för automatisk databehandling eller någon annan källa såsom en DVD-spelare eller ett videospel.”

11. Motiveringen till denna klassificering, vilken är identisk för de två produkterna, har följande lydelse: ”Klassificering på grundval av de allmänna bestämmelserna 1 och 6 för tolkning av Kombinerade nomenklaturen samt texten till KN-nummer 8528, 852821 och 85282190. Produkten kan inte klassificeras enligt KN-nummer 847160, eftersom monitorn inte är av en typ som enbart eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling (se anmärkning 5 till kapitel 84). Produkten kan inte klassificeras enligt KN-nummer 8531, eftersom den inte är avsedd att framställa visuella signaler (se även de förklarande anmärkningarna till HS-nummer 8531, punkt D).”

III — Målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågorna

12. I augusti 2004 importerade Kamino ett parti färgbildskärmar av modellen BenQ FP231W med följande kännetecken: diagonalmått på 23 tum (58,42 cm), maximal upplösning på 1920 × 1200 pixel, bildformat 16:10, ljusstyrka på 250 cd/m2, kontrastförhållande 500:1, 16,7 miljoner färger, bildpunktsstorlek på 0,258 mm. Bildskärmen har ingångar för D-sub (VGA), DVI-D, USB, S-video och kompositvideo samt en ljudutgång. ( 7 )

13. De nederländska tullmyndigheterna ansåg att den aktuella bildskärmen skulle klassificeras enligt nummer 85282190 i 2004 års KN. Kamino anser däremot att produkten ska klassificeras enligt nummer 8471 i 2004 års KN.

14. Den nationella domstolen, vid vilken talan väckts i sista instans, ansåg att det i det avseendet var nödvändigt att hänskjuta följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Ska anmärkning 5 i kapitel 84 i KN i dess lydelse enligt bilaga I till kommissionens förordning (EG) nr 1789/2003 av den 11 september 2003 tolkas så, att färgbildskärmar som kan återge signaler från såväl maskiner för automatisk databehandling, såsom föreskrivs i KN-nummer 8471, som från andra källor inte kan klassificeras enligt KN-nummer 8471? 2) Om ovan i fråga 1 angivna färgbildskärmar emellertid kan klassificeras enligt KN-nummer 8471, vilka omständigheter ska då läggas till grund för att fastställa huruvida dessa utgör enheter av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling? 3) Omfattar tillämpningsområdet för kommissionens förordning (EG) nr 754/2004 av den 21 april 2004 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen även de omtvistade bildskärmarna och, om så är fallet, är denna förordning giltig med hänsyn till svaren på de två första frågorna?”

IV — Den första tolkningsfrågan

15. Den nationella domstolen har ställt den första tolkningsfrågan för att få klarhet i huruvida anmärkning 5 i kapitel 84 i 2004 års KN innebär att bildskärmar som kan återge inte bara signaler från datorer utan även signaler från andra källor inte kan klassificeras enligt nummer 8471 inom samma kapitel 84. Även om den nationella domstolen inte har angett det uttryckligen i frågan står det klart, även på grundval av skälen till beslutet om hänskjutande, att hänvisningen närmare bestämt avser anmärkning 5 B.

A — Parternas argument

16. Kamino har hävdat att det i allmänhet inte finns och aldrig har funnits bildskärmar som endast kan fungera i anslutning till en dator, eftersom vilken bildskärm som helst gör det möjligt att återge bilder från olika källor om lämpliga anslutningar används. ( 8 )

17. Kommissionens och de nederländska tullmyndigheternas ståndpunkt, nämligen att möjligheten att ansluta en bildskärm till en annan apparat än en dator gör att det inte går att klassificera bildskärmen enligt nummer 8471, leder till att ingen bildskärm kan klassificeras enligt detta tulltaxenummer och får följaktligen orimliga konsekvenser.

18. Det är inte heller på grundval av anmärkning 5 E i kapitel 84 uteslutet att klassificera de aktuella bildskärmarna enligt nummer 8471, eftersom bildskärmarna inte har någon specifik funktion annan än databehandling. ( 9 )

19. Enligt anmärkning 5 B i kapitel 84 krävs inte för en klassificering bland informationsteknikutrustning att en dators kringutrustning är avsedd att endast användas i ett informationstekniskt sammanhang. Eftersom det enligt den aktuella bestämmelsen krävs att kringutrustningen är ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling”, är möjligheten att använda den på ett annat sätt än i anknytning till en maskin för databehandling i princip inte oförenlig med en klassificering enligt kapitel 84. ( 10 )

20. Kommissionen har för övrigt vid ett annat tillfälle uttryckligen godtagit möjligheten att klassificera vissa bildskärmar enligt nummer 8471, vilka teoretiskt sett kan återge ljud- och videosignaler som inte härrör från en dator. Så har skett särskilt inom ramen för klassificeringsförordningen nr 2171/2005. ( 11 )

21. Kamino anser följaktligen att anmärkning 5 i kapitel 84 i 2004 års KN inte utesluter att en färgbildskärm som kan återge både signaler från en dator och signaler från andra källor klassificeras enligt nummer 8471.

22. Den nederländska regeringen har hävdat att en bildskärm som kan återge både bilder från en dator och bilder från andra källor, såsom en DVD-spelare eller spelkonsol, i allmänhet inte kan klassificeras enligt nummer 8471, utan i stället ska placeras i nummer 8528 i 2004 års KN. ( 12 )

23. En sådan bildskärm som den aktuella, vilken har anslutningar för D-sub, DVI-D, USB, S-video och kompositvideo samt en ljudutgång, kan inte omfattas av nummer 8471, eftersom den inte kan anses vara användbar endast eller huvudsakligen i en maskin för automatisk databehandling. ( 13 )

24. Kommissionen har framför allt uppehållit sig vid de aktuella bildskärmarnas kännetecken och den anser det vara uteslutet att bildskärmarna kan anses avsedda att ”endast eller huvudsakligen använd[a]s i en maskin för automatisk databehandling”, eftersom de på grund av sina tekniska egenskaper lätt lämpar sig för andra användningsområden. ( 14 )

25. En klassificering av de aktuella bildskärmarna enligt kapitel 84 i 2004 års KN är för övrigt även utesluten enligt anmärkning 5 E i samma kapitel, eftersom bildskärmarna även används för att utföra en ”specifik arbetsuppgift annan än databehandling”. ( 15 )

26. Mer allmänt anser kommissionen att möjligheten att återge signaler även från andra källor än en dator medför att en bildskärm inte kan klassificeras enligt nummer 8471 i 2004 års KN. ( 16 )

B — Bedömning

1. Inledande anmärkningar

27. Beträffande den första tolkningsfrågan har både den nederländska regeringen och kommissionen utförligt redogjort för de aktuella bildskärmarnas särskilda kännetecken i syfte att göra gällande att dessa inte har de kännetecken som krävs för att kunna klassificeras enligt nummer 8471 i 2004 års KN.

28. Jag vill dock påpeka att den nationella domstolen, genom sin första fråga, inte har bett domstolen att ange enligt vilket tulltaxenummer de aktuella produkterna ska klassificeras. Frågan rör snarare mer allmänt hur anmärkning 5 i kapitel 84 i 2004 års KN ska tolkas.

29. Vid bedömningen av denna fråga kommer jag därför att avhålla mig från att beakta parternas argument om de aktuella produkternas särdrag och i stället begränsa mig till tolkningen av ovannämnda anmärkning 5. Parternas argument beträffande de särskilda kännetecknen hos de produkter som ska klassificeras kan under alla omständigheter komma att beaktas i samband med diskussionen rörande den andra tolkningsfrågan, även om den nationella domstolen, såsom kommer att framgå nedan, inte heller genom den frågan har bett domstolen att ta ställning till hur produkterna konkret ska klassificeras utan att, än en gång, endast ge vissa allmänna riktlinjer.

2. Prövning i sak av tolkningsfrågan

30. Den nederländska regeringen och kommissionen har i förevarande mål, uppenbart i syfte att tvisten ska lösas redan genom svaret på den första tolkningsfrågan, intagit ståndpunkten att enbart det förhållandet att en bildskärm kan återge bilder som härrör från andra källor än en dator gör det nödvändigt att utesluta en sådan bildskärm från klassificering inom ramen för kapitel 84 i 2004 års KN. ( 17 )

31. Denna ståndpunkt kan dock enligt min mening inte godtas.

32. Ordalydelsen i anmärkning 5 B i kapitel 84 i 2004 års KN är nämligen klar: för att kringutrustning (och således även en bildskärm) ska kunna anses utgöra en del av en maskin för databehandling som följaktligen ska klassificeras inom ramen för kapitel 84, krävs det inte att kringutrustningen teoretiskt sett lämpar sig för att användas enbart som en del av en sådan maskin. Vad som krävs är nämligen att kringutrustningen är ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling” (min kursivering).

33. Den tolkning som föreslagits av den nederländska regeringen och av kommissionen skulle innebära att den inskjutna satsen ”eller huvudsakligen” avlägsnas från bestämmelsen och kan därför inte godtas. Även en enhet som är avsedd att användas ”huvudsakligen”, om än inte enbart, i anslutning till en dator kan således klassificeras som en informationsteknikprodukt.

34. Tanken bakom den nederländska regeringens och kommissionens ståndpunkt hör med all sannolikhet samman med de praktiska svårigheterna att fastställa den specifika innebörden av adverbet ”huvudsakligen”, särskilt mot bakgrund av domstolens rättspraxis, vilken i hög grad är inriktad på att vid tullklassificering ge företräde åt produkternas konkreta kännetecken som går att bedöma objektivt. ( 18 )

35. De eventuella praktiska problemen med att tillämpa nämnda bestämmelse kan dock inte föranleda att man bortser från en väsentlig del av bestämmelsen. Lösningen på dessa problem ligger i själva verket på ett annat plan och kan komma att diskuteras, i den mån domstolen har ombetts att ta ställning till detta, i samband med prövningen av den andra tolkningsfrågan.

3. Den eventuella betydelsen av anmärkning 5 E i kapitel 84

36. Jag anser att det endast kortfattat bör hänvisas till kommissionens argument att en klassificering av de aktuella bildskärmarna inom ramen för kapitel 84 i 2004 års KN är utesluten även enligt anmärkning 5 E i samma kapitel.

37. Jag vill i det avseendet framför allt påpeka att den nationella domstolen inte har bett domstolen att bedöma huruvida den aktuella bestämmelsen är tillämplig i detta fall.

38. Under alla omständigheter anser jag att anmärkning 5 E kan utgöra hinder för att klassificera en apparat enligt kapitel 84 i KN endast om den ”specifik[a] arbetsuppgift annan än databehandling” som apparaten i fråga utför är dess enda funktion. I annat fall skulle det finnas en risk för att vissa produkter klassificerades på grundval av en funktion hos produkterna som är av helt underordnad betydelse eller till och med irrelevant. ( 19 )

39. Jag anser följaktligen att anmärkning 5 E inte är tillämplig i förevarande mål. Domstolen har nämligen redan slagit fast att verksamhet som består i att en bildskärm återger bilder från en dator inte kan utgöra en ”specifik arbetsuppgift” i den mening som angetts ovan. ( 20 ) Även om parterna tvistar om de användningsområden som de aktuella bildskärmarna kan vara avsedda för, har ingen av parterna hävdat att användning på områden som saknar samband med databehandling (eller med andra ord användning ”som inte avser informationsteknik”) är de enda möjliga användningsområdena.

4. De förklarande anmärkningarna till Harmoniserade systemet och till Kombinerade nomenklaturen

40. Det återstår att undersöka huruvida en klassificering av de aktuella bildskärmarna inom ramen för kapitel 84 i 2004 års KN ska anses utesluten i detta fall enligt de förklarande anmärkningarna till Harmoniserade systemet och till KN.

a) Den förklarande anmärkningen till nummer 84.71 i Harmoniserade systemet

41. Det ska först och främst erinras om att enligt fast rättspraxis är de förklarande anmärkningarna, även om de är viktiga, i vart fall inte rättsligt bindande och de får inte stå i strid med innehållet i Harmoniserade systemet och KN. ( 21 )

42. Jag vill påpeka att den förklarande anmärkningen till nummer 84.71 i Harmoniserade systemet, vilken för övrigt upprättades mer än två år före tidpunkten för de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen (en tillräcklig tid på informationsteknikområdet för att det ska ske även betydande förändringar med avseende på de saluförda produkterna), även skulle kunna tolkas så, att den inte anger samtliga bildskärmar som omfattas av nummer 84.71, utan endast en del av dessa. Inledningen till anmärkningen tyder på detta, där det anges att ”[t]ill de enheter som ingår” i ett system för databehandling ”hör bildskärmar till maskiner för automatisk databehandling”. I sådant fall skulle det även kunna finnas andra bildskärmar som, även om de inte kan definieras som ”bildskärmar till maskiner för automatisk databehandling”, ändå kan klassificeras enligt nummer 84.71.

43. Om det ändå antas att den förklarande anmärkningen i fråga i själva verket är avsedd att uttömmande ange de bildskärmar som ska omfattas av nummer 84.71, ska följande påpekanden göras. Enligt denna tolkning utgår den förklarande anmärkningen från antagandet, vilket jag redan har påpekat är felaktigt, att endast bildskärmar som enbart kan anslutas till en dator kan klassificeras enligt nummer 84.71. I den förklarande anmärkningen beaktas med andra ord inte ens möjligheten, vilken däremot klart föreskrivs i Harmoniserade systemet, att en bildskärm som kan klassificeras enligt nummer 84.71 även kan användas, om än inte huvudsakligen, i andra sammanhang än de som avser ”informationsteknik”. ( 22 ) Om den förklarande anmärkningen tolkas på detta sätt kan den följaktligen inte tillämpas, eftersom den står i strid med ordalydelsen i Harmoniserade systemet.

44. Jag vill för övrigt påpeka att den produkt som är i fråga i förevarande mål förefaller helt överensstämma med de övriga tekniska egenskaper som i den aktuella förklarande anmärkningen anges för bildskärmar som omfattas av nummer 84.71.

b) Den förklarande anmärkningen till KN-nummer 84716090

45. Inte heller den förklarande anmärkning som är tillämplig på nummer 84716090 i 2004 års KN gör det möjligt att utesluta en klassificering av de aktuella bildskärmarna enligt detta nummer.

46. Den förklarande anmärkningen i fråga är nämligen exemplifierande/inkluderande, och inte uttömmande, till sin karaktär. Med andra ord identifierar anmärkningen en särskild grupp av produkter som omfattas av numret i fråga, men den utesluter inte att andra produkter, som skiljer sig från de således identifierade produkterna, också kan klassificeras enligt samma nummer. Detta framgår ganska klart av anmärkningens formulering. ( 23 )

5. Betydelsen av WTO-avtalet om handel med informationsteknikprodukter

47. De påpekanden som gjorts ovan bekräftas även av WTO-avtalet om handel med informationsteknikprodukter.

48. Det bör hållas i minnet att det centrala när det gäller frågan om klassificering av de aktuella produkterna ytterst är att dessa antingen kan påföras importtull eller inte, beroende på enligt vilket KN-nummer de klassificeras.

49. Informationsteknikprodukter är i allmänhet undantagna från tullar, enligt ett avtal med den innebörden som ingåtts inom ramen för Världshandelsorganisationen (WTO) och som följer av ministerförklaringen av den 13 december 1996 om handel med informationsteknikprodukter. Avtalet godkändes av rådet genom beslut 97/359/EG av den 24 mars 1997 om avskaffande av tullar på informationsteknikprodukter. ( 24 )

50. I allmänhet har kommissionen och vissa medlemsstater visat en tendens att tolka det aktuella avtalet restriktivt, genom att i största möjliga mån begränsa det produktområde som garanteras befrielse från tullar enligt avtalet.

51. Även om frågan huruvida WTO-avtalen är direkt tillämpliga i gemenskapsrätten är ganska problematisk, ( 25 ) anser jag, i enlighet med skyldigheten att göra en avtalskonform tolkning, ( 26 ) att den klara fördel som föreskrivs i nämnda avtal till förmån för fri rörlighet för informationsteknikprodukter utan påförande av tull vederbörligen ska beaktas vid tolkningen av KN. ( 27 )

6. Den frivilliga och ensidiga tullbefrielsen för vissa typer av bildskärmar

52. Svårigheten att entydigt klassificera bildskärmar med flytande kristaller har erkänts av gemenskapslagstiftaren. Från och med år 2005 är nämligen samtliga färgbildskärmar med flytande kristaller, med ett diagonalmått på högst 48,5 cm (cirka 19 tum) och ett bildskärmsformat på 4:3 eller 5:4, befriade från tull. ( 28 ) Valet att införa tullbefrielsen, vilket var ensidigt, skedde till följd av de praktiska svårigheterna att fastställa det huvudsakliga ändamålet med de aktuella produkterna och på grundval av konstaterandet att det ”[a]v handelsstatistiken framgår att monitorer med en teknik med flytande kristaller, med ett diagonalmått av bildskärmen av högst 48,5 cm och ett bildskärmsformat på 4:3 eller 5:4 huvudsakligen används som utgående enheter till maskiner för automatisk databehandling” ( 29 ).

53. Denna frivilliga tullbefrielse hade ännu inte trätt i kraft vid tidpunkten för de faktiska omständigheterna i målet vid den nationella domstolen, och de tekniska egenskaperna hos de bildskärmar som är aktuella i detta fall motsvarar under alla omständigheter inte de tekniska egenskaperna hos de produkter som omfattas av denna tullbefrielse (bildskärmarnas mått är nämligen lite större och bildformatet är ett annat).

54. Jag vill dock påpeka att förordning nr 493/2005 klart visar att det är omöjligt att göra en klassificering av bildskärmarna på ett förenklat sätt och, framför allt, att det är nödvändigt att godta det faktum att vissa bildskärmar, som potentiellt sett kan återge signaler från andra källor än en dator, i det konkreta fallet ändå kan användas till helt övervägande del i ett ”informationstekniskt” sammanhang.

7. Slutsats avseende den första frågan

55. Sammanfattningsvis anser jag att den första tolkningsfrågan ska besvaras enligt följande. Anmärkning 5 i kapitel 84 i 2004 års KN ska tolkas så, att färgbildskärmar som kan återge signaler från såväl maskiner för automatisk databehandling som från andra källor ska inte enbart av det skälet anses inte kunna klassificeras enligt nummer 8471 i 2004 års KN.

V — Den andra tolkningsfrågan

56. Den nationella domstolen har ställt den andra tolkningsfrågan för att få klarhet i, för det fall de aktuella bildskärmarna kan klassificeras enligt nummer 8471 i 2004 års KN, vilka uppgifter som då kan läggas till grund för att fastställa huruvida bildskärmarna uppfyller kraven i anmärkning 5 B för att klassificeras bland informationsteknikprodukter.

A — Parternas argument

57. Kamino har hävdat att det, för att fastställa huruvida en bildskärm är av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling, är nödvändigt att beakta hur produkten, uteslutande eller huvudsakligen, är avsedd att användas.

58. I förevarande fall finns det olika objektiva faktorer som talar för att de aktuella bildskärmarna ska klassificeras inom ramen för kapitel 84 i 2004 års KN. Detta gäller särskilt bildpunktsstorleken (bildpunktsavståndet, så kallad dot pitch), upplösningen, bildformatet 16:10, förekomsten av VGA- och DVI-kontaktdon samt avsaknaden av en fjärrkontroll, ett SCART-kontaktdon, en TV-tuner eller knappar för kanalval. ( 30 )

59. Både den nederländska regeringen och kommissionen anser däremot att det inte är nödvändigt att besvara den andra frågan, med hänsyn till det svar som de har föreslagit på den första frågan.

60. Trots detta principiella ställningstagande har dessa parter, i samband med diskussionen rörande den första tolkningsfrågan, även anfört vissa synpunkter som logiskt sett snarare hänger samman med den andra frågan.

61. Den nederländska regeringen har särskilt påpekat att den anser att en bildskärm med de särskilda kännetecken som är i fråga här inte kan anses vara av sådant slag att den är avsedd att endast eller huvudsakligen användas i en maskin för automatisk databehandling, särskilt med hänsyn till de anslutningar som apparaten har (D-sub, DVI-D, USB, S-video, kompositvideo, ljudutgång). ( 31 )

62. Enligt den nederländska regeringen, vilken gjorde detta uttalande när den besvarade domstolens frågor, ska en bildskärms möjliga användningar ”som inte avser informationsteknik” vara ”rent teoretiska” för att bildskärmen ska kunna klassificeras enligt nummer 8471.

63. Kommissionen har påpekat att uttrycket ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling”, vilket förekommer i anmärkning 5 B i kapitel 84 i 2004 års KN, ska anses hänvisa inte till typen av användning av apparaten, utan till apparatens funktioner. ( 32 ) Den aktuella bildskärmens tekniska egenskaper, särskilt dess mått, upplösning och ljusstyrka, lämpar sig mycket väl för en användning i andra sammanhang än i ett informationstekniskt sammanhang, vilket utesluter att villkoren i punkt a i anmärkning 5 B är uppfyllda. ( 33 )

B — Bedömning

64. Även denna fråga, vilken troligen är den svåraste av de tre frågor som ställts, kräver att domstolen ger vissa allmänna riktlinjer om hur Kombinerade nomenklaturen ska tolkas. Domstolen har särskilt ombetts att ange den exakta innebörden av bestämmelsen i punkt a i anmärkning 5 B i kapitel 84 i 2004 års KN och, mer specifikt, vilka uppgifter som ska beaktas för att fastställa huruvida en produkt uppfyller de villkor som föreskrivs i nämnda bestämmelse.

65. Eftersom domstolen inte har ombetts att ange det exakta nummer i Kombinerade nomenklaturen enligt vilket de aktuella bildskärmarna ska klassificeras, ankommer det på den nationella domstolen att avgöra detta, varvid den ska följa domstolens riktlinjer.

66. Den centrala frågeställning som denna tolkningsfråga aktualiserar är hur adverbet ”huvudsakligen” ( 34 ) ska definieras. Det föregående adverbet ”endast” lämnar nämligen inte något utrymme för särskilda tvivel beträffande tolkningen, medan innebörden av uttrycket ”huvudsakligen” är betydligt mindre entydig.

67. Eftersom det står helt klart att det inte är möjligt att göra en tolkning av detta adverb i matematiskt/procentuellt hänseende (genom att exempelvis ange en procentandel för användning i anslutning till en dator som uppgår till 80 procent av den totala användningen), föreslår jag att domstolen ska tolka uttrycket ”huvudsaklig användning” som att det motsvarar uttrycket ”normal användning”.

68. Jag anser nämligen att begreppet ”normal användning” kan tillämpas i de konkreta fallen med en mindre risk för tvetydighet.

69. För övrigt anser jag att uttrycket ”huvudsakligen”, vilket förekommer i bestämmelsen, inte hänvisar till en fördelning av produktens användningstid, utan snarare till det ändamål för vilket produkten oftast är avsedd. Med andra ord ska den som tolkar bestämmelsen inte fastställa en procentandel för produktens olika användningsområden för det fall produkten används i olika sammanhang, utan helt enkelt fastställa produktens ”typiska” eller ”normala” användning.

70. Det är således nödvändigt att den som tolkar bestämmelsen i det konkreta fallet undersöker vilken användning som den i varje enskilt fall aktuella produkten rimligen ska anses vara avsedd för.

71. Även om man följer den tolkning som jag har föreslagit och följaktligen vill beakta den aktuella produktens normala användning, uppkommer ändå frågan vilka konkreta uppgifter som kan användas vid denna bedömning.

72. Jag anser att det inte råder något tvivel om att den väsentligaste uppgift som ska beaktas i det avseendet är produktens tekniska egenskaper. När det gäller de aktuella bildskärmarna rör det sig naturligtvis om kännetecken som upplösning, bildformat (förhållandet mellan bildskärmens bredd och höjd), tillgängliga anslutningar, ( 35 ) möjligheten att justera höjd och lutning, förekomsten av särskilda ergonomiska egenskaper i syfte att underlätta en användning på nära håll ”vid skrivbordet” etcetera. Dessa kännetecken ska bedömas av den nationella domstolen för att fastställa huruvida produktens normala användning är att den används i anknytning till en maskin för automatisk databehandling.

73. Möjligheten att beakta en produkts avsedda ändamål ur kommersiellt perspektiv, eller med andra ord produktens målgrupp, för att fastställa produktens normala användning förefaller mer problematisk. Enligt min mening ska en sådan möjlighet anses utesluten.

74. Det är nämligen uppenbart att risken för missbruk ökar om uppgifter som produktens angivna syfte, vilket anges på produktens förpackning eller i reklam, tillmäts betydelse. Det är nämligen allt annat än ovanligt, i olika sammanhang, att produkter på ett dolt sätt presenteras som avsedda för andra syften än de faktiska, exempelvis för att kringgå försäljningsförbud eller befria tillverkaren från ansvar, även om omsättningskretsen i det konkreta fallet är fullt medveten om det faktiska ändamål för vilket produkterna är avsedda.

75. Den uppfattning som jag nyss redogjort för förefaller för övrigt överensstämma med domstolens rättspraxis. Domstolen har visserligen i princip godtagit möjligheten att vid tullklassificeringen av en produkt beakta det ändamål för vilket produkten är avsedd, men den har dock understrukit att detta ändamål ska framgå av särskilda objektiva uppgifter. ( 36 )

76. Jag anser att det saknas grund för argumentet, vilket särskilt gjordes gällande av kommissionen under förhandlingen, att den användning som produkten är avsedd för saknar betydelse för dess klassificering. Det är nämligen i anmärkning 5 B i kapitel 84 i 2004 års KN som det talas om produktens ”användning (där talas om produkter av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling”; min kursivering). Vidare vill jag påpeka att det här är fråga om användningen av en produkt på grund av dess objektiva kännetecken, en omständighet som i sin tur således är objektiv och inte en variabel som är subjektiv eller som hänger samman med saluföringen av produkten.

77. Jag föreslår därför att domstolen ska besvara den andra tolkningsfrågan enligt följande. För att kunna fastställa om en produkt är ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling”, i den mening som avses i punkt a i anmärkning 5 B i kapitel 84 i 2004 års KN, är det nödvändigt att undersöka huruvida produktens normala användning sker i anknytning till en maskin för automatisk databehandling. För det syftet ska, vid en bedömning från fall till fall, den aktuella produktens samtliga objektiva kännetecken beaktas.

VI — Den tredje tolkningsfrågan

78. Den nationella domstolen har ställt den tredje och sista tolkningsfrågan för att få klarhet i huruvida tillämpningsområdet för förordning nr 754/2004 omfattar de aktuella bildskärmarna. Om så är fallet vill den nationella domstolen även få klarhet i huruvida förordningen är giltig.

A — Parternas argument

79. Kamino har kastat om ordningen på den nationella domstolens frågor och har först och främst hävdat att förordning nr 754/2004 är rättsstridig, eftersom förordningen, vari det anges att kommissionen klart har för avsikt att hindra att bildskärmar som kan återge videosignaler från andra källor än en dator klassificeras enligt KN-nummer 8471, står i strid med KN och mer allmänt med Harmoniserade systemet samt med de förpliktelser som gemenskapen åtagit sig som part till Harmoniserade systemet. ( 37 )

80. Även om förordningen var lagenlig skulle den under alla omständigheter inte vara tillämplig i förevarande fall, eftersom den avser produkter av ett helt annat slag än de som är i fråga här. ( 38 )

81. Den nederländska regeringen har däremot hävdat att förordningen i fråga är giltig och att den även kan tillämpas direkt, eller i vart fall analogt, på de aktuella bildskärmarna. ( 39 )

82. Kommissionen anser däremot att det inte är nödvändigt att ta ställning till den tredje frågan, med hänsyn till svaret på den första frågan.

B — Bedömning

83. Jag anser att kommissionens förordning nr 754/2004 inte kan tillämpas på de aktuella bildskärmarna av följande skäl.

84. Först och främst är det uteslutet att direkt tillämpa förordningen med hänsyn till de betydande tekniska skillnaderna mellan de bildskärmar som är aktuella i detta fall och de skärmar som klassificeras i förordningen.

85. I förordning nr 754/2004 behandlas nämligen två plasmaskärmar, med ett diagonalmått på 106 cm (motsvarande cirka 42 tum) och en upplösning på 852 × 480 respektive 1024 × 1024 pixel, i syfte att tullklassificera dessa.

86. Redan dessa två omständigheter visar klart att det är fråga om produkter som helt skiljer sig från de produkter som är aktuella i förevarande mål. Det ska nämligen erinras om att de bildskärmar som är aktuella i förevarande mål har en mycket högre upplösning (1920 × 1200 pixel), med hänsyn till att storleken är mycket mindre (23 tum, det vill säga 58,42 cm). Detta förefaller för övrigt överensstämma med de jämförda produkternas olika tekniker: en bildskärm med flytande kristaller kan nämligen lämpa sig för olika användningar, beroende på bildskärmens tekniska egenskaper, medan plasmaskärmar typiskt sett används för att återge TV-signaler, filmsekvenser och presentationer med relativt låg upplösning i förhållande till skärmarnas storlek.

87. Det går inte heller att godta den nederländska regeringens argument, vilket särskilt anförts i punkt 41 i den nederländska regeringens yttrande, att den plasmateknik som kännetecknar skärmarna i förordning nr 754/2004 inte utgör en relevant omständighet och inte utgör hinder för att tillämpa förordningen på de bildskärmar som är i fråga i förevarande mål. Jag anser nämligen att detta motsägs av den objektiva omständigheten att det föreligger skillnader mellan plasmatekniken och LCD-tekniken samt av det faktum, vilket vid förhandlingen även medgavs av den nederländska regeringen, att plasmaskärmar i regel inte används som utenheter på maskiner för databehandling. Med andra ord är de aktuella produkterna inte utbytbara.

88. Det återstår att undersöka huruvida förordning nr 754/2004, såsom den nederländska regeringen har föreslagit i punkt 41 i sitt yttrande, eventuellt är tillämplig på de aktuella bildskärmarna, inte direkt utan analogt.

89. Även i detta fall anser jag dock att svaret bör vara nekande.

90. Även om domstolen allmänt har godtagit möjligheten att tillämpa en klassificeringsförordning analogt, har den dock gjort detta genom att precisera att så kan ske med avseende på varor ”som liknar” dem som avses i förordningen, eftersom detta ”främjar … en enhetlig tolkning av KN och likabehandling av aktörerna”. ( 40 ) Såsom framgått ovan kan det dock i förevarande fall inte med framgång hävdas att de aktuella bildskärmarna med flytande kristaller på något sätt liknar de plasmaskärmar som behandlas i förordning nr 754/2004.

91. Jag anser följaktligen att den tredje tolkningsfrågan ska besvaras enligt följande. Tillämpningsområdet för förordning nr 754/2004 omfattar inte de aktuella bildskärmarna. Det föreligger följaktligen inte heller några omständigheter till stöd för att förordningen är rättsstridig.

VII — Förslag till avgörande

92. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen ska besvara Hoge Raads frågor enligt följande: 1. Anmärkning 5 i kapitel 84 i Kombinerade nomenklaturen för år 2004 ska tolkas så, att färgbildskärmar som kan återge signaler från såväl maskiner för automatisk databehandling som från andra källor inte enbart av det skälet ska anses inte kunna klassificeras enligt nummer 8471 i Kombinerade nomenklaturen för år 2004. 2. För att kunna fastställa om en produkt är ”av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin för automatisk databehandling”, i den mening som avses i punkt a i anmärkning 5 B i kapitel 84 i Kombinerade nomenklaturen för år 2004, är det nödvändigt att undersöka huruvida produktens normala användning sker i anknytning till en maskin för automatisk databehandling. För det syftet ska, vid en bedömning från fall till fall, den aktuella produktens samtliga objektiva kännetecken beaktas. 3. Tillämpningsområdet för kommissionens förordning (EG) nr 754/2004 av den 21 april 2004 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen omfattar inte de bildskärmar som är aktuella i målet vid den nationella domstolen.

( 1 ) Originalspråk: italienska.

( 2 ) Kommissionens förordning (EG) nr 1789/2003 av den 11 september 2003 om ändring av bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EUT L 281, s. 1).

( 3 ) För en redogörelse av sammanhanget kring bestämmelserna i KN och deras samband med Harmoniserade systemet, se dom av den 12 januari 2006 i mål C-311/04, ASAD (REG 2006, s. I-609), punkt 25 och där angiven rättspraxis.

( 4 ) De citerade förklarande anmärkningarna är från februari 2002 och finns endast tillgängliga på engelska och franska: den italienska översättningen är följaktligen inte en officiell översättning.

( 5 ) Förklarande anmärkningar till Europeiska gemenskapernas Kombinerade nomenklatur (EGT C 256, 2002, s. 1).

( 6 ) EUT L 118, s. 32.

( 7 ) Det anges visserligen i beslutet om hänskjutande att det finns en ”ljudutgång” och detta har inte bestritts av parterna, men jag vill påpeka att enligt den dokumentation som finns tillgänglig på tillverkarens webbplats (www.benq.com) förefaller denna ”ljudutgång” i själva verket vara ett uttag på 12 V för två externa högtalare som kan kopplas till bildskärmen, men som är förbundna med en extern ljudkälla vad beträffar signalen. Med andra ord tycks produkten inte vara försedd med någon ljudkrets.

( 8 ) Punkt 41 i bolaget Kaminos yttrande.

( 9 ) Ibidem, punkt 45.

( 10 ) Ibidem, punkt 55.

( 11 ) Kommissionens förordning (EG) nr 2171/2005 av den 23 december 2005 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (EUT L 346, s. 7). I denna förordning har i synnerhet en LCD-skärm med ett diagonalmått på 15 tum, med en upplösning på 1024 × 768 pixel och endast ett D-sub-gränssnitt klassificerats enligt nummer 8471. Kommissionen motiverade denna klassificering bland annat enligt följande: ”Skärmen är avsedd att ta emot signaler från centralenheten i ett automatiskt databehandlingssystem. Produkten kan även återge både video- och ljudsignaler. Med hänsyn till dess storlek och dess begränsade förmåga att ta emot signaler från någon annan källa än ett automatiskt databehandlingssystem genom ett kort utan videobearbetningsfunktion anses den dock enbart eller huvudsakligen vara avsedd att användas i automatiska databehandlingssystem.”

( 12 ) Den nederländska regeringens yttrande, punkt 34.

( 13 ) Ibidem, punkt 36.

( 14 ) Kommissionens yttrande, punkterna 28–36.

( 15 ) Ibidem, punkt 37.

( 16 ) Ibidem, punkt 39.

( 17 ) Som jag redan har påpekat ovan framgår detta särskilt av punkt 34 i den nederländska regeringens yttrande och av punkt 39 i kommissionens yttrande. Jag vill dock påpeka att dessa parter även har anfört argument som, även om det inte klart anges, utgår från antagandet att enbart möjligheten att återge videosignaler som inte härrör från en dator inte är tillräcklig för att utesluta en klassificering enligt kapitel 84. För det syftet krävs att denna ”alternativa” eller ”ytterligare” funktion inte endast är marginell eller teoretisk (se exempelvis punkt 36 i den nederländska regeringens yttrande och punkt 36 i kommissionens yttrande). För en närmare redogörelse, se diskussionen rörande den andra tolkningsfrågan.

( 18 ) Se exempelvis dom av den 26 september 2000 i mål C-42/99, Eru Portuguesa (REG 2000, s. I-7691), punkt 13, av den 16 september 2004 i mål C-396/02, DFDS (REG 2004, s. I-8439), punkt 27, och av den 8 december 2005 i mål C-445/04, Possehl Erzkontor (REG 2005, s. I-10721), punkt 19. Se även nedan punkt 75 i förevarande förslag till avgörande.

( 19 ) För en mer ingående redogörelse av frågeställningen hänvisar jag till mitt förslag till avgörande i de förenade målen C-362/07 och C-363/07, Kip Europe m.fl., punkterna 50–69, vilket föredrogs den 17 juli 2008.

( 20 ) Dom av den 19 maj 1994 i mål C-11/93, Siemens Nixdorf (REG 1994, s. I-1945), punkt 16.

( 21 ) Se exempelvis dom av den 19 april 2007 i mål C-229/06, Sunshine Deutschland Handelsgesellschaft (REG 2007, s. I-3251), punkt 27, av den 18 juli 2007 i mål C-142/06, Olicom (REG 2007, s. I-6675), punkt 31 och där angiven rättspraxis, och av den 5 juni 2008 i mål C-312/07, JVC France (REG 2008, s. I-4165), punkt 34.

( 22 ) Den nuvarande versionen av de förklarande anmärkningarna till Harmoniserade systemet, vilken är från år 2007, förefaller vara mer öppen. I anmärkningen till nummer 8528, enligt vilket nummer samtliga bildskärmar numera klassificeras, påpekas nämligen att till de bildskärmar som endast eller huvudsakligen är avsedda att användas i anslutning till en dator (vilka ska klassificeras enligt undernummer 8528 .4 1 ) ”hör” bildskärmar som endast kan anslutas till en dator. Det är följaktligen inte uteslutet att även andra bildskärmar kan klassificeras enligt detta nummer.

( 23 ) I vissa av språkversionerna av de förklarande anmärkningarna framhävs att ovannämnda anmärkning inte är uttömmande genom användningen av ett adverb. I den italienska versionen anges exempelvis att detta nummer ”specialmente” (”särskilt”) omfattar bildskärmar som endast kan fungera i anslutning till en dator: i den franska språkversionen används uttrycket ”notamment”, i den spanska ”especialmente”. Adverbet saknas däremot i andra språkversioner, även om formuleringen av meningen ändå tycks antyda, även i dessa fall, att det inte uttömmande anges vilka produkter som omfattas av nummer 84716090. I den engelska versionen anges att ”[t]his subheading includes visual display units which can only be used as output units for an automatic data-processing machine”, i den tyska versionen anges att ”[h]ierher gehören Datensichtgeräte, die nur als Ausgabeeinheiten von automatischen Daten-verarbeitungsmaschinen verwendet werden können” och i den nederländska versionen anges att ”[d]eze onderverdeling omvat beeldschermeenheden die uitsluitend kunnen worden gebruikt als uitvoereenheid voor een automatische gegevensverwerkende machine” (min kursivering).

( 24 ) EGT L 155, s. 1. Förenta staterna har i maj 2008 formellt vänt sig till WTO för att angripa gemenskapens tullpraxis avseende bland annat bildskärmar av det slag som nu är i fråga. När detta förslag till avgörande avfattades fanns i det avseendet endast allmänna redogörelser i tidningar tillgängliga, varför det ännu inte är möjligt att göra en närmare bedömning av denna fråga. Av tidningskällor framgår även att Förenta staternas agerande har föranlett motsvarande åtgärder av Japan och Taiwan.

( 25 ) Domstolen har vid upprepade tillfällen slagit fast att det uppställs mycket stränga villkor för att ett WTO-avtal ska kunna användas som bedömningsgrund för att pröva lagenligheten av en gemenskapsrättsakt: se bland annat dom av den 30 september 2003 i mål C-94/02 P, Biret & Cie mot rådet (REG 2003, s. I-10565), punkterna 55 och 56 samt där angiven rättspraxis. Domstolen uttalade i det sammanhanget att lagenligheten av en gemenskapsrättsakt kan prövas på grundval av ett inom WTO ingånget avtal, endast ”om gemenskapen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse vilken den åtagit sig inom ramen för WTO, eller om en gemenskapsrättsakt uttryckligen hänvisar till vissa bestämmelser i WTO-avtalet”. Inget av dessa villkor förefaller vara uppfyllt med avseende på KN.

( 26 ) Se allmänt, beträffande denna skyldighet, dom av den 24 november 1992 i mål C-286/90, Poulsen (REG 1992, s. I-6019; svensk specialutgåva, volym 13, s. I-189), punkt 9, av den 10 september 1996 i mål C-61/94, kommissionen mot Tyskland (REG 1996, s. I-3989), punkt 52, och av den 14 juli 1998 i mål C-341/95, Bettati (REG 1998, s. I-4355), punkt 20. Vad särskilt gäller TRIPs-avtalet, som är en del av WTO-systemet och som har samma kännetecken, se dom av den 16 juni 1998 i mål C-53/96, Hermès International (REG 1998, s. I-3603), punkt 28, av den 14 december 2000 i de förenade målen C-300/98 och C-392/98, Dior m.fl. (REG 2000, s. I-11307), punkt 47, och av den 16 november 2004 i mål C-245/02, Anheuser-Busch (REG 2004, s. I-10989), punkt 55.

( 27 ) Se även mitt förslag till avgörande i de förenade målen Kip Europe m.fl. (ovan fotnot 19), punkterna 67–69.

( 28 ) Detta gäller från och med rådets förordning (EG) nr 493/2005 av den 16 mars 2005 om ändring av bilaga I till förordning (EEG) nr 2658/87 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan (EUT L 82, s. 1). Bestämmelsen har därefter behållits i de efterföljande versionerna av KN. I den version som är i kraft år 2008, vilken återfinns i kommissionens förordning (EG) nr 1214/2007 av den 20 september 2007 (EUT L 286, s. 1), är referensnumret 85285990.

( 29 ) Skäl 3 i förordning nr 493/2005.

( 30 ) Kaminos yttrande, punkterna 81–99.

( 31 ) Den nederländska regeringens yttrande, punkt 36.

( 32 ) Kommissionens yttrande, punkt 35.

( 33 ) Kommissionens yttrande, punkt 36.

( 34 ) De olika språkversionerna av anmärkning 5 B uppvisar inte några betydande skillnader i det avseendet: uttrycket ”esclusivamente o principalmente” på italienska motsvaras exempelvis av ”exclusivement ou principalement” på franska, ”solely or principally” på engelska, ”ausschließlich oder hauptsächlich” på tyska, ”exclusiva o principalmente” på spanska och ”uitsluitend of hoofdzakelijk” på nederländska.

( 35 ) Jag vill i det avseendet påpeka att enligt min mening är förekomsten av en DVI-anslutning inte i sig tillräcklig för att utesluta att en bildskärm huvudsakligen används i samband med ”informationsteknik”, till skillnad från vad den nederländska regeringen och kommissionen tycks hävda. Skälet till detta är att under de senaste åren är ett ständigt ökande antal, och numera antagligen de flesta, datorer försedda med en utgång för DVI-video, vilken faktiskt har ersatt VGA-utgången.

( 36 ) Se exempelvis dom av den 28 mars 2000 i mål C-309/98, Holz Greenen (REG 2000, s. I-1975), punkt 15, av den 5 april 2001 i mål C-201/99, Deutsche Nichimen (REG 2001, s. I-2701), punkt 20, av den 4 mars 2004 i mål C-130/02, Krings (REG 2004, s. I-2121), punkt 30, och domen i målet Olicom (ovan fotnot 21), punkt 18. Jag vill för övrigt påpeka att i dom av den 17 mars 2005 i mål C-467/03, Ikegami (REG 2005, s. I-2389), punkt 24, hänvisade domstolen – om än bara som stöd – även till de säljfrämjande åtgärderna för en produkt.

( 37 ) Kaminos yttrande, punkterna 100–106.

( 38 ) Ibidem, punkt 107.

( 39 ) Den nederländska regeringens yttrande, punkterna 38–42.

( 40 ) Domen i målet Krings (ovan fotnot 36), punkt 35.