29

Under dessa omständigheter och då Cour constitutionnelle var osäker på hur de relevanta bestämmelserna i unionsrätten ska tolkas beslutade nämnda domstol att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen: ”1) Ska artiklarna 107 [FEUF] och 108 FEUF, eventuellt jämförda med [SIEG-beslutet], tolkas som ett krav på att de åtgärder som anges i artiklarna 3.1.3, 3.1.10, 4.1.20 [punkt] 3 andra stycket, 4.1.21 och 4.1.23 i [mark- och fastighetsdekretet] ska anmälas till Europeiska kommissionen före antagandet eller ikraftträdandet av dessa bestämmelser? 2) Ska ett regelverk som innebär att privata aktörer vars markexploaterings- eller byggprojekt uppgår till en viss minimistorlek automatiskt är skyldiga att fullgöra en ’social skyldighet’ motsvarande minst 10 procent och högst 20 procent av exploaterings- eller byggprojektet – antingen in natura eller genom att betala ett belopp på 50000 euro för varje subventionerat småhusområde eller bostad som inte har realiserats – bedömas i förhållande till etableringsfriheten, friheten att tillhandahålla tjänster eller den fria rörligheten för kapital, eller ska detta regelverk betraktas som ett komplext regelverk och därför bedömas i förhållande till var och en av dessa friheter? 3) Är artikel 2.2 a och 2.2 j i [direktiv 2006/123] tillämplig på en ’social skyldighet’ avseende uppförande av subventionerade bostäder och lägenheter som automatiskt åläggs privata aktörer i samband med utfärdande av bygglov eller markexploateringstillstånd för ett projekt av en viss lagstadgad minimistorlek, varvid de uppförda subventionerade bostäderna antingen köps till ett i förväg fastställt maximipris av allmännyttiga bostadsbolag, så att dessa sedan kan hyra ut dem till en vid krets av privatpersoner, eller också säljs till privatpersoner tillhörande nämnda krets som träder i de allmännyttiga bostadsbolagens ställe? 4) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, ska i så fall begreppet ’krav som ska utvärderas’ i artikel 15 i [direktiv 2006/123] tolkas så, att detta begrepp är tillämpligt på en skyldighet för privata aktörer att utöver, eller som del av, sin reguljära verksamhet bidra till att det byggs subventionerade bostäder och sedan till ett fastställt maximipris överlåta de uppförda bostäderna till offentliga organ eller till personer som träder i dessas ställe, trots att nämnda privata aktörer saknar vidare initiativrätt på marknaden för subventionerade bostäder? 5) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, får den nationella domstolen tillämpa en sanktion, och i så fall vilken, om den a) finner att ett nytt ’krav som ska utvärderas’ enligt artikel 15 i [direktiv 2006/123] inte borde ha bedömts på ett visst sätt enligt artikel 15.6 i nämnda direktiv, b) finner att detta nya krav inte har anmälts i överensstämmelse med artikel 15.7 i nämnda direktiv? 6) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, ska begreppet ’otillåtet krav’ i artikel 14 i [direktiv 2006/123] tolkas så, att detta begrepp utgör hinder inte endast för ett nationellt regelverk i vilket tillgången till eller utövandet av en tjänsteverksamhet knyts till ett visst krav, i enlighet med de villkor som anges i den artikeln, utan även för ett nationellt regelverk i vilket det endast föreskrivs att underlåtenhet att uppfylla kravet i fråga får till följd att den ekonomiska ersättningen för tillhandahållandet av en tjänst som tjänsteleverantören enligt lag är skyldig att tillhandahålla bortfaller och att den ställda ekonomiska säkerheten för tillhandahållandet av tjänsten inte återbetalas? 7) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, ska begreppet ’konkurrerande aktör’ i artikel 14.6 i [direktiv 2006/123] tolkas så, att detta begrepp även är tillämpligt på ett offentligt organ vars uppgifter till viss del kan överlappa tjänsteleverantörernas uppdrag, om detta organ dels fattar de beslut som avses i artikel 14.6 i nämnda direktiv, dels samtidigt är skyldigt att, som sista steget i en kaskadmodell, köpa de subventionerade bostäder som en tjänsteleverantör har uppfört för att fullgöra den ’sociala skyldighet’ som denne har ålagts? 8) a) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, ska begreppet ’tillståndsförfarande’ i artikel 4.6 i [direktiv 2006/123] tolkas så, att detta begrepp är tillämpligt på intyg som ett offentligt organ utfärdar efter det att det ursprungliga bygglovet eller markexploateringstillståndet har beviljats, varvid dessa intyg är nödvändiga för att en tjänsteleverantör ska ha rätt till viss ersättning för fullgörandet av den ’sociala skyldighet’ som automatiskt är knuten till det ursprungliga bygglovet eller markexploateringstillståndet och samtidigt är nödvändiga för att tjänsteleverantören ska kunna kräva återbetalning av den ekonomiska säkerhet som tjänsteleverantören har tvingats ställa till det offentliga organet? b) Om den tredje tolkningsfrågan besvaras jakande, ska begreppet ’tillståndsförfarande’ i artikel 4.6 i [direktiv 2006/123] tolkas så, att detta begrepp är tillämpligt på ett avtal som en privat aktör enligt lag är skyldig att ingå med ett offentligt organ avseende försäljning till en person som träder i det offentliga organets ställe av en subventionerad bostad som den privata aktören har uppfört för att in natura fullgöra den ’sociala skyldighet’ som automatiskt knyts till ett bygglov eller markexploateringstillstånd, med beaktande av att ingåendet av nämnda avtal är ett villkor för att bygglov eller markexploateringstillstånd ska kunna beviljas? 9) Ska artiklarna 49 [FEUF] och 56 FEUF tolkas så, att de utgör hinder för ett regelverk som medför att beviljandet av bygglov eller markexploateringstillstånd för ett projekt av en viss minimistorlek automatiskt knyts till en ’social skyldighet’ som består i att en viss procentandel av projektet ska avsättas för uppförande av subventionerade bostäder som därefter till ett fastställt maximipris ska säljas till ett offentligt organ eller en person som träder i det organets ställe? 10) Ska artikel 63 FEUF tolkas så, att den utgör hinder för ett regelverk som medför att beviljandet av bygglov eller markexploateringstillstånd för ett projekt av en viss minimistorlek automatiskt knyts till en ’social skyldighet’ som består i att en viss procentandel av projektet ska avsättas för uppförande av subventionerade bostäder som därefter till ett fastställt maximipris ska säljas till ett offentligt organ eller en person som träder i det organets ställe? 11) Ska begreppet ’offentligt byggentreprenadkontrakt’ i artikel 1.2 b i [direktiv 2004/18] tolkas så, att det är tillämpligt på ett regelverk som medför att beviljandet av bygglov eller markexploateringstillstånd för ett projekt av en viss minimistorlek automatiskt knyts till en ’social skyldighet’ som består i att en viss procentandel av projektet ska avsättas för uppförande av subventionerade bostäder som därefter till ett fastställt maximipris ska säljas till ett offentligt organ eller en person som träder i det organets ställe? 12) Ska artiklarna 21 [FEUF], 45 [FEUF], 49 [FEUF], 56 [FEUF] och 63 FEUF samt artiklarna 22 och 24 i [direktiv 2004/38] tolkas så, att de utgör hinder för det system som har införts genom del 5 i [mark- och fastighetsdekretet], vilken har rubriken ’Att bo i sin hemtrakt’, det vill säga det system genom vilket det för överlåtelse eller upplåtelse av tomter och byggnader uppförda på dessa i vissa så kallade målkommuner ställs krav på att köparen eller hyresgästen kan styrka tillräcklig anknytning till den berörda kommunen i den mening som avses i artikel 5.2.1 [punkt] 2 i dekretet?”