Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Fri rörlighet för personer - arbetstagare - likabehandling - utbildning i yrkesskolor - begrepp - universitetsutbildning - omfattas inte

(artikel 128 i EEG-fördraget och artikel 7.3 i rådets förordning nr 1612/68)

2. EEG-fördraget - materiellt tillämpningsområde - bidrag till studerandes uppehälle och utbildning - fördragets bestämmelser inte tillämpliga - gränser - utbildningsavgifter

(artiklarna 7 och 128 i EEG-fördraget)

3. Fri rörlighet för personer - arbetstagare - begrepp - förvärvsarbete av begränsad varaktighet som utövas i syfte att bedriva universitetsstudier inom samma område - omfattas - sociala förmåner - krav på förvärvsarbete av viss varaktighet för beviljande - otillåtlighet

(artikel 48 i EEG-fördraget och artikel 7.2 i rådets förordning nr 1612/68)

4. Fri rörlighet för personer - arbetstagare - likabehandling - sociala förmåner - begrepp - bidrag till uppehälle och utbildning för genomförande av yrkesinriktade universitetsstudier - omfattas - gränser

(artikel 7.2 i rådets förordning nr 1612/68)

5. Fri rörlighet för personer - arbetstagare - rätt till utbildning i värdlandet för en arbetstagares barn - barn fött vid en tidpunkt då föräldrarna inte längre var bosatta i värdlandet - omfattas inte

(artikel 12 i rådets förordning nr 1612/68)

Sammanfattning

1. Universitetsstudier som leder till behörighet för ett visst yrke, en viss sysselsättning eller anställning, eller som ger särskild kompetens för att utöva ett sådant yrke, sysselsättning eller anställning, utgör yrkesutbildning. Universitet kan emellertid inte betraktas som "yrkesskolor" i den mening som avses i artikel 7.3 i förordning nr 1612/68 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen. Begreppet yrkesskola i nämnda bestämmelses mening omfattar inte varje läroanstalt där en viss yrkesutbildning ges. Det avser uteslutande läroanstalter där undervisningen enbart antingen integreras med ett förvärvsarbete eller har ett nära samband med ett förvärvsarbete, särskilt under lärlingstiden. Detta är inte fallet med universitet.

2. Villkoren för tillträde till yrkesutbildning, vari inbegrips universitetsstudier i allmänhet, omfattas visserligen av EEG-fördragets tillämpningsområde enligt artikel 7 i fördraget. Medlemsstaternas bidrag till sina medborgare då de påbörjar sådana studier omfattas dock endast av fördraget, på gemenskapsrättens nuvarande utvecklingsstadium, i den mån bidraget syftar till att täcka inskrivningsavgifter eller andra avgifter, särskilt undervisningsavgifter, som måste betalas för att få tillträde till utbildningen.

3. Begreppet arbetstagare, i den mening som avses i artikel 48 i fördraget och i förordning nr 1612/68, har en gemenskapsrättslig innebörd. Som arbetstagare betraktas varje person som utför faktiskt och verkligt arbete, med undantag för arbete som utförs i så pass liten omfattning att det framstår som ett marginellt komplement. Det grundläggande kännetecknet för ett anställningsförhållande är att en person under en viss tid mot ersättning utför arbete åt en annan person under dennes ledning. Det ställs inga ytterligare villkor i gemenskapsrätten som måste uppfyllas för att en person skall kunna anses som arbetstagare. Medlemsstaterna får därför inte ensidigt ställa som villkor för att bevilja de sociala förmåner som avses i artikel 7.2 i ovannämnda förordning att den berörda personen skall ha förvärvsarbetat under en viss tid.

En medborgare i en medlemsstat som tar anställning i en annan medlemsstat för en period av åtta månader i syfte att därefter i den staten påbörja universitetsstudier inom samma yrkesområde, och som inte skulle ha anställts av arbetsgivaren om han inte redan hade antagits vid universitetet, skall följaktligen anses som arbetstagare i den mening som avses i artikel 7.2 i förordning nr 1612/68.

4. Ett bidrag till uppehälle och utbildning, som beviljas för genomförande av universitetsstudier som leder till en yrkesbehörighet, är en social förmån som en annan medlemsstats medborgare kan kräva med stöd av artikel 7.2 i förordning nr 1612/68 när han, efter att ha förvärvsarbetat i värdlandet, där påbörjar studier som genom sitt innehåll har anknytning till hans tidigare förvärvsarbete.

Detta innebär emellertid inte att en medborgare i en medlemsstat

har rätt till studiebidrag i egenskap av arbetstagare om det fastställs att han skall anses som sådan enbart till följd av att han antogs vid universitetet för att bedriva de aktuella studierna. Anställningsförhållandet, som utgör den enda grunden för de rättigheter som följer av förordning nr 1612/68, är i ett sådant fall endast av underordnad betydelse i förhållande till de studier som bidraget är avsett att finansiera.

5. Artikel 12 i förordning nr 1612/68 skall tolkas så, att rätten till utbildning endast gäller barn som har levt tillsammans med den ena eller båda föräldrarna i en medlemsstat medan i vart fall en av föräldrarna var bosatt där i egenskap av arbetstagare. Artikeln kan således inte ge upphov till några rättigheter för de arbetstagares barn som fötts efter det att arbetstagaren slutat arbeta och bo i värdlandet.