27

Mot denna bakgrund beslutade Fővárosi Törvényszék (Överdomstolen för Budapests stad) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till domstolen: ”1) Ska följande unionsrättsliga bestämmelser, det vill säga [artikel 169.1 och 169.2 FEUF] jämförd med artikel 169.3 FEUF, artikel 38 i [stadgan], artikel 7.1 och 7.2 i [direktiv 93/13], jämförd med artikel 8 i samma direktiv, och skäl 47 i [direktiv 2008/48], tolkas så, att nämnda unionsrättsliga bestämmelser utgör hinder mot, och utesluter tillämpningen av, en nationell bestämmelse som uppställer ytterligare krav till skada för en part (kärande eller svarande) som, i egenskap av konsument, mellan den 1 maj 2004 och den 26 juli 2014 har ingått ett låneavtal innehållande oskäliga avtalsvillkor som ger [möjlighet till ensidig ändring], eller oskäliga avtalsvillkor som avser [skillnaden i växelkurs], när dessa ytterligare krav bland annat föreskriver att det, för att i domstol med framgång kunna göra gällande sådana rättigheter som ogiltighet av ovannämnda avtal medför, är nödvändigt att inge en inlaga (i synnerhet en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i en talan som väckts mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål) som, för att rätten ska kunna avgöra tvisten i sak, måste ha ett visst innehåll, medan andra parter som inte ingått ett låneavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått låneavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga med ett på detta sätt fastställt innehåll? 2) Ska de unionsrättsliga bestämmelser som angetts i [den första frågan] ovan tolkas så, att de – oavsett om domstolen besvarar den frågan, som är av mer allmän karaktär än [förevarande fråga], jakande eller nekande – utgör hinder för att de ytterligare tvingande krav som anges nedan [a–c] tillämpas på en part som i egenskap av konsument har ingått ett sådant låneavtal som avses i [första frågan] när a) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i en talan som väckts mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett låneavtal i egenskap av konsument som avses i [den första frågan], endast kan upptas till sakprövning om det av inlagan framgår att, parten inte endast yrkar att rätten ska fastställa att ett sådant låneavtal som avses i [den första frågan] är helt eller delvis ogiltigt, utan även yrkar att rätten ska tillämpa den rättsföljd som följer av fullständig ogiltighet, medan andra parter som inte ingått ett låneavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått låneavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga med ett på detta sätt fastställt innehåll? b) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i en talan som väckts mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett låneavtal i egenskap av konsument som avses i [den första frågan], endast kan upptas till sakprövning om det av inlagan framgår att, käranden inte, i tillägg till att rätten ska fastställa att det avtal som parten ingått i egenskap av konsument som avses i [den första frågan] ovan ska ogiltigförklaras i sin helhet, yrkar att rätten, bland de rättsföljder som följer av fullständig ogiltighet, ska tillämpa den rättsföljd som består i att återställa den situation som rådde innan avtalet ingicks, medan andra parter som inte ingått ett låneavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått låneavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga med ett på detta sätt fastställt innehåll? c) en stämningsansökan, en inlaga om ändring av denna stämningsansökan, en invändning om ogiltighet som åberopas i en talan som väckts mot konsumenten, ändring av en sådan invändning, genkäromål eller ändring av genkäromål som i ett domstolsförfarande ska inges av en part (kärande eller svarande) som har ingått ett låneavtal i egenskap av konsument som avses i fråga 1, endast kan upptas till sakprövning om det av inlagan framgår att, en matematiskt sett oerhört komplicerad avräkning (som regleras av nationell rätt) – som ska beräknas även med beaktande av bestämmelserna för valutaomräkning av HUF – avseende perioden från och med det att avtalet ingicks till och med det datum då stämningsansökan ingavs, som ska innehålla en ingående specifikation, som kan kontrolleras aritmetiskt, över de belopp som ska erläggas enligt låneavtalet, betalningar som käranden har gjort, utestående betalningar enligt avtalet, utan att beakta de ogiltiga avtalsbestämmelserna, samt skillnaden mellan dessa belopp, och som anger det belopp som den part som i egenskap av konsument ingick låneavtalet enligt [den första frågan] fortfarande är skyldig kreditinstitutet, eller eventuellt har betalat för mycket, medan andra parter som inte ingått ett låneavtal i egenskap av konsumenter, samt parter som under samma tidsperiod och i egenskap av konsumenter har ingått låneavtal som inte faller inom ovannämnda kategori, inte är skyldiga att inkomma med en inlaga som med ett på detta sätt fastställt innehåll? 3) Ska de unionsrättsliga bestämmelser som angetts i [den första frågan] ovan tolkas så, att ett åsidosättande av dessa bestämmelser, med hänsyn till de ytterligare krav som angetts ovan [den första och den andra frågan] samtidigt utgör ett åsidosättande av artiklarna 20, 21 och 47 i [stadgan], även med beaktande av den omständigheten (delvis även i frågorna 1 och 2) att medlemsstaternas domstolar ska tillämpa unionsrätten på området för konsumentskydd, även i mål som saknar gränsöverskridande aspekter, det vill säga i rent interna situationer, i enlighet med [punkt 23 i dom av den 5 december 2000, Guimont (C‑448/98, EU:C:2000:663)] och [punkt 28 i dom av den 10 maj 2012, Duomo Gpa m.fl. (C‑357/10–C‑359/10, EU:C:2012:283)] samt [punkt 39 i beslut av den 3 juli 2014, Tudoran (C‑92/14, EU:C:2014:2051)]? Eller ska detta betraktas som en gränsöverskridande situation redan på grund av den omständigheten att de låneavtal som avses i [den första frågan] ovan är så kallade låneavtal ’avseende utländsk valuta’?”