Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Intervention - Invändning om rättegångshinder som inte gjorts av svaranden - Avvisning

((EG-)stadgan för domstolen, artikel 37 fjärde stycket; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 116.3)

2 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Rådgivande kommittén för koncentrationer - Tidsfrist för kallelse

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 19.5)

3 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Kommissionens skyldigheter gentemot berörd tredje man - Utomstående företag som är konkurrenter till parterna i koncentrationen - Rätten att höras - Räckvidd

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 18; kommissionens förordning nr 2367/90, artikel 15)

4 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Kommissionens skyldigheter gentemot berörd tredje man - Föreligger inte särskild skyldighet beträffande längden på tidsfristen för att inge yttranden

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 18.4; kommissionens förordning nr 2367/90, artikel 15.2)

5 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Kommissionens skyldigheter gentemot berörd tredje man - Underrättelse om de berörda företagens åtaganden i deras slutliga utformning för att ge tredje man tillfälle att inge yttrande - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4064/89, artiklarna 6.1 c, 8.2 och 18.4)

6 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Ändringar i det anmälda förslaget - Skyldighet att begära ny anmälan - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4064/89, artiklarna 6.1 c, och 8.2; kommissionens förordning nr 2367/90, avdelning I)

7 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Ändringar i det anmälda förslaget - Förutbestämd tidsfrist föreligger inte - Tillägg som enligt påstående gjorts för sent - Skyldighet för kommissionen att tills vidare avbryta tidsfristen för att fatta beslutet - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 10; kommissionens förordning nr 2367/90, artikel 9)

8 Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Räckvidd - Beslut om tillämpning av bestämmelser om företagskoncentrationer

(EG-fördraget, artikel 190)

9 Konkurrens - Koncentrationer - Bedömning av förenligheten med den gemensamma marknaden - Koncentrationer som varken skapar eller förstärker en dominerande ställning - Beaktande av de berörda företagens ställning på marknaden och deras avsättningsmöjligheter

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 2)

10 Konkurrens - Koncentrationer - Kommissionens undersökning - Ställningstagande avseende val av utomstående företag som utses att förvärva en verksamhet som bör avskiljas från en av parterna i koncentrationen för att överlåtas samtidigt som koncentrationen godkänns - Kommissionen saknar behörighet - Krav avseende överlåtarens egenskaper - Kommissionens behörighet enligt artikel 8.2 i förordning nr 4064/89 - Domstolsprövningens omfattning

(Rådets förordning nr 4064/89, artikel 8.2)

Sammanfattning

11 Yrkanden i en interventionsinlaga får enligt artikel 37 fjärde stycket i EG-stadgan för domstolen, som är tillämplig på förfarandet vid förstainstansrätten med stöd av artikel 46 första stycket i samma stadga, endast syfta till att biträda en av parternas yrkanden. Enligt lydelsen av artikel 116.3 i förstainstansrättens rättegångsregler måste intervenienten dessutom godta målet sådant det föreligger vid tidpunkten för hans intervention. Intervenienten har således inte rätt att göra en invändning om rättegångshinder som inte omfattas av svarandens yrkanden.

12 I samband med den kontroll av företagskoncentrationer som inrättats genom förordning nr 4064/89 kan enbart den omständigheten att tidsfristen för kallelse av Rådgivande kommittén inte iakttas, även i fall då det inte föreligger några exceptionella omständigheter som skulle kunna innebära en risk för allvarlig skada i den mening som avses i artikel 19.5 i ovannämnda förordning, inte anses medföra att kommissionens slutliga beslut anses vara rättsstridigt. Den i nyssnämnda bestämmelse angivna tidsfristen om fjorton dagar är i likhet med den i artikel 10.5 i förordning nr 17 en rent intern förfaranderegel. Den omständigheten att en sådan regel inte iakttas kan inte medföra att kommissionens slutliga beslut anses vara rättsstridigt annat än om överträdelsen är tillräckligt väsentlig och har skadat den rättsliga och faktiska situationen för den part som gör gällande att handläggningen har varit felaktig.

Detta är inte fallet då Rådgivande kommittén faktiskt har förfogat över en tillräcklig tidsfrist för att kunna få kunskap om de viktiga omständigheterna i ärendet, och har kunnat avge sitt yttrande med full kännedom om fallet, det vill säga utan att göra en felaktig bedömning på någon väsentlig punkt av den anledningen att tillräckligt exakta uppgifter inte lämnats eller att uppgifter utelämnats. I ett sådant fall kan den omständigheten att tidsfristen för kallelser inte iakttagits inte ha någon inverkan på samrådsförfarandets utgång eller, i förekommande fall, på det slutliga beslutet.

13 Det framgår klart av bestämmelserna i artikel 18 i förordning nr 4064/89 om "förhör med parterna och tredje man" att tredje mans ställning i förfarandet inte skall jämställas med den som tillkommer berörda personer, företag och företagssammanslutningar. Tredje man i förfarandet kan inte åberopa samma garantier som ges berörda personer och särskilt inte de rättigheter som dessa ges genom artikel 18.1 och 18.3, där det föreskrivs bland annat att de senare innan kommissionen fattar beslut enligt artikel 8.2 andra stycket skall beredas tillfälle "att i varje skede av förfarandet fram till samrådet med den rådgivande kommittén yttra sig över de anmärkningar som framförs mot dem", och att "kommissionen skall fatta sitt beslut endast på grundval av de anmärkningar beträffande vilka parterna haft möjlighet att framföra synpunkter".

Även om tredje mans processuella rättigheter inte är så omfattande som de rättigheter som berörda personer har för att kunna säkerställa sin rätt till försvar, har berörd tredje man enligt artikel 18.4 i förordning nr 4064/89 ändå rätt att yttra sig om han efter ansökan kan visa att han har ett berättigat intresse av utgången i ärendet. Hur denna rätt skall utövas föreskrivs i artikel 15 i kommissionens förordning nr 2367/90.

Av samtliga dessa bestämmelser framgår att tredje företag som är konkurrenter till parterna i koncentrationen har rätt att på egen begäran höras av kommissionen för att kunna ge sin ståndpunkt till känna beträffande de negativa effekter den anmälda koncentrationen kan ha för dem. En sådan rättighet får dock inte strida mot rätten till försvar eller mot det huvudsakliga syftet med förordningen, som är att säkerställa en effektiv kontroll av och rättssäkerheten för de företag som faller under förordningens bestämmelser.

14 Med beaktande av att det i artikel 15.2 i kommissionens förordning nr 2367/90 i samband med kontrollen av koncentrationer inte föreskrivs någon särskild skyldighet i fråga om längden på den tidsfrist som fastställts av kommissionen för att tredje man skall kunna inge sitt yttrande, är enbart den omständigheten att en tredje man endast förfogat över en tidsfrist om två arbetsdagar för att inge sitt yttrande om de ändringar som ett av företagen som deltar i koncentrationen gjort under förfarandets gång, inte tillräcklig för att visa att kommissionen har åsidosatt dennes rätt att höras enligt artikel 18.4 i förordning nr 4064/89. Även om en berörd tredje mans legitima intresse av att höras kan fordra att det uppställs en skälig tidsfrist för detta, bör ett sådant krav dessutom anpassas till kravet på skyndsamhet, vilket präglar den allmänna systematiken i förordning nr 4064/89 och fordrar att kommissionen iakttar strikta tidsfrister då det slutliga beslutet fattas för att koncentrationen inte skall förklaras oförenlig med den gemensamma marknaden.

15 I fråga om kontroll av koncentrationer anses en berörd tredje mans berättigade intresse av att göra gällande sin ståndpunkt beträffande koncentrationens skadliga effekter på konkurrensen fullt ut ha skyddats, då tredje man har beretts tillfälle att på grundval av alla uppgifter som kommissionen givit denne under det förfarande som inletts med stöd av artikel 6.1 c i förordning nr 4064/89, och särskilt de erbjudanden om åtaganden som de berörda företagen gjort, göra gällande sin ståndpunkt beträffande de ändringar som är nödvändiga för att undanröja de allvarliga tvivel som föreligger beträffande koncentrationens förenlighet med den gemensamma marknaden. I ett sådant fall finns det tillräckliga garantier för att de synpunkter som framförts av utomstående konkurrerande företag i förekommande fall beaktas av kommissionen vid bedömningen av om koncentrationen är förenlig med gemenskapsrätten, och särskilt för att avgöra om de åtaganden som föreslagits av de berörda företagen förefaller tillräckliga i detta syfte.

Kommissionen är enligt artikel 18.4 i förordning nr 4064/89 inte heller skyldig att, för att tredje man med ett berättigat intresse i saken skall kunna yttra sig därom, meddela denne de berörda företagens åtaganden i deras slutliga utformning som gjorts på grundval av kommissionens invändningar till följd av bland annat yttranden från tredje man beträffande de ifrågavarande företagens förslag till åtaganden. Enligt artikel 18.1 i förordningen är det endast berörda personer som ges tillfälle att i varje skede av förfarandet fram till samrådet med Rådgivande kommittén yttra sig över de anmärkningar som framförs mot dem, särskilt då kommissionen som i förevarande fall önskar förena sitt beslut med villkor eller åligganden för att i enlighet med artikel 8.2 andra stycket i förordningen. Av detta följer att det endast är de berörda företagen och andra berörda personer, som i princip är de enda till vilka villkoren riktar sig, som bör beredas tillfälle att på ett ändamålsenligt sätt göra gällande sin ståndpunkt beträffande invändningarna mot de föreslagna åtagandena, för att de i förekommande fall skall kunna föreslå nödvändiga ändringar och för att säkerställa deras rätt till försvar.

16 Inledandet av ett förfarande enligt artikel 6.1 c enligt förordning nr 4064/89 utgör bland annat ett tillfälle för de berörda företagen att ändra den ursprungliga koncentrationsplanen för att skingra de allvarliga tvivel som kommissionen kan ha beträffande koncentrationens förenlighet med den gemensamma marknaden. Härigenom har de berörda företagen möjlighet att göra ändringar i den anmälda koncentrationsplanen, vilket uttryckligen föreskrivs i artikel 8.2 i förordningen.

Av detta följer att artikel 6 i förordning nr 4064/89, enligt vilken kommissionen "skall pröva anmälan" för att bestämma bland annat om den anmälda koncentrationen ger anledning till allvarliga tvivel beträffande dess förenlighet med den gemensamma marknaden, inte skall tolkas så som sökanden i huvudsak har gjort gällande, nämligen att den tvingar kommissionen att vägra godta de ändringar som de berörda företagen gjort av koncentrationsplanen och i stället fordra en ny anmälan, även om ändringarna varit betydande. Kriteriet att ändringarna av en anmälan skall vara av påstått väsentlig karaktär saknar i sig relevans, eftersom ett sådant fall uttryckligen omnämns i bestämmelserna i avdelning I i förordning nr 2367/90.

17 Varken i förordning nr 4064/89 eller i tillämpningsförordningen nr 2367/90 föreskrivs att möjligheten för de berörda företagen att föreslå åtaganden i syfte att ändra en föreslagen koncentrationsplan, är förenad med villkoret att detta skall ske inom en viss tidsfrist. När det saknas särskilda bestämmelser kan kommissionen inte vägra att bedöma de åtaganden som föreslås då den tidsfrist om fyra månader som föreskrivs i förordning nr 4064/89 för beslutsfattandet praktiskt taget löpt ut, om åtagandena motsvarar det grundläggande krav som kommissionen uppställt under förfarandet för att tillåta den aktuella koncentrationen, Rådgivande kommittén kunde avge sitt yttrande med full kännedom om omständigheterna kring den ändrade koncentrationsplanen och berörd tredje man har kunnat göra gällande sin inställning till de föreslagna åtagandena. Kommissionen har i detta fall inte gått utöver vad som är lämpligt och nödvändigt för att nå det eftersträvade målet, vilket enligt systematiken i förordning nr 4064/89 är att säkerställa en effektiv kontroll och rättssäkerhet för de berörda företagen och i detta syfte iaktta strikta tidsfrister.

Det framgår av bestämmelserna i artikel 10 i förordning nr 4064/89 och artikel 9 i kommissionens förordning nr 2367/90 att en tidsfrist tillfälligt kan avbrytas endast om kommissionen inte anser sig förfoga över tillräckliga upplysningar för att kunna fatta sitt beslut. Eftersom kommissionen inom ramen för sitt utrymme för skönsmässig bedömning i detta fall ansåg att den förfogade över alla tillgängliga uppgifter för att kunna fatta ett beslut, kan den inte utan att åsidosätta artikel 10.4 i förordning nr 4064/89 avbryta den föreskrivna fyramånadersfristen av det skälet att de föreslagna åtaganden ingavs efter det att tidsfristen löpt ut. Den är tvärtom skyldig att fatta sitt beslut så snart det uppkommit allvarliga tvivel beträffande koncentrationen.

18 Även om kommissionen enligt artikel 190 är skyldig att motivera sina beslut genom att ange de faktiska och rättsliga omständigheter som är avgörande för åtgärdens rättsenlighet och de överväganden som ligger till grund för beslutet fordras det, i fråga om ett beslut som fattas med tillämpning av bestämmelserna om företagskoncentrationer, inte att den nämner alla de faktiska och rättsliga omständigheter som berörts under det administrativa förfarandet av varje berörd person. Vidare skall frågan huruvida motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 190 i fördraget bedömas inte enbart mot bakgrund av motiveringens lydelse utan även mot bakgrund av det sammanhang den förekommer i, samt mot bakgrund av alla rättsregler som gäller den aktuella frågan.

19 Det framgår av bestämmelserna i artikel 2.2 i förordning nr 4064/89 att kommissionen skall förklara en koncentration förenlig med den gemensamma marknaden då två villkor är uppfyllda, varav den första är att koncentrationen inte skapar eller förstärker en dominerande ställning och den andra är att konkurrensen på marknaden inte påtagligt hämmas genom att en sådan dominerande ställning skapas eller förstärks. Om en dominerande ställning inte skapas eller förstärks, skall koncentrationen således tillåtas utan att det är nödvändigt att undersöka vilken inverkan koncentrationen skulle ha på den effektiva konkurrensen.

Vid bedömningen skall kommissionen enligt artikel 2.1 i förordningen särskilt ta hänsyn till de berörda företagens position på marknaden och deras tillgång till marknader. I samband med bedömningen av ett koncentrationsdeltagande företags styrka på marknaden skall de marknadsandelar som avser produkter som företaget tillverkar i egenskap av underleverantör för distributörers räkning, vilka säljer produkterna med sina egna märken, i princip fullständigt eller till en del hänföras till den marknadsandel som företaget har avseende liknande produkter som det säljer under sitt eget märke. Eftersom distributörerna säljer sina produkter under sina egna märken i syfte att konkurrera under de produkter som säljs under tillverkarnas märken, skall den marknadsandel de innehar till följd av denna försäljning i allmänhet tillskrivas dem vid bedömningen av den konkurrens som de utsätts för av tillverkarna av exklusiva och enklare märkesvaror.

20 Kommissionen saknar enligt förordning nr 4064/89 behörighet att ta ställning i fråga om valet - ett val som påståtts motverka en effektiv konkurrens - av det utomstående företag som utsetts att förvärva verksamheten av ett av de företag som deltar i koncentrationen, en verksamhet som skulle avskiljas från bolaget och överlåtas samtidigt som koncentrationen godkändes och som inte omfattades av det förslag till koncentration som underställdes kommissionens prövning. I ett sådant fall föreligger inte en koncentration som kan leda till att det skapas en dominerande ställning eller att en sådan ställning förstärks på de aktuella marknaderna.

Av samma skäl kan kommissionen inte heller uppställa krav beträffande egenskaperna hos förvärvaren av verksamheten enligt artikel 8.2 i förordning nr 4064/89. I detta hänseende ankommer det inte på gemenskapsdomstolarna att i samband med en talan om ogiltigförklaring ersätta kommissionens bedömning med sin egen och avgöra frågan huruvida kommissionen skulle ha förbundit sitt beslut med villkor eller skyldigheter enligt nämnda artikel, särskilt då denna bestämmelse avser den bedömning i sak av den planerade koncentrationens förenlighet med den gemensamma marknaden.