ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 329/9

Begäran om förhandsavgörande framställd av Vilniaus miesto apylinkės teismas (Litauen) den 23 juli 2014 – ERGO Insurance SE, genom sin litauiska filial ERGO Insurance SE mot If P&C Insurance AS, genom sin filial If P&C Insurance AS

(Mål C-359/14)

2014/C 329/11

Rättegångsspråk: litauiska

Hänskjutande domstol

Vilniaus miesto apylinkės teismas

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: ERGO Insurance SE, genom sin litauiska filial ERGO Insurance SE

Motpart: If P&C Insurance AS, genom sin filial If P&C Insurance AS

Tolkningsfrågor

1) Ska artikel 4.4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 [juni] 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I) (1), i vilken det föreskrivs att ”[o]m inte tillämplig lag kan fastställas enligt punkt 1 eller 2 ska avtalet vara underkastat lagen i det land till vilket det har närmast anknytning” tolkas så, att tysk lag ska tillämpas under sådana omständigheter som de som har uppkommit i förevarande fall?

2) Om svaret på den första frågan är nekande, ska den princip som fastställts i artikel 4 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 864/2007 av den 11 juli 2007 om tillämplig lag för utomobligatoriska förpliktelser (Rom II) (2) tolkas så, att den lag som ska tillämpas i tvisten mellan dragfordonets försäkringsgivare och släpvagnens försäkringsgivare, under sådana omständigheter som dem som har uppkommit i förevarande fall, ska fastställas i enlighet med lagen i det land där den skada som orsakats av trafikolyckan uppkom?

(1) EUT L 177, s. 6.

(2) EUT L 199, s. 40.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 212/16

Överklagande ingett den 14 april 2014 av ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. m.fl. av den dom som tribunalen (andra avdelningen) meddelade den 29 januari 2014 i mål T-528/09, Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd mot Europeiska unionens råd

(Mål C-186/14 P)

2014/C 212/18

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, formerly Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, TMK-Artrom SA, Silcotub SA, Dalmine SpA, Tubos Reunidos, SA, Vallourec Oil and Gas France, formerly Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, formerly V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, formerly V & M Deutschland GmbH, voestalpine Tubulars GmbH, Železiarne Podbrezová a.s. (Ombud: Dr G. Berrisch, Rechtsanwalt, B. Byrne, Solicitor)

Övriga parter i målet: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— upphäva tribunalens dom av den 29 januari 2014 in mål T-528/09,

— ogilla den första delen av den tredje grunden som anförts i första instans,

— återförvisa målet till tribunalen för avgörande av övriga delar av talan,

— förplikta Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd ersätta klagandenas rättegångskostnader i överklagandet och i förfarandet i mål T-528/09 i tribunalen.

Grunder och huvudargument

För det första gjorde tribunalen en oriktig tolkning av artikel 3.7 i grundantidumpningsförordningen (1) genom att fastställa att institutionerna inte hade rätt att beakta att en situation med ovanligt hög efterfrågan förmodligen skulle upphöra och att de verkliga skadliga effekterna av den dumpade importen kommer att visa sig i en situation med ”normal” efterfrågan samt att institutionerna bedömt att minskningen av efterfrågan var ett resultat av den dumpade importen.

För det andra gjorde tribunalen en felaktig tillämpning av artikel 3.9 i grundantidumpningsförordningen och åsidosatte artikel 6.1 i den förordningen genom att ogiltigförklara den angripna förordningen (2) på grund av att kommissionens förutsägelser i den provisoriska förordningen om den troliga volym- och prisutveckligen avseende dumpad import inte helt ansågs överensstämma med uppgifter från tiden efter granskningsperioden.

För det tredje drog tribunalen den felaktiga slutsatsen att institutionerna hade gjort en uppenbart oriktig bedömning och tribunalen iakttog inte gränserna för sin lagenlighetsprövning.

(1) Rådets förordning (EG) nr 384/96 av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EGT L 56, s. 1); ersatt av rådets förordning (EG) 1225/2009 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (kodifierad version) (EGT L 343, s. 51)

(2) Rådets förordning (EG) nr 926/2009 av den 24 september 2009 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa sömlösa rör av järn eller stål med ursprung i Folkrepubliken Kina (EGT L 262, s. 19).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 52/31

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunal do Trabalho da Covilhã (Portugal) den 23 december 2013 — Pharmacontinente-Saúde e Higiene m.fl. mot Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

(Mål C-683/13)

2014/C 52/57

Rättegångsspråk: portugisiska

Hänskjutande domstol

Tribunal do Trabalho da Covilhã

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Pharmacontinente-Saúde e Higiene SA, Domingos Sequeira de Almeida, Luis Mesquita Soares Moutinho, Rui Teixeira Soares de Almeida, André de Carvalho e Sousa

Svarande: Autoridade Para As Condições do Trabalho (ACT)

Tolkningsfrågor

1. Ska artikel 2 i direktiv 95/46/EG (1) tolkas så, att ett arbetstidsregister, det vill säga upplysningar avseende varje arbetstagare om tidpunkterna för arbetstidens början och slut samt motsvarande uppehåll och raster, omfattas av begreppet ”personuppgifter”?

2. För det fall den första frågan besvaras jakande: Är den portugisiska staten enligt artikel 17.1 i direktiv 95/46/EG skyldig att föreskriva lämpliga tekniska och organisatoriska åtgärder för att skydda personuppgifter från förstöring genom olyckshändelse eller otillåtna handlingar eller förlust genom olyckshändelse samt mot ändringar, otillåten spridning av eller otillåten tillgång till uppgifterna, särskilt om behandlingen innefattar överföring av uppgifter i ett nätverk?

3. För det fall den andra frågan besvaras jakande: Ska principen om unionsrättens företräde, tolkas så, att en medlemsstat som inte vidtar några åtgärder enligt artikel 17.1 i direktiv 95/46/EG inte får straffa en arbetsgivare som är ansvarig för behandlingen av ovannämnda uppgifter och som inrättar ett system med begränsad åtkomst till dessa uppgifter som innebär att nationella arbetsmiljömyndigheter inte har automatisk tillgång till dem?

4. För det fall att den föregående frågan besvaras nekande: Är det proportionerligt att kräva att de aktuella uppgifterna ska vara omedelbart tillgängliga så det är möjligt för alla parter som har en koppling till arbetet att ha en generell tillgång till uppgifterna, fastän det inte har visats eller påståtts att de inte har ändrats?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter EGT L 281, s. 31.
3.

Om den första frågan besvaras jakande, är det med hänsyn till en effektiv förvaltning samt skyddet av de förvärvade förmånerna respektive skyddet för berättigade förväntningar befogat enligt artikel 52.1 i stadgan respektive artikel 6 i direktivet, att – till följd av att det införs ett ickediskriminerande system för nyanställda – under en övergångsperiod fortsätta att tillämpa olika löneplacering för å ena sidan de gynnade tidigare anställda tjänstemän som valt att inte gå över till det nya systemet och å andra sidan de tidigare anställda tjänstemän som trots att de valt att gå över till det nya systemet fortfarande diskrimineras, även när a) den nationella lagstiftaren inte är bunden av att få de kollektivavtalsslutande organens godkännande när uppflyttningssystemet regleras och endast måste hålla sig inom de grundrättsliga ramarna för skyddet för berättigade förväntningar, vilket inte kräver något fullständigt skydd av de förvärvade förmånerna i den meningen att det gamla systemet bibehålls fullt ut för de gynnade tidigare anställda tjänstemän som inte gått över till det nya systemet, b) den nationella lagstiftaren i detta sammanhang också kunde ha valt att skapa likhet mellan de tidigare anställda tjänstemännen genom att även tillgodoräkna perioder som infallit före 18 års ålder och att bibehålla de gamla uppflyttningsreglerna för tidigare anställda tjänstemän som dessförinnan varit diskriminerade, c) den administrativa belastningen för detta visserligen skulle bli avsevärd eftersom man kan räkna med ett stort antal ansökningar, men kostnaderna inte skulle komma i närheten av den totala nivån för tidigare och kommande löneutbetalningar för de diskriminerade tjänstemännen i förhållande till de gynnade tjänstemännen, d) den övergångsperiod under vilken de tidigare anställda tjänstemännen behandlas olika kommer att omfatta flera decennier och under mycket lång tid framöver (till följd av det principiella anställningsstoppet med avseende på offentligrättsliga anställningsförhållanden) inbegriper det stora flertalet tjänstemän, e) systemet infördes med retroaktiv verkan, vilket för tjänstemannens del hade en negativ inverkan på det för honom fördelaktigare rättsläge som mot bakgrund av principen om unionsrättens företräde, i varje fall skulle ha förelegat mellan den 1 januari 2004 och den 30 augusti 2010 och vars tillämpning tjänstemannen hade begärt redan innan den nya lagen kom? Om den första eller den andra frågan besvaras nekande eller om den tredje frågan besvaras jakande:
2.

a) Förutsätter begreppet arkitekt i den mening som avses i artikel 10 c i direktivet att invandraren i ursprungsmedlemsstaten även — utöver tekniska arbetsuppgifter som planering, tillsyn och utförande av byggverksamhet — har eller utifrån sin utbildning kunde ha haft konstnärliga-gestaltande uppgifter eller uppgifter som avser stadsplanering, ekonomi eventuellt kulturmiljövård, och i så fall i vilken utsträckning? b) Förutsätter begreppet arkitekt i den mening som avses i artikel 10 c i direktivet att invandraren har en högskoleutbildning som huvudsakligen är inriktad på arkitektur i den bemärkelsen att den utöver tekniska frågor som planering, tillsyn och utförande av byggverksamhet även omfattar konstnärliga-gestaltande uppgifter och uppgifter som avser stadsplanering, ekonomi och eventuellt kulturmiljövård, och i så fall i vilken utsträckning? c) i) Beror svaren på frågorna a och b på hur yrkestiteln arkitekt vanligtvis används i andra medlemsstater (artikel 48.1 i direktivet), eller ii) räcker det att fastställa hur yrkestiteln arkitekt vanligtvis används i ursprungsmedlemsstaten och i den mottagande medlemsstaten, eller iii) kan det spektrum av verksamheter som vanligtvis är förbundet med yrkestiteln arkitekt i Europeiska unionen utläsas av artikel 46.1 andra stycket i direktivet?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 325/12

Begäran om förhandsavgörande framställd av Landgericht Frankfurt am Main (Tyskland) den 31 juli 2013 — Vietnam Airlines Co. Ltd mot Brigitta Voss, Klaus-Jürgen Voss

(Mål C-431/13)

2013/C 325/20

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Landgericht Frankfurt am Main

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Vietnam Airlines Co. Ltd

Motpart: Brigitta Voss, Klaus-Jürgen Voss

Tolkningsfrågor

1. Har en passagerare vid kraftig försening rätt till full kompensation enligt artikel 7.1 i förordningen om passagerares rättigheter (1) även när en utomstående som inte hör till passagerarna redan har gjort en utbetalning till passageraren på grund av förseningen, eller ska en sådan utbetalning avräknas?

2. Om sådan avräkning ska ske: Gäller detta i så fall endast skadeståndsanspråk i den mening som avses i den tyska rättsordningen eller även anspråk på sänkning av priset för resan?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 261/2004 av den 11 februari 2004 om fastställande av gemensamma regler om kompensation och assistans till passagerare vid nekad ombordstigning och inställda eller kraftigt försenade flygningar och om upphävande av förordning (EEG) nr 295/91 (EGT L 46, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 252/22

Begäran om förhandsavgörande framställd av Augstākās tiesas Senāts (Lettland) den 25 juni 2013 — Antonio Gramsci Shipping Corp. m.fl. mot Aivars Lembergs

(Mål C-350/13)

2013/C 252/36

Rättegångsspråk: lettiska

Hänskjutande domstol

Augstākās tiesas Senāts

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co.Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

Motpart: Aivars Lembergs

Tolkningsfrågor

1. Ska artikel 34.1 i Bryssel I-förordningen (1) tolkas så att åsidosättande, i ett förfarande om erkännande av en utländsk dom, av rättigheter som tillkommer personer som inte är parter i förfarandet rörande huvudsaken kan utgöra skäl för att tillämpa bestämmelsen om ordre public i nämnda artikel och vägra erkännande av den utländska domen i den del som den avser personer som inte är parter i målet rörande huvudsaken?

2. Om svaret på fråga 1 är jakande, ska då artikel 47 i [Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna] tolkas så att principerna om en rättvis rättegång som kommer till uttryck i nämnda bestämmelse tillåter att rätten till egendom begränsas för personer som inte har uppträtt som parter i förfarandet när det föreskrivs att den som berörs av beslutet om säkerhetsåtgärder ska ha rätt att när som helst vända sig till den behöriga domstolen med yrkande om att beslutet ska ändras eller upphävas och att de som ansöker om säkerhetsåtgärden ska tillse att beslutet delges de berörda personerna?

(1) Rådets förordning (EG) nr 44/2001 av den 22 december 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EGT L 12, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 141/16

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 18 mars 2013 — Raytek GmbH och Fluke Europe BV mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-134/13)

2013/C 141/29

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-Tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Raytek GmbH och Fluke Europe BV

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Giltighetsfråga

Är kommissionens förordning (EU) nr 314/2011 av den 30 mars 2011 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen (1) giltig i den del termiska kameror för infraröd strålning klassificeras enligt KN-nummer 9025 19 20?

(1) EUT L 86, s. 57.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 26/25

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 5 november 2012 — Dixons Retail Plc mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-494/12)

2013/C 26/48

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Dixons Retail Plc

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1. Ska artikel 14.1 i rådets direktiv av den 28 november 2006 (2006/112/EG (1)) tillämpas när den fysiska leveransen av varor åstadkoms genom bedrägeri på så sätt att den betalning som tillhandahålls av den till vilken leverans sker åstadkoms genom ett kredit- eller betalkort som vederbörande vet att han eller hon saknar behörighet att använda?

2. När en fysisk leverans åstadkoms genom bedräglig användning av kredit- eller betalkort, föreligger det då en ”överföring av rätten att såsom ägare förfoga över materiella tillgångar” i den mening som avses i artikel 14.1?

3. Ska artikel 73 tillämpas när varuleverantören erhåller betalning enligt ett avtal med tredje man att sådan betalning ska ske avseende kortbetalningar utan hänsyn till att mottagaren varit medveten om att han eller hon saknade behörighet att använda kortet?

4. När betalning sker från tredje man, enligt ett avtal mellan denne och varuleverantören, till följd av att varumottagaren presenterat för leverantören ett kort som vederbörande saknar rätt att använda — har betalning då erhållits från tredje man ”för dessa transaktioner” i den mening som avses i artikel 73?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 311/5

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court of the United Kingdom (Förenade kungariket) den 30 juli 2012 — Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation mot Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-362/12)

2012/C 311/05

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Test Claimants in the Franked Investment Income Group Litigation

Motpart: Commissioners of Inland Revenue, Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1. När en skattskyldig enligt en medlemsstats lagstiftning kan välja mellan två alternativa rättsmedel för att kräva återbetalning av skatter som uttagits i strid med artiklarna 49 FEUF och 63 FEUF och preskriptionsfristen för ett av dessa rättsmedel är längre än för det andra, är det då förenligt med principerna om effektivitet, rättssäkerhet och skydd för berättigade förväntningar att den medlemsstaten inför lagstiftning som medför att den längre preskriptionsfristen förkortas utan förvarning och retroaktivt till den dag då lagförslaget kungjordes?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 295/19

Överklagande ingett den 16 juli 2012 av Pi-Design AG, Bodum France och Bodum Logistics A/S av den dom som tribunalen (fjärde avdelningen) meddelade den 8 maj 2012 i mål T-331/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

(Mål C-337/12 P)

2012/C 295/33

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Pi-Design AG, Bodum France och Bodum Logistics A/S (ombud: advokat H. Pernez)

Övriga parter i målet: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) och Yoshida Metal Industry Co. Ltd

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen i första hand ska

— upphäva tribunalens dom,

— ogiltigförklara gemenskapsvarumärket nr 1 371 244,

och i andra hand ska

— hänskjuta målet tillbaka till tribunalen med skyldighet att hänskjuta målet till överklagandenämnden för det fall den senares beslut ogiltigförklaras, samt

— förplikta YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Klagandena har gjort gällande att den överklagade domen ska upphävas på grund av att tribunalen har åsidosatt artikel 7.1 e ii i förordningen om gemenskapsvarumärken när den beaktade felaktiga parametrar vid fastställandet av det omstridda varumärkets väsentliga egenskaper och när den missuppfattade den bevisning som den hade att beakta.
1.

Ska uttrycket ”den lokal och den mark varifrån köparen har bedrivit verksamhet under avtalsperioden” i artikel 5 b i förordning nr 2790/1999 (1) tolkas så, att det endast avser den plats eller det fysiska utrymme varifrån varorna har sålts eller tjänsterna tillhandahållits under avtalsperioden, eller kan det anses avse hela det område inom vilket köparen har bedrivit verksamhet under avtalsperioden?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 200/9

Överklagande ingett den 22 maj 2012 av Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development av det beslut som tribunalen (åttonde avdelningen) meddelade den 6 mars 2012 i mål T-453/10, Ireland Department of Agriculture and Rural Development mot Europeiska kommissionen

(Mål C-248/12 P)

2012/C 200/17

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (ombud: K.J. Brown, Departmental Solicitor's office, D. Wyatt QC, V. Wakefield, barristers)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva tribunalens beslut,

— förklara att den talan om ogiltigförklaring som klaganden väckte kan tas upp till sakprövning och återförvisa ärendet till tribunalen för att avgöras i sak,

— förplikta kommissionen att ersätta klagandens rättegångskostnader för det aktuella förfarandet samt de kostnader som uppkommit i första instans, avseende huruvida talan kunde tas upp till sakprövning, och

— låta frågan om resterande rättegångskostnader anstå.

Grunder och huvudargument

Första grunden: Tribunalen varken identifierade eller tillämpade en lämplig rättslig bedömning, nämligen att domarna i målen Piraiki-Patriaiki och Dreyfus enbart är exempel inom en bredare rättsprincip. Enligt denna princip är de vars rättsliga ställning har påverkats av en av unionsinstitutionernas åtgärder direkt berörda av denna åtgärd om det ”inte råder något tvivel om” hur åtgärden skulle införlivas, alla andra alternativ skulle vara ”rent teoretiska”, eller att det är ”uppenbart” att allt utrymme för skönsmässig bedömning kommer att utnyttjas på ett specifikt sätt. Denna princip ska tillämpas på omständigheterna i varje specifikt fall.

Andra grunden: Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning och agerade i strid med rättssäkerhetsprincipen när den försökte begränsa tillämpningsområdet för domarna i målen Piraiki-Patriaiki och Dreyfus (speciellt genom att begränsa den förstnämnda till fall då den åtgärd som antagits av en unionsinstitution har antagits på begäran av en medlemsstat och den sistnämnda till ”mycket särskilda faktiska omständigheter”).

Tredje grunden: Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning, genom att ha stramat åt bedömningen av huruvida den enskilde kan föra talan enligt artikel 263. Detta står i strid med en lämplig tolkning artikel 263, i dess lydelse enligt Lissabonfördraget, särskilt med beaktande av dess syfte och principen om ett effektivt domstolsskydd.

Fjärde grunden: Om tribunalen hade tillämpat de korrekta rättsprinciperna på det förevarande fallet skulle klaganden ha ansetts vara direkt berörd. Enligt den konstitutionella ordningen i Förenade kungariket är de regionala myndigheterna — i detta fall klaganden — direkt ansvariga för kostnaderna för ett avslag. Orsakskedjan är direkt och automatisk. De regionala strukturerna i Förenade kungariket är välkända (se domen i mål C-428/07, Horvath, REG 2009, s. I-6355) och argument avseende att tillämpningen av denna struktur är något annat än otvivelaktig kan inte godtas.