Förslag till avgörande av generaladvokat Stix-Hackl föredraget den 17september2002. - The Queen mot The Competition Commission, Secretary of State for Trade and Industry och The Director General of Fair Trading, ex parte Milk Marque Ltd och National Farmers' Union. - Begäran om förhandsavgörande: High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Crown Office) - Förenade kungariket. - Gemensam jordbrukspolitik - Artiklarna 32-38 EG - Förordning (EEG) nr 804/68 - Den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter - Riktpris för mjölk - Förordning nr 26 - Tillämpning av vissa konkurrensregler på produktion av och handel med jordbruksvaror - Medlemsstaternas möjlighet att tillämpa nationella konkurrensregler på mjölkproducenter som har valt att organisera sig i kooperativ och som har inflytande på marknaden. - Mål C-137/00.



Rättsfallssamling 2003 s. I-07975



Generaladvokatens förslag till avgörande

I - Inledning

1. I detta mål har High Court of Justice ställt flera tolkningsfrågor om förhållandet mellan nationell konkurrensrätt och gemenskapsrätt inom ramen för den gemensamma jordbrukspolitiken. Domstolen skall i huvudsak klargöra huruvida de nationella myndigheterna inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter är behöriga att tillämpa nationell konkurrensrätt på ett kooperativ för mjölkproducenter med en dominerande ställning på marknaden. Om nödvändigt skall den dessutom klargöra vilka gemenskapsrättsliga villkor och begränsningar som styr utövandet av denna behörighet.

II - Tillämpliga bestämmelser

2. Den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter upprättades genom rådets förordning (EEG) nr 804/68 av den 27 juni 1968 (nedan kallad förordning nr 804/68). Denna förordning innehåller bland annat föreskrifter om det årliga fastställandet av ett riktpris för mjölk. I ett utdrag ur direktivets artikel 3 har i detta avseende följande fastställts:

"1. Före den 1 augusti varje år skall ett riktpris för mjölk fastställas för gemenskapen avseende regleringsåret för mjölk som börjar löpa under påföljande kalenderår.

...

2. Riktpriset skall vara det pris som avses att uppnås för all mjölk som säljs av producenterna på gemenskapsmarknaden och de externa marknaderna.

3. Riktpriset skall fastställas för mjölk som innehåller 3,7 % fett fritt levererad till mejeriet.

..."

3. Riktpriset för regleringsåret för mjölk 1997/1998 har fastställts i rådets förordning (EG) nr 1190/97 av den 25 juni 1997 (nedan kallad förordning nr 1190/97). Dess första skäl har följande lydelse: "Vid den årliga fastställelsen av de gemensamma jordbrukspriserna bör hänsyn tas till den gemensamma jordbrukspolitikens mål. Den gemensamma jordbrukspolitiken har bland annat som mål att tillförsäkra en rimlig levnadsstandard för jordbruksbefolkningen, att säkerställa försörjningen och att garantera rimliga priser vid leverans till konsumenterna".

4. I artikel 1 i rådets förordning (EEG) nr 26/62 av den 4 april 1962 (nedan kallad förordning nr 26), som har utfärdats på grundval av artiklarna 42 EG och 43 EG, fastställs följande:

"När denna förordning träder i kraft skall, om inte annat följer av artikel 2 nedan, fördragets artiklar 85-90 samt tillämpningsbestämmelserna till dessa tillämpas på alla avtal, beslut och förfaranden som avses i fördragets artiklar 85.1 och 86 och som rör produktion av eller handel med sådana produkter som är upptagna i bilaga II till fördraget."

5. Mjölk hör till de produkter som anges i bilaga II till fördraget.

6. Första och andra styckena i artikel 2 i förordning nr 26 har följande lydelse:

"1. Fördragets artikel 85.1 gäller inte sådana avtal, beslut och förfaranden som avses i föregående artikel och som utgör en integrerad del av en nationell marknadsorganisation eller som är nödvändiga för att förverkliga de mål som anges i fördragets artikel 39. I synnerhet gäller den inte sådana avtal, beslut och förfaranden mellan lantbrukare, sammanslutningar av lantbrukare eller sammanslutningar av sådana sammanslutningar tillhörande en enda medlemsstat vilka, utan att medföra någon skyldighet att hålla samma priser, avser produktion eller försäljning av jordbruksvaror eller utnyttjande av gemensamma anläggningar för lagring, behandling eller förädling av jordbruksvaror, såvida inte kommissionen finner att konkurrensen sätts ur spel eller att förverkligandet av de mål som anges i fördragets artikel 39 äventyras därigenom.

2. Efter att ha samrått med medlemsstaterna och inhämtat yttranden från de berörda företagen eller företagssammanslutningarna samt andra fysiska eller juridiska personer som kommissionen anser det lämpligt att höra, skall kommissionen, med förbehåll för domstolens prövning, ensam vara behörig att genom ett beslut som skall offentliggöras avgöra vilka avtal, beslut och förfaranden som uppfyller de villkor som anges i punkt 1."

III - Bakgrund, förfarande vid den nationella domstolen och tolkningsfrågor

7. Milk Marque Limited (nedan kallad Milk Marque) är ett kooperativ för mjölkproducenter, vars verksamhet består i att samla in, distribuera och leverera mjölk. Milk Marque är det största kooperativet i sitt slag i Storbritannien. Under perioden 1997/98 stod Milk Marque för 49,6 procent av mjölkleveranserna i detta land.

8. The Monopolies and Mergers Commission (kommittén för monopol och fusion) (nedan kallad kommittén), som är en konkurrensmyndighet i Förenade kungariket, genomförde på begäran av Director General of Fair Trading, framställd den 27 januari 1998, en kontroll av om det förelåg en monopolsituation inom ramen för leveranser av obehandlad komjölk i Storbritannien. Kontrollen genomfördes på grundval av Fair Trading Act från år 1973. Kommittèn avslutade denna undersökning den 26 februari 1999 och tillställde näringsministern (Secretary of State for Trade and Industry) (nedan kallad den behörige ministern) en "rapport om försörjningen av obehandlad komjölk i Storbritannien" (nedan kallad rapporten).

9. I rapporten fastställde kommittén i huvudsak att Milk Marque i Storbritannien utövar marknadsinflytande inom ramen för försäljning av obehandlad mjölk. Kooperativet har missbrukat sin ställning på ett sätt som strider mot "allmänintresset". Det har nämligen utnyttjat sitt försäljningssystem för prisdiskriminering och för att kontrollera utbudet av mjölk på marknaden. Dessutom har det tillämpat andra förfaranden som har medfört en högre prisnivå för färsk mjölk än vad som skulle ha varit fallet under normala konkurrensförhållanden.

10. För en korrekt tolkning av vissa av tolkningsfrågorna skall det dessutom noteras att rapportens uppgifter om att marknadsinflytande har utövats med prishöjning som verkan (delvis) grundar sig på en jämförelse med det riktpris som har fastställts inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter. I Förenade kungariket har produktionspriset på mjölk alltid legat under riktpriset. Under den period som har undersökts i rapporten har det dock uppenbarligen alltmer närmat sig detta riktpris.

11. I rapporten rekommenderade kommittén bland annat att Milk Marque skulle delas upp i flera oberoende och konkurrerande kooperativ. I rapporten föreslogs för övrigt "provisoriska åtgärder", i syfte att tills vidare hindra Milk Marque från att sluta vissa avtal. Milk Marque skulle särskilt förbjudas att ingå fler "contract processing arrangements", det vill säga avtal om förädling av mjölk.

12. Den 6 juli 1999 offentliggjorde den behörige ministern sina beslut med anledning av rapporten (nedan kallade besluten). Den behörige ministern godtog kommitténs konstateranden beträffande Milk Marques "marknadsinflytande" och rekommendationer beträffande "provisoriska åtgärder". Emellertid avvisade han tanken på en tvångsuppdelning av kooperativet. I stället lovade han att det skulle utformas lämpliga ändringar i Milk Marques försäljningssystem.

13. Efter överläggning med de behöriga myndigheterna tillkännagav Milk Marque emellertid den 17 september 1999 i ett pressmeddelande att det var villigt att dela upp sig i tre mindre kooperativ med verkan från och med den 1 april 2000.

14. Sålunda avstod den behörige ministern från att genomföra de provisoriska åtgärderna. Emellertid förklarade han att han endast skulle samtycka till att de tre nya kooperativen upprättade verksamheter för förädling av mjölk om det inte rådde något tvivel om att dessa kooperativ var oberoende av varandra. Den behörige ministern förklarade att han tänkte ta ställning till denna fråga vid ett senare tillfälle. De brittiska myndigheterna påpekade dessutom för Milk Marque att de nya kooperativen "kommer att fortsätta att i vanlig ordning omfattas av konkurrensrätten och förbuden i Competition Act 1998, som träder i kraft den 1 mars 2000".

15. Milk Marque och National Farmers' Union (nedan kallad NFU), som är en organisation som företräder lantbrukarnas intressen i Storbritannien, överklagade trots denna utveckling rapporten och den behörige ministerns därmed sammanhängande beslut (nedan kallade de omtvistade åtgärderna) vid den nationella domstolen, som förenade dessa båda mål till ett enda förfarande.

16. Milk Marque och NFU har särskilt gjort gällande att kommittén och den behörige ministern har handlat i strid med gemenskapsrätten. De båda sistnämnda har nämligen dels ansett sig vara behöriga i fråga om de verksamheter som Milk Marques medlemmar bedriver, dels vidtagit åtgärder på grundval av Fair Trading Act för att hindra dessa medlemmar från att uppnå ett högre pris på mjölk. Milk Marque och NFU har dessutom förklarat att ovannämnda nationella myndigheter skulle handla i strid med gemenskapsrätten om de vidtog motsvarande åtgärder på grundval av Fair Traiding Act eller Competition Act i framtiden.

17. High Court of Justice anser att dess avgörande i detta mål kräver ett klarläggande av förekomsten och, om nödvändigt, omfattningen av de nationella myndigheternas behörighet inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter och har ställt följande tolkningsfrågor till domstolen:

"1. Skall artiklarna 32-38 EG, rådets förordning nr 26 och rådets förordning (EEG) nr 804/68, i ändrad lydelse, anses utgöra hinder för en medlemsstat att tillämpa sådan nationell lagstiftning som Fair Trading Act från år 1973 och Competition Act från år 1998 när det gäller det sätt varpå mjölkproducenterna har valt att organisera sig i kooperativ och det sätt varpå de agerar i fråga om försäljning och förädling av mjölk,

a) under alla omständigheter, eller

b) när den avsedda eller faktiska effekten är att frånta sådana producenter möjligheten att höja det pris de erhåller för den mjölk de producerar, eller

c) när den avsedda eller faktiska effekten är att sänka det pris som producenterna erhåller när detta pris redan ligger under det riktpris som fastställs i enlighet med artikel 3 i förordning nr 804/68, eller

d) på ett sätt som är oförenligt med någon eller några av följande bestämmelser och principer:

i) de mål som uppställs i artikel 33 EG, och/eller

ii) de grundläggande idéerna bakom och de mål som gäller för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter eller denna organisations funktionssätt, och/eller

iii) de grundläggande idéerna bakom artikel 36 EG och förordning nr 26?

2. Fungerar det riktpris för mjölk som fastställs av rådet med stöd av förordning (EEG) nr 804/68 så, att det utgör hinder för en medlemsstat

a) att använda riktpriset som indikator för de faktiska prisrörelser som förekommer på grund av den gemensamma jordbrukspolitiken, och

b) att dra slutsatsen att ett mjölkproducentkooperativ har marknadsinflytande, vilket leder till att priserna är högre än de skulle ha varit om de konkurrensmässiga villkoren hade varit bättre, på grundval av den omständigheten att kooperativet i medlemsstaten har uppnått mjölkpriser för sina medlemmar som är lägre än riktpriset, men som under en viss period ligger närmare riktpriset än under en annan period?

3. Skall artiklarna 28-30 EG och artiklarna 49 EG och 55 EG anses utgöra hinder för en medlemsstat att tillämpa sådan nationell lagstiftning som Fair Trading Act från år 1973 och Competition Act från år 1998 för att förbjuda ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande att skicka mjölk som produceras av dess medlemmar för förädling hos kooperativets avtalspartner, även sådana som befinner sig i andra medlemsstater, eftersom det anses utgöra en åtgärd från kooperativets sida i syfte att utnyttja sin ställning på marknaden till sin fördel?

4. Skall den allmänna principen om icke-diskriminering i dess självständiga form eller såsom den kommer till särskilt uttryck i artiklarna 12 EG och/eller 34 EG anses utgöra hinder för en medlemsstat att, när det existerar stora vertikalt integrerade mejerikooperativ som tillåts bedriva verksamhet i andra medlemsstater, tillämpa sådan nationell lagstiftning som Fair Trading Act från år 1973 och Competition Act från år 1998 i syfte att förbjuda ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande att

a) förvärva eller bygga ytterligare anläggningar för förädling av mjölk som produceras av dess medlemmar, vilket skulle ge kooperativet möjlighet att i än högre grad utnyttja sin ställning på marknaden till sin fördel, eller

b) för egen räkning skicka mjölk, som produceras av dess medlemmar, för förädling hos kooperativets avtalspartner, i samma eller i en annan medlemsstat, eftersom detta utgör en åtgärd från kooperativets sida i syfte att utnyttja sin ställning på marknaden till sin fördel?"

IV - Rättslig bedömning

A - Huruvida tolkningsfrågorna kan tas upp till sakprövning

18. Den brittiska regeringen har uttryckt tvivel angående möjligheten att ta upp frågorna till sakprövning. Den har hänvisat till det faktum att rapporten och besluten är föråldrade, i synnerhet som Milk Marque på grund av den frivilliga uppdelningen har förlorat sitt marknadsinflytande, vilket utgjorde grunden för undersökningen, rapporten och alla efterföljande beslut och rekommendationer. Tolkningsfrågorna är hypotetiska i den mån som de avser framtida konkurrensfall som inbegriper jordbrukskooperativ.

19. Enligt fast rättspraxis ankommer det uteslutande på den nationella domstolen, vid vilken tvisten anhängiggjorts och som har ansvaret för det rättsliga avgörandet, att med hänsyn till de särskilda omständigheterna i målet bedöma såväl om ett förhandsavgörande är nödvändigt för att döma i saken som relevansen av de frågor som ställs till domstolen. Domstolen kan endast avvisa en begäran om förhandsavgörande från en nationell domstol då det är uppenbart att den begärda tolkningen av gemenskapsrätten inte har något samband med de verkliga omständigheterna eller föremålet för tvisten vid den nationella domstolen, eller när problemet är hypotetiskt och domstolen inte förfogar över de uppgifter om de rättsliga och faktiska omständigheter som är nödvändiga för att på ett ändamålsenligt sätt besvara de frågor som ställs.

20. I detta mål har den nationella domstolen emellertid redogjort i detalj för den faktiska och rättsliga ramen för tvisterna vid den nationella domstolen och för skälen till att ett förhandsavgörande är nödvändigt för att den nationella domstolen skall kunna döma i saken. Den nationella domstolen har i sin begäran om förhandsavgörande särskilt förklarat att den vill kontrollera de omtvistade besluten med beaktande av både Fair Trading Act och Competition Act, som trädde i kraft den 1 mars 2000. Den nationella domstolen är därför i behov av ett förhandsavgörande för att kunna komma fram till ett korrekt avgörande i fråga om parternas rättigheter och skyldigheter samt myndigheternas behörighet och utövande av densamma. Den nationella domstolen har dessutom uttryckligen förklarat att den inte delar den brittiska regeringens åsikt, enligt vilken rapporten och besluten på grund av senare omständigheter är "föråldrade".

21. Tolkningsfrågorna kan och skall sålunda tas upp till prövning.

B - Den första tolkningsfrågan; Om lagligheten av nationella åtgärder för bekämpning av konkurrensbegränsande förfaranden som har inletts till följd av en dominerande ställning på en marknad som omfattas av en gemensam marknadsorganisation

22. Först skall det erinras om att Förenade kungariket inom ramen för anslutningsförhandlingarna tilläts säkerställa integrationen av sin nationella marknadsorganisation för mjölk, som huvudsakligen består av de så kallade Milk Marketing Boards (nedan kallade boards). Artikel 25 i förordning nr 804/68, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 1421/78, gjorde det möjligt att godta dessa "boards", vilka bland annat hade fått monopol på inköp och försäljning.

23. Sålunda har domstolen redan getts tillfälle att uttala sig om konkurrensbegränsningar på marknaden för produktion och förädling av mjölk i Förenade kungariket. I flera domar har den undersökt det agerande som dessa "boards" har visat prov på.

24. I Agricultural Act från år 1993 fastställdes att marknaden för mjölk skulle avregleras. Detta medförde att "boards" avskaffades. Reformen genomfördes år 1994 i England, Wales och Skottland. "Boards" ersattes av frivilliga producentkooperativ, som inte åtnjöt en monopolställning.

25. Domstolen har nu för första gången uppmanats att undersöka i vilken mån det enligt gemenskapsrätten är tillåtet att tillämpa nationella konkurrensregler på ett producentkooperativ, som Milk Marque.

1. Parternas argument

26. Enligt Milk Marque och NFU handlar en medlemsstat i strid med gemenskapsrätten om den tillämpar nationell rätt som Fair Trading Act eller Competition Act på jordbrukskooperativ respektive deras produkter och om den på grund av detta vidtar en åtgärd som syftar till att ändra priset på dessa produkter inom ett område som omfattas av en marknadsorganisation. I detta mål är det fråga om en sänkning av produktionspriset på mjölk.

27. Milk Marque och NFU har i första hand, och i huvudsak på samma grunder, gjort gällande att det berörda jordbruksområdet faller under gemenskapens exklusiva behörighet och att medlemsstaterna därför saknar behörighet på det aktuella området.

28. Milk Marque och NFU har anfört att jordbrukskooperativ och försäljning av mjölk faller under den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter, som upprättades genom förordning nr 804/68. Denna marknadsorganisation omfattar det riktpris som rådet årligen skall fastställa i enlighet med artikel 3 i förordningen. Riktpriset ger uttryck åt den avvägning som gemenskapernas institutioner skall göra mellan den gemensamma jordbrukspolitikens mål enligt artikel 33.1 EG. Bland dessa figurerar särskilt målet att tillförsäkra dem som arbetar i jordbruket en rimlig levnadsstandard. Enligt Milk Marque och NFU framgår det av domstolens rättspraxis och särskilt av domen i målet Toffoli att en medlemsstat handlar i strid med gemenskapens exklusiva behörighet om den vidtar åtgärder som påverkar produktionspriset på mjölk, även om detta endast sker indirekt.

29. I förevarande fall har de brittiska myndigheterna handlat i strid med gemenskapens behörighet genom att vidta de omtvistade åtgärderna i syfte att sänka produktionspriset till en "konkurrenskraftig nivå", trots att priset ständigt har underskridit det riktpris som har fastställts av gemenskapen. De har därmed ensidigt fastställt en prisnivå, som enligt deras mening är av "allmänt intresse", men som inte motsvarar den avvägning som kommit till uttryck i riktpriserna och som skall göras mellan gemenskapens mål enligt artikel 33 EG.

30. Enligt Milk Marque och NFU finns det inte heller ur konkurrensrättslig synpunkt något utrymme för att tillämpa nationell rätt som Fair Trading Act eller Competition Act. De har (i detta sammanhang) förklarat att gemenskapens konkurrensrätt på jordbruksområdet omfattas av den gemensamma jordbrukspolitikens regler i enlighet med artikel 36.2 EG och skall tillämpas i enlighet med de mål som anges i artikel 33 EG. Konkurrensreglernas tillämpning på jordbruksområdet regleras konkret genom förordning nr 26. Av denna förordning framgår det att EG:s konkurrensrätt endast har en begränsad giltighet i förevarande fall, i vilket det är fråga om organisering av jordbrukskooperativ och fastställande av produktionspris på mjölk. Sålunda är artikel 82 EG, men inte artikel 81.1, tillämplig.

31. I gemenskapsrätten har alltså konkurrensreglernas beskaffenhet och räckvidd på jordbruksområdet fastställts på ett fullständigt sätt. På grund av detta konkurrenssystem för jordbruksprodukter är det liksom på grund av den gemensamma marknadsorganisationen, uteslutet att parallellt tillämpa nationell konkurrensrätt.

32. Om medlemsstaterna ändå har en viss behörighet på det berörda jordbruksområdet har Milk Marque och NFU i andra hand gjort gällande att de brittiska myndigheterna har utövat sin behörighet för att sänka produktionspriset, vilket inte är förenligt med gemenskapsrätten.

33. Till stöd för sitt anförande har Milk Marque och NFU (också) i huvudsak anfört att de omtvistade åtgärderna grundar sig på en avvägning mellan intressen respektive en idé om den prisnivå som är av "allmänt intresse". Detta är inte förenligt med den gemensamma jordbrukspolitikens värderingar och mål i enlighet med artikel 33.1 EG eller med riktpriset, som är ett resultat av avvägningar mellan intressen inom gemenskapen. Dessutom skadar detta effektiviteten hos och den enhetliga tillämpningen av gemenskapens konkurrensbestämmelser i den mån som dessa bestämmelser är underkastade den gemensamma jordbrukspolitikens mål på jordbruksområdet. Milk Marque har dessutom anfört att medlemsstaterna inte får tillämpa sin nationella konkurrensrätt på ett sätt som strider mot det undantag som medges i artikel 81.3 EG. Detta måste gälla a fortiori för den "säkerhetszon" (safe harbour) som jordbrukskooperativ medges genom artikel 2.1 i förordning nr 26.

34. Kommissionen anser däremot att de omtvistade nationella åtgärderna är förenliga både med de gemenskapsrättsliga konkurrensbestämmelserna och med reglerna om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter.

35. Beträffande konkurrensrätten har kommissionen anfört att det på grund av artikel 2 i förordning nr 26 endast är uteslutet att tillämpa artikel 81.1 EG på jordbruksområdet. Däremot är bestämmelserna i artikel 82 EG om missbruk av dominerande ställning på marknaden tillämpliga på vanligt sätt på detta område. Det framgår bland annat av domstolens dom i målet Walt Wilhelm att medlemsstaterna också är behöriga att tillämpa nationell rätt på detta område, så länge som detta inte är till skada för den enhetliga tillämpningen av gemenskapens konkurrensrätt inom gemenskapen och för den fulla effekten av de rättsakter som antagits med stöd av dessa regler. Eftersom kommissionen inte har vidtagit några konkurrensrättsliga åtgärder mot Milk Marque har en sådan skada inte kunnat uppkomma i detta mål.

36. Kommissionen har förklarat att det inte är uteslutet att medlemsstaterna har behörighet inom giltighetsområdet för den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk. Däremot skall medlemsstaterna avstå från att vidta sådana åtgärder som kan vara till skada för denna marknadsorganisations funktion. Detta gäller emellertid inte sådana åtgärder som de omtvistade åtgärderna, som syftar till att sätta stopp för en dominerande ställning på marknaden.

37. Inte bara den brittiska regeringen utan också Dairy Industry Federation delar i huvudsak kommissionens åsikter. De båda förstnämnda har tillagt att även om medlemsstaterna i princip saknar rätt att hindra mjölkproducenter i den egna medlemsstaten från att försöka erhålla riktpriset för mjölk skall priset på mjölk fastställas inom ramen för en normalt fungerande marknad och under normala konkurrensförhållanden. En sådan nationell konkurrensrätt som den omtvistade tillämpas i syfte att skapa sådana förhållanden.

2. Bedömning

38. Den första tolkningsfrågan väcker två nya frågor, som lämpligen skall behandlas var för sig: Är nationella konkurrensmyndigheter överhuvudtaget behöriga att, på ett område som omfattats av en marknadsorganisation, med tillämpning av nationell rätt vidta åtgärder mot förfaranden som enligt uppgift är konkurrensbegränsande? Om denna fråga besvaras jakande skall det undersökas om det föreligger gemenskapsrättsliga hinder mot nationell behörighet.

a) De nationella konkurrensmyndigheternas behörighet

39. I motsats till vad Milk Marque och NFU har anfört kan det knappast bestridas att åtgärder mot konkurrensbegränsande förfarande, som en nationell myndighet vidtar inom en medlemsstats område, i princip är tillåtliga också på ett område som omfattas av en marknadsorganisation.

40. Detta följer dels av det faktum att jordbruksområdet inte utgör något "konkurrensbefriat område" i), dels av det faktum att en eventuell tillämpning av gemenskapens konkurrensrätt i princip inte utgör något hinder för en tillämpning av nationella konkurrensregler ii).

i) Konkurrens utgör en väsentlig beståndsdel av den gemensamma jordbruksmarknaden

41. Milk Marque och NFU har med rätta antagit att rådet genom artikel 36 EG har getts behörighet att besluta huruvida fördragets konkurrensregler är tillämpliga på produktion av och handel med jordbruksprodukter. Detta innebär emellertid inte att fördragets konkurrensregler endast undantagsvis skall tillämpas på jordbrukssektorn enligt gemenskapsrätten.

42. Artikel 36 skall däremot tolkas mot bakgrund av det spända förhållande som råder mellan jordbrukspolitik och konkurrensrätt.

43. Det framgår av artikel 34.1 a EG att ett stort antal instrument, däribland särskilt gemensamma konkurrensregler, används inom de gemensamma marknadsorganisationer som har upprättats. I dagsläget finns sådana marknadsoganisationer för de flesta jordbruksprodukter. Genom dessa instrument begränsas konkurrensen på de berörda marknaderna, det vill säga konkurrensen kan utvecklas endast inom de ramar som dragits upp av de gemensamma marknadsorganisationerna. Med tanke på att jordbrukspolitiken på sätt och vis skapar förutsättningarna för att företag skall kunna konkurrera fritt, bör det uppenbart spända förhållande som råder mellan jordbrukspolitik och fri konkurrens emellertid inte överbetonas.

44. Kopplingen mellan de jordbrukspolitiska och de konkurrenspolitiska målen åskådliggörs också av det jordbrukspolitiska instrument som riktpriset utgör och som är aktuellt i detta mål. Det är typiskt för en gemensam marknadsorganisation att den påverkas av ett visst riktpris. Riktpriset för jordbruksprodukter skall emellertid uppfylla en styrfunktion i två avseenden. Å ena sidan skall det bidra till att tillförsäkra dem som arbetar i jordbruket en skälig levnadsstandard. Å andra sidan skall det möjliggöra en styrning av tillgång och efterfrågan. Emellertid förutsätter just denna andra funktion att deltagarna på de enskilda jordbruksmarknaderna kan fatta företagsmässiga beslut, vilket i sin tur förutsätter en viss konkurrens.

45. Detta förklarar också det faktum att domstolen upprepade gånger har slagit fast att konkurrens utgör en väsentlig del av den gemensamma jordbruksmarknaden. I enlighet med detta medför artikel 36 EG ett uppskov med tillämpningen av fördragets konkurrensregler på jordbruket. Detta uppskov skall i enlighet med ovanstående överväganden inte uppfattas som ett undantag, utan som en historiskt motiverad nödvändighet. Med hänsyn till de relativt stora skillnaderna mellan de olika jordbruksmarknadernas strukturer i gemenskapens begynnelse var det utöver vad som föreskrivs i artikel 34 inte möjligt att införa en gemensam konkurrenspolitik på jordbruksområdet förrän dessa marknader hade sammanförts och jämförbara konkurrensvillkor hade upprättats.

46. Mot bakgrund av detta var det inte förvånande att rådet gav konkurrensreglerna ett vitt tillämpningsområde i förordning nr 26. Sålunda föreskrivs det i artikel 1 att reglerna i fördragets kapitel om konkurrens i princip är tillämpliga "om inte annat följer av artikel 2". Artikel 2.1 i förordning nr 26 innehåller endast några undantag från förbudet mot karteller i artikel 81.1 EG. Å ena sidan undantas kartellavtal som utgör en integrerad del av en nationell marknadsorganisation. Å andra sidan undantas sådana kartellavtal som är nödvändiga för att uppnå den gemensamma jordbrukspolitikens mål enligt artikel 33 EG. Kommissionen har med rätta, och med stöd av den brittiska regeringen och Dairy Industry Federation, betonat att förordning nr 26 inte på något sätt begränsar tillämpningen av artikel 82 EG, som avser missbruk av dominerande ställning på marknaden.

47. Således skall det konstateras att tillämpningen av gemenskapsrättens konkurrensregler på jordbruksområdet gemenskapsrättsligt sett i allmänhet inte har någon undantagskaraktär utan utgör en naturlig del av systemet.

48. I motsats till vad Milk Marque och NFU har anfört påverkas inte detta konstaterande av det faktum att ifrågavarande slags jordbrukskooperativ och försäljning av mjölk omfattas av den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter i enlighet med förordning nr 804/68.

49. Det är riktigt att gemenskapen har exklusiv behörighet att stifta lagar på detta område. Det är inte heller med orätt som Milk Marque och NFU har hänvisat till domstolens fasta rättspraxis enligt vilken "medlemsstaterna är förpliktade att avstå från att vidta åtgärder som kan avvika från eller stå i strid med en reglering om upprättandet av en gemensam marknadsorganisation för ett visst område, så snart som gemenskapen har utfärdat denna reglering".

50. Därav framgår det emellertid inte automatiskt att ovanstående rättspraxis är tillämplig på alla åtgärder som en nationell myndighet vidtar på grundval av nationell rätt.

51. I detta sammanhang finns det anledning att hänvisa till domstolens definition av begreppet marknadsorganisation. Med stöd av definitionen av begreppet nationell marknadsorganisation kan en europeisk marknadsorganisation definieras som en samling strukturella åtgärder med hjälp av vilka offentliga myndigheter reglerar jordbruksmarknaden för de berörda produkterna i syfte att uppnå de mål för jordbrukspolitiken som anges i artikel 33 EG.

52. De omtvistade åtgärderna faller antagligen inte under denna definition eftersom de avser just det område av den berörda marknaden som inte har reglerats. Enligt rättspraxis omfattar visserligen förbudet mot att utfärda skadliga eller avvikande åtgärder också åtgärder som inte faller under rättsområdet för marknadsorganisationer. Denna utvidgning av förbudet syftar till att bevara dess nyttoeffekt, vilket emellertid inte bör ha någon betydelse för konkurrensrättsliga åtgärder. Om utgångspunkten är att konkurrrens skall råda för jordbruket på de områden som inte omfattas av rättsområdet för marknadsorganisationer får de åtgärder som medlemsstaterna vidtar för att säkerställa denna fria konkurrrens nämligen inte jämställas med andra åtgärder som direkt eller indirekt är till skada för de rättsliga instrumenten av marknadsorganisationstyp. Förenade kungariket har med rätta påpekat att medlemsstaterna får respektive skall tillämpa sin straffrätt också och just för att komplettera rättsliga instrument av marknadsorganisationstyp.

53. Mot det ovanstående kan det säkerligen invändas att en konkurrenspolitisk åtgärd kan neutralisera de jordbrukspolitiska åtgärdernas verkan just på grund av det spända förhållande som redan har beskrivits. I målet vid den nationella domstolen skulle det sålunda kunna vara lockande att anse att de nationella konkurrensmyndigheternas ingripande som kan medföra en sänkning av produktionspriserna utgör en sådan rubbning av balansen, som i sin tur skulle kunna äventyra producenternas livsvillkor i strid med artikel 33.1 b EG.

54. Denna invändning är emellertid inte heller övertygande. Det yrkande som Milk Marque och NFU har framställt i andra hand visar att det är möjligt att beakta den gemensamma jordbrukspolitikens mål på vederbörligt sätt vid bedömningen av den nationella behörighetens gränser. Därför kan en nationell konkurrensmyndighets behörighet i princip godtas utan hinder av motsättningar mellan jordbruks- och konkurrenspolitiska bedömningar.

ii) Den principiella tillämpligheten av nationell rätt vid sidan av gemenskapens konkurrensrätt

55. Enligt Milk Marque och NFU får nationell konkurrensrätt inte heller tillämpas på grund av att den gemensamma konkurrensrätten definitivt och i den utsträckning som det är nödvändigt har sammanjämkats med jordbrukspolitikens mål i artikel 36 EG genom förordning nr 26.

56. Detta argument är inte heller övertygande.

57. Domstolen har klargjort förhållandet mellan nationell konkurrensrätt och gemenskapsrättsliga konkurrensregler i domen i målet Walt Wilhelm. Enligt denna dom har gemenskapsrätten företräde framför nationella regler avseende konkurrensbegränsande samverkan. Det finns emellertid ingenting som hindrar att sådana regler tillämpas så länge som det inte har utfärdats någon gemenskapsrättslig reglering. Denna lösning, som har utformats för artikel 81 EG, gäller enligt den allmänna uppfattningen också för artikel 82 EG.

58. Eftersom de gemensamma konkurrensreglerna endast är giltiga på jordbruksområdet med stöd av förordning nr 26 är det emellertid osäkert i vilken mån denna lösning kan tillämpas på jordbruksområdet. Det är emellertid klart att gemenskapsrätten har företräde framför såväl primär- som sekundärrätten.

59. Enligt min åsikt talar mycket för att omständigheten att den sammanjämkning som har genomförts i artikel 36 EG genom förordning nr 26 är definitiv inte utesluter möjligheten att tillämpa nationella konkurrensbestämmelser på jordbruksområdet.

60. Artikel 36 EG föreskriver nämligen inte, vilket redan har förklarats, att tillämpningen av konkurrensreglerna är utesluten utan snarare att den är föremål för ett uppskov. Den sammanjämkning av jordbrukspolitikens och konkurrenspolitikens mål som föreskrivs i artikel 36 genom förordning nr 26 avser emellertid med nödvändighet endast sådana omständigheter som faktiskt omfattas av fördragets konkurrensbestämmelser.

61. Enligt förordning nr 26 är artikel 82 EG utan undantag tillämplig på jordbruksområdet. Eftersom denna bestämmelse är tillämplig endast när fråga är om en dominerande ställning på gemenskapsmarknaden eller på en väsentlig del av denna faller ett stort antal situationer redan från början utanför de gemensamma konkurrensbestämmelserna. Av detta framgår att den sammanjämkning som har genomförts genom förordning nr 26 inte får betraktas som definitiv med hänsyn till det företräde som jordbrukspolitiska mål har framför konkurrenspolitiska mål i fördraget och som garanteras genom artikel 36 EG.

62. Det kan således konstateras att den sammanjämkning som har utförts genom gemenskapsrätten inte är definitiv eftersom den inte omfattar omständigheter utan en gemensam dimension. Därmed utgör gemenskapsrätten i princip inte ett hinder för tillämpningen av nationell konkurrensrätt, vilket överensstämmer med domen i målet Walt Wilhelm. Den enda frågan är i vilken utsträckning gemenskapsrätten utgör hinder för tillämpningen av nationell konkurrensrätt.

63. Nu skall det alltså undersökas vilka begränsningar som uppställs avseende nationella åtgärder för bekämpning av konkurrensbegränsande förfaranden.

b) Begränsningar i den nationella behörigheten

64. Begränsningarna i den nationella behörigheten att tillämpa nationella konkurrensregler följer av det företräde som de jordbrukspolitiska målen har framför de konkurrenspolitiska målen i fördraget och som garanteras genom artikel 36 EG.

65. Nationell konkurrensrätt skall tillämpas i överensstämmelse med det företräde som tillkommer den gemensamma jordbrukspolitikens mål som räknas upp i artikel 33 EG.

66. I detta sammanhang skall det tas hänsyn till principerna i domstolens rättspraxis, enligt vilken "det vid eftersträvandet av de olika mål som har fastställts i [artikel 33 EG], ständigt [skall säkerställas] en sammanjämkning, som kan erfordras på grund av eventuella konflikter mellan mål som beaktas för sig". Därför är det visserligen i princip inte möjligt att "eftersträva ett av dessa mål för sig, vilket gör det omöjligt att uppnå andra mål". Emellertid får gemenskapernas institutioner "tills vidare medge några av dessa mål företräde, om de ekonomiska förhållanden som är föremål för beslut i samband med eftersträvandet kräver detta".

67. Det krav enligt vilket gemenskapens institutioner skall sammanjämka jordbrukspolitikens olika mål enligt artikel 33 EG tycks i sin helhet kunna tillämpas också på nationella myndigheter. I detta sammanhang skall det betonas att domstolen har förordnat om ett stort utrymme för skönsmässig bedömning vid viktningen av enskilda mål. Närmare bestämt kan det härvid gå så långt att ett av jordbrukspolitikens mål tillfälligt gynnas i förhållande till ett annat mål.

68. Domstolen har emellertid också betonat att målet att säkra en inkomst i artikel 33.1 b EG är "ett av de viktigaste målen" för jordbrukspolitiken på marknaden för mjölk.

69. För målet vid den nationella domstolen innebär detta att nationella myndigheter, när de tillämpar sin nationella konkurrensrätt, skall ge företräde åt de mål som räknas upp i artikel 33.1 EG, oavsett vilka mål som eftersträvas i den nationella rätten.

70. Parterna i målet vid den nationella domstolen har anfört att de nationella myndigheterna särskilt har uppmärksammat konsumentprisernas skälighet. Målet att "tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser" finns i artikel 33.1 e EG. Emellertid står detta mål i ett tydligt spänt förhållande till målet i artikel 33.1 b EG att tillförsäkra dem som arbetar i jordbruket en skälig levnadsstandard. Det ankommer på den nationella domstolen att i detalj kontrollera om de nationella myndigheterna har fäst alltför stor vikt vid det första målet.

71. De omtvistade åtgärderna står inte i strid med gemenskapsrätten bara för att produktionspriset underskred riktpriset redan före de nationella konkurrensmyndigheternas ingripande. Å ena sidan utgör riktpriset inte en garanti för att producenterna erhåller en inkomst som motsvarar detta riktpris. Å andra sidan kan målet att säkra en inkomst i varje fall inte uppnås med vilka medel som helst, inklusive eventuellt olagliga medel. Ett eventuellt missbruk av en dominerande ställning på marknaden kan därför inte anses vara berättigat med stöd av artikel 33.1 b EG, varmed åtgärder som vidtas för att bekämpa detta förhållande inte i sig kan anses strida mot detta mål.

72. Jag föreslår därför att den första tolkningsfrågan besvaras på följande sätt: Artiklarna 32-38 EG, rådets förordning nr 26 och rådets förordning (EEG) nr 804/68 i ändrad lydelse skall i princip inte anses utgöra något hinder för en medlemsstat att tillämpa nationell lagstiftning för att bekämpa missbruk av ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande, under förutsättning att de nationella konkurrensmyndigheterna därvid sammanjämkar alla mål som räknas upp i artikel 33 EG. Det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera huruvida de nationella myndigheterna har genomfört denna sammanjämkning. Målet i artikel 33.1 b EG att öka producenternas inkomst kan inte anses motivera ett eventuellt missbruk av en dominerande ställning på marknaden.

C - De övriga frågorna

1. Den andra frågan: Om tillämpning av riktpriser när detta erfordras inom ramen för nationell konkurrensrätt

a) Parternas argument

73. Enligt Milk Marque kan det riktpris som avses i artikel 3 i förordning nr 804/68 inte tillämpas för de ändamål som beskrivs i den andra tolkningsfrågan, eftersom en sådan tillämpning strider mot riktprisets betydelse och funktion. Producenterna är i sin fulla rätt att försöka uppnå detta riktpris som utgör den riktpunkt som rådet har fastställt för det skäliga produktionspriset på mjölk.

74. Den brittiska regeringen anser att den nationella domstolens andra fråga är rent akademisk och inte gäller tolkningen av gemenskapsrätten.

75. Kommissionen, Dairy Industry Federation och, i andra hand, den brittiska regeringen är av den uppfattningen att det gemenskapsrättsligt sett inte finns något att invända mot att riktpriset tillämpas för jämförelser inom ramen för nationell konkurrensrätt, alternativt att detta utgör en fråga som skall avgöras inom ramen för nationell rättstillämpning.

b) Bedömning

76. Enligt artikel 234 EG skall domstolen vara behörig att meddela förhandsavgöranden angående bland annat tolkningen av detta fördrag och av rättsakter som beslutas av gemenskapens institutioner. I enlighet med detta är domstolen enligt fast rättspraxis inte behörig att tolka nationell rätt inom ramen för ett förhandsavgörande.

77. Den nationella domstolen har ställt sin andra tolkningsfråga för att i huvudsak få besked om huruvida den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter utgör hinder för att tillämpa riktpriset, vilket har fastställts med stöd av artikel 3 i förordning nr 804/68, i syfte att undersöka ett företags marknadsinflytande inom ramen för ett nationellt förfarande. I motsats till vad Förenade kungariket har anfört gäller denna fråga tolkningen av gemenskapsrätten och skall därför tas upp till prövning.

78. Frågan hur det på nationell nivå skall kunna fastställas huruvida ett företag utövar marknadsinflytande skall avgöras inom ramen för nationell rättstillämpning. I enlighet med det föreslagna svaret på den första tolkningsfrågan finns det gemenskapsrättsligt sett inte något som talar mot att det i princip är tillåtet att i ett nationellt förfarande undersöka om ett visst företag med en dominerande ställning missbrukar sin ekonomiska ställning. Därför finns det i princip inte heller något att invända mot att riktpriset tillämpas för att med ledning av de faktiska prisernas variation i förhållande till riktpriset undersöka huruvida det berörda företaget utövar marknadsinflytande.

79. Detta förfarande påverkar inte riktprisets ställning som marknadsorganisationspolitiskt instrument.

80. Därför skall den andra frågan besvaras på följande sätt: Riktpriset, vilket har fastställts med stöd av artikel 3 i förordning nr 804/68 får utan hinder av sin funktion tillämpas då detta är erforderligt inom ramen för ett förfarande vid nationella konkurrensmyndigheter.

2. Den tredje frågan: De omtvistade åtgärdernas förenlighet med den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster

a) Parternas argument

81. Milk Marque har inom ramen för den tredje frågan hänvisat till de provisoriska åtgärder som föreskrivs i de omtvistade åtgärderna, särskilt till dem som syftar till att förbjuda Milk Marque att ingå fler så kallade "contract processing arrangements", det vill säga avtal med företag i andra medlemsstater om förädling av mjölk. Å ena sidan begränsar dessa provisoriska åtgärder, i strid med artikel 29 EG, exporten av färsk mjölk från Förenade kungariket, å andra sidan förbjuder de import och export av mjölkprodukter mellan medlemsstaterna. Det är alltså fråga om kvantitativa import- och exportrestriktioner i den mening som avses i artiklarna 28 EG och 29 EG. Dessutom har de provisoriska åtgärderna hindrat Milk Marque från att utnyttja tjänster avseende förädling i andra medlemsstater och strider därför mot friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 49 EG. Enligt Milk Marque finns det ingen motivering av vikt till dessa begränsningar. Dessa har nämligen införts av rent ekonomiska skäl och närmare bestämt för att säkerställa att inhemska förädlingsföretag förses med billig inhemsk mjölk. Dessutom är restriktionerna diskriminerande. Undantagen i artiklarna 30 EG och 46 EG är inte tillämpliga, eftersom det ifrågavarande området redan har harmoniserats genom riktprissystemet och den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter.

82. Kommissionen har anfört att artikel 29 EG enligt domstolens fasta rättspraxis endast gäller nationella åtgärder som särskilt har till syfte eller verkan att hindra exportflödet och därigenom skapa en skillnad mellan betingelserna för en medlemsstats inrikes- respektive utrikeshandel, så att den berörda medlemsstatens inhemska produktion eller inhemska marknad tillförsäkras en särskild fördel. Kommissionen har också påpekat att artikel 28 EG inte kan åberopas när varor har exporterats uteslutande för att återimporteras i syfte att kringgå nationell lagstiftning. Avslutningsvis har kommissionen anfört att exporten av mjölk för förädling i andra medlemsstater, i enlighet med domen i målet 18/84, inte skall anses omfattas av friheten att tillhandahålla tjänster, utan av fri rörlighet för varor.

83. Den brittiska regeringen och Dairy Industry Federation har i stor utsträckning anslutit sig till kommissionens bedömning. Om de omtvistade åtgärderna skall betraktas som inskränkningar i friheten att tillhandahålla tjänster i enlighet med artikel 49 EG är de emellertid, eftersom de inte är diskriminerande och tillämpas utan åtskillnad, motiverade av allmänintresset, konsumentskyddet eller på grund av att de förhindrar illojal konkurrens.

b) Bedömning

84. Den nationella domstolen har ställt sin tredje tolkningsfråga för att i huvudsak få besked om huruvida den fria rörligheten för varor och friheten att tillhandahålla tjänster utgör hinder för en nationell åtgärd som, för att hindra att ett jordbrukskooperativ utnyttjar en dominerande ställning på marknaden, förbjuder detta kooperativ att förädla mjölk också i andra medlemsstater.

85. Först finns det anledning att konstatera att en sådan åtgärd skall undersökas endast mot bakgrund av fördragets bestämmelser om fri rörlighet för varor. Detta framgår av domstolens rättspraxis, enligt vilken en tjänst som "direkt leder till tillverkningen av ett fysiskt föremål" skall undersökas endast med ledning av bestämmelserna om fri rörlighet för varor, på grund av den underordnade karaktären hos friheten att tillhandahålla tjänster enligt artikel 50 EG.

86. I målet vid den nationella domstolen är det uppenbarligen fråga om en nationell åtgärd, enligt vilken det i varje fall är förbjudet att förädla mjölk för Milk Marques räkning i Förenade kungariket och i andra medlemsstater.

87. Först skall det undersökas om artikel 29 EG utgör hinder för vidtagandet av en nationell åtgärd av ifrågavarande slag. Artikel 29 EG förbjuder nämligen kvantitativa exportrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan. Kommissionen har med rätta betonat att domstolen i sin fasta rättspraxis har tolkat detta förbud restriktivt. Förbudet omfattar endast åtgärder "som särskilt har till syfte eller verkan att hindra exportflödet och därigenom skapa en skillnad mellan betingelserna för en medlemsstats inrikes- respektive utrikeshandel, så att den berörda medlemsstatens inhemska produktion eller inhemska marknad tillförsäkras en särskild fördel".

88. Det är ovisst om det är fråga om en sådan åtgärd i målet vid den nationella domstolen, eftersom det nationella förbudet uppenbarligen omfattar förädling både inomlands och i andra medlemsstater. Denna fråga behöver i vilket fall som helst inte besvaras, eftersom grundläggande friheter enligt domstolens rättspraxis inte får åberopas endast för att kringgå en nationell reglering. Kommissionen har i detta sammanhang med rätta åberopat domen i målet Leclerc mot Au blé vert, enligt vilken artikel 28 EG inte får åberopas om de berörda varorna "har exporterats uteslutande för att återimporteras i syfte att kringgå en lagstiftning som den i föreliggande fall". Det skall påpekas att domstolen i sin dom endast har hänvisat till artikel 28 EG.

89. De åtgärder som är aktuella i detta mål syftar uppenbarligen till att hindra att det nationella förbudet mot ett agerande som uppfattas som ett utnyttjande av en dominerande ställning på marknaden kringgås genom export och återimport av mjölk.

90. Den tredje tolkningsfrågan skall följaktligen besvaras på följande sätt: En medlemsstat får utan hinder av artiklarna 28-30 EG tillämpa nationell lagstiftning av det aktuella slaget för att förbjuda ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande att skicka mjölk som produceras av dess medlemmar för förädling hos kooperativets avtalspartner, även sådana som befinner sig i andra medlemsstater, eftersom det anses utgöra en åtgärd från kooperativets sida i syfte att utnyttja sin ställning på marknaden till sin fördel.

3. Den fjärde frågan: Diskrimineringsförbudet

a) Parternas argument

91. Beträffande den fjärde tolkningsfrågan har Milk Marque och NFU anfört att Milk Marque genom de omtvistade åtgärderna diskrimineras i förhållande till andra mjölkproducenter i Förenade kungariket och i förhållande till jämförbara jordbrukskooperativ i andra medlemsstater. Detta strider mot artiklarna 12 EG och 34 EG. Genom att hindra kooperativet från att integreras vertikalt och från att skicka mjölk för förädling till sina avtalspartner har kooperativet i själva verket förbjudits att utöva en verksamhet som andra producenter i Förenade kungariket och kooperativ i andra medlemsstater tillåts utöva. De ifrågavarande nationella åtgärderna gäller endast medlemmarna i Milk Marque och inte alla mjölkproducenter i Förenade kungariket. Åtgärderna har nämligen inte utfärdats på grundval av objektiva kriterier och är heller inte objektivt motiverade, eftersom de är till skada för funktionen av den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter.

92. Kommissionen anser däremot att det i detta mål på sin höjd är fråga om skillnader i behandling och om en snedvridning i den mening som avses i domen i målet Walt Wilhelm. Dessa uppstår till följd av olikheter mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning, vilka är tillämpliga enligt objektiva kriterier och utan hänsyn till nationalitet.

93. Den brittiska regeringen och Dairy Industry Federation anser inte heller att det är fråga om en diskriminering. Om en sådan diskriminering ändå har ägt rum anser de att den i varje fall är objektivt motiverad.

b) Bedömning

94. Den nationella domstolen har ställt sin fjärde tolkningsfråga för att i huvudsak få besked om huruvida de omtvistade åtgärderna utsätter käranden i målet vid den nationella domstolen för en oberättigad diskriminering.

95. Vad avser artikel 12 EG skall det konstateras att begäran om förhandsavgörande inte innehåller någon uppgift om att Milk Marque skulle ha diskriminerats på grund av nationalitet. Kommissionen har med rätta hänvisat till domen i målet Walt Wilhelm, enligt vilken denna bestämmelse "[inte omfattar de] skillnader i behandling och den snedvridning som kan följa av olikheter mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning, då det gäller personer och företag som lyder under gemenskapens jurisdiktion ..., såvida denna lagstifning påverkar samtliga personer som omfattas av den enligt objektiva kriterier och utan hänsyn till nationalitet".

96. Milk Marque och NFU har dessutom gjort gällande att de omtvistade åtgärderna medför en "diskriminering mellan producenter eller konsumenter inom gemenskapen", som enligt artikel 34.2 EG är förbjuden.

97. Det är osäkert om skillnader i behandlingen av producenter inom en medlemsstat också faller under tillämpningsområdet för artikel 34.2 EG. Denna fråga behöver inte besvaras i detta mål, eftersom omständigheterna i vilket fall som helst inte är jämförbara. Milk Marque har haft en dominerande ställning på marknaden och har missbrukat densamma. Det är därför Milk Marque har behandlats annorlunda jämfört med andra producenter eller konsumenter både inom- och utomlands. Oaktat de redan nämnda olikheterna mellan de olika medlemsstaternas lagstiftning, omfattas alla marknadsaktörer i Förenade kungariket av förbudet mot missbruk av en dominerande ställning på marknaden. Det kan därför inte konstateras att det är fråga om en diskriminering.

V - Förslag till avgörande

98. Med hänsyn till vad som har anförts ovan föreslår jag att domstolen besvarar den nationella domstolens frågor på följande sätt:

1. Artiklarna 32-38 EG, rådets förordning nr 26 och rådets förordning (EEG) nr 804/68 i ändrad lydelse skall i princip inte anses utgöra något hinder för en medlemsstat att tillämpa nationell lagstiftning för att bekämpa missbruk av ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande, under förutsättning att de nationella konkurrensmyndigheterna därvid sammanjämkar alla mål som räknas upp i artikel 33 EG. Det ankommer på den nationella domstolen att kontrollera huruvida de nationella myndigheterna har genomfört denna sammanjämkning. Målet att öka producenternas inkomst i artikel 33.1 b EG kan inte anses motivera ett eventuellt missbruk av en dominerande ställning på marknaden.

2. Funktionen av riktpriset, vilket har fastställts med stöd av artikel 3 i förordning (EEG) nr 804/68, utgör inte något hinder för en medlemsstat att tillämpa detta pris i syfte att undersöka ett sådant kooperativs prispolitik och därigenom dess eventuella marknadsinflytande.

3. En medlemsstat får utan hinder av artiklarna 28-30 EG tillämpa nationell lagstiftning av det aktuella slaget för att förbjuda ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande att skicka mjölk som produceras av dess medlemmar för förädling hos kooperativets avtalspartner, även sådana som befinner sig i andra medlemsstater, eftersom det anses utgöra en åtgärd från kooperativets sida i syfte att utnyttja sin ställning på marknaden till sin fördel.

4. Den allmänna principen om icke-diskriminering, i dess självständiga form eller såsom den kommer till särskilt uttryck i artiklarna 12 EG och 34.2 EG, utgör i princip inte något hinder för tillämpningen av nationell lagstiftning av det aktuella slaget, genom vilken ett kooperativ för mjölkproducenter som anses utöva marknadsinflytande förbjuds att förvärva eller bygga ytterligare anläggningar för förädling av mjölk och att skicka mjölk för förädling till kooperativets avtalspartner, i samma eller i en annan medlemsstat, om detta förbud syftar till att bekämpa missbruk av dominerande ställning på marknaden.