FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (andra avdelningen)

den 5 oktober 1995

Mål T-17/95

Spyridoulia Alexopoulou

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Tjänstemän — Placering i lönegrad — Artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna”

Fullständig text pa franska II-683

Saken:

Talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 5 april 1994, i den del kommissionen har placerat sökanden i lönegrad A 7, löneklass 5, och underförstått vägrat att placera sökanden i lönegrad A 6.

Utgång:

Ogiltigförklaring.

Resumé av domen

Sökanden deltog med framgång i uttagningsprovet nr COM/T/A/93 och utnämndes genom beslut av den 5 april 1994 (det omtvistade beslutet) till provanställd tjänsteman såsom handläggare vid generaldirektoratet för sysselsättning, arbetsmarknads- och socialpolitik (GD V).

Av artikel 2 i kommissionens beslut av den 1 september 1983 om tillämpliga kriterier för placering i lönegrad och löneklass vid rekrytering (beslut av den 1 september 1983) [vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå] framgår att tillsättningsmyndigheten ”skall placera den provanställde tjänstemannen i den lägsta lönegraden i den karriär som han har rekryterats till”. I artikel 5 i beslutet anges det att ”detta beslut skall också, i tillämpliga delar, tillämpas vid anställning av tillfälligt anställda”. Det framgår slutligen av artikel 8 i beslutet att, med undantag för vissa tjänstemän som är anställda enligt artikel 2 c i anställningsvillkoren för övriga anställda inom Europeiska gemenskaperna [vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå], erhåller en tillfälligt anställd som ”utnämnts till provanställd tjänsteman inom samma karriär från dagen för utnämningen till provanställd tjänsteman de förmåner avseende lönegrad och tjänstetid som han tillgodogjort sig”. Följaktligen föreskrevs det i meddelandet om uttagningsprov i det aktuella fallet att ”de godkända deltagare som utnämns till tjänstemän kommer att placeras i den lönegrad som de hör till vid dagen för upprättandet av förteckningen över godkända sökande, under förutsättning att de under sin första anställning har placerats med stöd av de kriterier för placering som då var gällande”.

Med stöd av dessa bestämmelser placerades sökanden, som vid sin utnämning var tillfälligt anställd i lönegrad A 7, i lönegrad A 7 löneklass 5. Sökanden gjorde gällande att placeringen innebar ett åsidosättande av artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna (tjänsteföreskrifterna) och principen om likabehandling av tjänstemän. Hon krävde att bli placerad i lönegrad A 6.

Prövning i sak

Grunden om åsidosättande av artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna

Förstainstansrätten påminde om att tjänstemännens placering i lönegrad vid anställning regleras i artikel 31 i tjänsteföreskrifterna. Enligt artikel 31.2 finns det en möjlighet att inom vissa gränser avvika från den princip som nämns i punkt 1, enligt vilken tjänstemän i kategori A eller inom språktjänsten anställs ”i den lägsta lönegraden i sin kategori eller tjänstegrupp”.

Enligt fast rättspraxis har administrationen vid beslut om placering i lönegrad, som grundas på artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna, ”ett stort mått av handlingsfrihet”. Domstolen kan i sin prövning inte låta en egen bedömning träda i stället för tillsättningsmyndighetens bedömning, utan kan endast pröva huruvida tillsättningsmyndigheten har utövat sina befogenheter på en uppenbart felaktigt sätt (punkt 19).

Hänvisning till domstolen den 29 juni 1994. Klinke mot domstolen, C-289/93 P, Rec. s. I-3009; förstainstansrättenden 7 maj 1991, Jongen mot kommissionen, T-18/90, Rec. s. II-187

Vad beträffar den konkreta tillämpningen av de nämnda bestämmelserna erinrade förstainstansrätten dels om att den möjlighet som administrationen har att placera en nyanställd tjänsteman i en högre lönegrad på låg och mellanliggande karriärnivå skall förstås som ett undantag från de allmänna bestämmelserna om placering, dels om att den behöriga myndigheten skall göra en avvägning mellan användningen av sina befogenheter enligt artikel 31.2 och iakttagandet av de krav som följer av begreppet karriär på det sätt som avses i artikel 5 och bilaga 1 till tjänsteföreskrifterna (punkt 20).

Hänvisning till domstolenden 21 januari 1987, Powell mot kommissionen, 219/84, Rec. s. 339; Jongen mot kommissionen, ovannämnd; domstolen den 6 juni 1985, De Santis mot revisionsrätten, 146/84, Rec. s. 1723

Förstainstansrätten ansåg att tillsättningsmyndigheten vid utnämning av en nyanställd tjänsteman vanligtvis varken är skyldig att i varje enskilt fall undersöka om det finns anledning att tillämpa artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna, eller att motivera ett beslut om att inte tillämpa den nämnda artikeln (punkt 20).

Förstainstansrätten ansåg däremot att tillsättningsmyndigheten, för att undvika att artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna förlorar all rättslig betydelse, under särskilda omständigheter - såsom vid särskilda kvalifikationer hos den sökande - är skyldig att vidta en konkret bedömning av huruvida den nämnda artikeln eventuellt skall tillämpas. En sådan skyldighet infinner sig i synnerhet när det är nödvändigt att en särskilt kvalificerad person anställs på grund av särskilda behov i verksamheten och motiverar att artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna tillämpas, eller när den rekryterade personen har speciella kvalifikationer och begär att dessa bestämmelser skall tillämpas. Med hänsyn till de stora skillnaderna i yrkeserfarenhet som de som söker tjänst inom Europeiska gemenskaperna har, förfogar tillsättningsmyndigheten över ett stort mått av handlingsfrihet - inom de gränser som uppställs i artiklarna 31 och 32 andra stycket i tjänsteföreskrifterna eller i interna beslut med tillämpning av dessa bestämmelser - vid bedömningen av den tidigare yrkeserfarenhet som en person som rekryterats till tjänsteman har, både vad gäller arten och varaktigheten av denna yrkeserfarenhet, liksom dess mer eller mindre nära anknytning till den tjänst som skall tillsättas (punkt 21).

Hänvisning till De Santis mot revisionsrätten, ovannämnd; förstainstansrätten den 7 februari 1991, Ferreira de Freitas mot kommissionen, T-2/90, Rec. s. II-103

Förstainstansrätten konstaterade att kommissionen hade gjort gällande att den genom sitt beslut av den 1 september 1983 hade avstått från sitt utrymme för skönsmässig bedömning, som den har enligt artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna (punkt 22).

Även om det genom ett internt beslut, sådant som beslutet av den 1 september 1983, kan regleras hur det utrymme för skönsmässig bedömning som tillsättningsmyndigheten har enligt artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna skall användas, kan det i de interna direktiv som gemenskapsinstitutionerna antar likväl inte i något fall införas regler som avviker från bestämmelserna i tjänsteföreskrifterna (punkt 24).

Hänvisningtill Ferreira de Freitas mot kommissionen, ovannämndjDe Santis mot revisionsrätten, ovannämnd; domstolen den 1 december 1983, Blomefield mot kommissionen, 190/82, Rec. s. 3981

I enlighet med normhierarkin kan kommissionen inte genom ett enkelt beslut inskränka eller begränsa de rättsliga verkningarna av bestämmelser i tjänsteföreskrifterna. Härav följde enligt förstainstansrätten att kommissionen inte fullständigt kan avsäga sig sina befogenheter enligt artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna, genom att införa ett absolut förbud för sig själv att placera en nyanställd tjänsteman i en annan lönegrad än den lägsta inom karriären. Ett internt beslut som reglerar utnyttjandet av det utrymme för skönsmässig bedömning som ges i artikel 31.2 i tjänsteföreskrifterna skall följaktligen lämna en möjlighet för att i undantagsfall kunna placera en person i en högre lönegrad i karriären (punkt 24).

Hänvisning till generaladvokat Sir Gordon Slynns förslag till avgörande i De Santis mot revisionsrätten, ovannämnd, Rec. s. 1728

Förstainstansrätten konstaterade att beslutet av den 1 september 1983 strider mot tjänsteföreskrifterna, i den mån som tillsättningsmyndigheten i detta förbjuds att placera en tjänsteman i en lönegrad som är högre än den lägsta lönegraden. Med hänsyn till att kommissionen hade påstått att den - med beaktande av de principer som följer av beslutet av den 1 september 1983 och av ordalydelsen av meddelandet om det interna uttagningsförfarandet, vilka begränsade kommissionens befogenhet avseende utnämning - var tvungen att placera sökanden i den lägsta lönegraden i karriär A 7/A 6, konstaterade förstainstansrätten att det omtvistade beslutet innehöll rättsliga fel och att det därför skulle ogiltigförklaras i den del det rörde sökandens placering i en viss lönegrad, och detta för att ge kommissionen en möjlighet att bedöma den berördas tidigare yrkeserfarenhet med hänsyn till kriterierna i artikel 31 i tjänsteföreskrifterna (punkterna 25 och 26).

Domslut:

Kommissionens beslut av den 5 april 1994 ogiltigförklaras i den del som det rör placeringen av sökanden i en viss lönegrad.