Domstolens dom (fjärde avdelningen) den 23 januari 1997. - ANDRE en Co. NV mot Belgische Staat. - Begäran om förhandsavgörande: Raad van State - Belgien. - Monetära utjämningsbelopp - Befrielse. - Mål C-153/95.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00311



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Jordbruk - Monetära utjämningsbelopp - Befrielse från avgift - Skälighetsklausul - Räckvidd - Nationsgräns passeras två gånger - Omfattas inte - Import och export av olika aktörer - Saknar betydelse

(Kommissionens förordning nr 926/80, artikel 8.2 b)

Sammanfattning

Artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 om befrielse från tillämpningen av monetära utjämningsbelopp i vissa fall skall tolkas så, när en ekonomisk aktör förorsakas en ytterligare kostnad på grund av ändringar av de nämnda beloppen mellan ingåendet och fullgörelsen av ett avtal, att den vägran till befrielse som den innebär utan åtskillnad avser såväl det fall då den exporterade produkten senare återimporteras inom sex månader från det att den exporterades som det fall då den exporterade produkten tidigare hade importerats under de sex månader som föregick dess export.

I det senare fallet är det för att avslå befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp tillräckligt att samma produkt exporteras inom sex månader från att den importerats, oberoende av om importen har utförts av samma aktör eller av en annan aktör. Eftersom systemet med monetära utjämningsbelopp avser prisbildningen på jordbruksprodukter och inte avser att förhindra att aktörerna gör extraordinära förluster eller vinster, är syftet med förordning nr 926/80 inte att de aktörer som är verksamma med att fullfölja avtal som innehåller förutbestämda villkor skall tillförsäkras ett allmänt skydd mot tillämpningen av monetära utjämningsbelopp som beror på en penningpolitisk åtgärd.

Parter

I mål C-153/95,

angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Raad van State van België, att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan

ANDRE en Co. NV

och

Belgische Staat,

angående tolkningen av kommissionens förordning (EEG) nr 926/80 av den 15 april 1980 om befrielse från tillämpningen av monetära utjämningsbelopp i vissa fall (EGT L 99, s. 15),

meddelar

DOMSTOLEN

(fjärde avdelningen)

sammansatt av tillförordnade avdelningsordföranden C.N. Kakouris (referent) samt domarna P.J.G. Kapteyn och H. Ragnemalm,

generaladvokat: A. La Pergola,

justitiesekreterare: byrådirektören L. Hewlett,

med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:

- ANDRE en Co. NV, genom advokaterna Jacques Steenbergen och Harold Nyssens, Bryssel,

- Belgiens regering, genom avdelningschefen Jan Devadder, utrikes-, utrikeshandels- och utvecklingssamarbetsministeriet, i egenskap av ombud,

- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Hubertus van Vliet och Klaus-Dieter Borchardt, båda vid rättstjänsten, i egenskap av ombud,

med hänsyn till förhandlingsrapporten,

efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 4 juli 1996 av: ANDRE en Co. NV, företrätt av Jacques Steenbergen, Belgiens regering, företrädd av advokaten Paul Aerts, Gent, och kommissionen, företrädd av Hubertus van Vliet,

och efter att den 19 september 1996 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Raad van State van België har genom beslut av den 7 februari 1995, som inkom till domstolen den 15 maj samma år, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande angående två frågor avseende tolkningen av artikel 8 i kommissionens förordning (EEG) nr 926/80 av den 15 april 1980 om befrielse från tillämpningen av monetära utjämningsbelopp i vissa fall (EGT L 99, s. 15; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå).

2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan ANDRE en Co. NV (nedan kallat ANDRE), ett aktiebolag med säte i Belgien, och den belgiska staten beträffande befrielse från monetära utjämningsbelopp som ANDRE år 1982 hade ansökt om i enlighet med förordning nr 926/80 med anledning av exporten av vissa kvantiteter spannmål.

3 Före förordning nr 926/80 hade kommissionen antagit förordning nr 1608/74 om särskilda bestämmelser avseende monetära utjämningsbelopp (EGT L 170, s. 38; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå) som avsåg befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp på importerade eller, beroende på omständigheterna, exporterade varor där leverans hade utförts efter att dessa belopp hade införts eller ökats, men som fullgörelse av avtal som hade ingåtts innan dessa belopp infördes eller ökades (nedan kallade gamla avtal).

4 Eftersom det i förordning nr 1608/74 enbart hade fastställts en mycket allmän ram för befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp ansåg kommissionen det lämpligt att, på grundval av de erfarenheter som hade förvärvats, fastställa mer utarbetade regler. Följaktligen ersatte kommissionen förordning nr 1608/74 med förordning nr 926/80, som även den syftade till att kompensera de nackdelar som följde av gamla avtal. I förordning nr 926/80 fastställdes således de kriterier och villkor enligt vilka medlemsstaterna i förekommande fall kan välja att bevilja befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp.

5 I artikel 8 i förordning nr 926/80 föreskrevs närmare bestämt följande:

"1. Befrielse från uttag kan enbart beviljas i den mån som sökanden eller den avtalspart för vars räkning denne handlar genom uttag av det nya monetära utjämningsbeloppet åläggs en ytterligare kostnad som denne inte har kunnat undvika, även om han visat prov på all nödvändig och normal omsorg.

2. Bestämmelserna i denna förordning är emellertid inte tillämpliga i följande fall:

a) ...

b) när det har fastställts att den produkt som det nya monetära utjämningsbeloppet är tillämpligt på, beroende på omständigheterna, återexporteras eller återimporteras inom sex månader från dess import eller export.

3. ..."

6 Därefter upphävdes förordning nr 926/80 genom kommissionens förordning (EEG) nr 1084/84 av den 18 april 1984 (EGT L 106, s. 26), utan att en ny förordning antogs.

7 Det framgår av beslutet om hänskjutande att ANDRE genom åtta avtal som ingicks mellan den 15 januari och den 2 februari 1982 hade sålt spannmål till företag med säte i Frankrike och i Nederländerna, som sedan exporterades och levererades mellan mars och juli månad 1982. Enligt avtalen ålades säljaren att bära de monetära utjämningsbelopp som eventuellt skulle erläggas vid exporten.

8 För att kunna genomföra dessa leveranser köpte ANDRE i enlighet med åtta avtal, som ingicks med ett antal företag med säte i Belgien under loppet av januari månad och i början av februari månad 1982, spannmål av utländskt ursprung av samma typ och samma kvantitet och som hade importerats av dessa företag. Enligt dessa avtal skulle leverans ske till ANDRE mellan februari och juli månad 1982.

9 Det är ostridigt att den ovannämnda importen och exporten ägde rum mellan medlemsstater. Dessutom var den tid som förflöt mellan importen och exporten av spannmålen kortare än sex månader.

10 Den 21 februari 1982 devalverades den belgiska francen. Som en följd av detta påfördes ett monetärt utjämningsbelopp om 8,6 procent, som skulle beviljas vid import av vissa jordbruksprodukter till Belgien. Ett motsvarande monetärt utjämningsbelopp om 8,6 procent skulle uttas på exporten från Belgien.

11 ANDRE ansökte inledningsvis om befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp hos Centrale Dienst voor Contigenten en Vergunningen (centralkontoret för kvoter och licenser, nedan kallat CDCV) och åberopade därvid artikel 8 i förordning nr 926/80. Då denna ansökan inte bifölls inkom ANDRE till CDCV med ett klagomål. Genom ett beslut av den 24 november 1986 avslogs även detta, med motiveringen att de exporterade varorna hade inköpts "tullfritt i Belgien" för att därefter återexporteras. Det är gentemot detta beslut som ANDRE har väckt ogiltighetstalan vid Raad van State.

12 I denna talan hävdade ANDRE att CDCV:s beslut stred mot artikel 8.2 b i förordning nr 926/80. I sin första grund hävdade ANDRE att enligt denna bestämmelse skall befrielse inte vägras vid fall av återexport av importerade varor, såsom hade skett i målet vid den nationella domstolen, utan endast när de exporterade varor för vilka befrielse begärs återimporteras. I sin andra grund påstod ANDRE att även om det enligt artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 är tillåtet att avslå ansökan om befrielse från monetära utjämningsbelopp även när det är fråga om återexport av varor för vilka ett monetärt utjämningsbelopp har beviljats vid föregående import, är denna bestämmelse tillämplig endast när den som åtnjuter befrielse är samma person som redan har beviljats monetära utjämningsbelopp vid den föregående importen. Skälet till detta skulle vara att förordning nr 926/80 har till syfte att bevilja befrielse från monetära utjämningsbelopp till den som själv bär ytterligare kostnader som han inte har kunnat undvika, även om han visat prov på nödvändig och normal omsorg. Följaktligen skall inte en nackdel som exportören vid tillfället har lidit kunna kompenseras med en fördel för en annan importör som har genomfört importen. Detta gäller även under de sex månader som föregick exporten.

13 Eftersom Raad van State tvekade om hur denna bestämmelse i förordning nr 926/80 skulle tolkas, beslutade det, med hänsyn till de ovan nämnda grunderna och sina egna överväganden, att vilandeförklara målet och ställa domstolen följande tolkningsfrågor:

"1) Skall artikel 8.2 b i kommissionens förordning (EEG) nr 926/80 av den 15 april 1980 tolkas så, att den inte kan tillämpas på en exporttransaktion då de produkter som det nya monetära utjämningsbeloppet är tillämpligt på importerades mindre än sex månader före exporttransaktionen?

2) Skall artikel 8.2 b i kommissionens förordning (EEG) nr 926/80 av den 15 april 1980 tolkas så, att den inte kan tillämpas på en exporttransaktion för vilken monetära utjämningsbelopp skall betalas, då exporttransaktionen mindre än sex månader dessförinnan föregicks av en importtransaktion för vilken monetära utjämningsbelopp har tagits ut av en annan person som exporterat varorna?"

Den första frågan

14 Genom sin första fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 skall tolkas så, att den enbart avser det fall då den exporterade produkten senare återimporteras inom sex månader från det att den exporterades eller att den även avser det fall då den exporterade produkten tidigare hade importerats under de sex månader som föregick dess export.

15 I det avseendet bör det påpekas att artikel 1 i förordning nr 926/80 avser befrielse från nya monetära utjämningsbelopp för export och import, utan att någon åtskillnad görs mellan import som föregår eller följer på export och export som föregår eller följer på import.

16 Vidare är enligt tredje övervägandet i den nämnda förordningen "syftet med bestämmelserna inom området ... att enligt billighet bevilja befrielse från tillämpningen av monetära utjämningsbelopp som tas ut på de transaktioner som benämns 'gamla avtal'". Av detta följer att förordningen, utan att någon åtskillnad görs, avser export som föregås av import av produkten såväl som export som följs av återimport inom sex månader från exporten.

17 Genom att det i artikel 8.2 b föreskrivs att befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp inte skall beviljas när en produkt passerar en medlemsstats gränser två gånger, har bestämmelsen till syfte att tillförsäkra en korrigeringsmekanism för att undvika att den aktör till vars fördel befrielsen verkar kommer att åtnjuta en oberättigad vinst. I samtliga fall då en gräns passeras två gånger enligt de villkor som föreskrivs i artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 kompenseras nämligen de monetära utjämningsbeloppen, så att den befrielse som föreskrivs i denna förordning inte längre är motiverad.

18 Av vad som ovan har anförts följer att ändamålet med förordning nr 926/80 är uppfyllt varje gång som en gräns passeras två gånger enligt villkoren i artikel 8.2 b i förordningen. Att en gräns passeras två gånger leder till att avgiftens verkan går förlorad. Verkan skulle emellertid inte gå förlorad på detta sätt om befrielse skulle beviljas från uttag av sådana monetära utjämningsbelopp som skall erläggas vid exporten, trots att ett motsvarande monetärt utjämningsbelopp hade tagits ut då produkten importerades under de sex månader som föregick dess export.

19 Följaktligen skall den första frågan besvaras på så sätt att artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 skall tolkas så, att den även avser sådana fall då den exporterade produkten tidigare hade importerats under de sex månader som föregick dess export.

Den andra frågan

20 Genom sin andra fråga önskar den nationella domstolen i huvudsak få klarhet i om artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 skall tolkas så, att det för att avslå ansökan om befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp är tillräckligt att samma produkt exporteras inom sex månader från det att den importerats, oberoende av om importen har utförts av samma aktör eller av en annan aktör eller om det för att avslå ansökan om befrielse är nödvändigt att importen och den föregående eller den efterföljande exporten utförs av just samma aktör.

21 I detta avseende bör anges att förordning nr 926/80 utgör en del av systemet för monetära utjämningsbelopp vars objektiva syfte är att reglera priserna på jordbruksprodukter som är under omsättning och att i största möjliga utsträckning undvika att priserna på dessa produkter störs på grund av att valutan i en medlemsstat devalveras eller är övervärderad. Av detta följer att de monetära utjämningsbeloppen avser prisbildningen på jordbruksprodukter och inte att förhindra att aktörerna gör extraordinära förluster eller vinster.

22 För att säkerställa detta syfte omnämns i artikel 8.2 b, med avseende på att befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp skall förvägras, enbart själva produkten utan att andra villkor samtidigt anges som rör de aktörer som skall erhålla eller betala de monetära utjämningsbeloppen. Av detta följer att kravet på ett ytterligare villkor, enligt vilket ansökan om befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp skulle förvägras endast när samma aktör även importerar produkten i fråga, utgör ett åsidosättande av syftet med systemet med monetära utjämningsbelopp och beviljandet av eller avslaget på ansökan om de föreskrivna befrielserna.

23 Det bör tilläggas att syftet med förordning nr 926/80 inte är att på ett allmänt sätt skydda aktörerna från eventuell skada på grund av gamla avtal. Såsom domstolen har angett i domen av den 20 maj 1981 i mål 152/80, Debayser m.fl. (Rec. 1981, s. 1291, punkt 12), som meddelades med anledning av förordning nr 1608/74, vilken har ersatts av förordning nr 926/80, är de syften som ligger till grund för bestämmelserna i förordning nr 1608/74 inte att de aktörer som är verksamma med att fullfölja avtal som innehåller förutbestämda villkor skall tillförsäkras ett allmänt skydd mot tillämpningen av monetära utjämningsbelopp som beror på en penningpolitisk åtgärd.

24 Såsom framgår av sjätte övervägandet i förordning nr 926/80 fastslås i denna förordning dessutom vissa gränser, vilka, förutom att bidra till administrativ förenkling, är avsedda att förhindra missbruk. Såsom kommissionen med rätta har påpekat följer av detta att om en befrielse från monetära utjämningsbelopp för produkten kan beviljas oavsett omständigheten att motsvarande monetära utjämningsbelopp har beviljats strax dessförinnan - enbart av den anledningen att dessa monetära utjämningsbelopp hade uppburits av en annan aktör - skulle befrielsen uppmuntra de berörda att ingå avtal i avsikt att kringgå förordningens syfte genom att uppbära monetära utjämningsbelopp vid importen av en produkt utan att behöva erlägga dessa vid återexporten tack vare beviljandet av befrielse.

25 Av vad som ovan anförts följer att ansökan om befrielse skall avslås när det konstateras att exporten avser samma produkt som tidigare har importerats under de förutsättningar som föreskrivs i artikel 8.2 b i förordning nr 926/80, oberoende av om importen har utförts av samma aktör eller av en annan aktör.

26 Följaktligen skall den andra frågan besvaras på så sätt att artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 skall tolkas så, att det för att avslå en ansökan om befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp är tillräckligt att samma produkt exporteras inom sex månader från dess import, oberoende av om importen har utförts av samma aktör eller av en annan aktör.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

27 De kostnader som har förorsakats den belgiska regeringen och Europeiska gemenskapernas kommission, vilka har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(fjärde avdelningen)

- angående de frågor som genom beslut av den 7 februari 1995 förts vidare av Raad van State van België - följande dom:

28 Artikel 8.2 b i kommissionens förordning nr 926/80 (EEG) av den 15 april 1980 om befrielse från tillämpningen av monetära utjämningsbelopp i vissa fall skall tolkas så, att den även avser sådana fall då den exporterade produkten tidigare hade importerats under de sex månader som föregick dess export.

29 Artikel 8.2 b i förordning nr 926/80 skall tolkas så, att det för att avslå en ansökan om befrielse från uttag av monetära utjämningsbelopp är tillräckligt att samma produkt exporteras inom sex månader från dess import, oberoende av om importen har utförts av samma aktör eller av en annan aktör.