SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:T:2011 :699 1TRIBUNALENS DOM (avdelningen för överklaganden)
den 29 november 2011
Mål T-10/11 P
Ger hard Birkhoff
mot
Europeiska komm issionen
”Överklagande — Personalmål — Tjänstemän — Familjetillägg — Barntillägg — Barn som på grund av 
sjukdom är f örhindrat att tjäna sitt uppehälle — Beslut att inte förlänga utbetalningen av ersättningen”
Saken: Överklagande av Europeiska u nionens personaldomstols dom (andra a vdelningen) av den 
27 oktober 2010 i m ål F-60/09, Birkhoff m ot kommissionen me d yrkande att den domen 
ska u pphävas.
Domslut:Europeiska u nionens personaldomstols dom (andra a vdelningen) av den 27 oktober 2010 i 
mål F-60/09, B irkhoff m ot ko mmissionen u pphävs. M ålet å terförvisas t ill 
personaldomstolen. Beslut om rä ttegångskostnader me ddelas senare.
Samm anfattning
1. Tjänstemän — Lön — Familjetillägg — Barntillägg — Rätt till förlängning oberoende a v ålder om 
barnet är förhindrat att tjäna sitt uppehälle
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 2.5)
2. Tjänstemän — Lön — Familjetillägg — Barntillägg — Rätt till förlängning oberoende a v ålder om 
barnet är förhindrat att tjäna sitt uppehälle
(Tjänsteföreskrifterna, bilaga VII, artikel 2.5)
1. Enligt artikel 2.5 i b ilaga VII i t jänsteföreskrifterna ska u tbetalning av tillägget för barn som p å 
grund av svår sj ukdom eller funktionshinder är f örhindrat att tjäna sitt uppehälle fortsätta under hela 
den pe riod som sj ukdomen eller funktionshindret varar, oberoende av ålder.
För att bedöma huruvida e tt barn me d sjukdom e ller funktionshinder ”är förhindrat att tjäna sitt 
uppehälle” måste hänsyn tas till de specifika o mständigheterna i d et enskilda fallet.
Utifrån kra vet att de rättsliga och faktiska o mständigheterna i d et aktuella fallet av sociala hänsyn ska 
beaktas när d et gäller att fastställa hur stora inkomster en funktionshindrad pe rson h ar för sitt 
uppehälle, i d en me ning som avses i n ämnda b estämme lse, är d et i förlängningen logiskt att det är 
personens nettoinkomst, efter avdrag för alla skatter och offentliga avgifter, som ska b eaktas, inte 
bruttoinkomsten.
2 ECLI:EU:T:2011 :699SAMM ANFATTNING–MÅLT-10/11P
BIRKHOFFMOT KOMM ISSIONEN
För det första är d et nettoinkomsten som visar vad d en berörda pe rsonen faktiskt förfogar över för att 
klara s itt uppehälle, det vill säga täcka ko stnaderna för sitt da gliga liv, såsom u tgifter för mat, kläder, 
boende, transporter, skötsel av hemme t, värme o ch så vidare.
Vad f ör det andra g äller principen om likabehandling – s om innebär a tt lika s ituationer inte får 
behandlas olika o ch olika situationer inte får b ehandlas lika, såvida d et inte finns sakliga skäl för en 
sådan behandling – ka n det inte förbises att en funktionshindrad pe rson v ars bruttoinkomst är 
föremål för m ycket höga avgifter och där med endast förfogar ö ver en relativt låg nettoinkomst 
befinner sig i e n annan faktisk situation är e n funktionshindrad pe rson s om har samma bruttoinkomst 
men betalar kl art lägre skatter och/eller avgifter och där med har en relativt hög nettoinkomst. M ot 
bakgrund av ovannämnda sociala hänsyn är d et inte motiverat behandla dessa två fall lika endast me d 
hänvisning till att bruttoinkomsten är d ensamma i b åda f allen, när den faktiskt di sponibla inkomsten 
som är t illgänglig för att täcka levnadsomkostnaderna skiljer sig kra ftigt åt. Den behöriga myndigheten 
är skyldig att pröva de specifika rä ttsliga och faktiska o mständigheterna i v arje enskilt fall för att avgöra 
huruvida d en funktionshindrad e pe rsonen faktiskt är f örhindrad a tt tjäna sitt uppehälle i d en me ning 
som avses i n ämnda b estämme lse i tjänsteföreskrifterna.
Att beakta den berörda pe rsonens faktiskt di sponibla nettoinkomst är f ör det tredje i l inje me d det 
faktum att det även är ko stnaderna som denne faktiskt m åste bära p å grund av sin sjukdom som ska 
dras av från arbetsinkomsten.
Slutligen är d et förvisso riktigt att d e unionsrättsliga bestämme lser som g er rä tt till ekono misk 
ersättning ska tolkas restriktivt. Det framgår dock av övervägandena ovan att enbart en tolkning som 
tar h änsyn till det faktiskt di sponibla nettoinkomsten för ett barn me d en svår sj ukdom e ller ett 
funktionshinder är f örenlig me d de sociala skäl som m otiverar u tbetalning av tilläggen i ar tikel 2.5 i 
bilaga VII till tjänsteföreskrifterna till förmån för ett sådant barn, om denne är f örhindrad a tt tjäna sitt 
uppehälle.
(se punkterna 28, 34, 37–40 o ch 50)
Hänvisning till
Domstolen: 3 maj 2007 , Advocaten voor de W ereld, C-303/05, REG 2007 , s. I-3633 , punkt 56 o ch där a ngiven 
rättspraxis
Förstainstansrätten: 30 november 1994 , Dornonville de la Cour mot kommissionen, T-498/93, REGP 1994 , s. I-A-257 
och II-813, punkt 39
2. Barntillägget har ett socialt syfte och motiveras av ko stnader som härrör från ve rkliga, ofrånkomliga 
behov kn utna till barnet och dess underhåll. Den behöriga myndigheten ska där för kon trollera i v arje 
enskilt fall huruvida d etta sociala syfte uppnås och m ot bakgrund av samtliga omständigheter i fallet 
avgöra huruvida d en svåra sj ukdomen eller funktionshindret förhindrar b arnet att tjäna sitt uppehälle.
Ur det perspektivet uppfyller det inte kra vet att pröva de specifika o mständigheterna i d et enskilda 
fallet när en institution formulerar e tt objektivt kri terium för tolkningen av artikel 2.5 i b ilaga VII till 
tjänsteföreskrifterna, oavsett kri teriets innehåll.
För att ta hänsyn till de specifika rä ttsliga och faktiska o mständigheterna i e n funktionshindrad pe rsons 
situation m åste alla ko stnader som d enne har p å grund av funktionshindret dra s av från dennes 
arbetsinkomster. Det är s åledes bara i nkomsten efter dessa avdrag som ska b eaktas vid bedömningen 
av om pe rsonen i f råga är f örhindrad a tt tjäna sitt uppehälle i d en me ning som avses i ar tikel 2.5 i 
bilaga VII till tjänsteföreskrifterna.
ECLI:EU:T:2011 :699 3SAMM ANFATTNING–MÅLT-10/11P
BIRKHOFFMOT KOMM ISSIONEN
Att åtgärder vidtas till förmån för en funktionshindrad pe rson är i nte ett ändamål i sig utan syftar till 
att säkerställa likabehandling. Sådana åtgärder är där för endast tillåtna och de avser att åstadkomma 
likabehandling för den funktionshindrad e pe rsonen jämförd me d en icke funktionshindrad pe rson s om 
befinner sig i m otsvarande situation. Principen om likabehandling ålägger då e ndast administrationen 
att beakta de ko stnader som specifikt beror på barnets funktionshinder, för att däri genom ekono miskt 
likställa en icke funktionshindrad pe rson s om i ö vrigt befinner sig i e n motsvarande situation.
Delvist avdrag för ko stnaderna för de varor och tjänster som i s tor utsträckning används av alla, inte 
bara f unktionshindrad e, utgör där för varken en felaktig bedömning av de faktiska o mständigheterna, 
felaktig rättstillämpning eller en uppenbart oriktig bedömning.
(se punkterna 30, 32, 36, 57, 59 o ch 60)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 21 oktober 2003 , Birkhoff m ot ko mmissionen, T-302/01, REGP 2003 , s. I-A-245 o ch II-1185 , 
punkterna 39, 40 o ch 44