C 349/14

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 15 juli 2021 (begäran om förhandsavgörande från Appeal Tribunal (Northern Ireland) Förenade kungariket) – CG mot The Department for Communities in Northern Ireland

(Mål C-709/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Unionsmedborgarskap - Medborgare i en medlemsstat utan ekonomisk sysselsättning som uppehåller sig i en annan medlemsstat på grundval av nationell rätt - Artikel 18 första stycket FEUF - Icke-diskriminering på grund av nationalitet - Direktiv 2004/38/EG - Artikel 7 - Villkor för att erhålla uppehållsrätt i mer än tre månader - Artikel 24 - Sociala trygghetsförmåner - Begrepp - Likabehandling - Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde - Övergångsperiod - Nationell bestämmelse enligt vilken unionsmedborgare som har en tidsbegränsad uppehållsrätt i enlighet med nationell rätt inte har rätt till en social trygghetsförmån - Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - Artiklarna 1, 7 och 24)

(2021/C 349/17)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Appeal Tribunal (Northern Ireland)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: CG

Motpart: The Department for Communities in Northern Ireland

Domslut

Artikel 24 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG ska tolkas så, att den inte utgör hinder för nationella bestämmelser i en mottagande medlemsstat, enligt vilka unionsmedborgare som inte är ekonomiskt verksamma och inte har tillräckliga tillgångar och till vilka nämnda medlemsstat har beviljat tidsbegränsad uppehållsrätt, inte har rätt till sociala trygghetsförmåner, trots att dessa förmåner garanteras den berörda medlemsstatens medborgare som befinner sig i samma situation.

I de fall då en unionsmedborgare i enlighet med nationell rätt lagligen uppehåller sig i en annan medlemsstat än den medlemsstat som vederbörande är medborgare i är de nationella myndigheterna som är behöriga att bevilja sociala trygghetsförmåner emellertid skyldiga att kontrollera att ett nekande av sådana förmåner med stöd av dessa bestämmelser inte utsätter unionsmedborgaren och de barn som vederbörande är skyldig att försörja, för en konkret och aktuell risk för att deras grundläggande rättigheter – såsom dessa stadfästs i artiklarna 1, 7 och 24 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, åsidosätts. När unionsmedborgaren inte har några tillgångar för att täcka sina behov och sina barns behov och vederbörande är isolerad är nämnda myndigheter skyldiga att försäkra sig om att unionsmedborgaren – om de sociala trygghetsförmånerna nekas – likväl kan leva med sina barn under värdiga levnadsförhållanden. Inom ramen för denna kontroll kan de behöriga nationella myndigheterna beakta samtliga trygghetsförmåner som föreskrivs i den nationella rätten och som den berörda unionsmedborgaren och dennes barn faktiskt kan erhålla.

(1) EUT C 110, 29.3.2021.