C 341/18

Talan väckt den 10 juli 2018 – JPMorgan Chase m.fl. mot kommissionen

(Mål T-420/18)

(2018/C 341/30)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökanden: JPMorgan Chase & Co. (New York, New York, Förenta Staterna), JPMorgan Chase Bank, National Association (Columbus, Ohio, Förenta Staterna), J.P. Morgan Services LLP (London, Förenade Kungariket) (ombud: M. Lester, QC, D. Piccinin och D. Heaton, barristers, N. French, B. Tormey, N. Frey och D. Das, solicitors)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara det omtvistade beslutet i sin helhet, så att ingen version av överträdelsebeslutet kan offentliggöras innan tribunalen har avgjort målet om ogiltigförklaring av överträdelsen,

— i andra hand, delvis ogiltigförklara det omtvistade beslutet och godta de ändringar som Europeiska kommissionen förkastade enligt vad som anges i grunderna 2–4, och

— förplikta kommissionen att bära sökandenas rättegångskostnader.

Grunder och huvudargument

Sökandena yrkar att kommissionens beslut C(2018) 2745 final av den 27 april 2018 om invändningar mot att uppgifter röjs genom offentliggörande, vilka sökandena framställt i enlighet med artikel 8 i Europeiska kommissionens ordförandes beslut 2011/695/EU av den 13 oktober 2011 (EUT L 275, 2011, s. 29) om förhörsombudets funktion och kompetensområde i vissa konkurrensförfaraden (ärende AT.39914 – Räntederivat i euro) ska ogiltigförklaras.

Till stöd för sin talan åberopar sökandena fyra grunder.

1. Den första grunden avser att kommissionen åsidosatte principen om oskuldpresumtion genom att avslå sökandens begäran om att skjuta upp offentliggörandet av varje icke-konfidentiell version av beslutet av den 7 december 2016 (överträdelsebeslutet) (1) i väntan på att sökandens talan om ogiltigförklaring av överträdelsebeslutet avgjorts av tribunalen. Sökandena hävdar att även överträdelsebeslutet har antagits i strid med oskuldspresumtionen, i enlighet med vad som följer av domen av den 10 november 2017, Icap plc m.fl. mot kommissionen (T-180/15, EU:T:2017:795, punkterna 253–269). Sökandena befinner sig således i samma situation som en part som inte omfattas av beslutet, eftersom de inte kommer i åtnjutande av alla garantier som normalt beviljas vid utövandet av rätten till försvar inom ramen för ett förfarande som handläggs på sedvanligt sätt och som resulterar i ett beslut om huruvida anklagelsen var välgrundad. Sökandena anser att detta utgör hinder mot att överträdelsebeslutet offentliggörs innan tribunalen har avslutat sin prövning av kommissionens slutsatser.

2. Den andra grunden avser att kommissionen, genom sitt förhörsombud, överskred sina befogenheter enligt artikel 8.2 i beslut 2011/695/EU (förhörsombudets kompetensområde) (2), när denne upphävde ett beslut från generaldirektoratet för konkurrens om att inte offentliggöra delar av överträdelsebeslutet (och genom att lägga detta rättstridiga beslut till grund för att inte hindra offentliggörandet av liknande delar av överträdelsebeslutet). Kommissionen, genom förhörsombudet, saknar befogenhet att agera enligt ovanstående (se domen av den 15 juli 2015, Pilkington Group Ltd mot kommissionen, T-462/12, EU:T:2015:508, punkt 31).

3. Den tredje grunden avser att kommissionen gjorde sig skyldig till en felaktig bedömning enligt artikel 8.2 i beslutet om förhörsombudets kompetensområde av sökandenas yrkanden, och underlät därmed att iaktta den tystnadsplikt som föreskrivs i nyssnämnda bestämmelse, i artikel 339 FEUF, samt i artikel 28 i Rådets förordning (EG) nr 1/2003. (3) Sökandena anser att kommissionen gjorde sig skyldig till en felaktig bedömning när den fastställde att de omtvistade uppgifterna inte uppfyllde de villkor som uppställs för att de ska anses utgöra uppgifter som omfattas av tystnadsplikt (se domen av den 30 maj 2006, Bank Austria Creditanstalt AG mot kommissionen, T-198/03, EU:T:2006:136) och av andra skäl.

4. Den fjärde grunden avser att kommissionen åsidosatte principen om skydd av enskilda personers identitet, inklusive rätten till skydd för privatliv i artikel 8 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och artikel 7 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, avseende en tidigare anställd hos sökandebolagen och personer i sökandebolagens ledning. Sökandena anser att kommissionen hade för avsikt att offentliggöra information som kunde eller skulle kunna röja den tidigare anställdes identitet och den uppfattning som sökandebolagens anställda påstods vara av vid tidpunkten för anställningen.

(1) Kommissionens beslut av den 7 juli 2016 om ett förfarande enligt artikel 101 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt och artikel 53 i EES-avtalet

(2) Beslut 2011/695/EU av Europeiska kommissionens ordförande av den 13 oktober 2011 om förhörsombudets funktion och kompetensområde i vissa konkurrensförfaranden (EUT L 275, 2011, s. 29).

(3) Rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna 81 och 82 i fördraget (EUT L 1, 2003, s. 1).