ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
162

Sökanden har visserligen under förfarandet vid överklagandenämnden hävdat att om provningen av SUMOST 01 hade skett genom att den ursprungliga beskrivningen av LEMON SYMPHONY använts vid den jämförande provningen, så skulle dessa två sorter anses tydligt skilja sig från varandra (se det angripna beslutet A 007/2007, s. 2). Denna uppfattning avfärdades dock uttryckligen av överklagandenämnden som i det angripna beslutet påpekade att ”[p]rovningsförfarandet inte skulle ha förlöpt annorlunda även om byrån inte omedelbart anpassat och registrerat beskrivningen av sorten …” [The test procedure would not have taken a different course if the Office had not immediately adapted and registered the variety description…]. Sökanden har heller inte särskilt ifrågasatt denna bedömning inom ramen för förevarande talan.
38

Sökandena har gjort gällande att samtliga tre typer av intrång föreligger i förevarande fall. Vid harmoniseringsbyrån åberopade sökanden följande argument och bevisning, såsom de har sammanfattats i det angripna beslutet: — Intervenienten skapade under hösten 1999 en baddräkt (bikini) av pärlor, vilken designats av formgivaren Lorenzo Riva under varumärket NIMEI LA PERLA. Denna bikini presenterades vid de viktigaste modevisningarna, vilket i hög grad omtalades i fackpressen. Det är uppenbart att användningen av orden ”la perla” i förening med ordet ”nimei” var rättsstridigt, eftersom den i viss mån kunde anses utgöra intrång i rätten till varumärket la PERLA och eftersom den kunde skapa förvirring till och med hos fackpressen och, i än högre grad, hos konsumenterna. Agenturen ANSA och Corriere della Sera föll offer för en sådan förvirring. — Under våren 2000 presenterade intervenienten även en juvelprydd pullover, som framställts av NIMEI LA PERLA för Blumarine, och tillkännagav att man skulle introducera ett ”twin set” (matchande tröja och kofta) som dekorerats med pärlor vid ärmlinningen. Även denna tilldragelse omtalades i hög grad i fackpressen. — Den förvirring som skapats och det vilseledande som ägt rum fullkomnades och förvärrades ytterligare genom den annonsering som intervenienten och Blumarine genomförde i samband med de sistnämnda modekreationerna, eftersom den reklambild man valde att bygga upp kring kreationerna grundades på användningen av ordet ”perla” och uttrycket ”perla chic”, vilka förekom i reklamaffischen. — Intrånget i rätten till varumärket la PERLA och det bestående och avsiktliga handlandet från intervenientens sida i syfte att skapa förvirring framgår tydligt av de omständigheter som angetts ovan. Intervenienten, som utan tvivel drog fördel av varumärket la PERLA:s renommé inom modevärlden, utbjöd vissa kläder under varumärket NIMEI LA PERLA (som i själva verket registrerats som NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC) och skapade därmed förvirring hos aktörerna inom den aktuella sektorn och, i ännu högre grad, hos allmänheten.
29

Sökanden har nämligen inte, vare sig i den skrivelse som åtföljde den handling som överlämnades till förstainstansrätten den 12 januari 2009 eller vid förhandlingen, anfört något skäl till att den inte kunde anföra den ifrågavarande grunden under det skriftliga förfarandet, trots att det klart framgår av de skäl som återgetts ovan i punkt 11 att rådet grundade sig på BMI:s påstådda deltagande i finansiering av kärnvapenspridning när det antog det angripna beslutet. Även om det antas att den ifrågavarande grunden anfördes i sökandens skrivelse av den 12 januari 2009 eller också vid förhandlingen ska talan såvitt avser denna grund under dessa förhållanden i vilket fall som helst avvisas med stöd av artikel 48.2 i förstainstansrättens rättegångsregler. Enligt denna artikel får nya grunder inte åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet.
4

Den 7 och den 14 september 2005 underrättade harmoniseringsbyrån, i enlighet med artikel 47.2 i förordning nr 40/94 (nu artikel 47.2 i förordning nr 207/2009) och regel 29 i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den om genomförande av rådets förordning nr 40/94 (EGT L 303, s. 1), sökandebolagets företrädare om att registreringsperioden för varumärkena QWIK TUNE och DANELECTRO skulle löpa ut. Enligt dessa underrättelser skulle begäran om förnyelse ges in och avgifterna betalas före den . Begäran kunde ges in och avgifterna betalas under en ytterligare sexmånadersperiod, som löpte ut den .
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Gemenskapsvarumärke

–

Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke

–

Relativa registreringshinder

–

Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag

–

Risk för förväxling med det äldre varumärket (Rådets förordning nr 40/94, artikel 8.1 b) (se punkterna 24 och 43)

Föremål för talan

Saken

Talan om ogiltigförklaring av det beslut som fattats av andra överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån den 16 juni 2008 (ärende R 1591/2007-2) avseende ett invändningsförfarande mellan 2nine Ltd och Pacific Sunwear of California, Inc.

Uppgifter i målet

>lt>9

Domslut

Domslut

1) Talan ogillas.

2) 2nine Ltd ska bära sina egna rättegångskostnader och ersätta rättegångskostnaderna för Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån).
25

Harmoniseringsbyrån har gjort gällande att sökanden i sin ansökan gjort en allmän hänvisning till sina inlagor, som gavs in under förfarandet vid harmoniseringsbyrån. Detta uppfyller inte de krav som uppställs i artikel 44.1 c i rättegångsreglerna. Tribunalen ska därför avvisa sökandens argument angående i vilken mån det äldre varumärket har ursprunglig särskiljningsförmåga och angående skillnaderna mellan de aktuella varumärkena.
Varumärke eller kännetecken som åberopats till stöd för ansökan om ogiltighetsförklaring:

Gemenskapsordmärket UGLI för varor i klasserna 29, 31 och 32 och det nationella figurmärket UGLI Fruit – but the affliction is only skin deep, för varor i klass 31
66

Inte desto mindre är det i artikel 8.5 i förordning nr 451/2000 som den vetenskapliga panelens roll framgår. Enligt denna artikel är EFSA skyldig att organisera en inbördes granskning, det vill säga av medlemsstaterna, och om det är nödvändigt, av nationella experter, för att utvärdera utkastet till bedömningsrapport. I syfte att rationalisera denna granskning har EFSA utarbetat särskilda förfaranden. Dessa förfaranden finns beskrivna i en handling kallad ”Procedure of the peer review of active substances used in plant protection products evaluated in the second stage of the review programme” (Förfarande för inbördes granskning av verksamma ämnen som används i växtskyddsmedel som utvärderas i den andra etappen av arbetsprogrammet). EFSA anger där en möjlighet att välja mellan fyra typer av förfaranden beroende på de svårigheter som akten med dokumentation medför. Dessa förfaranden handläggs inom ramen för EFSA av en enhet för koordinering av den inbördes granskningen av bekämpningsmedel, även kallad PRAPeR (EFSA’s Pesticide Risk Assessment Peer Review), en enhet som har övertagit de uppgifter som tidigare sköttes av EPCO. Det är inom ramen för det förfarande som utvecklats av EFSA för utvärdering av verksamma ämnen där avsaknaden av skadliga verkningar medför problem – vilket är ett av de fyra ovannämnda typförfarandena – som EFSA har anförtrott den vetenskapliga panelen en roll, vilken inrättats med tillämpning av artikel 28.4 i förordning nr 178/2002. För sådana ämnen har EFSA föreskrivit att sammanträden med nationella experter ska hållas samt en möjlighet att rådgöra med den vetenskapliga panelen beträffande frågor som ger upphov till problem.
44

När det gäller de genotoxiska riskerna förklaras i punkt 2.4 i EFSA-rapporten följande: ”Malation har varit föremål för en rad undersökningar in vivo och in vitro. Det kromosomrubbningstest som genomförts på mänskliga lymfocyter och de lymfprover som genomförts på möss (de två undersökningarna sträcker sig tillbaka till år 2001) har varit positiva, med en styrka på isomalation uppgående till 0,14 procent. Ett UDS-prov in vitro var negativt (0,2 procent isomalation). Även om Ames-provet var negativt har frågor uppkommit avseende kvaliteten, eftersom det inte lämnats några uppgifter avseende koncentrationen av isomalation. En ökning av metafaser med kromosomrubbningar kunde iakttas i avsaknad av metabolisk aktivering i ett kromosomrubbningsprov med mänskliga lymfocyter, men inte senare i ett andra prov som genomfördes med lägre koncentrationer. Båda proven in vivo som genomfördes med somatiska cellkulturer var negativa (isomalationshalten var 0.2 procent). De sakkunniga ansåg att de positiva resultaten som kunde iakttas i proven in vitro kunde hänföras till isomalation och andra föroreninger, såsom även rapporterats i allmänt tillgänglig litteratur. De positiva verkningar som rapporterats i allmänt tillgänglig litteratur diskuterades emellertid vid mötet: alla tillgängliga uppgifter stödde slutsatsen att det inte föreligger någon genotoxisk potential in vivo. Det finns ingen information om potentiell genotoxicitet av isomalation i utkastet till bedömningsrapport. Vid en isomalationshalt på 0.03 procent är de sakkunniga eniga om att det inte förelåg någon genotoxisk risk. För det fall att begäran angående en halt på 0.2 procent isomalation i specifikationen vidhålls, var det EPCO 20-mötets slutsats att ett nytt Ames-prov (med en isomalationshalt på 0.2 procent) krävdes eller angavs som en kunskapslucka. Om denna undersökning ger positivt resultat är det inte möjligt att fastställa gränsvärden, och ett andra test – ett UDS-prov – måste göras. Ett nytt Ames-prov med en isomalationshalt på 0.2 procent gavs in i augusti 2005 och bedömdes av den rapporterande medlemsstaten, men blev inte föremål för kollegial bedömning.”
Förstainstansrättens dom (femte avdelningen) av den 16 september 2009 – JanSport Apparel mot harmoniseringsbyrån (BUILT TO RESIST)

(mål T‑80/07)

”Gemenskapsvarumärke – Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ordmärket BUILT TO RESIST – Absolut registreringshinder – Beskrivande karaktär – Artikel 7.1 c i förordning (EG) nr 40/94 (nu artikel 7.1 c i förordning (EG) nr 207/2009”

Gemenskapsvarumärke – Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke – Absoluta registreringshinder – Varumärken som endast består av kännetecken eller upplysningar vilka visar en varas egenskaper (Rådet förordning nr 40/94, artikel 7.1 c) (se punkterna 24–29 och 41–47)

Saken

Talan mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns andra överklagandenämnd den 12 januari 2007 (ärende R 1090/2006-2) om en ansökan om registrering av ordmärket BUILT TO RESIST som gemenskapsvarumärke.

Uppgifter i målet

Sökande av gemenskapsvarumärke: JanSport Apparel Corp. Sökt gemenskapsvarumärke: Det nationella ordmärket BUILT TO RESIST för varor och tjänster i klasserna 16, 18 och 25 — ansökan nr 2937522 Granskarens beslut: Avslag på registreringsansökan Överklagandenämndens beslut: Avslag på överklagandet





Domslut

1) Talan ogillas.
21

För det andra har de direktiv som sökanden gett in, oberoende av frågan huruvida de var tillämpliga i tiden (ratione temporis) på omständigheterna i det aktuella fallet, inte det innehåll som sökanden påstått. I synnerhet har sökanden bara delvis citerat punkt 6.3.1 i direktiven och bland annat utelämnat ett stycke där det anges att ”den person som har en registrerad rätt till gemenskapsvarumärket inte själv kan ge in en begäran om förnyelse, utom … om denne uttryckligen har bemyndigats av innehavaren av gemenskapsvarumärket att begära förnyelse”. Det följer således på intet sätt av dessa direktiv att sökanden i egenskap av innehavare av en licens för varumärket rättsligt är att jämställa med innehavaren av varumärket vad gäller förnyelse av detta. Tvärtom följer härav att denne, i likhet med alla andra, måste få uttryckligt bemyndigande av varumärkesinnehavaren för att kunna ge in en begäran om förnyelse och därvid måste visa att den har fått ett sådant bemyndigande.
94

I detta avseende var andra överklagandenämnden vid antagandet av det angripna beslutet under alla förhållanden endast skyldig att beakta de argument som sökanden anfört i de inlagor som den lämnat in i samband med förfarandena vid harmoniseringsbyråns olika enheter. De argument som sökanden anförde under förfarandena vid gemenskapsdomstolarna var däremot inte riktade till harmoniseringsbyrån, och andra överklagandenämnden var varken skyldig att beakta dessa eller tillhandahålla ett särskilt svar på dem i sitt beslut.
57

Enligt vad som föreskrivs i artikel 48.1 i rättegångsreglerna kan den senare bevisningen dock inte tillåtas. Enligt denna bestämmelse får parterna förvisso åberopa ytterligare bevisning i repliken och dupliken till stöd för sin argumentation. Förstainstansrätten godtar emellertid endast under exceptionella omständigheter att bevisning åberopas sedan dupliken inlämnats, nämligen om den som åberopar bevisningen inte hade tillgång till denna innan det skriftliga förfarandet avslutades, eller om motparten åberopat bevisning sent och det därför krävs att handlingarna i målet kompletteras för att säkerställa att den kontradiktoriska principen efterlevs (förstainstansrättens dom av den 21 april 2004 i mål T-172/01, M mot domstolen, REG 2004, s. II-1075, punkt 44). Enligt artikel 48.1 i rättegångsreglerna ska parterna under alla omständigheter ange skälen för att de inte åberopat bevisningen tidigare. Även om sökanden vid förhandlingen medgav att företaget inte nämnt dessa omständigheter under det skriftliga förfarandet så åberopade sökanden inte några skäl för förseningen. Bevisningen kan därför inte tillåtas.
6

De två invändningarna grundade sig på följande äldre rättigheter: — Det tyska ordmärket UNIFONDS, för vilket ansökan inkom den 2 april 1979 och vilket registrerades den 17 oktober 1979, under nr 991995, för tjänster i klass 36 motsvarande följande beskrivning: ”Fondinvesteringar”. — Det tyska ordmärket UNIRAK, för vilket ansökan inkom den 2 april 1979 och vilket registrerades den 17 oktober 1979, under nr 991997, för tjänster i klass 36 motsvarande följande beskrivning: ”Fondinvesteringar”. — Det nedan återgivna tyska figurmärket, för vilket ansökan inkom den 6 mars 1992 och vilket registrerades den 10 juli 1992, under nr 2016954, för tjänster i klass 36 motsvarande följande beskrivning: ”Fondinvesteringar”:
155

För det första utgör inte betalningen av lön till den tillfälligt anställde under uppsägningstiden i sig någon ersättning för uppsägningen, eftersom den anställde utför sina arbetsuppgifter under denna period, vilket berättigar att denne erhåller en ekonomisk motprestation härför. För det andra är det just av den anledningen att den anställde inte allvarligt har åsidosatt sina förpliktelser som denne åtnjuter en tillräckligt lång uppsägningstid för att kunna planera sin framtid, till skillnad från en anställd som sägs upp av disciplinära skäl och vilken gjort sig skyldig till en förseelse, såsom utövande av tjänsten i strid mot tjänstens intresse. Under dessa omständigheter kan iakttagandet av en uppsägningstid inte anses utgöra kompensation för att det inte finns någon motiveringsskyldighet, eftersom frågan om uppsägningstid endast hänger samman med skälet till uppsägningen.
99

Endast den tredje handlingen som sökanden ingett, nämligen en skrivelse från DOK ING av den 1 december 2006 som är ställd till sökanden, rör talan i domstol. Denna skrivelse har följande lydelse: ”Vad gäller ovannämnda anbudsinfordran och det faktum att upphandlingsmyndigheten senare avbrutit densamma, ges ni härmed såsom huvudansvarig för det gemensamma företaget fullmakt att uppdra åt er advokat att väcka talan mot [byrån] med anledning av den skada som den avbrutna anbudsinfordran även har orsakat oss.” (”With reference to the above tender and the subsequent cancellation by the Contracting Authority, we her[e]by authorize you as the Joint Venture Leader, to instruct your lawyer to take legal action against the European Agency for Reconstruction, for damages caused by the tender cancellation, also on our behalf.”)
Kommissionen uppfyller inte sina skyldigheter när den inte anger i meddelandet om invändningar i vilken roll ett företag hålls ansvarigt för en överträdelse och detta företag inte med hjälp av meddelandet om invändningar kan förutse att kommissionen i det slutliga beslutet avser att hålla bolaget ansvarigt för överträdelsen med hänvisning till dess direkta deltagande i den konkurrensbegränsande samverkans aktiviteter och till dess egenskap av moderbolag, på grund av presumtionen, som företaget haft att motbevisa, att bolaget utövade ett faktiskt och avgörande inflytande på dotterbolagets agerande. När meddelandet om invändningar inte ger företaget möjlighet att få kännedom om invändningen att det hade deltagit direkt i den konkurrensbegränsande samverkans aktiviteter, ges detta företag inte tillfälle att på ett ändamålsenligt sätt förbereda sitt försvar i detta hänseende under det administrativa förfarandet.

I ett förfarande angående åsidosättande av konkurrensreglerna innebär rätten till försvar att det berörda företaget ska ha getts tillfälle att under det administrativa förfarandet framföra sina synpunkter på huruvida de påstådda omständigheterna och förhållandena verkligen föreligger och är relevanta och på de handlingar som enligt kommissionen styrker dess påstående att fördraget har överträtts. Mot bakgrund av den betydelse som meddelandet om invändningar har ska den juridiska person som kan komma att åläggas böter vidare klart anges i meddelandet, och det ska vara ställt till denna person. Det är även av betydelse att det i meddelandet om invändningar anges i vilken egenskap ett företag kan komma att ställas till svars för de omständigheter som görs gällande.

Det framgår av artikel 44.1 c jämförd med artikel 48.2 i tribunalens rättegångsregler dels att ansökan genom vilken talan väcks ska innehålla uppgifter om föremålet för talan och en kortfattad framställning av grunderna för denna, dels att nya grunder inte får åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet.

När unionsdomstolen utövar sin obegränsade behörighet måste den emellertid ha möjlighet att pröva nya grunder eller argument som har verkan inom ramen för den prövning som görs med stöd av denna behörighet och som inte avser en annan form av rättsstridighet än de som avses i ansökan.

(se punkterna 137 och 138)
Enligt artikel 48.2 i förstainstansrättens rättegångsregler är det under vissa förhållanden tillåtet att åberopa nya omständigheter under förfarandet. Denna bestämmelse kan emellertid under inga omständigheter tolkas så, att den ger sökanden rätt att anföra nya yrkanden under förfarandet och sålunda förändra föremålet för talan.

Inom ramen för en skadeståndstalan ingår svarandeinstitutionens rättsakt eller handlande, som ligger till grund för den påstådda skadan, i föremålet för en skadeståndstalan och ska anges i ansökan. Yrkandena i en sådan talan ska av samma skäl ingå, i den mån de hänför sig till ersättning för den skada som påstås ha orsakats av den rättsakt eller det handlande som åberopats i ansökan.

(se punkterna 36 och 38)
Sammanfattning av personalmål



Sammanfattning av personalmål

Sammanfattning

Tjänstemän – Betygsättning – Karriärutvecklingsrapport

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 43)

Det utgör ett åsidosättande av principen om likabehandling när två kategorier av personer vars rättsliga och faktiska situation inte är olika i något väsentligt avseende behandlas olika eller när olikartade situationer behandlas lika.

Det kan inte betraktas som ett åsidosättande av principen om likabehandling att två tjänstemän som fått samma poäng under en viss rubrik i karriärutvecklingsrapporten till följd av tillämpning av regeln om viktning av de poäng som utdelas under de olika rubrikerna i denna rapport ändå får olika totalpoäng när de poäng som delats ut under de andra rubrikerna tillkommer, eftersom den skillnaden återspeglar det förhållandet att dessa tjänstemän inte befinner sig i samma situation vad gäller dessa andra rubriker. Slutsatsen blir densamma för det fallet att två tjänstemän som fått olika antal poäng under en av dessa rubriker skulle få samma totalpoäng när de poäng som delades ut under de andra rubrikerna tillkom.

(se punkterna 36 och 37)

Hänvisning till förstainstansrätten den 7 februari 1991, Tagaras mot domstolen, T‑18/89 och T‑24/89, REG 1991, s. II‑53, punkt 68; förstainstansrätten den 28 oktober 2004, Lutz Herrera mot kommissionen, T‑219/02 och T‑337/02, REGP 2004, s. I‑A‑319 och II‑1407, punkt 93; förstainstansrätten den 25 oktober 2005, T‑43/04, Fardoom och Reinard mot kommissionen, REGP 2005, s. I‑A‑329 och II‑1465, punkt 42; förstainstansrätten den 28 november 2006, Milbert m.fl. mot kommissionen, T‑47/04, ännu ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 53
166

Det är slutligen felaktigt att hävda att analysen av den estniska sockermarknaden under perioden efter anslutningen visar att det inte förelåg någon störningsrisk. Det faktum att sockerpriset på den berörda marknaden efter anslutningen gick upp från 0,35 euro per kilo till cirka 1,10 euro per kilo, för att sedan stabiliseras, är nämligen enbart en logisk följd av att den gemensamma organisationen av marknaden för socker tillämpades i Estland. Enligt denna fastställs ett minimipris på socker, under vilket ingen marknadsaktör har intresse av att sälja socker som har tillverkats inom ramen för den kvot som denne har blivit tilldelad och över vilket denne inte kan sälja socker som har tillverkats utanför kvoten, eftersom den berörda marknadsaktören måste exportera utan gemenskapsbidrag. Det är under dessa förhållanden fullt begripligt att sockerpriset i Estland ökade efter anslutningen, för att sedan stabiliseras, utan att man därigenom kan dra slutsatsen att det inte fanns någon risk för störning av marknaden.
22

Vid prövningen av denna grund uppkommer tre olika juridiska problemställningar. Den första avser frågan huruvida sökanden har använt kännetecknen Dr. No och Dr. NO som varumärken före tidpunkten för ansökan om registrering av gemenskapsvarumärket. Den andra avser frågan huruvida kännetecknen Dr. No och Dr. NO är välkända i en medlemsstat, i den betydelse som ordet välkänt[*] ges i artikel 6a i Pariskonventionen och i artikel 8.2 c i förordning nr 40/94. [*I Pariskonventionen används i detta sammanhang uttrycket ”notoriskt känt märke”. I överensstämmelse med terminologin i gemenskapslagstiftningen används dock nedan begreppet ”välkänt varumärke”. Övers. anm.] Den tredje avser frågan huruvida det föreligger risk för förväxling mellan det sökta varumärket och kännetecknen Dr. No och Dr. NO i den mening som avses i artikel 8.1 a och b i förordning nr 40/94.
8

Den 9 februari 2005 offentliggjorde kommissionen – på tyska, engelska och franska endast – meddelandet om ledig tjänst KOM(2005) 335 (EUT C 34 A, s. 3) (nedan kallat meddelandet om ledig tjänst), i avsikt att besätta tjänsten, i lönegrad A*15–16, som generaldirektör vid Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (Olaf). Under rubriken ”För tjänsten nödvändiga kvalifikationer” (Job requirements), angavs i meddelandet om ledig tjänst bland annat att ”sökandena ska ha fördjupade kunskaper i ett av Europeiska unionens officiella språk och tillfredsställande kunskaper i ett annat av dessa språk” ([a]pplicants must … have a thorough knowledge of one of the official languages of the European Union and an adequate knowledge of another of these official languages). Under rubriken ”Ansökningsförfarandet” (Application procedure), i samma handling, föreskrevs följande: ”Sökandena ska foga en meritförteckning och ett personligt brev till sin elektroniska ansökan. Meritförteckningen och brevet ska vara avfattade på antingen engelska, franska eller tyska” (You will be required to attach a curriculum vitae … to your application and to enter, online, a letter of motivation… Both the cv and letter must be written in either English, French or German).