Domstolens dom (andra avdelningen) den 9 mars 2000. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 93/104/EG - Arbetstidens förläggning - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-386/98.



Rättsfallssamling 2000 s. I-01277



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Obestritt fördragsbrott

(EG-fördraget, artikel 169 (nu artikel 226 EG))

Parter

I mål C-386/98,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske rådgivaren P.J. Kuijper och A. Aresu, rättstjänsten, båda i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,

sökande,

mot

Republiken Italien, företrädd av professor U. Leanza, chef för utrikesministeriets avdelning för diplomatiska tvister, i egenskap av ombud, biträdd av D. Del Gaizo, avvocato dello Stato, delgivningsadress: Italiens ambassad, 5, rue Marie-Adélaïde, Luxemburg,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT L 307, s. 18) och/eller genom att inte underrätta kommissionen om detta,

meddelar

DOMSTOLEN

(andra avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden R. Schintgen samt domarna G. Hirsch och V. Skouris (referent),

generaladvokat: F.G. Jacobs,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 16 november 1999 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 26 oktober 1998, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT L 307, s. 18) och/eller genom att inte underrätta kommissionen om detta.

2 I artikel 18.1 a och c i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna skall anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet senast den 23 november 1996 eller se till att arbetsmarknadens parter senast den dagen genom överenskommelse fastställer de nödvändiga bestämmelserna, varvid medlemsstaterna skall se till att de alltid kan garantera att direktivets bestämmelser efterlevs, samt genast underrätta kommissionen om detta.

3 Det framgår av handlingarna i målet att Republiken Italien inte har underrättat kommissionen om bestämmelser för att följa direktivet.

4 Eftersom kommissionen inte kände till någon annan omständighet som gjorde det möjligt för den att sluta sig till att Republiken Italien hade vidtagit de nödvändiga åtgärderna, sände den i enlighet med artikel 169 i fördraget den 30 maj 1997 en formell underrättelse till denna stat och uppmanade den att inom två månader inkomma med ett yttrande över det påstådda fördragsbrottet.

5 Genom skrivelse av den 11 juli 1997 underrättade de italienska myndigheterna kommissionen om att de åtgärder som var nödvändiga för att följa direktivet höll på att utarbetas.

6 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande om åtgärder, riktade den genom skrivelse av den 24 juni 1998 ett motiverat yttrande till Republiken Italien.

7 Vid ett sammanträde som kommissionens tjänstemän anordnade i Rom den 15 och 16 oktober 1998, lämnade de italienska myndigheterna vissa upplysningar angående förberedelserna för att införliva direktivet.

8 Enligt kommissionen har artikel 46 i lagförslag nr 128 (som antogs som gemenskapslag 1995-1997 den 24 april 1998 och offentliggjordes i det allmänna tillägget till Gazzetta ufficiale della Repubblica italiana nr 104 av den 7 maj 1998), i vilken det hänvisades till direktivet, strukits, så att den slutgiltiga lagtexten inte längre omnämner direktivet. De italienska myndigheterna föredrog att införa en hänvisning till direktivet i ett annat lagförslag rörande arbetstidens förläggning.

9 Därefter har kommissionen mottagit ytterligare upplysningar om hur arbetet med att införliva direktivet med den italienska rättsordningen fortskrider. Den har emellertid inte mottagit något meddelande om lagar eller andra författningar som har antagits för att följa nämnda direktiv.

10 Mot denna bakgrund beslutade kommissionen att väcka föreliggande talan.

11 Republiken Italien har inte bestritt det påstådda fördragsbrottet och har anfört att bestämmelser för att införliva direktivet fullt ut håller på att antas, men har samtidigt gjort gällande att den nationella lagstiftningen redan överensstämmer med vissa bestämmelser i direktivet och att arbetsmarknadens parter den 11 november 1997 paraferade en gemensam förklaring om genomförande av direktivet, vilken iakttas generellt inom produktionssektorn.

12 Eftersom direktivet inte har införlivats fullt ut inom den föreskrivna fristen, skall kommissionens talan anses välgrundad.

13 Det finns således anledning att fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

14 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att svaranden skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Italien har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(andra avdelningen)

följande dom:

15 Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.

16 Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.