Vid fastställande att det bötesbelopp som ska påföras för brott mot konkurrensreglerna framgår det av lydelsen i kommissionens meddelande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (meddelandet om förmånlig behandling) att det förutsätts att man gör åtskillnad mellan två etapper.

För att kunna bevilja en nedsättning av bötesbeloppet krävs det, för det första, att det berörda företaget lämnar in bevis som har ett betydande mervärde jämfört med dem som kommissionen redan har samlat in. I meddelandet om förmånlig behandling, eftersom det där fastställs att de bevis som ett företag lämnar in måste ha ett betydande mervärde jämfört med dem som kommissionen redan har samlat in, förutsätts att det görs en jämförelse mellan de bevis som kommissionen redan innehar och dem som erhålls genom det samarbete som den som ansöker om förmånlig behandling erbjuder.

För att fastställa nivån av nedsättningen av det bötesbelopp som annars skulle ha ålagts ska kommissionen, för det andra, beakta två kriterier: tidpunkten för inlämnandet av bevismaterialet samt i vilken omfattning det representerar mervärde. Vid denna bedömning kan kommissionen även beakta i vilken grad och med vilken kontinuitet företaget samarbetat efter det datum dess bidrag lämnades in.

När de bevis som lämnas till kommissionen har ett betydande mervärde och företaget inte är det första eller det andra företaget som lämnar in sådana bevis, ska nedsättningen av det bötesbelopp som företaget annars skulle ha påförts av kommissionen uppgå till högst 20 procent. Ju tidigare samarbetet har börjat och ju högre mervärdet är, desto mer kommer procentsatsen för nedsättningen att öka, för att uppgå till högst 20 procent av det belopp som företaget annars skulle ha påförts av kommissionen. Den kronologiska ordningen i vilken kartellmedlemmarna erbjuder kommissionen samarbete och hur snabbt erbjudandet kommer utgör således grundstenarna i det system som inrättats genom meddelandet om samarbete. Ytterligare en grundsten är den grad av mervärde som tillmäts de olika bevis som ett företag lämnar in. Även om kommissionen är skyldig att förklara varför den anser att de upplysningar som företag tillhandahåller i samband med en ansökan enligt ett meddelande om samarbete utgör ett bidrag som motiverar eller inte motiverar en nedsättning av det ålagda bötesbeloppet, ankommer det på de företag som vill bestrida kommissionens beslut i detta hänseende att visa att de upplysningar som lämnades frivilligt av företagen var avgörande för att kommissionen skulle kunna styrka de väsentliga delarna av överträdelsen och följaktligen att anta ett beslut om åläggande av böter.

Med hänsyn till syftet med nedsättningen kan kommissionen inte bortse från nyttan av de tillhandahållna upplysningarna, vilken med nödvändighet beror på det bevismaterial som kommissionen redan förfogar över. När ett företag genom samarbetet enbart bekräftar, och dessutom på ett mindre precist och uttryckligt sätt, vissa upplysningar som redan har lämnats av ett annat företag som en samarbetsåtgärd, kan den grad av samarbete som det förstnämnda företaget har bidragit med, även om det inte helt saknar nytta för kommissionen, inte betraktas som jämförbar med det samarbete som det företag har bidragit med som var först med att tillhandahålla nämnda upplysningar. Ett uttalande som endast innehåller en begränsad bekräftelse av upplysningar som kommissionen redan hade tillgång till underlättar nämligen inte kommissionens uppgift på ett betydande sätt och räcker därför inte för att motivera en nedsättning av bötesbeloppet enligt meddelandet om förmånlig behandling.

Ett uttalande från ett företag som misstänks ha deltagit i ett konkurrensbegränsande samarbete, vars riktighet bestritts av flera andra misstänkta företag, kan emellertid inte anses utgöra tillräcklig bevisning för att de sistnämnda gjort sig skyldiga till överträdelsen om detta inte stöds av annan bevisning.

(se punkterna 86–94)