Domstolens dom (tredje avdelningen) den 1 juni 1995. - Heidemij Advies BV mot Europaparlamentet. - Artikel 181 i EEG-fördraget - Skiljedomsklausul - Utbyggnad av Europaparlamentet i Bryssel - Europaparlamentets ensidiga uppsägning av entreprenadavtalet - Begäran om skadestånd från entreprenören. - Mål C-42/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-01417



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Europeiska gemenskapernas upphandling - Skiljedomsklausul enligt vilken domstolen är behörig - Entreprenadavtal - Ensidig uppsägning med tillämpning av bestämmelser i avtalet - Tillämplig rätt - Rätt till skadestånd - Beräkning - Rätt till dröjsmålsränta

(EKSG-fördraget, artikel 42; EEG-fördraget, artikel 181; Euratomfördraget, artikel 153)

Parter

I mål C-42/94,

Heidemij Advies BV, bolag bildat i enlighet med nederländsk rätt, Arnhem (Nederländerna), företrätt av Vera Van Houtte, advokat i Bryssel, med delgivningsadress i Luxemburg hos Marc Loesch, advokat i Luxemburg, 11, rue Goethe,

sökande,

mot

Europaparlamentet, företrätt av François Vainker, vid rättstjänsten, i egenskap av ombud, biträdd av Pierre Van Ommeslaghe, advokat vid Cour de cassation i Belgien, med delgivningsadress i Luxemburg hos Europaparlamentets generalsekretariat, Kirchberg,

svarande,

angående en begäran om skadestånd på grund av ensidig uppsägning av ett entreprenadavtal,

meddelar

DOMSTOLEN

(tredje avdelningen)

sammansatt av C. Gulmann, avdelningsordförande samt J.C. Moitinho de Almeida och J.-P. Puissochet (referent), domare,

generaladvokat: P. Léger,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 2 maj 1995 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Genom ansökan som ingavs till domstolens kansli den 1 februari 1994 väckte Heidemij Advies BV, bolag bildat i enlighet med nederländsk rätt (nedan kallat "Heidemij"), med stöd av artikel 42 i EKSG-fördraget, artikel 181 i EEG-fördraget och artikel 153 i Euratomfördraget talan om att Europaparlamentet (nedan kallat "parlamentet") skulle förpliktas utge skadestånd på grund av en ensidig uppsägning av ett entreprenadavtal.

2 Till följd av en infordran av anbud från parlamentet gavs Heidemij år 1990 bland annat uppdraget att följa upp och övervaka uppförandet av byggnader inom ramen för utbyggnaden av parlamentet i Bryssel.

3 Enligt avtalet, som ingicks den 27 juli 1990, skulle ersättningen för uppdraget uppgå till 71 600 ecu per år. Detta belopp motsvarade 200 arbetsdagar och priset per dag uppgick följaktligen till 358 ecu. Eftersom uppdragets verkliga omfattning inte kunde bedömas exakt kom parterna överens om att tilläggsarbeten skulle ersättas med 640 ecu per dag (artikel 3 i avtalet).

4 I princip skulle uppdraget avslutas på dagen för det slutliga mottagandet av fastigheterna, det vill säga den 1 juni 1996. Enligt artikel 4 femte stycket i avtalet hade emellertid parlamentet "rätt att säga upp Heidemijs uppdrag ... vid utgången av varje årlig period om uppsägningen sker genom rekommenderad försändelse minst tre månader före varje årsförfallodag".

5 Enligt artikel 10 i avtalet skulle belgisk rätt tillämpas och Europeiska gemenskapernas domstol gavs behörighet att pröva varje tvist i anledning av avtalet med stöd av artikel 42 i EKSG-fördraget, artikel 181 i EEG-fördraget och artikel 153 i Euratom-fördraget.

6 Uppdraget påbörjades den 1 januari 1991. Uppgifterna visade sig vara betydligt mer omfattande än beräknat. I stället för den årliga entreprenadersättningen om 71 600 ecu betalade parlamentet 345 302,77 ecu år 1991 och 1 925 000 ecu år 1992.

7 Eftersom parterna inte kunde enas om en ny ersättningsform sade parlamentet, genom skrivelse av den 21 januari 1993 ställd till Heidemij, upp avtalet från och med den 1 juli 1993 med tillämpning av artikel 4 femte stycket i detta. Samtidigt preciserade parlamentet att en ny infordran av anbud skulle utsändas för det fortsatta uppdraget.

8 Den 5 april 1993 lämnade Heidemij ett anbud till ett belopp om 7 971 500 ecu med anledning av denna nya begäran om anbud. Genom skrivelse av den 11 juni 1993 meddelade parlamentet att anbudet inte godtogs.

9 Genom skrivelse av den 28 juni och 1 juli 1993 begärde Heidemij att parlamentet skulle betala skadestånd till ett belopp om 797 150 ecu, eller 10 procent av beloppet i Heidemijs anbud, för den uteblivna vinsten på grund av att avtalet sades upp i förtid. Denna begäran avvisades av parlamentet den 15 juli 1993.

10 Det var under dessa omständigheter som Heidemij ingav en talan vari yrkades att domstolen skall

- förplikta parlamentet att till Heidemij betala ett kapitalbelopp om 797 150 ecu såsom kontraktsenligt skadestånd på grund av avbrytande av uppdrag samt ränta på beloppet efter en avtalad räntesats om 8 procent per år från och med den 15 september 1993,

- förplikta parlamentet att ersätta samtliga rättegångskostnader i denna instans.

11 Parlamentet har yrkat att domstolen skall

- i första hand förklara Heidemijs talan som ogrundad och avvisa den samt förplikta Heidemij att ersätta rättegångskostnaderna,

- i andra hand bestämma skadeståndet till 20 883,33 ecu och förplikta Heidemij att ersätta rättegångskostnaderna.

12 Tvisten mellan parterna gäller dels Heidemijs rätt till skadestånd, dels storleken på detta, om Heidemij skulle befinnas ha rätt till skadestånd.

Rätten till skadestånd

13 Heidemij har åberopat artikel 1794 i den belgiska code civil enligt vilken entreprenören har rätt till skadestånd om avtalet ensidigt sägs upp av byggherren.

14 Denna bestämmelse lyder:

"Uppdragsgivaren kan om han så önskar säga upp entreprenadavtalet oavsett att arbetet redan har påbörjats genom att ersätta entreprenören för alla dennes utgifter, allt dennes arbete och all den vinst som denne skulle ha kunnat göra på detta uppdrag."

15 Parlamentet har hävdat att Heidemij inte har rätt till något skadestånd eftersom artikel 4 femte stycket i avtalet medför att artikel 1794 i den belgiska code civil inte är tillämplig. Denna tolkning bekräftas av Heidemijs förhållningssätt eftersom det aldrig har bestritt uppsägningens giltighet och har deltagit i det nya anbudsförfarandet utan att på något sätt protestera eller reservera sig.

16 Det är ostridigt att artikel 1794 i den belgiska code civil är tillämplig på avtalet av den 27 juli 1990 och att denna bestämmelse kan avtalas bort eftersom den inte är tvingande.

17 Artikel 4 femte stycket i avtalet kan emellertid inte tolkas som en överenskommelse, uttrycklig eller underförstådd, om att artikel 1794 i den belgiska code civil inte skall tillämpas vad beträffar entreprenörens rätt till skadestånd.

18 I denna artikel i avtalet redogörs endast för formerna för en förtida uppsägning av avtalet från byggherrens sida och där föreskrivs ingenting om entreprenörens rätt till skadestånd.

19 Det kan inte anses att parterna genom sin tystnad har avsett att avtala bort all rätt till skadestånd. Det framgår av artikel 12 i avtalet att parterna uttryckligen har angett när de avtalat att entreprenören inte skall ha någon rätt till skadestånd. För att utesluta all rätt till skadestånd för entreprenören om parlamentet ensidigt sade upp entreprenadavtalet efter att någon annan eller det själv sagt upp hyreskontrakten för de fastigheter som Heidemijs uppdrag gällde, har parterna sålunda ansett det nödvändigt att uttryckligen bestämma att avtalet i så fall annulleras "utan att något skadestånd för uppsägningen skall utgå".

20 Heidemijs förhållningssätt efter uppsägningen av avtalet är inte bevis för att det finns en tyst överenskommelse som utesluter all rätt till skadestånd. Det räcker att konstatera att uppsägningen skedde ensidigt från parlamentets sida och att Heidemij inte kunde motsätta sig denna samt att Heidemijs underlåtenhet att protestera lika väl kan förklaras genom en önskan att inte äventyra sina chanser att få det nya anbudet.

21 Av vad som anförts ovan följer att Heidemij med stöd av artikel 1794 i den belgiska code civil har rätt till skadestånd på grund av uppsägningen av avtalet.

Skadeståndets storlek

22 Parterna är ense om att skadeståndets storlek skall bestämmas till 10 procent av värdet på det arbete som återstår att utföra, men de är oense om hur mycket detta arbete är värt.

23 Heidemij har hävdat att den årliga entreprenadersättningen om 71 600 ecu inte motsvarar uppdragets verkliga omfattning och att beloppet i dess anbud av den 5 april 1993, det vill säga 7 971 500 ecu, är den enda rättvisa beräkningsgrunden eftersom det beaktar uppdragets utveckling under åren 1991 till 1993. Enda alternativet skulle vara att utgå från den totala summa som kommer att utbetalas till Heidemijs efterträdare.

24 Parlamentet har däremot gjort gällande att skadeståndet skall beräknas på grundval av den årliga avtalade entreprenadersättningen om 71 600 ecu.

25 Det kan antecknas att, i motsats till vad Heidemij har påstått kan värdet på det arbete som återstår att utföra inte beräknas utifrån en uppskattning som Heidemij har utfört för att ett nytt avtal skulle kunna ingås, utan endast på grundval av det vederlag som Heidemij hade kunnat göra anspråk på om det uppsagda avtalet hade fullgjorts.

26 Enligt artikel 3.1 tredje strecksatsen i avtalet av den 27 juli 1990 hade Heidemij endast rätt till en årlig entreprenadersättning om 71 600 ecu eftersom allt tilläggsarbete skulle godkännas av byggherren.

27 Till följd av den ensidiga uppsägningen av avtalet har Heidemij alltså endast gått miste om en möjlighet att få order på arbeten utöver de 200 arbetsdagar som den fasta årliga ersättningen motsvarade.

28 Förlusten av denna möjlighet skall enligt de allmänt erkända principerna i belgisk rätt värderas konkret.

29 I det avseendet framgår det av de förhandlingar som fördes i syfte att avtala om en ny ersättning liksom av parlamentets skrivelse av den 12 november 1993 att parlamentet ansåg att Heidemijs tjänster, framför allt dess tilläggsarbeten, var alltför kostsamma. Under dessa omständigheter kan det inte anses att Heidemij har lidit en skada som sammanhänger med förlusten av en möjlighet att få utföra tilläggsarbeten.

30 Det huvudsakliga skadestånd som Heidemij har rätt till uppgår följaktligen till 10 procent av det belopp som Heidemij skulle ha uppburit i enlighet med den årliga entreprenadersättningen mellan den 1 juli 1993 och den 1 juni 1996 (208 833,33 ecu), det vill säga 20 883,33 ecu.

31 Dröjsmålsräntan skall inte beräknas på grundval av artikel 7 i avtalet som endast gäller betalningen av arbeten som vederbörligen utförts, utan enligt artikel 1153 i den belgiska code civil enligt vilken den skall utgå från och med dagen för anfordran.

32 Anfordran tillsändes parlamentet genom skrivelse av den 17 augusti 1993 och Heidemij har rätt till dröjsmålsränta från och med den 15 september 1993.

33 Enligt artikel 1153 i den belgiska code civil skall räntan beräknas efter den belgiska räntesatsen enligt lag, vilken för närvarande är 8 procent.

34 Av ovanstående följer att parlamentet skall förpliktas att till Heidemij betala ett belopp om 20 883,33 ecu samt dröjsmålsränta på detta belopp efter en räntesats om 8 procent från och med den 15 september 1993.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

35 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall den tappande parten förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna om så har yrkats. Eftersom svaranden är den tappande parten skall denne förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(tredje avdelningen)

följande dom:

36 Svaranden skall till sökanden betala ett belopp om 20 883,33 ecu samt dröjsmålsränta på detta belopp efter en räntesats om 8 procent från och med den 15 september 1993.

37 Talan i övrigt ogillas.

38 Svaranden skall ersätta rättegångskostnaderna.