ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
3.

Begreppet yttre gränser definieras i artikel 2.2 som ”medlemsstaternas landgränser, inklusive flod- och insjögränser, sjögränser samt flygplatser och flod-, kust- och insjöhamnar, såvida de inte räknas som inre gränser”. Begreppet in- och utresekontroller ska enligt artikel 2.10 förstås som ”kontroller vid gränsövergångsställen för att säkerställa att personer, deras transportmedel och föremål i deras besittning kan tillåtas att resa in i medlemsstaternas territorium eller att lämna det”. Begreppet gränsövervakning definieras i artikel 2.11 som ”övervakning av gränser mellan gränsövergångsställen och övervakning av gränsövergångsställen utanför de fasta tiderna för öppethållande för att hindra personer från att kringgå in- och utresekontrollerna”.
1.

så länge den försäkrade vistas i utlandet. Vid tillfällig vistelse i utlandet uppgående till högst sex veckor per kalenderår ska vårdbidraget bibehållas under de villkor som anges i 37 § eller utges proportionerligt i enlighet med 38 §. För vårdtjänster i hemmet gäller detta enbart såvida assistenten som annars tillhandahåller vårdtjänster i hemmet följer med den vårdbehövande under vistelsen i utlandet.
13.

ADSITS Balkan and Sea Properties (nedan kallat Balkan and Sea) är en stiftelse som investerar i fastigheter. År 2009 köpte den olika fastigheter i staden Ravna från Ravda tur EOOD för en köpeskilling om sammanlagt 21318852 BGN. ( 11 ) Ravda tur EOOD var ett enmansbolag med begränsat ansvar och var förbundet med Balkan and Sea i den mening som avses i 1 § 3 i tilläggsbestämmelserna till DOPK. Mervärdesskatt togs ut på priset ( 12 ), och Balkan and Sea försökte dra av den skatten från sin utgående mervärdesskatt.
2.

Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Nimco Hassan Ibrahim och London Borough of Harrow (nedan kallad kommunen) rörande hennes rätt till stöd i form av boende i Förenade kungariket. Nimco Hassan Ibrahim är tredjelandsmedborgare och är gift med en dansk medborgare som tidigare arbetade i Förenade kungariket. Hon har barn som går i skolan, vilka är danska medborgare. Hon och hennes barn är inte självförsörjande och är beroende av socialbidrag i Förenade kungariket. Secretary of State for the Home Department (nedan kallad Secretary of State) har intervenerat i förevarande mål. Enligt lagstiftningen i Förenade kungariket har Nimco Hassan Ibrahim inte rätt till stöd i form av boende om hon inte har uppehållsrätt i den medlemsstaten enligt gemenskapsrätten. Court of Appeal har bland annat begärt ett klarläggande om huruvida Nimco Hassan Ibrahim och hennes barn har uppehållsrätt enligt direktiv 2004/38 eller enligt artikel 12 i förordning nr 1612/68 och, om så är fallet, huruvida de måste ha tillräckliga medel för att inte bli en belastning för bidragssystemet i Förenade kungariket under vistelsen, och heltäckande sjukförsäkring som gäller i den medlemsstaten.
72.

I den nyligen meddelade domen i målet Isle of Wight Council ( 46 ) fann domstolen dels att en eventuell konkurrenssnedvridning av viss betydelse (enligt artikel 4.5 första stycket andra meningen i sjätte direktivet) måste påverka den aktuella verksamheten med beaktande av inte bara den faktiska konkurrensen, utan även av den potentiella, under förutsättning att möjligheten att en privat aktör träder in på den relevanta marknaden är verklig och inte endast hypotetisk, dels att konkurrenssnedvridningarna måste vara ”mer än försumbara”.
206.

Koehler har till stöd för denna delgrund kritiserat förstainstansrättens bedömning i punkterna 325 och följande i den överklagade domen, angående detta företags deltagande i de två möten som hölls under våren åren 1992 och 1993 avseende den franska marknaden. Koehler har gjort gällande att det inte finns något som styrker att en av detta företags anställda skulle ha åkt till Paris för att delta i ett kartellmöte under våren 1993. Förstainstansrättens resonemang i detta avseende är så vagt att det inte kan anses uppfylla motiveringsskyldigheten. Förstainstansrätten har under alla omständigheter inte någonstans angett att Koehler under våren 1992 deltog i ett möte avseende den franska marknaden.
427.

När det gäller de handlingar som överlämnades tillsammans med den gemensamma redogörelsen för omständigheterna anförde kommissionen att bankerna inte på kommissionens begäran kunnat identifiera vilka av dessa handlingar som innehöll nya omständigheter i förhållande till de handlingar som tagits in under kontroller eller som skulle ges in efter begäran om upplysningar. Kommissionen drog därför slutsatsen att dessa handlingar inte tillfört något mervärde. ( 154 )
5.

Följande bestämmelser i gemenskapens tullkodex ( 3 ) är av relevans i förevarande mål: ”Artikel 38 1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall utan dröjsmål av den person som fört in dem till gemenskapen befordras via den rutt som tullmyndigheterna närmare angivit och enligt deras eventuella anvisningar a) till det tullkontor som anvisats av tullmyndigheterna eller till någon annan plats som de anvisat eller godkänt... … 2. Den som tar på sig ansvaret för befordran av varor efter det att de förts in till gemenskapens tullområde, bl.a. till följd av omlastning, skall bli ansvarig för att förpliktelsen enligt punkt 1 efterlevs. … Artikel 202 1. En tullskuld vid import uppkommer genom a) olaglig införsel till gemenskapens tullområde av tullpliktiga varor... … I denna artikel avses med olaglig införsel all införsel som strider mot artiklarna 38–41 och artikel 177 andra strecksatsen. 2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna olagligen införs. … Artikel 203 1. En tullskuld vid import uppkommer genom — olagligt undandragande från tullövervakning av importtullpliktiga varor. 2. Tullskulden uppkommer i det ögonblick då varorna undandras från tullövervakning. … Artikel 233 Utan att det påverkar tillämpningen av gällande bestämmelser om preskription av en tullskuld och om de fall när en sådan skuld inte uppbärs på grund av att gäldenärens insolvens har fastställts på rättslig väg, skall en sådan tullskuld upphöra … d) om varor för vilka en tullskuld har uppstått enligt artikel 202 tas i beslag i samband med att de olagligen införs och samtidigt eller därefter förverkas. I händelse av beslag eller förverkande skall tullskulden likväl med hänsyn till den strafflagstiftning som gäller för tullöverträdelser inte anses ha upphört, om tull enligt en medlemsstats strafflag utgör grund för fastställande av påföljd eller om förekomsten av en tullskuld utgör grund för att inleda straffrättsliga förfaranden.”
17.

I del A artikel 4 anges det allmänna förfarandet för godkännande som är obligatoriskt för alla anmälare. Där föreskrivs bland annat följande: ”1. … Genetiskt modifierade organismer får endast avsiktligt sättas ut eller släppas ut på marknaden i enlighet med del B respektive del C. … 2. Den som gör en anmälan enligt del B eller del C skall först genomföra en miljöriskbedömning. De uppgifter som kan vara nödvändiga för att genomföra miljöriskbedömningen fastställs i bilaga III. … 4. Medlemsstaterna skall utse en eller flera behöriga myndigheter, som skall ansvara för att kraven i detta direktiv uppfylls. Den behöriga myndigheten skall granska om anmälningarna enligt del B och C uppfyller kraven i detta direktiv och om bedömningen enligt punkt 2 är tillfredsställande …”
42.

Det framgår vidare av de yttranden som inkommit till domstolen att kommissionen har stått i spetsen för en samordning inom gemenskapen bland annat avseende tillämpningen av kapitel XI-2 i SOLAS-konventionen och av ISPS-koden, i syfte att lägga fram en gemenskapsståndpunkt vid IMO:s sjösäkerhetskommittés 80:e möte. Den 27 april 2005 överlämnade kommissionen sålunda ett arbetsdokument till rådet rubricerat ”IMO – European Community position to be adopted by the Council on maritime issues for the 80th session of the Maritime Safety Committee (MSC 80) meeting in London from 11 to 20 May 2005”. ( 17 ) Detta dokument granskades av en grupp experter som kallades in av ordförandeskapet den 29 april 2005 och bekräftades av rådets arbetsgrupp för sjöfart den 3 maj 2005. ( 18 ) Det framgår samtidigt av handlingarna i målet att kommissionen vid flera tillfällen har anmodat Republiken Grekland att dra tillbaka sitt nationella förslag som ingavs till IMO den 18 mars 2005, men utan resultat. Att det inte gjorts någon hänvisning till detta förslag i den handling där gemenskapsståndpunkten kommer till uttryck kan anses bero på Republiken Greklands uppträdande i detta avseende.
7.

BKFR har grundat en Radetzky-orden, inom vilken man delar ut ordnar och utmärkelser, vilkas utformning motsvarar de varumärken som registrerats under nr 161.745, 161.746, 161.748 och 161.749. Vidare belönar föreningen medlemmar och donatorer med en hedersutmärkelse och ett mössmärke, vilkas utformning motsvarar de varumärken som registrerats under nr 161.744 respektive nr 161.746. Medlemmarna bär utmärkelserna vid olika evenemang och när de samlar in och delar ut pengar och andra gåvor. Varumärkena är också tryckta på inbjudningar till evenemang, på brevpapper och kuvert samt på föreningens reklammaterial.
16.

I artikel 12 i bilaga XIII föreskrivs följande: ”1. Mellan den 1 maj 2004 och den 30 april 2006 skall hänvisningar till lönegrader i tjänstegrupperna AST och AD i artikel 31.2 och 31.3 i tjänsteföreskrifterna läsas enligt följande: — AST 1–AST 4: C*1–C*2 och B*3–B*4 — AD 5–AD 8: A*5–A*8 — AD 9, AD 10, AD 11, AD 12: A*9, A*10, A*11, A*12 2. Artikel 5.3 i tjänsteföreskrifterna skall inte tillämpas på tjänstemän rekryterade från förteckningar över godkända sökande [ ( 11 )] från uttagningsprov som offentliggjorts före den 1 maj 2004. 3. Tjänstemän som finns med i en förteckning över godkända sökande före den 1 maj 2006 och har rekryterats mellan den 1 maj 2004 och den 30 april 2006 skall — om förteckningen upprättades för kategori A*, B* eller C* placeras i den lönegrad som angavs i offentliggörandet av uttagningsprovet, — om förteckningen upprättades för kategori A, LA, B eller C placeras enligt följande tabell: Lönegrad i uttagningsprovet Lönegrad vid anställning A8/LA8 A*5 A7/LA7 and A6/LA6 A*6 A5/LA5 and A4/LA4 A*9 A3/LA3 A*12 A2 A*14 A1 A*15 B5 and B4 B*3 B3 and B2 B*4 C5 and C4 C*1 C3 and C2 C*2 …”
35.

En användare som beslutar sig för att vända sig till en handlare som enbart verkar via telematik lämnar sitt tysta medgivande till att kommunicera med företaget på enbart elektronisk väg, med uteslutande av (åtminstone inledningsvis – före avtalsskrivandet) all personlig kontakt eller telefonkontakt. Dessutom har den som vänder sig till ett företag som endast tillhandahåller sina tjänster via Internet normalt sett en e-postadress (eller kapacitet för att relativt lätt skapa en sådan).
30.

Det ska vad gäller bestämmelsens komplexitet erinras om att det föreligger misstag såväl från kommissionens som från de nederländska tullmyndigheternas sida. Kommissionen har genom förordning nr 1196/97 antagit bestämmelser som är uppenbart oriktiga eller snarare tvetydiga och som står i strid med domstolens rättspraxis. ( 18 ) På sin höjd kan bakat rispapper omfattas av dessa bestämmelser, däremot inte det rispapper som Heuschen & Schrouff har importerat som inte är bakat. Texten i nummer 1905 i KN innehåller i den nederländska versionen inte heller någon hänvisning till rispapper. Detta leder till förvirring. Den nederländska tullmyndigheten har också begått ett misstag. Den har nämligen, efter det att förordning nr 1196/97 hade offentliggjorts, inom loppet av sex månader godtagit och bekräftat ytterligare 29 anmälningar där rispapperet klassificerats under nummer 1901 i KN. Det framgår av dessa omständigheter att det rör sig om komplexa klassificeringsbestämmelser vilka, i motsats till vad förstainstansrätten fastställe, inte upphörde att vara komplexa efter det att förordning nr 1196/97 hade offentliggjorts. Med hänvisning till domen i målet Biegi Nahrungsmittel ( 19 ) ska dessutom den tidsperiod under vilken myndigheterna var omedvetna om detta misstag beaktas. Till skillnad från vad förstainstansrätten fastslog ska hänsyn alltså tas till att de nederländska myndigheterna under ytterligare sex månader inte gav uttryck för några tvivel angående klassificeringen, utan tvärtemot godkände denna.
17.

Han väckte därefter talan vid Amtsgericht Frankfurt am Main och yrkade betalning av 600 euro som kompensation för den inställda flygningen, med stöd av artiklarna 5.1 c och 7.1 c i förordning nr 261/2004.
38.

Slutligen skulle inte kvaliteten på försörjningen i fråga påverkas av att rådgivning till sjukhuspersonalen tillhandahölls via telefon. Kommissionen har hävdat att rådgivning på plats såsom krävs enligt 14 § femte stycket punkt 4 ApoG inte är nödvändig för att uppnå en hög kvalitetsnivå. Kommissionen har härvid angett att domstolen i dom av den 11 december 2003 i målet Deutscher Apothekerverband ( 4 ) medgav att läkemedel kan säljas till patienter via Internet och således avvisade tanken att avsaknaden av personlig rådgivning kan utgöra fara för deras säkerhet. Denna bedömning gäller a fortiori enligt kommissionen för den specialiserade personalen vid ett sjukhus, i synnerhet som användningen av läkemedel alltid står under en läkares ansvar. Vidare måste en farmaceut, även om denne är verksam i närheten av ett sjukhus, för det mesta vara närvarande på sitt eget apotek och inte på sjukhuset.
12.

Den första fråga som kommissionens argument ger upphov till är om det i ett fall som det förevarande, där en av de behörighetsgivande bestämmelserna, artikel 133 EG, ger gemenskapen exklusiv behörighet att anta den ifrågasatta rättsakten medan den andra, artikel 175 EG, i detta avseende endast ger kommissionen en delad behörighet, är möjligt att undantagsvis använda sig av en dubbel rättslig grund. Gemenskapskompetensens karaktär inverkar nämligen märkbart på medlemsstaternas restkompetens. Förekomsten av en exklusiv gemenskapskompetens förbjuder all lagstiftningsverksamhet från medlemsstaternas sida, om de inte agerar för att tillvarata allmänintresset för att undvika en normlucka för det fall gemenskapslagstiftaren inte agerar. ( 13 ) När det föreligger en delad behörighet, förblir däremot medlemsstaterna fria att lagstifta på det aktuella området, eftersom de vidtagna nationella åtgärderna inte påverkar den ändamålsenliga verkan av de gemenskapsregler som antagits på området. ( 14 ) Fördelningen av gemenskapens och medlemsstaternas normativa behörighet vid en eventuell delad behörighet framgår av just artikel 176 EG, som tillåter de senare, även vid antagande av gemenskapsbestämmelser på området, att vidta förstärkta miljöskyddsåtgärder, under förutsättning att de är förenliga med fördraget. Man kan följaktligen, såsom rådet, parlamentet och Förenade kungariket har gjort i förevarande fall, helt berättigat fråga sig om behörigheten att anta en viss rättsakt samtidigt kan vara exklusiv och delad. Hur skulle nämligen medlemsstaternas restnormgivningskompetens i ett fall med delad behörighet, enligt vilken en gemenskapsrättsakt har antagits, fortfarande kunna tillämpas om denna rättsakt även har grundats på en exklusiv gemenskapsbehörighet?
25.

Det var också korrekt av överklagandenämnden att ange att det framgick av bevisningen att siluettvarumärket hade använts – som en del av det registrerade varumärket ARBRE MAGIQUE – under lång tid i Italien, att det var välkänt där och således hade en speciell särskiljningsförmåga. Detta grundade sig på ”att den årliga försäljningen av de varor som säljs under detta varumärke överstiger 45 miljoner enheter och att försäljningen i Italien under åren 1997 och 1998 motsvarade en marknadsandel på mer än 50 procent”, samt att utgifterna för reklam i Italien under åren 1996 och 1997 översteg 7 miljarder italienska lire. Det faktum att siffrorna hänförde sig till perioder efter det datum då sökanden ingav sin registreringsansökan för varumärket Aire Limpio fråntog dem inte deras giltighet. Uppgifter som tillkommit efter det datum då en ansökan om registrering getts in kan beaktas, om de gör det möjligt att dra slutsatser angående den situation som rådde vid nämnda datum. ( 22 ) En marknadsandel på 50 procent under åren 1997 och 1998 måste ha uppnåtts stegvis. Överklagandenämnden begick således inte något fel när den ansåg att situationen inte var märkbart annorlunda år 1996. ( 23 )
10.

Själva inseminationen får endast utföras av personer som är innehavare av ett tillstånd att verka som förman vid en seminstation eller som seminör, under överinseende av en auktoriserad seminstation som är behörig att bedriva verksamhet inom området i fråga och under ansvar av seminstationens förman (artiklarna L.653-4 och R*653-102 i code rural samt artikel 1 i dekretet av den 21 november 1991 i ändrad lydelse). ( 22 ) Tillstånd att verka som seminör meddelas av prefekten mot uppvisande av ett intyg om att vederbörande besitter de färdigheter och kunskaper som krävs för att arbeta som seminör för arten i fråga och av ett intyg från föreståndaren för den auktoriserade seminstationen för det berörda området, som bekräftar att sökanden kommer att utföra inseminationerna under överinseende av seminstationen. För personer som inte är anställda vid seminstationen, i synnerhet veterinärer som är fria yrkesutövare, meddelas detta tillstånd efter att ordföranden för en seminstation och sökanden har ingått ett avtal, som ska ange de tekniska, administrativa och finansiella villkor under vilka sökanden ska utföra insemination i enlighet med den gällande lagstiftningen (artikel 2 i dekretet av den 21 november 1991 i ändrad lydelse).
Förslag till avgörande av generaladvokat Alber föredraget den 11 december 1997. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 94/2/EY. - Mål C-139/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-00605



Generaladvokatens förslag till avgörande

A - Inledning

1 I förevarande talan om fördragsbrott mot Republiken Italien har kommissionen yrkat att domstolen skall

1) fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt kommissionens direktiv 94/2/EG av den 21 januari 1994 om genomförande av rådets direktiv 92/75/EEG vad gäller märkning som anger energiförbrukning hos elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk,(1) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet och under alla omständigheter genom att inte underrätta kommissionen om sådana åtgärder,

2) förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostnaderna.

B - Ställningstagande

2 Enligt artikel 4 i direktiv 94/2 skulle medlemsstaterna före den 31 december 1994 anta och offentliggöra de lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa detta direktiv och omedelbart underrätta kommissionen om detta. Bestämmelserna är tillämpliga sedan den 1 januari 1995.

3 Det är ostridigt i målet att sådana åtgärder inte har vidtagits.

4 Italiens regering har försvarat sig genom att hävda att de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 92/75/EEG av den 22 september 1992 om märkning och standardiserad konsumentinformation som anger hushållsapparaters förbrukning av energi och andra resurser,(2) ännu inte har antagits, varför tillämpningsföreskrifter inte heller har kunnat antas.

5 Enligt artikel 14 i direktiv 92/75 skulle de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet antas före den 1 juli 1993, så att de skulle kunna träda i kraft senast den 1 januari 1994.

6 Förhållandet att grundförordningen inte har införlivats kan inte rättfärdiga ett senare åsidosättande av fördraget vad avser tillämpningsföreskrifterna. Kommissionens talan skall således bifallas.

Rättegångskostnaderna

7 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

8 Jag föreslår att domstolen skall avge följande dom:

1) Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt kommissionens direktiv 94/2/EG av den 21 januari 1994 om genomförande av rådets direktiv 92/75/EEG vad gäller märkning som anger energiförbrukning hos elektriska kylskåp och frysar (även i kombination) för hushållsbruk genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2) Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 45, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 25, s. 249.

(2) - EGT L 297, s. 16; svensk specialutgåva, område 13, volym 23, s. 195.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 26 mars 1998. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 94/57/EG. - Mål C-368/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-02967



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I detta fall har kommissionen med stöd av artikel 169 i EG-fördraget yrkat att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta och/eller genom att inte till kommissionen överlämna texterna till de lagar eller andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed(1).

2 I artikel 16 i direktivet föreskrivs att:

"1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 31 december 1995.

...

3. Medlemsstaterna skall omedelbart till kommissionen överlämna texterna till alla bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv. Kommissionen skall underrätta de andra medlemsstaterna om detta."

3 Konungariket Belgien har inte bestridit att det har underlåtit att införliva direktivet och har i sitt svaromål angivit att de nödvändiga bestämmelserna är i färd med att antas.

4 Kommissionens talan är under dessa omständigheter uppenbarligen välgrundad.

Förslag till avgörande

5 Jag anser följaktligen att domstolen skall

1) fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt fördraget genom att inte anta, inom den föreskrivna fristen, de bestämmelser som är nödvändiga för att genomföra rådets direktiv 94/57/EG av den 22 november 1994 om gemensamma regler och standarder för organisationer som utför inspektioner och utövar tillsyn av fartyg och för sjöfartsadministrationernas verksamhet i förbindelse därmed, och

2) förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 319, s. 20; svensk specialutgåva, område 7, volym 5, s. 178.
61996C0037

Förslag till avgörande Tesauro föredraget den 20 mars 1997. - Sodiprem SARL m.fl. (C-37/96) och Roger Albert SA (C-38/96) mot Direction générale des douanes. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal d'instance de Paris - Frankrike. - Förenade målen C-37/96 och C-38/96. - Paul Chevassus-Marche mot Conseil régional de la Réunion. - Begäran om förhandsavgörande: Tribunal administratif de Saint-Denis de La Réunion - Frankrike. - Mål C-212/96. - Sjötull - Beskattningssystem i de franska utomeuropeiska departementen - Beslut 89/688/EEG - Avgifter med motsvarande verkan som en tull - Interna skatter eller avgifter.



Rättsfallssamling 1998 s. I-00743