FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

VERICA TRSTENJAK

föredraget den 2 april 2009 ( 1 )

Mål C-416/07

Europeiska gemenskapernas kommission

mot

Republiken Grekland

Innehållsförteckning

I — Inledning II — Tillämpliga bestämmelser A — Skydd av djur under transport 1. Direktiv 91/628 2. Förordning nr 1/2005 B — Skydd av djur vid slakt III — Det administrativa förfarandet och kommissionens talan IV — Förfarande vid domstolen V — Generaladvokatens bedömning A — Inledning B — Bedömning av grunderna som avser skyddet av djur under transport 1. Inledande bedömning av huruvida hänvisningen är tillåten 2. Grunden som avser identifieringen av transportörerna och tillstånden för dem a) Parternas argument b) Huruvida en hänvisning är tillåten i) Identifiering av transportörer ii) Tillstånd för transportörer c) Rättslig bedömning i) Identifiering av transportörer ii) Tillstånd för transportörer d) Slutsats 3. Grunden avseende kontrollen av färdplaner a) Parternas argument b) Huruvida hänvisningen är tillåten c) Rättslig bedömning d) Slutsats 4. Grunden avseende avsaknaden av viloutrymmen i hamnarna a) Parternas argument b) Huruvida hänvisningen är tillåten c) Rättslig bedömning d) Slutsats 5. Grunden avseende otillräckliga inspektioner av transportmedlen och djuren a) Parternas argument b) Huruvida hänvisningen är tillåten c) Rättslig bedömning d) Slutsats 6. Den grund som avser de otillräckliga påföljder som åläggs vid upprepade överträdelser av bestämmelserna om djurskydd a) Parternas argument b) Huruvida hänvisningen är tillåten c) Rättslig bedömning d) Slutsats 7. Resultat av bedömningen av de grunder som avser skyddet av djuren under transport C — Bedömning av grunderna avseende skyddet av djur vid slakt 1. Inledning 2. Grunden som avser bedövning av djuren vid slakten a) Parternas argument b) Rättslig bedömning c) Slutsats 3. Grunden avseende genomförandet av nödvändiga besiktningar och kontroller i slakterierna a) Parternas argument b) Rättslig bedömning c) Slutsats 4. Resultat av bedömningen av grunderna avseende skyddet av djur vid slakt D — Rättegångskostnader VI — Förslag till avgörande

”Fördragsbrott — Direktiven 91/628/EEG och 93/119/EG — Förordning (EG) nr 1/2005 — Skydd av djur under transport och vid tidpunkten för slakt eller avlivning — Strukturerat och utbrett åsidosättande av gemenskapsbestämmelserna”

I — Inledning

1. I förevarande mål har kommissionen genom talan som väckts enligt artikel 226 EG yrkat att domstolen ska fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla en rad skyldigheter enligt gemenskapsbestämmelser på området för skydd av djur under transport och vid slakt och som närmare bestämt följer av rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport och om ändring av direktiven 91/425/EEG och 91/496/EEG (nedan kallat direktiv 91/628) ( 2 ), av rådets förordning (EG) nr 1/2005 av den 22 december 2004 om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven 64/432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97 (nedan kallad förordning nr 1/2005) ( 3 ), samt rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning (nedan kallat direktiv 93/119) ( 4 ).

2. Kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla en rad skyldigheter avseende tillstånd för transport av djur, kontroller av färdplaner, inrättande av viloutrymmen för djuren i hamnarna, inspektioner av transportmedlen och djuren och tillämpning av effektiva påföljder vid upprepade lagöverträdelser, olika oegentligheter som avser bedövning av djuren vid slakt, samt underlåtenhet att utföra nödvändiga besiktningar och kontroller av slakterier. Som bevisning för dessa fördragsbrott har kommissionen åberopat de konstateranden som Kontoret för livsmedels- och veterinärfrågor vid generaldirektoratet för hälsa och konsumentskydd vid Europeiska kommissionen (nedan kallat FVO) har gjort vid sina inspektioner i Republiken Grekland under åren 2002–2006.

II — Tillämpliga bestämmelser

A — Skydd av djur under transport

3. Skydd av djur under transport regleras i gemenskapen av direktiv 91/628, som genom förordning nr 1/2005 har upphävts från och med den 5 januari 2007.

1. Direktiv 91/628

4. I artikel 5.A.1 och 5.A.2 i direktiv 91/628 föreskrivs följande: ”A. Medlemsstaterna skall se till att 1. varje transportör a) är i) registrerad på ett sätt som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att snabbt identifiera vederbörande om kraven i detta direktiv inte efterlevs, ii) omfattad av ett tillstånd som gäller all transport av ryggradsdjur som utförs på något av de områden som anges i bilaga I till direktiv 90/675/EEG, och som har utfärdats av den behöriga myndigheten i etableringsmedlemsstaten eller, om det gäller ett företag som är etablerat i tredje land, av en behörig myndighet i en av unionens medlemsstater, under förutsättning att den person som ansvarar för transporten skriftligen förbinder sig att uppfylla kraven i den gällande veterinärmedicinska lagstiftningen, … 2. transportören … b) [för] djur[en] som anges i artikel 1.1 a och som är avsedda för handel mellan medlemsstater eller för att exporteras till tredje länder, och i fall där transporttiden överstiger åtta timmar, upprättar en färdplan enligt förlagan i kapitel VIII i bilagan, som under transporten skall bifogas hälsocertifikatet och i planen även ange eventuella mellanstationer och omlastningsstationer, … d) ser till i) att originalet till den färdplan som anges under b — är riktigt och rätt ifyllt av rätt personer, — bifogas det hälsocertifikat som medföljer djuren under hela transporten, …”

5. Artikel 8 i direktiv 91/628 har följande lydelse: ”Medlemsstaterna skall, i enlighet med de principer och kontrollregler som fastställs i direktiv 90/425/EEG, sörja för att de berörda myndigheterna kontrollerar efterlevnaden av kraven i detta direktiv genom att genomföra icke diskriminerande inspektioner av a) transportmedlen och djuren under vägtransporten, b) transportmedlen och djuren vid ankomstplatserna och mellanstationerna, c) transportmedlen och djuren på marknaderna och avreseplatserna samt vid mellanstationer och omlastningsstationer, d) de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna. Dessa inspektioner skall avse ett lämpligt urval av djur som varje år transporteras inom varje medlemsstat och kan utföras vid samma tillfällen som de kontroller som utförs för andra ändamål. Den behöriga myndigheten i varje medlemsstat skall årligen till kommissionen rapportera hur många inspektioner som har utförts under föregående kalenderår för var och en av punkterna a, b, c och d inklusive detaljerade uppgifter om alla konstaterade överträdelser och de följdåtgärder som vidtagits av den behöriga myndigheten. Kontroller kan för övrigt också utföras vid transport av djur på det egna territoriet när medlemsstatens behöriga myndighet förfogar över sådan information som ger anledning att anta att en överträdelse har begåtts. Bestämmelserna i denna artikel påverkar inte de kontroller som utförs inom ramen för de uppdrag som på ett icke-diskriminerande sätt utförs av de myndigheter som har till uppgift att tillämpa lagarna i en medlemsstat.”

6. I artikel 9 i direktiv 91/628 föreskrivs följande: ”Om det under transporten konstateras att bestämmelserna i detta direktiv inte efterlevs eller inte har efterlevts skall den behöriga myndigheten på den plats där ett sådant konstaterande har gjorts kräva att den person som ansvarar för transportmedlen vidtar de åtgärder som den behöriga myndigheten anser vara nödvändiga för att säkerställa de berörda djurens välbefinnande. Beroende på omständigheterna kan dessa åtgärder omfatta a) att transporten avslutas eller att djuren sänds tillbaka till sin avsändningsort närmaste vägen, förutsatt att denna åtgärd inte orsakar djuren onödigt lidande, b) att djuren hålls i lämplig förvaring och ges adekvat skötsel tills problemet är löst, c) att djuren avlivas på ett humant sätt. Användningen av dessa djurs slaktkroppar regleras enligt bestämmelserna i direktiv 64/433/EEG. Alla åtgärder som vidtas i enlighet med andra stycket skall av den behöriga myndigheten anmälas med hjälp av ANIMO-nätverket i enlighet med de förfaranden, inklusive finansiella förfaranden, som skall fastställas i enlighet med det förfarande som anges i artikel 17. 2. Om den person som ansvarar för transporten inte rättar sig efter den behöriga myndighetens förelägganden skall denna omedelbart se till att dessa åtgärder genomförs och på ett lämpligt sätt sörja för att utgifterna för genomförandet av dessa åtgärder ersätts. 3. Rätten enligt medlemsstatens gällande lagstiftning att begära prövning av beslut som fattats av de behöriga myndigheterna skall inte påverkas av detta direktiv. Beslut som fattats av medlemsstaternas behöriga myndigheter skall tillsammans med en motivering delges avsändaren eller hans ombud och den behöriga myndigheten i avsändarmedlemsstaten. Om avsändaren eller hans ombud begär detta, skall de ifrågavarande besluten tillsammans med motivering vidarebefordras till honom i skriftlig form med uppgifter om den rätt till prövning som står till buds i enlighet med gällande lagstiftning i mottagarmedlemsstaten, tillsammans med uppgift om hur och inom vilken tid detta skall ske. Om tvist skulle uppkomma får dock de två berörda parterna, om överenskommelse träffas om detta inom en period av högst en månad, hänskjuta tvisten för avgörande till någon sakkunnig vars namn finns med på en av kommissionen upprättad förteckning över gemenskapens sakkunniga. Den sakkunnige skall avge ett utlåtande inom en frist på högst 72 timmar. Parterna ska följa den sakkunniges utlåtande med iakttagande av gemenskapens veterinärmedicinska lagstiftning.”

7. Artikel 18.2 i direktiv 91/628 har följande lydelse: ”I fall av upprepade överträdelser av detta direktiv eller av en överträdelse som har medfört allvarligt lidande för djuren, skall den ifrågavarande medlemsstaten – utan att detta påverkar övriga föreskrivna sanktioner – vidta de åtgärder, som är nödvändiga för att inskrida mot de konstaterade överträdelserna, varvid dessa åtgärder kan innefatta tillfälligt upphävande eller till och med indragning av de tillstånd till vilket hänvisning sker i artikel 5A.1 nr 1 a ii. Medlemsstaterna skall, när de inför sin nationella lagstiftning, fastlägga vilka åtgärder som skall vidtas för att inskrida mot konstaterade överträdelser.”

8. I kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 föreskrivs följande: ”1. De krav som fastställs i detta kapitel skall tillämpas på transport av de djurarter som räknas upp i artikel 1.1 a med undantag för flygtransporter, för vilka det finns föreskrifter i kapitel I, E, punkterna 27-29. 2. Transporttiden för djur av de arter som avses i punkt 1 får inte överskrida 8 timmar. 3. Den maximala transporttid som avses i punkt 2 får förlängas om det fordon som används för transporten uppfyller följande tilläggsvillkor: — Tillräckligt mycket strö på fordonets golv. — Mängden foder ombord på fordonet skall vara anpassad till de transporterade djurarterna och transporttidens längd. — Möjlighet att nå djuren för inspektion m.m. — Möjlighet till tillfredsställande ventilation som kan anpassas efter (den inre och yttre) temperaturen. — Rörliga skiljeväggar för att skapa olika avdelningar. — Fordonen skall innehålla en anordning som möjliggör anslutning till en vattenledning vid uppehåll. — De fordon som används för transport av svin skall ombord ha en tillräckligt stor mängd vatten för att vattna djuren under resan. 4. När ett landsvägsfordon som uppfyller villkoren i punkt 3 används, skall intervallen för vattning och utfodring samt transporttidernas och viloperiodernas längd vara som följer: a) Icke avvanda kalvar, lamm, killingar och föl, vilka utfodras med mjölk, samt icke avvanda spädgrisar skall efter 9 timmars transport få en tillräcklig vilotid på minst en timme, särskilt för att vattnas och om nödvändigt utfodras. Efter denna vilotid kan transporten återupptas under en period av 9 timmar. b) Svin får transporteras under en period av maximalt 24 timmar. Under resan skall de hela tiden ha tillgång till vatten. c) Hovbärande tamdjur (med undantag för hästdjur som är registrerade enligt direktiv 80/426/EEG) får transporteras under högst 24 timmar. Under transporten skall de vattnas och om nödvändigt utfodras var åttonde timme. d) Alla andra djur av de arter som anges i punkt 1 skall efter 14 timmars transport få en tillräcklig vilotid på minst en timme, särskilt för att vattnas och om nödvändigt utfodras. Efter denna vilotid kan transporten återupptas under en period av 14 timmar. … 7. a) Djuren får inte transporteras sjövägen om den maximala transporttiden överstiger den som anges i punkt 2, utom om de villkor som föreskrivs under 3 och 4 respekteras, med undantag för transporttiderna och viloperioderna. b) Vid sjötransporter som regelbundet och direkt förbinder två geografiska punkter inom gemenskapen och som sker med fordon som har lastats på båtarna utan att djuren avlastats, skall en vilotid av 12 timmar föreskrivas för djuren efter avlastning i bestämmelsehamnen eller i närheten, utom om sjötransportens varaktighet [kan inordnas] i det allmänna schemat i punkterna 2-4.”

2. Förordning nr 1/2005

9. Artikel 5.4 i förordning nr 1/2005 har följande lydelse: ”Vid långa transporter mellan medlemsstaterna eller med tredjeland av tama hästdjur, med undantag av registrerade hästdjur, och tamdjur av nötkreatur, får, getter och svin skall transportörer och organisatörer följa bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II.”

10. I artikel 6.1 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”1. En person får agera som transportör endast om vederbörande har ett tillstånd som utfärdats av en behörig myndighet enligt artikel 10.1 eller, i fråga om långa transporter, artikel 11.1. En kopia av detta tillstånd skall tillhandahållas den behöriga myndigheten under djurtransporten.”

11. I artikel 10.1 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”Tillstånd för transportörer skall meddelas av den behöriga myndigheten under förutsättning att a) sökandena är etablerade eller, i fråga om sökande som är etablerade i ett tredjeland, är företrädda i den medlemsstat där de ansöker om tillstånd, b) sökandena har visat att de i tillräcklig utsträckning förfogar över lämplig personal, utrustning och driftsförfaranden för att kunna följa bestämmelserna i denna förordning, inklusive riktlinjer för god praxis, när det är lämpligt, c) sökandena eller deras företrädare inte har dömts för allvarliga överträdelser av gemenskapslagstiftningen och/eller den nationella lagstiftningen om djurskydd under de tre år som föregår ansökningsdatum. Denna bestämmelse skall inte tillämpas om sökanden för den behöriga myndigheten visar att denne vidtagit alla nödvändiga åtgärder för att undvika ytterligare överträdelser på sådant sätt att detta kan godkännas av myndigheten.”

12. I artikel 11.1 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”Tillstånd för transportörer som utför långa transporter skall meddelas av den behöriga myndigheten efter ansökan, förutsatt att a) sökandena uppfyller villkoren i artikel 10.1, och att b) sökandena har lämnat in följande handlingar: i) Giltiga [yrkes]kompetensbevis för förare och skötare enligt artikel 17.2 för samtliga förare och skötare som kommer att tjänstgöra vid långa transporter. ii) Giltiga intyg om godkännande enligt artikel 18.2 för alla vägtransportmedel som kommer att användas för långa transporter. iii) Uppgifter om de förfaranden som gör att transportörerna kan spåra och registrera förflyttningar som utförs med vägfordon under deras ansvar och upprätthålla ständig kontakt med förarna under långa transporter. iv) Beredskapsplaner för nödsituationer.”

13. I artikel 13.3 och 13.4 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”3. Den behöriga myndigheten skall registrera tillstånd enligt artikel 10.1 eller artikel 11.1 på ett sådant sätt att den behöriga myndigheten snabbt kan identifiera transportörer, i synnerhet vid eventuella överträdelser av bestämmelserna i denna förordning. 4. Den behöriga myndigheten skall registrera [de] tillstånd som utfärdats enligt artikel 11.1 i en elektronisk databas. Transportörens namn och tillståndsnummer skall under den period som tillståndet är giltigt hållas tillgängliga för allmänheten. Med förbehåll för gemenskapsbestämmelser och/eller nationella bestämmelser om integritetsskydd skall medlemsstaterna göra andra uppgifter som rör transportörers tillstånd tillgängliga för allmänheten. I databasen skall det även registreras beslut som anmälts enligt artikel 26.4 c och artikel 26.6.”

14. I artikel 15.1 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”Den behöriga myndigheten skall när som helst under den långa transporten stickprovsvis eller målinriktat på lämpligt sätt kontrollera att angivna transporttider är realistiska och att transporten överensstämmer med bestämmelserna i denna förordning och särskilt att transporttider och viloperioder har överensstämt med de begränsningar som anges i kapitel V i bilaga I.”

15. Artikel 25 i förordning nr 1/2005, som har rubriken ”Påföljder”, har följande lydelse: ”Medlemsstaterna skall fastställa regler om påföljder som skall tillämpas vid överträdelser av bestämmelserna i denna förordning, och skall vidta alla nödvändiga åtgärder för att se till att de genomförs. De föreskrivna påföljderna skall vara effektiva, proportionella och avskräckande. Medlemsstaterna skall senast den 5 juli 2006 till kommissionen anmäla dessa bestämmelser samt tillämpningsföreskrifterna för artikel 26, och skall utan dröjsmål underrätta kommissionen om alla eventuella senare ändringar av dessa bestämmelser.”

16. I artikel 26 i förordning nr 1/2005, som har rubriken ”Överträdelser och anmälan av överträdelser”, föreskrivs följande: ”1. Vid eventuella överträdelser av denna förordning skall den behöriga myndigheten vidta de särskilda åtgärder som avses i punkterna 2–7. 2. Om en behörig myndighet konstaterar att en transportör inte har iakttagit bestämmelserna i denna förordning eller att ett transportmedel inte uppfyller kraven enligt dessa bestämmelser, skall myndigheten utan dröjsmål anmäla detta till den behöriga myndighet som meddelade transportören tillståndet eller ställde ut intyget om godkännande av transportmedlet och, om föraren inte har iakttagit bestämmelserna i denna förordning, till den som utfärdat förarens kompetensbevis. Denna anmälan skall omfatta alla relevanta uppgifter och handlingar. 3. Om en behörig myndighet på en bestämmelseort konstaterar att befordran skett i strid med denna förordning, skall denna myndighet utan dröjsmål anmäla detta till den behöriga myndigheten på avsändningsorten. Denna anmälan skall omfatta alla relevanta uppgifter och handlingar. 4. Om en behörig myndighet konstaterar att en transportör inte har iakttagit bestämmelserna i denna förordning eller att ett transportmedel inte uppfyller kraven i densamma eller om en behörig myndighet får en anmälan enligt punkterna 2 eller 3 skall den om så är lämpligt a) ålägga den berörda transportören att åtgärda de överträdelser som konstaterats och att vidta åtgärder för att förhindra att dessa inträffar igen, b) låta den berörda transportören undergå ytterligare kontroller, och särskilt kräva närvaro av en veterinär vid lastning av djuren, c) tillfälligt eller slutgiltigt återkalla transportörens tillstånd eller intyget om godkännande av transportmedlet ifråga. 5. Om en förare eller skötare som innehar ett kompetensbevis enligt artikel 17.2 gör sig skyldig till en överträdelse av bestämmelserna i denna förordning, får den behöriga myndigheten tillfälligt eller slutgiltigt återkalla detta kompetensbevis, i synnerhet om överträdelsen visar att föraren eller skötaren inte har tillräckliga kunskaper och information för att kunna transportera djur i enlighet med bestämmelserna i denna förordning. 6. Vid upprepade eller allvarliga överträdelser av bestämmelserna i denna förordning får en medlemsstat tillfälligt förbjuda att djur transporteras på medlemsstatens territorium av denna transportör eller med detta transportmedel, även om en annan medlemsstat har meddelat transportören tillstånd eller godkänt transportmedlet, förutsatt att alla möjligheter inom ramen för det ömsesidiga bistånd och informationsutbyte som avses i artikel 24 är uttömda. 7. Medlemsstaterna skall se till att alla kontaktpunkter enligt artikel 24.2 utan dröjsmål underrättas om alla beslut som fattas enligt punkt 4 c eller punkterna 5 eller 6 i den här artikeln.”

17. I artikel 27.1 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”Den behöriga myndigheten skall genom icke-diskriminerande inspektioner av djur, transportmedel och följedokument kontrollera att kraven i denna förordning är uppfyllda. Dessa inspektioner skall utföras på ett adekvat antal av de djur som transporteras årligen inom den enskilda medlemsstaten och de kan genomföras samtidigt med kontroller som utförs för andra ändamål. Antalet inspektioner skall ökas om det konstateras att bestämmelserna i denna förordning inte efterlevs. Ovannämnda antal djur och inspektioner skall fastställas i enlighet med det förfarande som avses i artikel 31.2.”

18. I artikel 33 i förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”Direktiv 91/628/EEG och förordning (EG) nr 411/98 skall upphöra att gälla från och med den 5 januari 2007. Hänvisningar till det upphävda direktivet och den upphävda förordningen skall anses som hänvisningar till den här förordningen.”

19. I kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005 föreskrivs följande: ”1.1 De krav som fastställs i detta avsnitt skall tillämpas på transport av tama hästdjur (med undantag för registrerade hästdjur), tamdjur av nötkreatur, får, getter och svin med undantag för flygtransporter. 1.2 Transporttiden för djur av de arter som avses i punkt 1.1 får inte överskrida 8 timmar. 1.3 Den maximala transporttid som avses i punkt 1.2 får förlängas om tilläggskraven i kapitel VI är uppfyllda. 1.4 När ett landsvägsfordon som uppfyller villkoren i punkt 1.3 används, skall intervallen för vattning och utfodring samt transporttidernas och viloperiodernas längd vara som följer: a) Icke avvanda kalvar, lamm, killingar och föl, vilka utfodras med mjölk, samt icke avvanda smågrisar skall efter 9 timmars transport få en tillräcklig vilotid på minst en timme, särskilt för att vattnas och om nödvändigt utfodras. Efter denna vilotid kan transporten återupptas under en period av 9 timmar. b) Svin får transporteras under en period av maximalt 24 timmar. Under befordran skall de hela tiden ha tillgång till vatten. c) Tama hästdjur får transporteras under högst 24 timmar. Under befordran skall de vattnas och om nödvändigt utfodras var åttonde timme. d) Alla andra djur av de arter som anges i punkt 1.1 skall efter 14 timmars transport få en tillräcklig vilotid på minst en timme, särskilt för att vattnas och om nödvändigt utfodras. Efter denna vilotid kan transporten återupptas under en period av 14 timmar. … 1.7 a) Djuren får inte transporteras sjövägen om den maximala transporttiden överstiger den som anges i punkt 1.2, utom om de villkor som föreskrivs under 1.3 och 1.4 respekteras, med undantag för transporttiderna och viloperioderna. b) Vid sjötransporter som regelbundet och direkt förbinder två geografiska punkter inom gemenskapen och som sker med fordon som har lastats på båtarna utan att djuren avlastats, skall en vilotid av 12 timmar föreskrivas för djuren efter avlastning i bestämmelsehamnen eller i närheten, utom om sjötransportens varaktighet gör det möjligt att inordna resan i det allmänna schemat i punkterna 1.2 till 1.4.”

B — Skydd av djur vid slakt

20. Skyddet av djur vid slakt regleras av direktiv 93/119.

21. I artikel 3 i direktiv 93/119 föreskrivs följande: ”Djur skall skonas från all onödig upphetsning, smärta och lidande under förflyttning, uppstallning, fasthållning, bedövning, slakt eller avlivning.”

22. Artikel 5.1 i direktiv 93/119 har följande lydelse: ”Hovdjur, idisslare, svin, kaniner och fjäderfä som förs till slakterier för att slaktas skall … d) avblödas i enlighet med bilaga D.”

23. I artikel 6.1 i direktiv 93/119 föreskrivs följande: ”Instrument, fasthållningsanordningar och annan utrustning och anläggningar som används vid bedövning och avlivning skall utformas, konstrueras, underhållas och användas på ett sådant sätt att bedövningen eller avlivningen sker snabbt och effektivt i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv. Den behöriga myndigheten skall kontrollera att instrument, fasthållningsanordningar och annan utrustning som används vid bedövning eller avlivning är i överensstämmelse med ovanstående principer och skall regelbundet kontrollera att de är i gott skick och kan uppfylla denna målsättning.”

24. I artikel 8 i direktiv 93/119 föreskrivs följande: ”Den behöriga myndigheten skall ansvara för att det utförs besiktningar och kontroller av slakterier och skall vid alla tidpunkter ha fritt tillträde till slakteriernas alla delar för att säkerställa att bestämmelserna i detta direktiv efterlevs. Besiktningarna och kontrollerna får dock genomföras samtidigt som kontroller som genomförs i andra syften.”

25. Bilaga D till direktiv 93/119 innehåller mer specificerade bestämmelser om avblödningen av djuren. Punkt 1 i denna bilaga har följande lydelse: ”När djur bedövas skall avblödningen påbörjas så snabbt som möjligt efter bedövningen och utföras på ett sådant sätt som åstadkommer snabb, ymnig och fullständig avblödning. Under alla omständigheter skall avblödningen utföras innan djuret återfår medvetandet.”

III — Det administrativa förfarandet och kommissionens talan

26. FVO utförde från och med år 1998 vissa inspektioner i Republiken Grekland för att kontrollera att gemenskapslagstiftningen på området för djurskydd, särskilt skyddet av djur under transport och vid slakt, genomförts på ett effektivt sätt. FVO utförde under åren 2002–2004 följande inspektioner: — Inspektion nr 8729/2002, den 18–20 november 2002. — Inspektion nr 9002/2003, den 13–17 januari 2003. — Inspektion nr 9176/2003, den 21–25 juli 2003. — Inspektion nr 9211/2003, den 15–19 september 2003. — Inspektion nr 7273/2004, den 4–8 oktober 2004.

27. Eftersom FVO:s inspektörer vid olika inspektioner i Republiken Grekland konstaterade att det förekom oegentligheter sände kommissionen den 13 juli en formell underrättelse till Republiken Grekland och anmodade den att åtgärda de konstaterade överträdelserna. Republiken Grekland besvarade den formella underrättelsen den 20 september 2005 och bestred de överträdelser som hade tillskrivits den.

28. Efter ett informationsutbyte med Republiken Grekland och efter inspektion nr 8042/2006 som utfördes den 21 februari till den 1 mars 2006 ansåg kommissionen att Republiken Grekland ännu inte hade åtgärdat de konstaterade överträdelserna. Kommissionen sände därför den 4 juli 2006 ett motiverat yttrande som Republiken Grekland mottog den 5 juli 2006. Republiken Grekland besvarade yttrandet genom skrivelse av den 4 september 2006 och bestred kommissionens påståenden i yttrandet. Kommissionen ansåg att Republiken Grekland, efter det att den i det motiverade yttrandet angivna fristen för att uppfylla skyldigheterna hade löpt ut, det vill säga den 5 september 2006, och efter den ytterligare inspektion nr 8167/2006 som utfördes den 4–15 september 2006, ännu inte hade uppfyllt sina skyldigheter och väckte därför, den 11 september 2007, talan mot Republiken Grekland.

29. Kommissionen har yrkat att domstolen ska 1. fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 5.A.1 a i och ii, 5.A.2 b, 5.A.2 d i första strecksatsen, 8, 9 och 18.2 i rådets direktiv 91/628/EEG av den 19 november 1991 om skydd av djur vid transport och om ändring av direktiven 91/425/EEG och 91/496/EEG samt punkt [48], 7 b ( 5 ) i kapitel VII i bilagan till nämnda direktiv och, efter den 5 januari 2007, enligt artiklarna 5.4, 6.1, 13.3, 13.4, 15.1, 25, 26 och 27.1 i rådets förordning (EG) nr 1/2005 av den 22 december 2004 om skydd av djur under transport och därmed sammanhängande förfaranden och om ändring av direktiven 64/432/EEG och 93/119/EG och förordning (EG) nr 1255/97, genom att inte vidta nödvändiga åtgärder — för att se till att alla transportörer av djur har ett tillstånd som utfärdats av den behöriga myndigheten och är inskrivna i ett register för att den behöriga myndigheten snabbt ska kunna identifiera transportören, i synnerhet vid överträdelser av bestämmelserna om djurens välbefinnande under transport, — för att se till att de behöriga myndigheterna utför obligatoriska kontroller av färdplaner/färdjournaler, — för att inrätta viloutrymmen för djuren efter avlastning från fartyg i hamnar eller i närheten av dessa, — för att säkerställa att kontrollerna av transportmedlen och djuren verkligen utförs, — för att föreskriva effektiva, proportionella och avskräckande påföljder vid upprepade eller allvarliga överträdelser av bestämmelserna om skydd av djur under transport, 2. fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 3, 5.1 d, 6.1 och 8 i rådets direktiv 93/119/EG av den 22 december 1993 om skydd av djur vid tidpunkten för slakt eller avlivning, genom att inte vidta nödvändiga åtgärder — för att säkerställa att bestämmelserna om bedövning av djur vid tidpunkten för slakt iakttas, — för att säkerställa att det utförs lämpliga besiktningar och kontroller vid slakt, samt — förplikta Republiken Grekland att ersätta rättegångskostnaderna.

IV — Förfarande vid domstolen

30. Kommissionens ansökan inkom till domstolens kansli den 4 september 2007. Svaromålet inkom den 26 november 2007. Kommissionen har ingett en replik som inkom till kansliet den 7 februari 2008. Den grekiska regeringen har ingett en duplik som inkom till domstolens kansli den 20 mars 2008. Kommissionen och den grekiska regeringen utvecklade sin talan och svarade på domstolens frågor vid förhandlingen den 22 januari 2009.

V — Generaladvokatens bedömning

A — Inledning

31. Förevarande mål är relevant när det gäller att på gemenskapsplanet säkerställa ett lämpligt skydd av djur under transport och vid slakt. ( 6 ) Lämpliga bestämmelser på detta område samt efterlevnaden av den gällande lagstiftningen på området är viktiga för att skona djuren från onödigt lidande. Samtidigt bidrar ett beteende som överensstämmer med den ifrågavarande lagstiftningen till att förhindra att sådana sjukdomar utvecklas ( 7 ) som kan följa av att oegentligheter begås under transport och vid slakt. På så sätt skyddas även indirekt hälsan hos de personer som äter köttet från dessa djur. Under senare år har djurskyddet i allmänhet varit föremål för omfattande offentlig debatt inom gemenskapen ( 8 ). Kommissionen har på grundval av denna debatt utarbetat en handlingsplan för djurskydd och för djurens välbefinnande. I denna plan anges vissa riktlinjer för den framtida utvecklingen av gemenskapslagstiftningen på detta område ( 9 ). Gemenskapen anstränger sig således oavbrutet för att förbättra skyddet av djuren. ( 10 )

32. Kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapslagstiftningen på området för skydd av djur under transport samt vid slakt och följaktligen de skyldigheter som föreskrivs i direktiv 91/628, i förordning nr 1/2005 samt i direktiv 93/119. Kommissionen har i detta sammanhang inte gjort gällande att gemenskapsdirektiven har införlivats för sent eller på ett felaktigt sätt, utan har gjort gällande att Republiken Grekland i praktiken har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som följer av denna lagstiftning. Enligt domstolens fasta rättspraxis kan, även om den gällande nationella lagstiftningen i sig är förenlig med gemenskapsrätten, ett åsidosättande av skyldigheterna enligt gemenskapsrätten även bero på en förvaltningspraxis ( 11 ). Kommissionen ska i detta fall visa att en sådan förvaltningspraxis är tillräckligt utbredd och allmängiltig ( 12 ). När kommissionen har tillhandahållit tillräckliga uppgifter för att det ska framgå att myndigheterna i en medlemsstat har utvecklat en upprepad och varaktig praxis som strider mot gemenskapsrätten åligger det denna medlemsstat att sakligt och detaljerat bestrida de på detta sätt framlagda uppgifterna och följderna härav ( 13 ).

B — Bedömning av grunderna som avser skyddet av djur under transport

1. Inledande bedömning av huruvida hänvisningen är tillåten

33. Kommissionen har med hänvisning till grunderna som avser skyddet av djur under transport gjort gällande att skyldigheter som följer av direktiv 91/628 samt av förordning nr 1/2005, som har ersatt direktiv 91/628 och genom vilken detta direktiv från och med den 5 januari 2007 har upphört att gälla, har åsidosatts. ( 14 ) Det ska i detta avseende påpekas att förordning nr 1/2005 har ersatt direktiv 91/628 och inneburit att detta direktiv upphört att gälla först efter det att den frist på två månader efter mottagandet av det motiverade yttrandet inom vilken medlemsstaten ska uppfylla sina skyldigheter har löpt ut. Republiken Grekland mottog kommissionens motiverade yttrande den 5 juli 2006, varför den tvåmånadersfrist för att uppfylla motsvarande skyldigheter som angavs i det motiverade yttrandet löpte ut den 5 september 2006. ( 15 ) Förordning nr 1/2005 trädde i kraft den 5 januari 2007. Kommissionen väckte däremot talan den 11 september 2007.

34. Såsom framgår av fast rättspraxis ska förekomsten av ett fördragsbrott, inom ramen för en talan som väcks med stöd av artikel 226 EG, bedömas utifrån den gemenskapslagstiftning som var i kraft då den tidsfrist löpte ut som kommissionen hade föreskrivit för att medlemsstaten i fråga skulle rätta sig efter dess motiverade yttrande ( 16 ).

35. Även om de yrkanden som ansökan innehåller i princip inte kan utvidgas till att omfatta andra fördragsbrott än dem som gjorts gällande i det motiverade yttrandets slutsats och i den formella underrättelsen, har kommissionen inte desto mindre möjlighet att göra gällande att sådana skyldigheter som härrör från den ursprungliga versionen av en gemenskapsakt – senare ändrad eller upphävd – och som kvarstår genom bestämmelserna i en ny gemenskapsakt har åsidosatts ( 17 ). Däremot kan inte tvisteföremålet utvidgas till att avse skyldigheter som följer av nya bestämmelser som saknar sin motsvarighet i den ursprungliga versionen av rättsakten i fråga, eftersom detta skulle innebära att de formella kraven för ett korrekt genomförande av förfarandet vid fastställelse av fördragsbrottet åsidosattes ( 18 ).

36. Det framgår således av rättspraxis att kriteriet för att bedöma huruvida grunder för talan som grundats på en ny lagstiftning kan upptas till sakprövning inte är ett formellt kriterium utan ett materiellt kriterium. Om den nya rättsakten som trätt i kraft efter det att den i det motiverade yttrandet angivna fristen löpt ut och innan talan väckts ur materiellt rättslig synvinkel innehåller identiska skyldigheter jämfört med de skyldigheter som föreskrivs i den rättsakt som den ersätter, kan de grunder för talan som grundats på den nya rättsakten endast tas upp till sakprövning om medlemsstaten genom denna rättsakt åläggs samma skyldigheter som den ålades genom den tidigare gällande rättsakten. I förevarande mål är det därför nödvändigt att kontrollera huruvida de skyldigheter som följer av bestämmelserna i direktiv 91/628 och som kommissionen har åberopat i sin ansökan har en motsvarighet i bestämmelserna i förordning nr 1/2005. För att få större klarhet i förevarande förslag till avgörande ska jag inom ramen för varje grund för talan bedöma frågan om huruvida en hänvisning till de enskilda bestämmelserna i förordning nr 1/2005 är tillåten.

2. Grunden som avser identifieringen av transportörerna och tillstånden för dem

a) Parternas argument

37. På grundval av FVO:s konstateranden i samband med inspektionerna nr 7273/2004 och nr 8042/2006 anser kommissionen att den grekiska regeringen inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att varje transportör har ett tillstånd för att transportera djur och är registrerad på ett sätt som gör det möjligt för de behöriga myndigheterna att snabbt fastställa huruvida en viss transportör har uppfyllt de krav som föreskrivs för att skydda djuren under transport. Kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland på så sätt har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 5.A.1 a i och ii och 5.A.2 b i direktiv 91/628, samt enligt artiklarna 6.1, 13.3 och 13.4 i förordning nr 1/2005.

38. Kommissionen har anfört att FVO:s inspektörer vid inspektion nr 7273/2004 (punkterna 5.3 och 6.3 i rapporten från inspektionen) konstaterade att vissa transportörer saknade tillstånd eller hade ett tillstånd som upphört att gälla. Vid inspektion nr 8042/2006 (punkterna 5.3 och 6.3 i rapporten från inspektionen) konstaterades dessutom att trots vissa förbättringar hade reglerna om tillstånd för transportörerna och identifiering av dem inte efterlevts i tillräcklig grad. Kommissionen har påpekat att även om vissa listor över transportörer faktiskt fanns tillgängliga var de dock inte alltid uppdaterade.

39. Den grekiska regeringen har i sitt svaromål angett att identifieringen vid inspektion nr 7273/2004 av ett icke giltigt tillstånd var ett isolerat fall som inte visar att gemenskapsskyldigheterna har åsidosatts. De behöriga nationella myndigheterna hade dessutom redan identifierat detta ogiltiga tillstånd. Den grekiska regeringen har dessutom gjort gällande att den vidtagit åtgärder för att säkerställa att gemenskapsrätten efterlevs. Den grekiska regeringen har hävdat att den hade underrättat de behöriga myndigheterna i de enskilda grekiska departementen om rekommendationerna från FVO:s inspektörer och att den hade organiserat seminarier för transportörer och veterinärer, vilket visar de grekiska myndigheternas fortsatta ansträngning att tillämpa gemenskapsrätten på ett korrekt sätt.

40. Kommissionen har i sin replik härvidlag anfört att organisationen av sådana seminarier visserligen är en positiv åtgärd, men att den inte i något fall kan ersätta de officiella åtgärder som de behöriga nationella myndigheterna borde ha vidtagit med avseende på tillstånden för transportörerna.

b) Huruvida en hänvisning är tillåten

41. Kommissionen har i samband med den grund som avser identifieringen av transportörer och tillstånden för dem gjort gällande att artikel 5.A.1 a i och ii i direktiv 91/628 har åsidosatts. Kommissionen har i sin ansökan angett att det föreskrivs en identisk skyldighet i artiklarna 6.1, 13.3 och 13.4 i förordning nr 1/2005. Jag ska således nedan undersöka huruvida kommissionens påståenden är välgrundade.

i) Identifiering av transportörer

42. I artikel 5.A.1 a i direktiv 91/628 föreskrivs att varje transportör ska vara registrerad på ett sätt som gör det möjligt för den behöriga myndigheten att snabbt identifiera vederbörande om kraven i detta direktiv inte efterlevs. Enligt kommissionen utgör artikel 13.3 och 13.4 i förordning nr 1/2005 motsvarigheten till den ovannämnda bestämmelsen i direktivet. Enligt artikel 13.3 i förordning nr 1/2005 ska den behöriga myndigheten registrera tillstånd ( 19 ) på ett sådant sätt att den behöriga myndigheten snabbt kan identifiera transportörer, i synnerhet vid eventuella överträdelser av bestämmelserna i denna förordning. Det kan enligt min mening hävdas att skyldigheten enligt artikel 13.3 i förordning nr 1/2005 är identisk med den skyldighet som föreskrivs i artikel 5.A.1 a i i direktiv 91/628. Syftet med den skyldighet som föreskrivs i de båda artiklarna är att införa ett register över transportörer som ger möjlighet att snabbt identifiera transportören när denne inte efterlever direktivets eller förordningens bestämmelser. Kommissionen har i sin ansökan enligt min mening följaktligen kunnat hänvisa till artikel 13.3 i förordning nr 1/2005.

43. Jag anser däremot att en annan slutsats ska dras vad avser artikel 13.4 i förordning nr 1/2005. Det framgår av denna bestämmelse att den behöriga myndigheten har en skyldighet att registrera tillstånd i en elektronisk databas ( 20 ). Skyldigheten att registrera tillstånd i en elektronisk databas är en ny skyldighet som inte föreskrivs i direktiv 91/628. Kommissionens hänvisning till artikel 13.4 i förordning nr 1/2005 är enligt min mening följaktligen inte tillåten.

ii) Tillstånd för transportörer

44. Enligt artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628 ska varje transportör omfattas av ett giltigt tillstånd som har utfärdats av den behöriga myndigheten i den medlemsstat i vilken denne är etablerad eller, om det gäller ett företag som är etablerat i ett tredjeland, av en behörig myndighet i en av unionens medlemsstater, under förutsättning att den person som ansvarar för transporten skriftligen förbinder sig att uppfylla kraven i den gällande veterinärmedicinska lagstiftningen. Kommissionen har identifierat motsvarigheten till denna bestämmelse i artikel 6.1 i förordning nr 1/2005. Av denna artikel framgår att en person får agera som transportör endast om vederbörande har ett tillstånd som utfärdats av en behörig myndighet enligt artikel 10.1 eller, i fråga om långa transporter, artikel 11.1 i denna förordning. Det framgår vidare att en kopia av detta tillstånd ska tillhandahållas den behöriga myndigheten under djurtransporten.

45. Det framgår visserligen av de båda artiklarna – det vill säga av artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628 och av artikel 6.1 i förordning nr 1/2005 – att varje transportör har en skyldighet att ha ett tillstånd som utfärdats av en behörig myndighet. Det ska dock påpekas att det i artikel 6.1 i förordning nr 1/2005, förutom att det enligt denna krävs att varje transportör ska ha ett tillstånd, dessutom fastställs att detta tillstånd ska vara utfärdat enligt artikel 10.1 eller artikel 11.1 i samma förordning. I artikel 10.1 i förordning nr 1/2005 fastställs kraven för att utfärda tillstånd för transportörer ( 21 ). I artikel 11.1 fastställs däremot kraven för att utfärda tillstånd för transportörer som utför långa transporter ( 22 ). Det ska påpekas att det i direktiv 91/628 inte föreskrivs några liknande detaljerade krav med avseende på tillstånd för transportörer. Förutsatt att de skyldigheter som följer av förordning nr 1/2005 är mer detaljerade jämfört med de skyldigheter som föreskrivs i direktiv 91/628 kunde kommissionen enligt min mening inte i sin ansökan hänvisa till artikel 6.1 i förordning nr 1/2005. Kommissionens hänvisning i sin ansökan till artikel 6.1 i förordning nr 1/2005 är enligt min mening således inte tillåten.

c) Rättslig bedömning

46. Det kan med avseende på den processuella fördelningen av åberopande- och bevisbördan hänvisas till att det i ett förfarande som inleds enligt artikel 226 EG åligger kommissionen att bevisa medlemsstatens åsidosättande ( 23 ). Det ankommer däremot på den svarande medlemsstaten att på ett sakligt och detaljerat sätt bemöta de fakta som presenterats och konsekvenserna därav ( 24 ). Kommissionen har till stöd för den grund som avser identifieringen av transportörerna och tillstånden för dem åberopat vad FVO konstaterat i samband med inspektion nr 7273/2004 (punkterna 5.3 och 6.3 i rapporten från inspektionen) och inspektion nr 8042/2006 (punkterna 5.3 och 6.3 i rapporten från inspektionen). Det är därför nödvändigt att undersöka huruvida de faktiska omständigheter som FVO konstaterat vid dessa inspektioner och som kommissionen har åberopat i sin ansökan är ägnade att visa att den aktuella grunden för talan är välgrundad.

i) Identifiering av transportörer

47. Det framgår av punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel hade anmodat de lokala behöriga myndigheterna att inlämna listorna över de transportörer som hade tillstånd. ( 25 ) Av den ovannämnda rapporten framgår att den lista över alla transportörer som kontrollerades fanns tillgänglig på ministeriet. Av rapporten framgår dessutom att dessa listor fanns tillgängliga vid alla de lokala behöriga myndigheter som besöktes.

48. I punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 anges dessutom att uppgifterna om lastutrymmet i fordonen som den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel hade begärt inte fanns tillgängliga i fråga om alla transportörer. I Serres saknades dessa uppgifter för samtliga transportörer, i Kilkis saknades de för en tredjedel av transportörerna och i Messenien saknades de för de två viktigaste transportörerna av nötkreatur.

49. I punkt 6.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 påpekas det dessutom att de åtgärder som den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel hade föreslagit hade genomförts i begränsad och ofullständig omfattning. Listorna över transportörerna fanns faktiskt tillgängliga, men var dock inte alltid uppdaterade och innehöll inte alltid alla uppgifter, som till exempel uppgifterna om lastutrymmet eller uppgifterna i den skriftliga förklaring genom vilken transportören åtar sig att uppfylla skyldigheterna enligt direktiv 91/628.

50. De faktiska omständigheter som angetts i punkterna 5.3 och 6.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 räcker enligt min mening av olika skäl inte för att visa att Republiken Grekland har åsidosatt sin skyldighet att säkerställa möjligheten att snabbt kunna identifiera transportörerna.

51. För det första framgår det av de ovan angivna faktiska omständigheterna att listorna över transportörer fanns tillgängliga vid ministeriet för landsbygdsutveckling och livsmedel samt vid alla de behöriga lokala myndigheter som FVO:s inspektörer besökte.

52. För det andra ska det såvitt avser kommissionens påståenden att listorna över transportörer inte var uppdaterade – såsom den grekiska regeringen i sitt svaromål ( 26 ) och i sin duplik ( 27 ) har anfört – påpekas att dessa påståenden är mycket vaga. Kommissionen har grundat sig på allmänna påståenden i punkt 6.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006, enligt vilken exempelvis listorna över transportörer ”inte alltid var uppdaterade” och ”inte innehöll alla uppgifter”, utan att hänvisa till konkreta och exakta uppgifter för att närmare ange antalet fall i vilka de ovannämnda listorna inte hade uppdaterats. ( 28 )

53. För det tredje ska det vad avser påståendet att listorna över transportörer är ofullständiga, eftersom de inte innehåller uppgifter om lastutrymmet, påpekas att det varken av direktiv 91/628 eller av förordning nr 1/2005 framgår någon skyldighet att införa sådana uppgifter i samband med registreringen av transportörer. Den skriftliga förklaringen genom vilken den person i företaget som ansvarar för transporten åtar sig att efterleva bestämmelserna i den gällande veterinärmedicinska lagstiftningen är dessutom, i den mening som avses i artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628, endast nödvändig för att den behöriga myndigheten i en medlemsstat i unionen ska kunna utfärda ett tillstånd till ett företag som är etablerat i ett tredjeland. I denna artikel har det däremot inte föreskrivits någon skyldighet enligt vilken denna skriftliga förklaring ska bifogas listan över transportörer. Förordning nr 1/2005 innehåller inte heller någon specifik bestämmelse vad avser skyldigheten att ange uppgifter om lastutrymmet.

54. För det fjärde måste kommissionen då den har gjort gällande att underlåtenheten att uppfylla en skyldighet enligt gemenskapsrätten följer av en förvaltningspraxis visa att denna praxis är tillräckligt utbredd och allmängiltig ( 29 ). Kommissionen ska således visa att myndigheterna i medlemsstaten har utvecklat en fast och långvarig praxis som strider mot gemenskapsrätten. I förevarande mål framgår det dock inte av de bevis som lämnats att det var fråga om en fast och bestående praxis. De bevis som kommissionen har tillhandahållit hänvisar endast till vad som konstaterades år 2006 och inte till konstateranden avseende en längre period under vilken det har utvecklats en fast praxis.

55. Följaktligen kan enligt min mening talan inte bifallas på den delgrund som avser identifieringen av transportörer, genom vilken kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.A.1 a i i direktiv 91/628 och artikel 13.3 i förordning nr 1/2005.

ii) Tillstånd för transportörer

56. Av punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 framgår att de behöriga myndigheterna år 2004 påträffade transportörer utan tillstånd eller med ett tillstånd som upphört att gälla. Av punkt 6.3 i samma rapport framgår dessutom att det gjorts vissa framsteg när det gällt att säkerställa att transportörerna innehar ett tillstånd. Den lagstiftning genom vilken systemet borde ha förbättrats har emellertid inte antagits, till skillnad från vad som ursprungligen planerades. Av denna punkt i rapporten framgår dessutom att skyldigheten att undersöka transporttiderna vid långvariga transporter har åsidosatts i tre av de fyra inspekterade departementen.

57. Av punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 framgår att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel i syfte att förbättra systemet för tillstånd anmodade de behöriga lokala myndigheterna att skriftligen underrätta alla transportörer om att de var ansvariga för förlängningen av sitt tillstånd, att de var skyldiga att begära denna förlängning en månad innan tillståndet upphörde att gälla och att de var skyldiga att meddela alla ändringar avseende förarna eller transportmedlen. I rapporten angavs att 49 av 54 behöriga lokala myndigheter svarade att de hade underrättat transportörerna om deras skyldigheter. De behöriga myndigheterna hade även i vart och ett av de departement som FVO:s inspektörer besökte skickat sådan information. Av denna punkt i rapporten från inspektionen framgår vidare att i departementet Laconia hade till de transportörer vars tillstånd hade upphört att gälla en allmän påminnelse sänts om att förnya tillståndet. Dessa påminnelser sändes dock inte till varje enskild transportör.

58. I punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 angavs dessutom att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel inte hade underrättats om något åsidosättande i samband med tillstånden för transportörer. I departementet Laconia meddelades ett tillstånd för en transportör trots att denne inte hade lämnat den skriftliga förklaringen enligt artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628. Några företrädare för de behöriga lokala myndigheterna angav att vissa transportörer från tredjeländer innehade ogiltiga tillstånd men att dessa tillstånd inte hade utfärdats av behöriga grekiska myndigheter.

59. Av punkt 6.3 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 framgår att de av den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel föreslagna åtgärderna hade genomförts på ett begränsat och ofullständigt sätt. I denna punkt hänvisas dessutom till att ovannämnda minister inte hade säkerställt att transportörer från tredjeländer innehade ett giltigt tillstånd i den mening som avses i artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628.

60. De ovan angivna faktiska omständigheterna kan enligt min mening inte styrka kommissionens påstående att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628 och som gäller tillstånd för transportörer.

61. I punkt 5.3 i rapporten från inspektion nr 7273/2006 anges visserligen att de behöriga myndigheterna påträffade transportörer utan tillstånd eller med ett tillstånd som upphört att gälla. I denna rapport anges dock varken hur många transportörer – i vilka departement och i hur många departement – som hade kontrollerats eller hur många bland de kontrollerade transportörerna som saknade tillstånd eller som hade ett tillstånd som upphört att gälla. Kommissionen har i sin ansökan gjort gällande att det här inte var fråga om ett ”isolerat fall” ( 30 ), såsom den grekiska regeringen har påstått, utan snarare om ett ”stort antal enskilda fall” ( 31 ). Kommissionen har dock inte angett hur många dessa fall var eller det antal fall i vilka de kontrollerade transportörerna visade sig vara utan tillstånd eller inneha ett tillstånd som upphört att gälla. Även konstaterandena i punkt 6.3 i den ovannämnda rapporten är enligt min mening alltför allmänna för att kunna visa vad kommissionen har gjort gällande. På samma sätt framgår det av rapporten från inspektion nr 8042/2006 inte klart hur många transportörer som saknade giltigt tillstånd eller som hade ett tillstånd som upphört att gälla. Tvärtom underrättades den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel inte om något åsidosättande med avseende på tillstånden för transportörer och i rapporten från inspektion nr 8042/2006 anges endast några isolerade fall av åsidosättande.

62. De ovannämnda konstaterandena kan enligt min mening inte i något fall visa att det föreligger en fast och allmän förvaltningspraxis med stöd av vilken de grekiska myndigheterna har åsidosatt sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten.

63. Följaktligen anser jag att talan inte kan vinna bifall på den delgrund som avser tillstånden för transportörer, genom vilken kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.A.1 a ii i direktiv 91/628.

d) Slutsats

64. Enligt min mening kan talan inte vinna bifall på den grund som avser identifieringen av transportörer och tillstånden för dem och genom vilken kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.A.1 a i och ii i direktiv 91/628 och enligt artikel 13.3 i förordning nr 1/2005.

3. Grunden avseende kontrollen av färdplaner

a) Parternas argument

65. Kommissionen har lagt Republiken Grekland till last för att den inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa att de behöriga myndigheterna utför den obligatoriska kontrollen av färdplanerna för djurtransport. Kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland på så sätt har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 5.A.2 b, 5.A.2 d i första strecksatsen, 8 första stycket b och d och 9 i direktiv 91/628, samt enligt artiklarna 5.4 och 15.1 i förordning nr 1/2005.

66. Kommissionen har påpekat att FVO:s inspektörer konstaterat oegentligheter i vissa färdplaner i samband med inspektion nr 9002/2003 (punkt 5.4.2 i rapporten från inspektionen), nr 7273/2004 (punkterna 5.3 och 6.4 i rapporten från inspektionen) samt nr 8042/2006 (punkterna 5.4.2 och 6.4 i rapporten från inspektionen). Dessa oegentligheter har särskilt påvisats när det gällt den alltför långa transporttid som deklarerats i de flesta kontrollerade färdplaner avseende djur som transporterats från andra medlemsstater och som är avsedda för slakt i Republiken Grekland.

67. Den grekiska regeringen har gjort gällande att det genom ett cirkulär år 2003 införts ett lämpligt system för att kontrollera informationen i färdplanerna. Den grekiska regeringen har dessutom påpekat att i det fall då färdplanerna upprättats av behöriga myndigheter i andra medlemsstater kan de grekiska myndigheterna inte kontrollera uppgifterna i dessa färdplaner eller de kriterier som beaktats av dessa myndigheter i de andra medlemsstaterna. Enligt den grekiska regeringen kan de grekiska myndigheterna endast kontrollera att dessa färdplaner har följts.

68. Kommissionen har som svar på detta argument från den grekiska regeringen påpekat att syftet med att kontrollera färdplanerna är att säkerställa att bestämmelserna i direktiv 91/628 efterlevs. Enligt kommissionen kan kontrollen inte begränsas till endast en kontroll av att det finns en färdplan eller till en kontroll av de uppgifter som den innehåller. Den innebär även en kontroll av att djurtransporten sker på ett sätt som är förenligt med gemenskapslagstiftningen om skydd av djur under transport. Kommissionen har tillagt att en sådan uppfattning dessutom bekräftas av artikel 9.1 i direktiv 91/628, i vilken det föreskrivs åtgärder som ska vidtas om det under transporten konstateras att bestämmelserna i det aktuella direktivet inte har efterlevts. Kommissionen anser således att det är uppenbart att endast en kontroll av de uppgifter som anges i färdplanerna inte räcker för att uppfylla de skyldigheter som följer av direktiv 91/628. Såvitt avser den grekiska regeringens påstående att det genom ett cirkulär år 2003 införts ett lämpligt system för att kontrollera informationen i färdplanerna har kommissionen påpekat att FVO:s inspektörer i samband med särskilda kontroller har konstaterat att dessa kontroller inte har genomförts på ett tillfredsställande sätt.

b) Huruvida hänvisningen är tillåten

69. Kommissionen har med hänvisning till den grund som avser kontrollen av färdplaner gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som följer av artiklarna 5.A.2 b, 5.A.2 d i första strecksatsen, 8 första stycket b och d och 9 i direktiv 91/628. Kommissionen har även påpekat att artiklarna 5.4 och 15.1 i förordning nr 1/2005, vilka utgör motsvarigheten till de ovannämnda bestämmelserna i direktivet, har åsidosatts.

70. Enligt artikel 5.A.2 b i direktiv 91/628 ska medlemsstaterna se till att transportören för de djur som är avsedda för handel mellan medlemsstater eller för att exporteras till tredjeländer, och i fall där transporttiden överstiger åtta timmar, upprättar en färdplan som under transporten ska bifogas hälsocertifikatet och i planen även ange eventuella mellanstationer och omlastningsstationer. En sådan färdplan ska upprättas i enlighet med förlagan i kapitel VII i detta direktiv. I detta kapitel regleras i detalj färdplanens innehåll. Färdplanen ska innehålla uppgifter om transportören, transportmedlet, djurarten och antalet djur, avreseplatsen och ankomstplatsen, färdvägen och transporttiden, numret på hälsocertifikatet eller på medföljande dokument, stämpel av veterinären på avreseplatsen, stämpel av den behöriga myndigheten på utreseplatsen, datum och tid för avfärden, datum och tid för ankomsten, namn och underskrift av den person som ansvarar för transporten under denna, samt uppgifter om mellan- eller omlastningsstationerna. I artikel 5.A.2 d i första strecksatsen i direktiv 91/628 föreskrivs att medlemsstaterna ska se till att transportören ser till att originalet till färdplanen är riktigt och rätt ifyllt av rätt personer och i rätt tid.

71. Kommissionen anser att artikel 5.4 i förordning nr 1/2005 är den bestämmelse som motsvarar bestämmelserna i direktiv 91/628 om transportörens skyldighet att fylla i färdplanen. I denna bestämmelse föreskrivs att vid långa transporter mellan medlemsstaterna eller med tredjeland av tama hästdjur, med undantag av registrerade hästdjur, och tamdjur av nötkreatur, får, getter och svin ska transportörer och organisatörer följa bestämmelserna om färdjournal enligt bilaga II. Av punkt 2 i bilaga II till förordning nr 1/2005 framgår att färdjournalen ska bestå av följande avsnitt: planering, avsändningsort, bestämmelseort, transportörens rapport och mall för avvikelserapport. I bilaga II till förordning nr 1/2005 regleras i särskilda avsnitt i detalj innehållet i de enskilda avsnitten i färdjournalen.

72. Bestämmelserna i direktiv 91/628 kräver således att transportören fyller i en färdplan. Enligt bestämmelserna i förordning nr 1/2005 åläggs denne däremot en skyldighet att upprätta en färdjournal. Av en jämförelse mellan de två lagtexterna framgår att färdplanen enligt direktiv 91/628 till stor del motsvaras av avsnitt 1 i färdjournalen om planeringen av resan. De övriga delarna av färdjournalen enligt förordning nr 1/2005 ska däremot innehålla mer detaljerade uppgifter jämfört med färdplanen enligt direktiv 91/628. Så exempelvis ska avsnitt 2 i färdjournalen som avser avsändningsorten innehålla namn och adress på djurhållaren på avsändningsorten, avsnitt 3 i färdjournalen som avser bestämmelseorten innehålla uppgifter avseende djurhållaren på bestämmelseorten eller den officiella veterinären samt utförda kontroller, avsnitt 4 innehålla en särskild rapport av transportören och avsnitt 5 slutligen innehålla en särskild mall för avvikelserapport. Från strikt formell synpunkt är det visserligen sant att skyldigheten att fylla i färdplanen motsvaras av skyldigheten att fylla i avsnitt 1 i färdjournalen, vilket avser planeringen. Det är dock nödvändigt att beakta att färdjournalen utgör en helhet och att transportören genom att endast fylla i avsnitt 1 i färdjournalen inte uppfyller sina skyldigheter enligt artikel 5.4 i förordning nr 1/2005 som kommissionen har hänvisat till. Jag anser därför att kommissionens hänvisning till underlåtenheten att uppfylla skyldigheterna enligt artikel 5.4 i förordning nr 1/2005 i den grund som avser kontrollen av färdplanerna inte är tillåten.

73. Kommissionen har i denna grund dessutom åberopat artikel 8 första stycket b och d i direktiv 91/628. Enligt denna bestämmelse ska medlemsstaterna sörja för att de berörda myndigheterna kontrollerar efterlevnaden av kraven i detta direktiv genom att genomföra icke-diskriminerande inspektioner av transportmedlen och djuren vid ankomstplatserna (b) samt de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna (d). Motsvarigheten till denna bestämmelse är enligt kommissionen artikel 15.1 i förordning nr 1/2005. Enligt denna artikel ska den behöriga myndigheten när som helst under den långa transporten stickprovsvis eller målinriktat på lämpligt sätt kontrollera att angivna transporttider är realistiska och att transporten överensstämmer med bestämmelserna i denna förordning och särskilt att transporttider och viloperioder har överensstämt med de begränsningar som anges i kapitel V i bilaga I i förordningen.

74. Det kan med avseende på kontrollskyldigheterna konstateras att skyldigheten enligt artikel 15.1 i förordning nr 1/2005 inte i sin helhet motsvarar skyldigheten enligt artikel 8 första stycket b och d i direktiv 91/628. Medan de skyldigheter som följer av direktiv 91/628 avser inspektionerna av transportmedlen och djuren, samt allmänt kontrollen av de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna, avser skyldigheterna enligt förordning nr 1/2005 kontrollen av transporttider och viloperioder, samt allmänt huruvida transporten har överensstämt med förordningen. Kontrollskyldigheten enligt artikel 15.1 i förordning nr 1/2005 avser dessutom endast kontroller vid långa transporter, medan artikel 8 första stycket i direktiv 91/628 inte begränsas till kontroller av denna typ av transporter. En ytterligare skillnad mellan de två bestämmelserna visar sig i det att den behöriga myndigheten på grundval av artikel 15.1 i förordning nr 1/2005 när som helst under den långa transporten stickprovsvis eller målinriktat ska utföra kontroller. I artikel 8 första stycket b i direktiv 91/628 avses däremot endast inspektioner av transportmedel och djur vid ankomstplatserna ( 32 ). Jag anser därför att kommissionens hänvisning till artikel 15.1 i förordning nr 1/2005 är otillåten.

75. I artikel 9 i direktiv 91/628 anges det förfarande som ska tillämpas om det konstateras att bestämmelserna i detta direktiv inte har efterlevts. I artikel 9.1 föreskrivs att om det under transporten konstateras att bestämmelserna i direktivet inte efterlevs eller har efterlevts ska den behöriga myndigheten på den plats där detta har konstaterats begära att den person som ansvarar för transportmedlet vidtar sådana åtgärder som den behöriga myndigheten anser vara nödvändiga för att skydda de berörda djurens välbefinnande. Beroende på omständigheterna kan dessa åtgärder omfatta a) att transporten avslutas eller att djuren sänds tillbaka till sin avsändningsort närmaste vägen, förutsatt att denna åtgärd inte orsakar djuren onödigt lidande, b) att djuren hålls i lämplig förvaring och ges adekvat skötsel tills problemet är löst, c) att djuren avlivas på ett humant sätt ( 33 ). Artikel 9 i direktiv 91/628 innehåller i övrigt bestämmelser om vilka följderna blir om den person som ansvarar för transporten inte rättar sig efter den behöriga myndighetens förelägganden, samt bestämmelser om förfarandena vid de nationella myndigheterna. Kommissionen har i fråga om denna skyldighet inte hänvisat till någon bestämmelse i förordning nr 1/2005.

c) Rättslig bedömning

76. Kommissionen har till stöd för grunden avseende kontrollen av färdplanerna först och främst hänvisat till punkt 5.4.2 i rapporten från inspektion nr 9002/2003. Av denna framgår att de handlingar som åtföljde djuren under transporten inom Republiken Grekland inte innehöll några uppgifter om tidpunkten för avsändning. Av den ovannämnda punkten framgår dessutom att FVO:s inspektörer även konstaterade oegentligheter i vissa handlingar som redan hade undersökts av de behöriga nationella myndigheterna. De kopior av hälsocertifikat och färdplaner som åtföljde de djur som kom från Spanien, Frankrike och Nederländerna och som var avsedda för slakt i Republiken Grekland var inexakta och saknade vissa viktiga uppgifter. De transporttider som angavs i största delen av färdplanerna var ologiska och omöjliga. Den mellanliggande viloperioden (mellan mellanstationen i Syditalien och slutdestinationen i Republiken Grekland) hade inte registrerats i färdplanen.

77. Kommissionen har dessutom åberopat punkt 5.4 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 ( 34 ), av vilken det framgår att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel anmodade de behöriga myndigheterna i vissa departement att lägga fram ett kontrollprogram för år 2003. Endast sex av 54 departement har lagt fram ett sådant program, det vill säga 11,1 procent av departementen. Av denna punkt framgår dessutom att i departementet Fthiotida kontrollerades under det andra kvartalet år 200392 procent av lastningarna på bestämmelseorten, medan detta antal för det tredje kvartalet samma år uppgick till 83 procent. I departementet Karditsa utfördes kontroller på avsändningsorten, medan det i departementet Larissa varje kvartal utfördes mellan tre och fem oanmälda kontroller vid slakt som dock inte inbegripits i kontrollen av långa transporter. I departementet Trikala genomfördes kontroller vid avlastningen efter långa transporter. Av den ovannämnda punkten i rapporten framgår dessutom att de nationella myndigheterna år 2003 inspekterade 6808 fordon och därvid konstaterade tre åsidosättanden och 24 oegentligheter avseende de medföljande handlingarna. Vid inspektionen konstaterade FVO:s inspektörer även vissa ytterligare oegentligheter som undgått de behöriga nationella myndigheterna. ( 35 )

78. I punkt 6.4 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 anges däremot att den största delen av departementen inte hade lagt fram något kontrollprogram och att det i de besökta departementen inte rådde någon klarhet om sätten för och, allmänt, behovet av att utföra kontroller av färdplaner. ( 36 )

79. Kommissionen har även åberopat punkterna 5.4.2 och 6.4 i rapporten från inspektion nr 8042/2006. Av punkt 5.4.2 i denna rapport framgår att i departementet Kilkis angav den behöriga nationella myndigheten att den inte hade genomfört någon kontroll av färdplanerna. I departementen Messenien, Lakonien, Thesprotia och Ilia hade de behöriga nationella myndigheterna vid kontrollerna inte funnit att det hade angetts alltför långa transporttider i färdplanerna eller att dessa innehöll oegentligheter. I departementet Thesprotia hade de behöriga lokala myndigheterna behållit originalen till färdplanerna i stället för att återlämna dem till transportörerna, vilka borde ha ingett dem till den behöriga myndigheten på ursprungsorten. I departementet Patras hade de behöriga nationella myndigheterna endast kontrollerat färdplanerna fram till hamnen, men inte för den resterande delen av transporten fram till bestämmelseorten. De behöriga nationella myndigheterna observerade således inte att transporttiderna i flera transporter till öarna Lesvos och Chios var längre än som var tillåtet. I punkt 6.4 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 anges dessutom att inte heller de behöriga lokala myndigheter som hade utarbetat kontrollprogrammet för färdplanerna hade uppnått de eftersträvade målen, eftersom de i allmänhet hade grundat sig på de kontroller som utförts vid slakt. Ibland hade kontroller dock utförts som inte var särskilt ändamålsenliga.

80. Det framgår av de bestämmelser som kommissionen har åberopat i förevarande grund att kommissionen har gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla följande fem skyldigheter: — Skyldigheten att se till att transportörerna har en färdplan (artikel 5.A.2 b i direktiv 91/628). — Skyldigheten att se till att transportörernas färdplaner är riktiga och rätt ifyllda av rätt personer (artikel 5.A.2 d i första strecksatsen i direktiv 91/628). — Skyldigheten att kontrollera transportmedlen och djuren vid deras ankomst till ankomstplatserna (artikel 8 första stycket b i direktiv 91/628). — Skyldigheten att kontrollera de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna (artikel 8 första stycket d i direktiv 91/628). — Skyldigheten att vidta åtgärder vid oegentligheter (artikel 9 i direktiv 91/628).

81. Av de bevis som har ingetts av kommissionen kan enligt min mening slutsatsen inte dras att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att se till att transportörerna har en färdplan (artikel 5.A.2 b i direktiv 91/628). Ingen rapport från inspektionerna visar att transportörerna har saknat färdplaner. Följaktligen kan enligt min mening talan inte vinna bifall på den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt artikel 5.A.2 b i direktiv 91/628.

82. Skyldigheten att se till att transportörernas färdplaner är riktiga och rätt ifyllda av rätt personer (artikel 5.A.2 d i första strecksatsen i direktiv 91/628) innebär att färdplanerna måste innehålla alla nödvändiga uppgifter och att dessa uppgifter ska vara riktiga och överensstämmande (det krävs exempelvis att transporttiderna inte ska vara alltför långa). Vad avser underlåtenheten att uppfylla denna skyldighet har kommissionen visserligen lämnat bevis som visar att vissa oegentligheter framgått av färdplanerna. Dessa bevis är enligt min mening dock inte tillräckligt exakta för att visa att det föreligger ett ständigt och allmänt åsidosättande av de skyldigheter som åligger de grekiska myndigheterna. Sålunda har exempelvis FVO:s inspektörer konstaterat att det ”i vissa handlingar” förekom oegentligheter, att transporttiderna ”i de flesta färdplaner” var ologiska och osannolika och att transporttiden ”i många transporter” hade varit längre än den tillåtna transporttiden. Det råder inget tvivel om att det i Republiken Grekland förekommit vissa oegentligheter i färdplanerna, men antalet oegentligheter i förhållande till de kontrollerade fallen framgår inte av de bevis som kommissionen har lämnat. Kommissionen har enligt min mening inte lämnat tillräckligt exakta uppgifter för att visa att skyldigheten att säkerställa färdplanernas lämplighet har åsidosatts. Således kan enligt min mening talan inte vinna bifall på den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt artikel 5.A.2 d i första strecksatsen i direktiv 91/628.

83. Vad avser skyldigheten att kontrollera transportmedlen och djuren vid deras ankomst till ankomstplatserna (artikel 8 första stycket b i direktiv 91/628) har kommissionen enligt min mening inte ingett något bevis. Ingenstans i de angivna rapporterna anges det uttryckligen att transportmedlen inte har kontrollerats vid ankomstplatsen. Av de lämnade bevisen framgår tvärtom, vad avser departementet Fthiotida, att ( 37 ) under det andra och tredje kvartalet år 2003 kontrollerades 92 respektive 83 procent av lasten vid ankomstplatsen. Talan kan således inte vinna bifall på den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt artikel 8 första stycket b i direktiv 91/628.

84. Även den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande en underlåtenhet att uppfylla skyldigheten att kontrollera de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna (artikel 8 första stycket d i direktiv 91/628) är enligt min mening ogrundad. De behöriga nationella myndigheterna i vissa departement hade visserligen inte under år 2003 lagt fram något kontrollprogram men det framgår dock av punkt 5.4 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 att sådana kontroller hade utförts i de departement som FVO:s inspektörer besökte. Visserligen konstaterade de behöriga nationella myndigheterna att det i några fall förelåg oegentligheter. De genomförde dock kontroller. För år 2003 framgår exempelvis klart en uppgift om att 6808 kontroller utfördes. Jag anser därför att talan inte kan vinna bifall på den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt artikel 8 första stycket d i direktiv 91/628.

85. Vad avser skyldigheten att vidta åtgärder vid oegentligheter (artikel 9 i direktiv 91/628) anser jag att kommissionen inte har lämnat något bevis till stöd för denna delgrund. Ett konstaterande av att skyldigheten enligt den angivna artikeln har åsidosatts kräver ett bevis på att de behöriga grekiska myndigheterna inte har handlat på ett lämpligt sätt när de konstaterat åsidosättanden. Kommissionen har dock inte lämnat något bevis för det antal fall och de departement i vilka de behöriga nationella myndigheterna har konstaterat åsidosättanden utan att därefter ha vidtagit lämpliga åtgärder. Jag anser därför att talan inte kan vinna bifall på den delgrund enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt artikel 9 i direktiv 91/628.

d) Slutsats

86. Jag anser att talan inte kan vinna bifall på den grund som avser kontrollen av färdplaner enligt vilken kommissionen har gjort gällande underlåtenhet att uppfylla de skyldigheter som följer av artiklarna 5.A.2 b, 5.A.2 d i första strecksatsen, 8 första stycket b och d samt 9 i direktiv 91/628.

4. Grunden avseende avsaknaden av viloutrymmen i hamnarna

a) Parternas argument

87. Kommissionen har lagt Republiken Grekland till last för att inspektion nr 9211/2003 (punkt 5.2.2 i rapporten från inspektionen) och nr 8042/2006 (punkt 5.4.2 i rapporten från inspektionen) visar att den inte har sett till att det i färjehamnarna eller i närheten av dem finns viloutrymmen där djuren kan få vila under 12 timmar efter det att de avlastats från fartyget när sjötransporttiden överskridit 29 timmar. Kommissionen har i detta avseende i sin motivering gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt punkt 48.7 b ( 38 ) i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 eller underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt punkt 1.7 b i kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005. Kommissionen vill med sina yrkanden dock endast att det ska fastställas att skyldigheten enligt punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 har åsidosatts.

88. Vad avser en av hamnarna (Igoumenitsa) har kommissionen konstaterat att det finns utrymmen som kan användas som viloutrymmen men att detta inte visar sig vara möjligt på grund av att de behöriga myndigheterna inte har gett tillstånd till en användning för detta ändamål. Kommissionen har påpekat att visserligen har den grekiska regeringen i sitt svar på det motiverade yttrandet angett att den vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa viloutrymmen i denna hamn. Enligt kommissionen har den grekiska regeringen dock inte lämnat något bevis till stöd för detta påstående.

89. Den grekiska regeringen anser att kommissionen inte har lämnat något konkret exempel på att sjötransporttiden mellan två gemenskapshamnar kan överskrida 29 timmar. Den grekiska regeringen har påpekat att punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 inte innebär att medlemsstaterna åläggs en skyldighet att säkerställa att det finns viloutrymmen i hamnarna. Enligt den grekiska regeringen åläggs transportörerna enligt denna bestämmelse en skyldighet att i sina färdplaner – som även inbegriper sjötransporter – föreskriva uppehåll i lämpliga viloutrymmen. Den grekiska regeringen har dessutom påpekat att ingen transport mellan någon som helst grekisk färjehamn och någon annan färjehamn inom gemenskapen i praktiken överskrider 29 timmar. Den grekiska regeringen har i detta avseende angett att transporttiden mellan den italienska hamnen Bari och den grekiska hamnen Igoumenitsa som är den viktigaste grekiska transithamnen inte överskrider 10–11 timmar, medan transporttiden mellan Baris hamn och Patras hamn inte överskrider 15 timmar.

90. Kommissionen har i sin replik bestridit den grekiska regeringens argument. Kommissionen har påpekat att det av ordalydelsen i punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 klart framgår att medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa viloutrymmen i hamnarna eller i närheten av dem. Kommissionen anser dessutom att det är ett oriktigt påstående av den grekiska regeringen att ingen transport mellan någon som helst grekisk färjehamn och någon annan färjehamn inom gemenskapen överskrider 29 timmar.

b) Huruvida hänvisningen är tillåten

91. När det gäller den grund som avser avsaknaden av viloutrymmen har kommissionen gjort gällande underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628, eller ett åsidosättande av skyldigheten enligt punkt 1.7 b i kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005. Det ska dock påpekas att det endast är i sin motivering som kommissionen har åberopat underlåtenheten att uppfylla skyldigheterna enligt de ovannämnda bestämmelserna i de två ovannämnda rättsakterna. I sina yrkanden har kommissionen däremot endast åberopat underlåtenhet att uppfylla skyldigheten enligt punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 och inte någon underlåtenhet att uppfylla den skyldighet som följer av punkt 1.7 b i kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005.

92. I punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 föreskrivs att vid sjötransporter som regelbundet och direkt förbinder två geografiska punkter inom gemenskapen och som sker med fordon som har lastats på båtarna utan att djuren avlastats, ska en vilotid av 12 timmar föreskrivas för djuren efter avlastning i bestämmelsehamnen eller i närheten, utom om sjötransportens varaktighet gör det möjligt att inordna resan i det allmänna schemat i punkterna 2–4.

93. I punkt 1.7 b i kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005 föreskrivs att vid sjötransporter som regelbundet och direkt förbinder två geografiska punkter inom gemenskapen och som sker med fordon som har lastats på båtarna utan att djuren avlastats, ska en vilotid av 12 timmar föreskrivas för djuren efter avlastning i bestämmelsehamnen eller i närheten, utom om sjötransportens varaktighet gör det möjligt att inordna resan i det allmänna schemat i punkt 1.2–1.4 i detta kapitel i bilaga I.

94. Av en jämförelse mellan dessa två bestämmelser framgår att de innehåller samma skyldighet att låta djuren vila under 12 timmar vid sjötransport på reguljära förbindelser med fordon som lastats på båtarna utan att djuren har avlastats. ( 39 ) Kommissionens hänvisning till punkt 1.7 b i kapitel V i bilaga I till förordning nr 1/2005 kan i princip vara tillåten. Emellertid vill kommissionen med sina yrkanden inte att det ska fastställas att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla den skyldighet som följer av denna punkt i bilagan till förordning nr 1/2005. Kommissionen har vid förhandlingen dessutom förklarat att bestämmelserna i direktiv 91/628 inte räcker för att underlåtenhet att uppfylla skyldigheterna ska kunna fastställas i det aktuella målet. Kommissionen har dessutom hänvisat till bestämmelserna i förordning nr 1/2005 endast för att visa att Republiken Greklands underlåtenhet var varaktig. I samband med förevarande grund ska jag därför endast undersöka huruvida Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sin skyldighet enligt punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628.

c) Rättslig bedömning

95. I samband med bedömningen av den grund som avser avsaknaden av viloutrymmen i hamnarna ska det först och främst klargöras vilka skyldigheter för medlemsstaten som följer av punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628.

96. För det första anges det i denna bestämmelse visserligen inte uttryckligen att medlemsstaterna är skyldiga att säkerställa viloutrymmen för djuren i hamnarna men denna skyldighet uppstår enligt min mening dock genom kravet på att djuren ska ha en viloperiod på 12 timmar efter det att de avlastats i bestämmelsehamnen eller i närheten av denna. Jag anser inte att den grekiska regeringens argument enligt vilket det av de ovannämnda bestämmelserna endast framgår en skyldighet för transportörerna att i sina färdplaner – som inbegriper sjötransporten – föreskriva uppehåll i lämpliga viloutrymmen, kan godtas. Om transporttiden inte omfattas av den tid som anges i punkterna 2 och 4 i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 ( 40 ), måste djuren kunna få vila i hamnarna och inte på annat håll under transporten.

97. För det andra vill jag påpeka att kommissionens uppfattning att viloutrymmena är nödvändiga när transporten överskrider 29 timmar är felaktig. Av punkterna 2, 3 och 4 i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 framgår att de längsta tillåtna transporttiderna är olika och beror på utrustningen av det fordon som används för djurtransporten, samt på den djurart som transporteras. ( 41 ) Transporttiden för hovbärande tamdjur och tamdjur av nötkreatur, får, getter och svin får i princip inte överskrida åtta timmar ( 42 ). Denna maximala transporttid får förlängas om de fordon med vilka transporten utförs uppfyller vissa villkor, såsom exempelvis att det ombord finns tillräckligt mycket strö, en tillräckligt stor mängd vatten och foder, en tillfredsställande ventilation, samt rörliga skiljeväggar för att skapa olika avdelningar ( 43 ). Om fordonen uppfyller dessa villkor ska den maximala transporttiden för icke avvanda djur vara nio timmar, varefter dessa ska få en vilotid på minst en timme. Transporten kan således återupptas under ytterligare nio timmar. Den maximala transporttiden för svin och hovbärande tamdjur ska vara 24 timmar ( 44 ). Alla andra djurarter får transporteras under 14 timmar, varefter de ska få en vilotid under vilken de ska vattnas och om nödvändigt utfodras. Transporten kan således återupptas under ytterligare 14 timmar ( 45 ).

98. Av vad anförts ovan i punkt 97 i detta förslag till avgörande är det uppenbart att djuren i vissa fall ska få vila även om sjötransporten är kortare och att det även i dessa fall är nödvändigt att säkerställa viloutrymmen i hamnarna. ( 46 ) Det är följaktligen på grund härav inte heller möjligt att godta den grekiska regeringens argument att viloutrymmena inte är nödvändiga, eftersom transporten mellan vilken som helst grekisk färjehamn och en annan färjehamn inom gemenskapen inte får överskrida 29 timmar.

99. Det ska dessutom påpekas att när kommissionen har gjort gällande att det är nödvändigt att säkerställa viloutrymmen i hamnarna eller i närheten av dem när transporttiden överskrider 29 timmar har den uppenbart beaktat transporttiden för alla de andra djurarter som inte nämnts vid namn och inte de särskilda bestämmelser som avser transporttiden för icke avvanda djur eller svin och hovbärande tamdjur. För dessa har den maximala transporttiden beräknats enligt formeln ”14 + 1 + 14” (14 timmars transport + 1 timmes vila + 14 timmars transport). Såsom framgår av domstolens dom i målet Interboves ( 47 ) är denna beräkning dock felaktig. Domstolen har i denna dom konstaterat att det i praktiken är närmast omöjligt att ordna sådan vila på öppna havet, eftersom detta förutsätter att fartyget lägger till efter 14 timmar på havet under minst 1 timme för att sedan återuppta resan över havet för en ny period på 14 timmar ( 48 ). Domstolen har följaktligen slagit fast att den maximala transporttiden i det fallet var 28 timmar ( 49 ).

100. I förevarande mål har kommissionen till stöd för den grund som avser avsaknaden av viloutrymmen hänvisat till punkt 5.2.2 i rapporten från inspektion nr 9211/2003 och till punkt 5.4.2 i rapporten från inspektion nr 8042/2006.

101. Av punkt 5.2.2 i rapporten från inspektion nr 9211/2003 framgår att det i de grekiska färjehamnarna inte finns några viloutrymmen för djuren. De behöriga nationella myndigheterna har försökt att motivera denna omständighet med att transporten på havet kan omfattas av den totala tillåtna transporttiden. FVO:s inspektörer har dock angett att detta inte alltid är möjligt. I vissa fall av djurtransporter från Syditalien till Republiken Grekland har sjötransporten varat mycket längre än den tillåtna maximala transporttiden, varför viloutrymmen borde ha säkerställts för djuren.

102. I punkt 5.4.2 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 anges därefter särskilt att det i Patras och Pireus hamnar eller i närheten inte finns några viloutrymmen för djuren. I närheten av Igoumenitsas hamn finns i själva verket ett område som skulle kunna användas som viloutrymme för de transporterade djuren, men de behöriga myndigheterna har inte gett sitt tillstånd till att använda detta för ett sådant ändamål.

103. Det framgår av de angivna rapporterna från inspektionerna att Republiken Grekland inte i någon av sina hamnar har säkerställt viloutrymmen för djuren. Talan ska enligt min mening vinna bifall på den grund som avser avsaknaden av viloutrymmen.

d) Slutsats

104. Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sin skyldighet enligt punkt 48.7 b i kapitel VII i bilagan till direktiv 91/628 genom att inte vidta nödvändiga åtgärder för att säkerställa viloutrymmen för djuren i hamnarna eller i närheten av hamnarna efter det att djuren har avlastats.

5. Grunden avseende otillräckliga inspektioner av transportmedlen och djuren

a) Parternas argument

105. Kommissionen har gjort gällande att det framgår av rapporterna från inspektion nr 9211/2003 (punkt 5.2.1), nr 7273/2004 (punkt 5.5) och nr 8042/2006 (punkt 5.5) att Republiken Grekland inte har vidtagit nödvändiga åtgärder för att säkerställa inspektioner av transportmedlen och djuren för att förhindra otillåtna vägtransporter av djur. Kommissionen har i samband med denna grund gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8 i direktiv 91/628 och artikel 27.1 i förordning nr 1/2005.

106. Kommissionen har särskilt påpekat att det i vissa grekiska departement – Achaia, Kilkis och Serres – inte hade föreskrivits att det skulle utföras någon inspektion av transportmedlen och djuren, antingen på grund av att det saknades personal eller på grund av att en sådan inspektion redan hade utförts i de grekiska hamnarna. Kommissionen har påpekat att det pilotprojekt genom vilket det hade föreskrivits ytterligare inspektioner inte omfattade alla departement. Till exempel omfattades inte departementet Thessalien i vilket oegentligheter hade konstaterats i samband med inspektion nr 9211/2003.

107. Den grekiska regeringen har gjort gällande att artikel 8 i direktiv 91/628 och artikel 27 i förordning nr 1/2005 ska tolkas så att det för att det ska föreligga ett åsidosättande av dessa bestämmelser måste visas att det helt saknats en inspektion av djurskyddet under transporten och att det ankommer på de behöriga myndigheterna att fastställa sätten och platsen för hur denna inspektion ska utföras. I artikel 8 i direktiv 91/628 föreskrivs olika former av inspektioner och inte endast den vägkontroll som kommissionen har hänvisat till. Den grekiska regeringen anser att genomförandet av ett pilotprojekt i samband med vilket blandade grupper utfört inspektioner i vissa departement, samt det förhållandet att sanktionsåtgärder vidtagits gentemot transportörer och olika förfaranden för ömsesidigt bistånd med vissa medlemsstater inletts visar att de grekiska myndigheterna har utfört den kontroll som krävs enligt gemenskapsbestämmelserna. Som bevis härför har den grekiska regeringen till sitt svaromål bifogat vissa handlingar som visar att sanktionsåtgärder har vidtagits och att förfaranden för ömsesidigt bistånd har inletts ( 50 ).

108. Kommissionen har besvarat detta argument och påpekat att inspektionerna av transportmedlen och djuren för att vara förenliga med gemenskapsbestämmelserna måste vara lämpliga, tillfredsställande och effektiva. Enligt kommissionen har de grekiska myndigheternas kontroll av färdplanerna inte varit effektiv och lämplig för att förhindra otillåtna former av vägtransport av djur.

b) Huruvida hänvisningen är tillåten

109. När det gäller den grund som avser de otillräckliga inspektionerna av transportmedlen och djuren har kommissionen gjort gällande att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8 i direktiv 91/628 och artikel 27.1 i förordning nr 1/2005.

110. I artikel 8 första stycket i direktiv 91/628 föreskrivs att medlemsstaterna ska sörja för att de behöriga myndigheterna kontrollerar efterlevnaden av kraven i detta direktiv ( 51 ) genom att genomföra icke diskriminerande inspektioner av a) transportmedlen och djuren under vägtransporten, b) transportmedlen och djuren vid ankomstplatserna och mellanstationerna, c) transportmedlen och djuren på marknaderna och avreseplatserna samt vid mellanstationer och omlastningsstationer, och d) de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna. I artikel 8 andra stycket anges att dessa inspektioner ska avse ett lämpligt urval av djur och i samma artikel tredje stycket anges att den behöriga myndigheten årligen till kommissionen ska lämna en rapport om de inspektioner som har utförts. I artikel 8 fjärde stycket föreskrivs att kontroller även kan utföras under djurtransporten. Av artikel 8 femte stycket framgår däremot att bestämmelserna i denna artikel inte påverkar de kontroller som utförs av de myndigheter som har till uppgift att tillämpa lagarna i en medlemsstat.

111. Artikel 27.1 i förordning nr 1/2005 utgör enligt kommissionen motsvarigheten till artikel 8 i direktiv 91/628. I artikel 27.1 första meningen föreskrivs att den behöriga myndigheten genom icke diskriminerande inspektioner av djur, transportmedel och följedokument ska kontrollera att kraven i förordningen är uppfyllda. I artikel 27.1 andra meningen i förordning nr 1/2005 föreskrivs att dessa inspektioner ska utföras på ett adekvat antal av de djur som årligen transporteras inom den enskilda medlemsstaten. I samma artikel tredje meningen föreskrivs däremot att antalet inspektioner ska ökas om det konstateras att bestämmelserna i denna förordning inte efterlevs ( 52 ).

112. Det framgår av en jämförelse mellan dessa två bestämmelser att det i artikel 8 första stycket i direktiv 91/628 i detalj föreskrivs att det är nödvändigt att genomföra icke diskriminerande inspektioner av transportmedel och djur, det vill säga under vägtransporten, vid ankomstplatserna, på marknaderna, på avreseplatserna samt vid mellanstationer och omlastningsstationer. I denna artikel föreskrivs dessutom att de behöriga myndigheterna ska kontrollera de uppgifter som nämns i de medföljande handlingarna. Artikel 27.1 första meningen i förordning nr 1/2005 innehåller däremot en allmän bestämmelse enligt vilken den behöriga myndigheten ska utföra icke diskriminerande inspektioner av djur, transportmedel och följedokument. Det kan i själva verket kanske hävdas att skillnaderna i formuleringen av de ifrågavarande två bestämmelserna inte kan ändra innehållet i de behöriga myndigheternas skyldigheter och att de behöriga myndigheterna på grund av de båda ovannämnda bestämmelserna har skyldighet att utföra icke diskriminerande inspektioner av djur, transportmedel och följedokument. Det ska dock påpekas att enligt artikel 27.1 första meningen i förordning nr 1/2005 ges de behöriga myndigheterna ett större utrymme för skönsmässig bedömning när de beslutar var och på vilket sätt de ska genomföra inspektionerna. De inspektionstyper som föreskrivs i artikel 8 första stycket i direktiv 91/628 definieras kumulativt och den behöriga myndigheten kan inte självständigt fastställa vilka typer av inspektion som den ska genomföra och vilka typer av inspektion som den inte ska genomföra. Följaktligen kan det enligt min mening inte göras gällande att de skyldigheter som följer av artikel 8 första stycket i direktiv 91/628 och av artikel 27.1 första meningen i förordning nr 1/2005 är absolut identiska, varför kommissionens hänvisning till artikel 27.1 första meningen i förordning nr 1/2005 är otillåten.

113. Artikel 8 andra stycket i direktiv 91/628, i vilken det föreskrivs att inspektionerna ska avse ett lämpligt urval av djur, motsvaras av artikel 27.1 andra meningen i förordning nr 1/2005, enligt vilken inspektionerna ska utföras på ett adekvat antal djur. Hänvisningen till denna bestämmelse i förordning nr 1/2005 är följaktligen tillåten. Artikel 8 tredje till femte styckena i direktiv 91/628 har däremot ingen motsvarighet i artikel 27.1 i förordning nr 1/2005. ( 53 )

c) Rättslig bedömning

114. Kommissionen har i samband med denna grund åberopat de konstateranden som gjorts i punkt 5.2.1 i rapporten från inspektion nr 9211/2003, i punkt 5.5 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 och i punkt 5.5 i rapporten från inspektion nr 8042/2006.

115. Det framgår av punkt 5.2.1 i rapporten från inspektion nr 9211/2003 att det i de grekiska departementen endast utförs inspektioner i hamnarna och vid gränsövergångarna, men att det inte utförs någon kontroll på annat håll under transporten. De behöriga myndigheterna har inte heller ingått något avtal med polisen för att underlätta vägkontrollerna.

116. Det framgår av punkt 5.5 i rapporten från inspektion nr 7273/2004 att det hade kallats till ett möte mellan företrädarna för den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel och företrädarna för den grekiska ministern för allmän ordning i syfte att organisera inspektioner på vägarna. Dessa inspektioner skulle inledas först efter det att ytterligare administrativa åtgärder hade vidtagits. ( 54 ) Företrädaren för ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel medgav att de otillåtna transporterna av djur i Grekland fortfarande var en mycket utbredd företeelse.

117. Det framgår dessutom av punkt 5.5 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel ålade fyra departement (Kilkis, Serres, Thesprotia, Achaia) att inom ramen för ett pilotprojekt genomföra väginspektioner med polisbilar. De behöriga myndigheterna i departementet Serres meddelade att de inför en sådan uppgift inte hade någon avsikt att inleda en sådan inspektion. De behöriga myndigheterna i departementet Kilkis angav att de inte hade någon personal för att utföra sådana inspektioner. I departementet Thesprotia hade en sådan inspektion däremot planerats för två tillfällen, men hade på grund av andra oförutsedda åligganden för polisen inte ägt rum. De behöriga myndigheterna i departementet Achaia angav att de koncentrerade inspektionerna till Patras hamn och att de inte hade något behov av samarbete med polisen, eftersom hamnmyndigheterna stoppade fordonen.

118. Det framgår dessutom av punkt 5.5 i rapporten från inspektion nr 8042/2006 att den grekiska ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel hade anmodat samtliga 54 departement att införa andra åtgärder för att förhindra otillåtna transporter. Endast 21 departement besvarade denna anmodan, medan 33 departement över huvud taget inte besvarade den. Fem av de sju departement som FVO:s inspektörer besökte besvarade inte denna anmodan. Två departement – Karditsa och Trikala – besvarade den däremot. I departementet Karditsa ålades fyra transportörer böter. En av dem ålades påföljder även i departementet Trikala.

119. När det gäller denna grund är det för det första nödvändigt att förklara att även om kommissionen i sin ansökan formellt har hänvisat till hela artikel 8 i direktiv 91/628 har den i egentlig mening dock endast gjort gällande två uttryckliga åsidosättanden.

120. Dels har kommissionen – i likhet med vad den grekiska regeringen har påpekat ( 55 ) – i samband med denna grund ingett bevis på underlåtenheten att uppfylla den skyldighet som föreskrivs i artikel 8 första stycket a i direktiv 91/628, enligt vilken det måste föreskrivas inspektioner av transportmedlen och djuren under vägtransporten. Dels har kommissionen ingett bevis för att visa att de ”andra åtgärder” ( 56 ) som ministern för landsbygdsutveckling och livsmedel har krävt inte har vidtagits.

121. Det framgår vad avser de ”andra åtgärder” som borde ha vidtagits inte klart av bevismaterialet vilka åtgärder det är fråga om och huruvida dessa åtgärder borde ha vidtagits vid ankomstplatserna, på avreseplatserna, vid mellanstationerna eller huruvida det är fråga om en kontroll av de uppgifter som nämnts i följedokumenten. Sådana bevis ger enligt min mening inte möjlighet att fastställa vilka skyldigheter enligt artikel 8 i direktiv 91/628 som Republiken Grekland eventuellt har åsidosatt. Det ska dessutom påpekas att i samband med den grund som avser kontrollen av färdplanerna har jag redan konstaterat att kommissionen inte har visat att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8 första stycket b och d i direktiv 91/628. ( 57 ) Talan kan således inte vinna bifall på den grund som avser otillräckliga inspektioner av transportmedlen och djuren i den del som avser underlåtenheten att uppfylla skyldigheten att vidta ”andra åtgärder”. ( 58 )

122. Jag ska således koncentrera bedömningen av förevarande grund på frågan om huruvida Republiken Grekland har åsidosatt artikel 8 första stycket a i direktiv 91/628.

123. Jag anser att det på grundval av de ovannämnda uppgifterna som hämtats från rapporterna från inspektionerna kan göras gällande att den grund som avser otillräckliga inspektioner av transportmedel och djur, i den del som avser inspektioner av transportmedlen och djuren under vägtransporten är välgrundad. Det framgår nämligen av de ovannämnda rapporterna att under åren 2003–2006 var inspektioner av transportmedlen och djuren under vägtransport nästan obefintliga. Inspektioner genomfördes endast i hamnarna och vid gränsövergångarna men nästan aldrig på vägarna.

124. Det ska dessutom påpekas att inspektionerna under vägtransport – som är den vanligast förekommande transporten av djuren – har desto större betydelse som detta transportsätt i princip är mer påfrestande för djuren än andra transportsätt. De förhållanden under vilka de djur transporteras som är avsedda för slakt är dessutom vanligen de sämsta. ( 59 )

125. Vad avser de bevis som bifogats den grekiska regeringens svaromål och av vilka det framgår dels att påföljder ålagts i departementen Achaia, västra Attika, Thesprotia och Pella, dels att de grekiska myndigheterna har inlett olika förfaranden för ömsesidigt bistånd med myndigheter i andra medlemsstater, ska det påpekas att med undantag för två åtgärder ( 60 ) har alla antagna åtgärder genomförts efter det att den i det motiverade yttrandet angivna fristen för att uppfylla skyldigheterna löpt ut, det vill säga efter den 5 september 2006. Enligt fast rättspraxis ska förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde vid utgången av den frist som har angetts i det motiverade yttrandet ( 61 ). Domstolen kan inom ramen för ett förfarande enligt artikel 226 EG därför inte beakta de åtgärder i en medlemsstat som vidtagits under perioden mellan det m