2

Bakgrunden till tvisten beskrivs i punkterna 3–30 i den överklagade domen enligt följande: ”3 Den 18 mars 2005 läkarundersöktes [AV] inför anställning. Kommissionen hade för avsikt att rekrytera honom som tillfälligt anställd i enlighet med ett tidsbegränsat anställningsavtal som skulle löpa från den 16 april 2005 till den 15 april 2009. Vid denna läkarundersökning undertecknade [AV] en blankett av vilken framgick att han inte uppvisade någon personlig riskfaktor bortsett från en form av dyslipidemi, att han inte tidigare hade haft några allvarligare sjukdomar och att han inte stod under behandling med något läkemedel. 4 Den förtroendeläkare som utförde läkarundersökningen inför anställning, doktor A, utfärdade ett tjänstbarhetsintyg med innebörden att [AV] var fysiskt lämpad att utföra de arbetsuppgifter för vilka han var tänkt att rekryteras. 5 Den 16 april 2005 tillträdde [AV] sin tjänst inom kommissionen och placerades vid Gemensamma forskningscentret (GFC) i Ispra (Italien). 6 Den 26 juni 2005 gjorde förtroendeläkaren vid den medicinska avdelningen i Ispra bedömningen att [AV] led av en psykiatrisk sjukdom. Den 21 juli 2005 underrättade [AV] chefen för den medicinska avdelningen i Ispra om att han hade fått behandling för den berörda sjukdomen i omkring femton år. Av en rapport upprättad av chefen för den medicinska avdelningen i Ispra framgår vidare att [AV] under ett samtal den 5 december 2005 uppgav, som svar på en fråga, att han vid läkarundersökningen inför anställning hade underlåtit att nämna den sjukdom som han led av. 7 [AV] var vid ett stort antal tillfällen frånvarande från arbetet på grund av sjukdom. Med anledning av detta beslutade kommissionen den 12 september 2008 med stöd av artikel 16 i anställningsvillkoren att [AV] skulle vara tjänstledig utan lön. 8 Den 17 november 2008 begärde [AV:s] ombud att ärendet skulle hänskjutas till invaliditetskommittén. 9 Genom skrivelse av den 16 februari 2009 underrättade myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal [AV] om sitt beslut av den 4 februari 2009 att hänskjuta hans ärende till invaliditetskommittén. 10 Den 9 maj 2009 fann invaliditetskommittén enhälligt att [AV] på grund av sin psykiatriska sjukdom hade drabbats av en total bestående invaliditet som hindrade honom från att utföra sina arbetsuppgifter. 11 Chefen för den medicinska avdelningen i Ispra delgav den 24 juli 2009 [AV:s] ombud dels invaliditetskommitténs slutsatser, dels det beslut som myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal den 9 juli 2009 hade fattat om att det medicinska förbehållet skulle tillämpas på [AV] med retroaktiv verkan från den dag då han tillträdde sin tjänst, dels det beslut som myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal den 13 juli 2009 hade fattat om att [AV:s] anställning skulle upphöra på grund av hans bestående invaliditet och att han inte skulle beviljas invaliditetsersättning. 12 [AV] anförde klagomål mot besluten av den 9 juli 2009 och den 13 juli 2009. Med anledning av dessa klagomål återkallade myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal båda besluten den 5 februari 2010. 13 Genom skrivelse av den 5 februari 2010 uppmanade myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal [AV] att framföra sina synpunkter beträffande att han vid läkarundersökningen inför anställning inte hade angett ’en sjukdom som [han] ju ha[de] haft i ett stort antal år och för vilken [han] erhöll behandling även [vid den tidpunkt då han undertecknade blanketten under läkarundersökningen inför anställning]’. 14 [AV] framförde sina synpunkter i skrivelse av den 15 februari 2010. Hans ombud förtydligade sedan synpunkterna i skrivelse av den 16 februari 2010. [AV] hävdade bland annat att hans hälsotillstånd vid tiden för läkarundersökningen inför anställning hade varit ’optimalt’, att han hade arbetat ’i många år på ansvarsfulla befattningar i privata företag’ och att hans sjukdom vid tiden för rekryteringen ’[hade varit] ett minne blott’. 15 Genom intern skrivelse av den 3 mars 2010 uppgav chefen för den medicinska avdelningen i Ispra, doktor B, för generaldirektören för Generaldirektoratet (GD) Personal och säkerhet att om [AV] vid läkarundersökningen inför anställning hade nämnt den sjukdom som han led av, skulle läkarna ha utfärdat ett intyg med innebörden att han var ’ej lämpad’ för en tjänst som yrkesutbildad arbetare eller ’lämpad med förbehåll’ för en rent administrativ tjänst (nedan kallad skrivelsen av den 3 mars 2010). 16 Den 12 april 2010 beslutade myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal att det medicinska förbehållet enligt artikel 32 första stycket i anställningsvillkoren skulle tillämpas [på AV] med retroaktiv verkan från den dag då han anställdes, väsentligen med hänvisning till att om [AV] hade nämnt sin befintliga sjukdom vid läkarundersökningen inför anställning, ’skulle det medicinska förbehållet ha tillämpats på honom’ (nedan kallat beslutet av den 12 april 2010). 17 Den 16 april 2010 beslutade myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal dels att ’[AV] per den 30 april 2010 tills vidare [skulle] arbetsbefrias’ med anledning av dennes totala invaliditet, dels att [AV] inte skulle beviljas invaliditetsersättning, eftersom den invaliditet som han uppvisade var ’densamma som [hade] föranlett tillämpningen av det medicinska förbehållet’ (nedan kallat beslutet av den 16 april 2010). 18 Genom ansökan som inkom till personaldomstolens kansli den 31 mars 2011 och registrerades under målnummer F‑4/11 yrkade [AV] att beslutet av den 12 april 2010 och beslutet av den 16 april 2010 skulle ogiltigförklaras. 19 Genom dom av den 10 juli 2012 i målet AV mot kommissionen (F‑4/11, EU:F:2012:96) (nedan kallad domen av den 10 juli 2012) ogiltigförklarade personaldomstolen dels beslutet av den 12 april 2010, dels beslutet av den 16 april 2010 i den del som [AV] genom det beslutet förvägrades invaliditetsersättning. 20 I synnerhet fann personaldomstolen att ’i det specialfall där det efter läkarundersökningen inför anställning framkommer att en övrig anställd inte har svarat ärligt och fullständigt på de frågor som förtroendeläkaren under nämnda undersökning ställde om hans eller hennes hälsotillstånd, får myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal återkalla sitt ursprungliga beslut om att inte tillämpa det medicinska förbehållet och fatta ett nytt beslut om retroaktiv tillämpning av nämnda förbehåll’. Personaldomstolen tillade att ’[m]yndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal [emellertid] är … skyldig att först iaktta det förfarande som anges i artikel 32 i anställningsvillkoren, nämligen att dels inhämta ett utlåtande från förtroendeläkaren om huruvida sjukdomen eller funktionshindret skulle ha motiverat tillämpning av det medicinska förbehållet på den berördes anställning, dels delge den anställde det beslut som myndigheten har fattat med stöd av nämnda utlåtande, så att den anställde i förekommande fall kan överklaga beslutet till invaliditetskommittén’. Personaldomstolen framhöll i detta sammanhang att ’en sådan fråga, som innebär att det behöver bedömas huruvida sjukdomen eller funktionshindret kunde leda till att den anställde drabbades av invaliditet eller avled inom fem år från det att han tillträdde tjänsten vid institutionen, är en fråga av medicinsk art som det uteslutande ankommer på förtroendeläkaren och – efter överklagande – invaliditetskommittén att avgöra’ (dom av den 10 juli 2012, punkt 34). 21 Därefter fann personaldomstolen att kommissionen hade haft fog för sin bedömning att [AV] inte hade svarat fullständigt och ärligt på de frågor som förtroendeläkaren hade ställt till honom under läkarundersökningen inför anställning (dom av den 10 juli 2012, punkt 36) men att varken förtroendeläkaren eller invaliditetskommittén specifikt hade tillfrågats om huruvida ett omnämnande av den berörda sjukdomen under läkarundersökningen inför anställning skulle ha föranlett den medicinska avdelningen att göra bedömningen att ett medicinskt förbehåll var påkallat vid denna sjukdom på grund av dess följder och konsekvenser (dom av den 10 juli 2012, punkterna 37–40). När det i synnerhet gällde skrivelsen av den 3 mars 2010 fann personaldomstolen att kommissionen uttryckligen hade angett att myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal inte hade grundat beslutet av den 12 april 2010 på nämnda skrivelse (dom av den 10 juli 2012, punkt 39). 22 Genom skrivelse av den 20 juli 2012 underrättade kommissionen [AV] om sin bedömning att ’domen [av den 10 juli 2012] lämpligen [skulle] verkställas genom att invaliditetskommittén sammankalla[de]s på nytt, så att den [kunde] besvara den fråga som avs[åg]s i punkterna 37–40 i domskälen, nämligen huruvida [AV:s] sjukdom, om den hade uppgetts under läkarundersökningen inför anställning, skulle ha motiverat tillämpning av det medicinska förbehållet’. I samma skrivelse uppmanade kommissionen [AV] att utse en läkare som skulle företräda honom i invaliditetskommittén. 23 Den 7 februari 2013 utsåg [AV] en läkare som skulle företräda honom i invaliditetskommittén. Sedan kommissionen hade utsett en läkare i mars 2013, sammanträdde invaliditetskommittén den 30 april 2013. 24 Genom skrivelse av den 16 december 2013 uppmanade [AV] den läkare som hade företrätt kommissionen i invaliditetskommittén att till honom översända nämnda kommittés slutsatser och i förekommande fall det beslut som hade fattats av myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal. 25 Genom skrivelse av den 10 april 2014 översände kommissionen [till AV] invaliditetskommitténs slutsatser, av vilka det framgick att om [AV] hade uppgett sin sjukdom vid läkarundersökningen inför anställning, ’skulle förtroendeläkaren … ha uppmanat [myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal] att tillämpa ett … medicinskt förbehåll [med stöd] av art[ikel] 32 i [anställningsvillkoren]’. 26 Genom skrivelse av den 10 april 2014 uppmanade [AV] kommissionen att ange varför invaliditetskommitténs slutsatser hade delgetts honom så sent och huruvida myndigheten med befogenhet att sluta anställningsavtal hade fattat något beslut med anledning av nämnda slutsatser. 27 Den 16 september 2014 beslutade kommissionen att det medicinska förbehållet enligt artikel 32 i anställningsvillkoren skulle tillämpas [på AV] under en period av fem år räknat från den dag då han tillträdde sin tjänst som tillfälligt anställd, det vill säga den 16 april 2005, och att han inte skulle beviljas invaliditetsersättning på grund av att den invaliditet som han uppvisade var densamma som hade föranlett tillämpningen av det medicinska förbehållet (nedan kallat det omtvistade beslutet). 28 Den 22 december 2014 framställde [AV] ett klagomål mot det omtvistade beslutet med stöd av artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen. Dessutom yrkade [AV] ’med hänvisning till invaliditetskommitténs slutsatser av den 30 april 2013’ att han tillfälligt skulle arbetsbefrias och att han skulle beviljas invaliditetsersättning. Slutligen yrkade han ersättning till ett belopp av 50000 euro för åsidosättande av artikel 41.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna. 29 Genom beslut av den 21 april 2015 avslog kommissionen [AV:s] klagomål. 30 Den 22 juni 2015 ansökte [AV] med stöd av artikel 110 i rättegångsreglerna om rättshjälp för att kunna väcka talan mot det omtvistade beslutet. Hans ansökan om rättshjälp bifölls genom beslut av personaldomstolens ordförande den 9 september 2015.”