ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5

I artikel 2 i direktiv 2009/101 föreskrevs följande: ”Medlemsstaterna ska se till att minst följande handlingar och uppgifter om ett bolag som anges i artikel 1 alltid offentliggörs: a) Stiftelseurkunden och, om den har tagits in i en särskild handling, bolagsordningen. b) Ändringar i de under a nämnda handlingarna, däribland förlängning av tiden för bolagets bestånd. c) Efter varje ändring i stiftelseurkunden eller bolagsordningen, den fullständiga och gällande lydelsen av den ändrade handlingen. d) Tillsättande och entledigande av samt personuppgifter om dem som i egenskap av i lagstiftningen föreskrivet bolagsorgan eller som medlemmar i ett sådant organ i) är behöriga att företräda bolaget mot tredje man och i rättegång; av de offentliggjorda uppgifterna ska framgå om de personer som företräder bolaget kan göra detta var för sig eller endast i förening med andra, ii) deltar i ledning, tillsyn eller kontroll av bolaget. e) Under förutsättning att stiftelseurkunden eller bolagsordningen anger ett bolagskapital, minst en gång om året det tecknade kapitalets storlek, om inte varje ökning av detta kapital kräver ändring av bolagsordningen. f) De redovisningshandlingar för varje räkenskapsår som obligatoriskt ska offentliggöras enligt [rådets fjärde direktiv 78/660/EEG av den 25 juli 1978 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om årsbokslut i vissa typer av bolag (EGT L 222, 1978, s. 11; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 17), rådets sjunde direktiv 83/349/EEG av den 13 juni 1983 grundat på artikel 54.3 g i fördraget om sammanställd redovisning (EGT L 193, 1983, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 1, s. 119), rådets direktiv 86/635/EEG av den 8 december 1986 om årsbokslut och sammanställd redovisning för banker och andra finansiella institut (EGT L 372, 1986, s. 1; svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 136) och rådets direktiv 91/674/EEG av den 19 december 1991 om årsbokslut och sammanställd redovisning för försäkringsföretag (EGT L 374, 1991, s. 7; svensk specialutgåva, område 6, volym 3, s. 93)]. g) Varje byte av bolagets säte. h) Upplösning av bolaget. i) Ett rättsligt avgörande varigenom bolaget förklaras ogiltigt. j) Utseende av likvidatorer och personuppgifter om dem samt uppgift om likvidatorernas behörighet, om inte behörigheten uttryckligen och uteslutande framgår av lag eller av bolagsordningen. k) Avslutande av likvidationen och, i de medlemsländer där avregistrering av ett bolag medför rättsverkningar, uppgift om avregistreringen.”
10

I en skrivelse riktad till kommissionen av den 27 juli 2013 framställde China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME) (kinesiska handelskammaren för import och export av maskiner och elektroniska produkter (CCCME), Kina), under antidumpningsundersökningen, ett erbjudande om ett gemensamt åtagande från flera kinesiska exporterande tillverkare. Handelskammaren erbjöd sig, för företagens och för sin egen räkning, att tillämpa minimipriser vid import av solcellsmoduler och väsentliga komponenter (celler och plattor) upp till en viss årlig importkvot (nedan kallade minimiimportpriser).
2

Med avseende på det första kontrakt, vilket rörde ett projekt kallat ”Development of a harmonised ’European Hydrogen Energy RoAdmap’ by a balanced group of partner from industry, European regions and technical and socio-economic scenario and modelling experts” (utveckling av en harmoniserad ”EU-färdplan för väteenergi” av en väl avvägd sammansättning av samarbetspartners från industrin och regioner i Europa samt experter inom tekniska och socioekonomiska scenarier och modellering) (nedan kallat ”projektet HyWays”), och det andra kontraktet, vilket rörde ett projekt kallat ”Handbook for Approval of Hydrogen Refuelling Stations” (handbok för godkännande av stationer för tankning av väte) (nedan kallat ”projektet HyApproval”), deltog klagandebolaget såsom samordnare. Vad avser det tredje kontraktet, vilket rörde projektet ”Harmonisation of Standards and Regulations for a sustainable Hydrogen and Fuel Cell Technology” (harmonisering av standarder och föreskrifter för en hållbar teknik för bränsleceller och väte) (nedan kallat ”projektet HarmonHy”), utgjorde klagandebolaget bara en av avtalsparterna i konsortiet.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan The English Bridge Union Limited (nedan kallad EBU) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Förenade kungarikets skatte- och tullmyndighet, nedan kallad skattemyndigheten), angående huruvida de deltagaravgifter som EBU tar ut för de turneringar i duplikatbridge som organisationen anordnar är mervärdesskattepliktiga.
13

Artikel 9, med rubriken ”Garantier för sökande som tas i förvar”, i direktiv 2013/33 har följande lydelse: ”1. En sökande ska endast hållas i förvar så kort tid som möjligt, och ska hållas i förvar bara så länge grunderna i artikel 8.3 är tillämpliga. De administrativa förfaranden avseende grunderna för förvar i artikel 8.3 ska utföras med tillbörlig skyndsamhet och noggrannhet. Förseningar i administrativa förfaranden som inte kan tillskrivas sökanden berättigar inte fortsatt förvar. 2. Beslut om förvar av sökande ska fattas skriftligen av rättsliga myndigheter eller förvaltningsmyndigheter. I beslutet om förvar ska de faktiska och rättsliga skäl beslutet grundar sig på anges. 3. Om beslut om förvar fattas av en förvaltningsmyndighet ska medlemsstaterna ombesörja att en snabb rättslig prövning av försvarsbeslutets laglighet utförs ex officio och/eller på begäran av den sökande. Om prövningen sker ex officio ska beslut därom fattas så snart som möjligt efter det att den sökande tagits i förvar. När den äger rum på begäran av den sökande ska beslut därom fattas så snart som möjligt efter det att de aktuella förfarandena inletts. Medlemsstaterna ska i detta syfte i nationell rätt fastställa den tidsfrist inom vilken den rättsliga prövningen ex officio och/eller den rättsliga prövningen på begäran av den sökande ska genomföras. Om förvaret, som en följd av den rättsliga prövningen, konstateras vara olagligt, ska sökanden i fråga omedelbart friges. 4. Sökande som tagits i förvar ska omedelbart, på ett språk de förstår eller rimligtvis kan förväntas förstå, skriftligen underrättas om skälen för förvar och vilka förfaranden för överklagande av beslutet om förvar som anges i nationell rätt samt om möjligheten att begära kostnadsfritt rättsligt bistånd och biträde. 5. Förvaret ska omprövas av en rättslig myndighet med lämpliga tidsintervall, ex officio och/eller på begäran av den berörda sökanden, i synnerhet om personen hålls i förvar en längre tid, om det uppstår relevanta omständigheter eller kommer fram nya uppgifter som kan påverka förvarets laglighet. …”
14

I artikel 5 i 2003 års lag, som var i kraft vid tidpunkten för omständigheterna i det nationella målet, och som sedermera har upphävts, föreskrevs följande: ”1. När anställningsförhållandet har bringats att upphöra på arbetsgivarens initiativ i samband med ett förfarande för kollektiva uppsägningar ska artiklarna 38 och 41 i arbetslagen, med förbehåll för punkterna 2–4, och bestämmelserna om särskilt skydd för arbetstagare mot uppsägning respektive upphörande av anställningsförhållandet, med förbehåll för punkt 5, inte tillämpas. 2. Om någon överenskommelse i den mening som avses i artikel 3 inte nås ska artikel 38 i arbetslagen tillämpas när anställningsförhållandet bringas att upphöra på arbetsgivarens initiativ eller när anställningsavtalet sägs upp eller ändras. … 5. Under en period då särskilt skydd gäller mot uppsägning eller mot att anställningsförhållandet bringas att upphöra får arbetsgivaren enbart ändra de befintliga anställnings- och lönevillkoren för den arbetstagare som 1) har högst fyra år kvar till pensionsålder, är gravid, mammaledig, ledig för adoption eller föräldraledig, 2) är ledamot i personalkommittén i ett offentligt företag, 3) är ledamot i fackföreningens styrelse, … 6. Om en ändring av anställnings- och lönevillkoren, genom uppsägning och ändring av anställningsavtalet, leder till lönesänkningar har de arbetstagare som avses i punkt 5 rätt till kompensationsersättning som ska fastställas enligt de principer som följer av arbetslagen fram till utgången av den period under vilken de åtnjuter ett särskilt skydd mot uppsägning eller mot att anställningsförhållandet bringas att upphöra. 7. Om anställningsavtalet bringas att upphöra genom ett förfarande för kollektiva uppsägningar kan anställningsavtal som ingåtts för en viss tid eller för vissa arbetsuppgifter sägas upp av båda parterna under iakttagande av en uppsägningstid på två veckor.”
26

Mot denna bakgrund beslutade Verwaltungsgericht Berlin (Förvaltningsdomstolen i Berlin) att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1) Ska bestämmelserna i [direktiv 2010/18] samt bestämmelserna i [det ändrade ramavtalet] tolkas på så sätt att de utgör hinder för nationella bestämmelser enligt vilka den prövotid – under vilken en offentlig tjänsteman med chefsansvar är provanställd – enligt lag upphör utan någon möjlighet till förlängning, då en manlig eller kvinnlig tjänsteman under större delen av denna prövotid har befunnit sig på föräldraledighet och fortfarande befinner sig på sådan ledighet? 2) Ska bestämmelserna i [direktiv 2006/54], särskilt artiklarna 14.1 a eller c, 15 eller 16 i direktivet, tolkas så, att nationella bestämmelser med sådant innehåll som angetts i fråga 1 utgör en indirekt könsdiskriminering när bestämmelserna potentiellt kan beröra ett mycket större antal kvinnor än män? 3) För det fall att fråga 1 eller fråga 2 ska besvaras jakande, utgör i så fall bestämmelserna i unionsrätten även hinder för nämnda bestämmelser i nationell rätt, när dessa bestämmelser motiveras med ett syfte som innebär att bedömningen under prövotiden av en provanställning avseende en permanent offentlig tjänst med chefsansvar, endast kan göras för det fall att arbetsuppgifterna verkligen har utförts under en längre period? 4) För det fall att fråga 3 besvaras jakande, tillåter då tolkningen av unionsrätten andra rättsliga följder än en förlängning av prövotiden i omedelbar anslutning till föräldraledighetens slut – avseende den tidsperiod som ännu inte fullgjorts vid föräldraledighetens början – på samma eller jämförbar tjänst, när det exempelvis inte längre står några sådana tjänster till förfogande? 5) Kräver tolkningen av unionsrätten i sådana fall, att det för tillsättningen av en annan tjänst eller tjänsteställning med chefsansvar, inte hålls något nytt urvalsförfarande enligt nationella bestämmelser som inkluderar andra sökande?”
10

I avdelning 3.4 i Mars pensionsplan, som ingår i kollektivavtalet av den 6 november 2008 (nedan kallad pensionsplanen), anges följande: ”En pensionsberättigad persons ”inkomst’ består av den totala ersättning som denne under ett år erhåller för de tjänster som vederbörande tillhandahåller företaget … Om en pensionsberättigad person, under sin pensionsgrundande anställningstid, alltid eller tidvis, arbetar deltid, ska dennes ’inkomst’ enligt första meningen i denna bestämmelse grundas på den avtalade veckoarbetstiden. Denna ’inkomst’ fördelas på en veckoarbetstid som motsvarar den genomsnittliga sysselsättningsnivån under den pensionsgrundande anställningstiden. Sysselsättningsnivån är förhållandet mellan den avtalade normala veckoarbetstiden och den normala veckoarbetstiden enligt Mars manual. Sysselsättningsnivån kan emellertid inte överstiga 100 procent.”
9

Första direktivet införlivades med portugisisk rätt genom Decreto-Lei no 522/85 – Seguro Obrigatório de Responsabilidade Civil Automóvel (lagdekret nr 522/85 om obligatorisk ansvarsförsäkring för motorfordon) av den 31 december 1985. I detta lagdekret, i dess lydelse enligt Decreto-Lei no 72-A/2003 – Lei do Seguro Obrigatório (lagdekret nr 72-A/2003 om lag om obligatorisk försäkring) av den 14 april 2003, vilket var i kraft vid tiden för omständigheterna i det nationella målet (nedan kallat lagdekret nr 522/85), föreskriver artikel 1.1, i följande ordalag, en skyldighet att försäkra ett motordrivet markfordon: ”Den som kan ådra sig civilrättsligt skadeståndsansvar för ekonomisk och icke ekonomisk skada till följd av personskada eller sakskada som tredje man åsamkats av ett motordrivet markfordon, dess släpfordon eller påhängsvagnar, är skyldig att inneha en ansvarsförsäkring i enlighet med bestämmelserna i detta lagdekret för att dessa fordon ska få användas.”
21

Den hänskjutande domstolen har således ställt sin fråga för att få klarhet i huruvida artiklarna 5.1 c och 7 i nämnda förordning ska tolkas så, att det lufttrafikföretag som utför flygningen är skyldigt att betala den kompensation som föreskrivs i dessa bestämmelser när en flygning ställs in utan att passageraren underrättas om detta minst två veckor före den tidtabellsenliga avgångstiden, inklusive när detta lufttrafikföretag minst två veckor före denna avgångstid har underrättat den resebyrå via vilken transportavtalet ingåtts med den berörda passageraren, men resebyrån inte har inom denna tid har underrättat passageraren om att flygningen ställts in.
För det fallet att de statliga stöd som betalats ut olagligt återkrävs av det mottagande företaget som befinner sig i ekonomiska svårigheter eller i konkurs, påverkar sådana svårigheter inte skyldigheten att återkräva stödet. Medlemsstaten är alltså skyldig att i förekommande fall likvidera bolaget, att föra in fordringen i bolagets skuldförteckning, eller att vidta andra åtgärder för att driva in stödet.

Återställandet av den tidigare situationen och undanröjandet av den konkurrenssnedvridning som följer av dessa stöd kan i princip ske genom att fordran på återbetalning av stödet i fråga tas upp bland skulderna i skuldförteckningen. I de fall där de statliga myndigheterna inte har lyckats få tillbaka hela stödet innebär upptagandet av fordran på återbetalning av stödet bland skulderna i skuldförteckningen emellertid endast att skyldigheten att återkräva stödet är uppfylld om konkursen leder till att företaget avvecklas, det vill säga att dess verksamhet definitivt upphör, vilket de statliga myndigheterna kan genomdriva i egenskap av aktieägare eller borgenärer. Av detta följer att det enbart är nödvändigt att definitivt lägga ned verksamheten i det företag som mottagit det statliga stödet om det inte är möjligt att driva in det totala beloppet för stödet under konkursförfarandet.

Det uppfyller inte heller kraven i EUF-fördraget att rikta återkrav alltför sent, efter det att fristerna löpt ut. Det verkar osannolikt att de olika stegen i ett konkursförfarande normalt kommer att äga rum inom den fyramånadersfrist som kommissionen normalt fastställer för återkrävande av olagligt stöd. Att fordran på återbetalning av stödet i fråga tas upp i förteckningen över skulder ska under dessa förhållanden i princip betraktas som en lämplig åtgärd för att undanröja snedvridningen av konkurrensen under förutsättning att en sådan åtgärd åtföljs antingen av att hela stödbeloppet återbetalas eller av att företaget läggs ned och definitivt upphör med sin verksamhet, om en sådan indrivning inte är möjlig under konkursförfarandet. För att en sådan åtgärd ska vara ändamålsenlig ska den vidtas inom den tidsfrist som föreskrivs av kommissionen.

(se punkterna 37–43)
5

I 3 b § lagen om registreringsavgift föreskrivs följande: ”1. Tull- och skatteförvaltningen kan efter ansökan godkänna att avgiften för registreringspliktiga leasingfordon, som registreras för tidsbegränsad användning här i landet, betalas enligt punkterna 2 och 3, när motorfordonet tillhör ett företag eller ett fast driftställe här i landet eller utomlands och när fordonet under en begränsad period enligt ett skriftligt avtal leasas till en fysisk eller juridisk person som har hemvist här i landet. Avtalet ska innehålla preciserade uppgifter om den avtalade leasingperioden. Ansökan ska lämnas in antingen av leasingföretaget eller av den person som leasar fordonet. 2. Det ska betalas avgift för fordon som ska registreras enligt lagen om registrering av fordon. Registreringsplikten och därmed avgiftsplikten inträder vid den tidpunkt då fordonet tas i bruk av en person med hemvist här i landet. Avgift ska betalas för hela den leasingperiod som anges i avtalet. Avgiften utgör 1) för fordon som är mellan 0 och 3 månader gamla räknat från första registrering eller ibruktagande, oavsett om det är i Danmark eller i utlandet: 2 procent av den beräknade registreringsavgiften för varje påbörjad månad efter första registrering eller ibruktagande under de första 3 månaderna, 2) för fordon som vid registreringspliktens inträdande är äldre än 3 månader räknat från första registrering eller ibruktagande, oavsett om det är i Danmark eller i utlandet: 1 procent av den beräknade registreringsavgiften för varje påbörjad månad under de följande 33 månaderna och 3) för fordon som vid registreringspliktens inträdande är äldre än 36 månader räknat från första registrering eller ibruktagande, oavsett om det är i Danmark eller i utlandet: 0,5 procent av den beräknade registreringsavgiften för varje påbörjad månad under de följande månaderna. 3. Vid betalning tillkommer ränta på den del av den beräknade registreringsavgiften som återstår efter betalning. Räntan beräknas enligt den av Danmarks Statistik vid tidpunkten för avgiftsberäkningen senast offentliggjorda genomsnittliga utlåningsräntan från kreditinstitut till icke-finansiella bolag, den 1 januari respektive den 1 juli. … 9. Det ska upprättas ett skriftligt leasingsavtal för leasingfordon för vilka det ska betalas avgift enligt punkterna 2 och 3. Avtalet ska avse fordonet i det skick det ska leasas och innehålla närmare upplysningar för att identifiera fordonet, namn och adress på leasingföretaget och leasingtagaren samt leasingbeloppet. Avtalet ska innehålla upplysningar om huruvida det har avtalats en köprätt eller köpplikt samt villkoren härvidlag. Leasingavtalet ska innehålla en preciserad uppgift om leasingperioden. Samtliga användare ska framgå av leasingavtalet. Till avtalet ska bifogas en specifikation av bilens skick och utrustning.”
7

I artikel II i Canberra-konventionen föreskrivs följande: ”1. Konventionens ändamål är bevarandet av de marina levande tillgångarna. 2. I [Canberra-konventionen] innefattar termen ’bevarande’ även rationellt utnyttjande. 3. Fångst och därmed sammanhängande verksamhet i det område som [Canberra-]konventionen är tillämplig på skall ske i enlighet med bestämmelserna i [Canberra-konventionen] och med följande principer för bevarandet: a) Förhindrande av nedgång i ett bestånd som fångas till nivåer, som ligger under de nivåer som säkerställer beståndets varaktiga förnyelse. Därför får ett bestånds storlek inte tillåtas sjunka under en nivå i närheten av den som säkerställer största årliga nettotillväxt. b) Bevarande av den ekologiska balansen mellan bestånd, som utgör del av de antarktiska marina levande tillgångarna, såväl bestånd som fångas som sådana som är beroende av eller har förbindelse med varandra, samt återupprättande av utdöende bestånd till de nivåer som anges under a ovan. c) Förhindrande av förändringar eller begränsning till ett minimum av risken för förändringar i det marina ekosystemet, där potentiella möjligheter att under en period av två eller tre årtionden återställa dessa inte föreligger, varvid hänsyn skall tas till tillgänglig kunskap om direkta eller indirekta verkningar av fångst, om följden av införande av främmande arter, om följderna av härmed sammanhängande verksamhet på det marina ekosystemet samt om verkningarna av förändringar i miljön, i syfte att möjliggöra ett fortsatt bevarande av de marina levande tillgångarna i Antarktis.”
–

2000 till 9999 pe 12 prover under det första året, fyra prover under följande år om det kan visas att vattnet under det första året överensstämmer med kraven i detta direktiv. Om ett av fyra prover är negativt, måste 12 prover tas under det följande året.
7

I artikel 106 i Código dos Impostos Especiais de Consumo (lagen om punktskatter) (nedan kallad CIEC) föreskrivs följande: ”1. Särskilda regler gäller för frisläppande av cigaretter för konsumtion under regleringsperioden 1 september–31 december varje kalenderår. 2. Under den period som avses i föregående punkt får varje näringsidkares månatliga frisläppande av cigaretter för konsumtion inte överskrida en viss kvantitet, som motsvarar den månatliga genomsnittliga kvantiteten cigaretter som släppts för konsumtion under de tolv månader som närmast föregår denna period jämte ett tillägg med tio procent. 3. Vid tillämpningen av föregående punkt ska den månatliga genomsnittliga kvantiteten beräknas på grundval av den totala kvantitet cigaretter som släppts för konsumtion under perioden från den 1 september föregående år till den 31 augusti nästföljande år. 4. Varje näringsidkare ska senast den 15 september varje år till det behöriga tullkontoret ge in en preliminär deklaration med uppgift om näringsidkarens månatliga genomsnittliga kvantitet och den högsta tillåtna kvantitet som gäller för vederbörande under regleringsperioden. 5. I vederbörligen styrkta undantagsfall, där försäljningsvolymen plötsligt och under en begränsad tid har förändrats, får tillstånd ges till överskridande av de nämnda högsta tillåtna kvantiteterna, trots att dessa inte beaktas vid beräkningen av den månatliga genomsnittliga kvantiteten för nästföljande år. 6. Efter utgången av regleringsperioden och senast i slutet av januari månad varje år ska näringsidkaren till det behöriga tullkontoret ge in en kontrolldeklaration med uppgift om den totala kvantitet cigaretter som faktiskt har släppts för konsumtion under regleringsperioden. 7. Om den högsta tillåtna kvantitet som avses i punkt 4 överskrids, och detta konstateras genom att uppgifterna i kontrolldeklarationen jämförs med de uppgifter som behandlats av myndigheten, ska överskridande tobakskvantiteter beskattas enligt den skattesats som gällde den dag då kontrolldeklarationen gavs in. Sådan beskattning utgör inte hinder för inledandet av ett överträdelseförfarande, om ett sådant är påkallat. 8. Bestämmelserna i denna artikel är var och en tillämpliga på portugisiska fastlandet, den autonoma regionen Azorerna och den autonoma regionen Madeira. De skyldigheter som föreskrivs i de föregående punkterna ska fullgöras hos det tullkontor där frisläppandet för konsumtion behandlas.”
45

I förevarande fall framgår det av de yttranden som inkommit till domstolen dels att administratörerna för fildelningsplattformen TPB har informerats om att plattformen – vilken de administrerar och gör tillgänglig för användare – ger tillgång till verk som utgivits utan rättsinnehavarnas samtycke, dels att dessa administratörer, via bloggar och forum som finns tillgängliga på nämnda plattform, uttryckligen ger uttryck för deras avsikt att göra skyddade verk tillgängliga för användarna och uppmanar användarna att göra kopior av dessa verk. Det framgår under alla omständigheter av beslutet om hänskjutande att administratörerna av fildelningsplattformen TPB inte kan vara ovetande om att denna plattform ger tillgång till verk som utgivits utan rättsinnehavarnas samtycke, med beaktande av den omständigheten som uttryckligen framhållits av den hänskjutande domstolen, att en mycket stor andel av torrentfilerna som finns på fildelningsplattformen TPB hänvisar till verk som utgivits utan rättsinnehavarnas samtycke. Under dessa förhållanden kan det konstateras att det är fråga om en överföring till en ”ny publik” (se, för ett liknande resonemang, dom av den 26 april 2017, Stichting Brein, C‑527/15, EU:C:2017:300, punkt 50).