19

Mot denna bakgrund beslutade Tribunale amministrativo regionale per la Toscana att vilandeförklara målet och hänskjuta följande tolkningsfrågor till EU-domstolen: ”1) Ska artiklarna 43 EG och 49 EG tolkas så, att de principiellt utgör hinder för sådana nationella bestämmelser som den i artikel 88 [i det kungliga dekretet], enligt vilken ’tillstånd för vadhållningsverksamhet endast kan ges åt organ med koncession eller åt sådana som har godkänts av ett ministerium eller av en annan inrättning, som genom lag har förbehållits rätten att organisera eller bedriva vadhållning samt organ som fått i uppdrag att bedriva verksamheten av något organ med koncession eller som har godkänts av ett ministerium eller av en annan inrättning, som genom lag har förbehållits rätten att organisera eller bedriva vadhållning’ och artikel 2.2 ter i lagdekret nr 40 av den 25 mars 2010, som omvandlats till lag nr 73/2010, enligt vilken ’artikel 88 i lagarna om allmän säkerhet (konsoliderad version) …, i dess lydelse enligt kungligt dekret …, ska tolkas så, att det tillstånd som föreskrivs där, när det meddelats för kommersiell verksamhet som inbegriper att organisera eller bedriva vadhållning med penningvinster, ska anses ha trätt i kraft först när innehavaren av verksamheten har beviljats koncession för att organisera och bedriva sådan spelverksamhet av ekonomi- och finansministeriet ([AAMS])’? 2) Ska artiklarna 43 EG och 49 EG tolkas så, att de principiellt utgör hinder för sådana nationella bestämmelser som artikel 38.2 i [Bersanidekretet], enligt vilken [a]rtikel 1.287 i lag nr 311 av den 30 december 2004 [(lag om 2005 års finanser)] ersätts av följande: ’287. Ekonomi- och finansministeriet ([AAMS]) ska stadga om nya bestämmelser för distributionen av spel på andra evenemang än hästkapplöpningar med beaktande av följande: a) Bland andra evenemang än hästkapplöpningar ska inbegripas totalisatorspel och spel med fasta odds på andra evenemang än hästkapplöpningar, spel på sportevenemang, 'totospel’ och spel på hästsport i den mening som avses i punkt 498 och alla andra spel på andra evenemang än hästkapplöpningar. b) Upptagande av vadhållningsinsatser avseende andra evenemang än hästkapplöpningar får bedrivas endast av operatörer som bedriver upptagande av vadhållningsinsatser i en medlemsstat i Europeiska unionen, operatörer i medlemsstater i Europeiska frihandelssammanslutningen och operatörer i andra stater, under förutsättning att de uppfyller de krav på vandel som fastställts av [AAMS]. c) Beträffande upptagande av vadhållningsinsatser vid försäljningsställen vars huvudsakliga verksamhet är att saluföra spelprodukter och försäljningsställen som har som sidoverksamhet att saluföra spelprodukter, kan saluföring av vissa typer av spelprodukter förbehållas försäljningsställen vars huvudsakliga verksamhet är att saluföra spelprodukter. d) Koncessioner ska ges för minst 7000 nya försäljningsställen, varav minst 30 procent ska ha som huvudsaklig verksamhet att saluföra spelprodukter. e) Det högsta antalet nya försäljningsställen ska bestämmas per kommun i proportion till invånarantalet och med hänsyn till redan befintliga försäljningsställen. f) Försäljningsställen vars huvudsakliga verksamhet är att saluföra spelprodukter ska, i kommuner med mer än 200000 invånare, upprättas på ett minsta avstånd på 800 meter till redan befintliga försäljningsställen som innehar koncession och, i kommuner med mindre än 200000 invånare, på ett minsta avstånd på 1600 meter till redan befintliga försäljningsställen som innehar koncession. g) Försäljningsställen som har som sidoverksamhet att saluföra spelprodukter ska, i kommuner med mer än 200000 invånare, upprättas på ett minsta avstånd på 400 meter till redan befintliga försäljningsställen som innehar koncession och, i kommuner med mindre än 200000 invånare, på ett minsta avstånd på 800 meter till redan befintliga försäljningsställen som innehar koncession. Detta ska dock inte gälla de försäljningsställen som den 30 juni 2006 tar upp vadhållningsinsatser avseende sportevenemang. h) Koncessioner för försäljningsställen ska delas ut efter ett eller flera anbudsförfaranden öppna för alla operatörer, med krav på ett lägsta bud på 25000 euro per försäljningsställe vars huvudsakliga verksamhet är att saluföra spelprodukter och 7 500 euro per försäljningsställe som har som sidoverksamhet att saluföra spelprodukter. i) Det ska vara möjligt att erbjuda spel på distans, inbegripet skicklighetsspel med penningvinster, förutsatt att ett belopp på minst 200000 euro först erläggs. ... l) Närmare bestämmelser ska meddelas om skydd av koncessionshavare som upptar vadhållningsinsatser till fasta odds avseende andra evenemang än sådana hästkapplöpningar som regleras i den förordning som avses i ekonomi- och finansministerns dekret nr 111 av den 1 mars 2006?’ Frågan huruvida ovannämnda artikel 38.2 [i Bersanidekretet] är förenlig med de ovannämnda gemenskapsrättsliga principerna avser enbart de delar av denna bestämmelse som a) ger uttryck för en allmän tendens att skydda koncessioner som beviljats innan lagstiftningen ändrades, och b) föreskriver att nya försäljningsställen endast får upprättas på ett visst minsta avstånd till redan befintliga försäljningsställen, något som i praktiken skulle kunna säkerställa att sedan tidigare förvärvade marknadspositioner bevaras. Frågan avser också den allmänna tolkning som [AAMS] har gett artikel 38.2 [i Bersanidekretet] genom att ha infört en klausul (artikel 23.3) i koncessionsavtalen om att koncessionen ska upphöra att gälla om koncessionshavaren direkt eller indirekt bedriver gränsöverskridande spelverksamhet som kan likställas med den verksamhet som omfattas av koncessionen. 3) Om svaret är att de nationella bestämmelser som citeras i föregående punkt är förenliga med gemenskapsrätten: Ska artikel 49 EG tolkas så, att man, i fall av begränsningar av friheten att tillhandahålla tjänster som har företagits med skäl hänförliga till allmänintresset, ska beakta huruvida allmänintresset har tillgodosetts tillräckligt redan genom de bestämmelser, kontroller och inspektioner som den som tillhandahåller tjänsterna är underkastad i den stat där han är etablerad? 4) Om svaret [på fråga 3] är jakande: Ska den hänskjutande domstolen inom ramen för prövningen av huruvida en sådan begränsning är proportionerlig ta hänsyn till att de berörda bestämmelserna i den stat där den som tillhandahåller tjänsterna är etablerad är likvärdiga med eller till och med går utöver den kontrollnivå som gäller i den stat där tjänsterna tillhandahålls?”