Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 12 december 1995. - Bernard Connolly mot Europeiska kommissionen. - Tjänstemän - Interimistiskt förfarande - Inledande av ett disciplinförfarande - Ansökan om interimistiska åtgärder för att förbjuda den svarande institutionen och dess tjänstemän att till pressen förmedla information om disciplinförfarandet samt om tjänstemannens person, åsikter och hälsa. - Mål T-203/95 R.



Rättsfallssamling 1995 s. II-02919

s. IA-00279

s. II-00847



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiska åtgärder - Villkor för upptagande till sakprövning - Bedömning i ett fall av ansökan om skydd mot en framtida skada som kan vara allvarlig och irreparabel

2 Interimistiska åtgärder - Behörigheten hos den domstol som skall fatta beslut om interimistiska åtgärder - Utfärdande av interimistiska förelägganden - Uppmaning att iaktta existerande regler

(EG-fördraget, artikel 186; EG-stadgan för domstolen, artikel 36)

3 Interimistiska åtgärder - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Åtgärden framstår vid ett första påseende som berättigad - Allvarlig och irreparabel skada - En tjänstemans heder och aktning i yrket ifrågasatt genom information som hans kollegor har spritt utan att den berörda institutionen har reagerat på lämpligt sätt - Den domstol som har att fatta beslut om interimistiska åtgärder uppmanar den berörda institutionen att upphöra med denna spridning - Yrkande om vitesföreläggande - Omfattas inte

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

4 En ansökan om interimistiska åtgärder enligt artikel 186 i fördraget som har ingetts av en tjänsteman och som är knuten till ett självständigt skadeståndsyrkande som rör en skada som tjänstemannen påstår sig ha lidit på grund av rättsakter som, vid ett första påseende, inte kan göras till föremål för en talan om ogiltigförklaring och som syftar till att förhindra framtida skador, kan inte - även om det finns tvivel om att talan i målet kan upptas till prövning, eftersom den inte har föregåtts av ett administrativt förfarande i enlighet med kraven i tjänsteföreskrifterna - avvisas av den domstol som har att fatta beslut om interimistiska åtgärder.

Förhållandet att sökanden eventuellt inte har genomfört det administrativa förfarandet kan inte i något fall leda till att den berörde förlorar sin möjlighet att få till stånd en åtgärd som syftar till att undvika en framtida skada som skulle kunna bli allvarlig och irreparabel, eftersom förfarandet för interimistiska åtgärder i gemenskapernas processuella system har till ändamål och syfte just att tillåta att interimistiska åtgärder vidtas om skyndsamhet är påkallad, vilket bekräftas av den möjlighet som finns i artikel 91.4 i tjänsteföreskrifterna att väcka talan utan att ha avslutat det administrativa förfarandet om denna talan åtföljs av en ansökan om vidtagande av interimistiska åtgärder.

5 Gemenskapens domstolar har enligt artikel 186 i fördraget behörighet att föreskriva nödvändiga interimistiska åtgärder, vilket gör det möjligt för domstolarna att ingripa på olika sätt för att möta de särskilda krav som ställs i det konkreta fallet.

Denna behörighet medför enligt artikel 36 i stadgan för Europeiska gemenskapernas domstol behörighet att utfärda interimistiska förelägganden som inte binder den domstol som avgör talan i målet, men ger också möjlighet att utfärda en enkel uppmaning att iaktta gällande regler, eftersom en sådan uppmaning kan utgöra en lämplig åtgärd som överensstämmer med de principer som styr förfarandet för interimistiska åtgärder och som medför att sökanden provisoriskt ges ett adekvat rättsligt skydd för sina rättigheter.

6 I en situation där det är ostridigt att flera uppgifter och kommentarer från tjänstemän, vars identitet i princip inte är känd, har publicerats i pressen och dessa uppgifter och kommentarer rör en av deras kollegors person, hälsa och yrkeskvalifikationer och att den berörda institutionen ännu inte har antagit några egna åtgärder för att undvika att sådana uppgifter sprids, och eftersom sådana uppgifter genom att de skadar den berördes heder och anseende i yrket kan orsaka denne en skada som inte bara är allvarlig utan dessutom oåterkallelig, är det lämpligt att den domstol som har att avgöra det interimistiska ärendet, vidtar nödvändiga åtgärder för att se till att institutionens personal inte i sina kontakter med pressen eller på något annat sätt i fortsättningen sprider uppgifter om den berördes karriär, person, åsikter eller hälsa, vilka direkt eller indirekt kan komma att skada hans heder och anseende i yrket.

Eftersom det inte finns någonting som tyder på att institutionen inte kommer att uppfylla sina skyldigheter gentemot den berörde i enlighet med bestämmelserna i beslutet om interimistiska åtgärder, finns det däremot ingen anledning att ta upp yrkandet om vitesföreläggande för att utöva tryck på institutionen.