Beslut meddelat av domstolens ordförande den 18 november 1999. - Pfizer Animal Health SA m.fl. mot Europeiska kommissionen m.fl.. - Överklagande - Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande i ett interimistiskt förfarande - Allvarlig och irreparabel skada - Beaktande av den skada som de intervenerande parterna har lidit. - Mål C-329/99 P (R).



Rättsfallssamling 1999 s. I-08343



Sammanfattning



Nyckelord

1 Överklagande - Grunder - Felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna - Avvisning

(Artikel 225 EG; EG-stadgan för domstolen, artikel 51)

2 Överklagande - Grunder - Felaktig bedömning av bevisningen - Avvisning

(EG-stadgan för domstolen, artikel 51)

3 Interimistiska åtgärder - Uppskov med verkställighet - Sakprövningsförutsättningar - Upptagande till prövning av talan rörande huvudsaken

(Domstolens rättegångsregler, artikel 83.1)

4 Förfarande - Intervention - Sakprövningsförutsättningar - Intresse av utgången av tvisten - Intervention inom ramen för en ansökan om uppskov med verkställigheten av en gemenskapsrättsakt - Intervenientens rätt till interimistiskt rättsligt skydd - Föreligger inte

(EG-stadgan för domstolen, artikel 37)

Sammanfattning

1 Det framgår av artikel 225 EG och artikel 51 i EG-stadgan för domstolen att ett överklagande skall vara begränsat till rättsfrågor och att det endast kan grundas på bristande behörighet hos förstainstansrätten, på rättegångsfel som kränker den överklagandes intressen eller på att förstainstansrätten har åsidosatt gemenskapsrätten. Förstainstansrätten är dels ensam behörig att fastställa vilka faktiska omständigheter som är relevanta, utom då de innehållsmässiga felaktigheterna i förstainstansrättens konstateranden beror på handlingarna i det aktuella målet, dels ensam behörig att bedöma dessa faktiska omständigheter.

2 Domstolen är, inom ramen för ett överklagande, i princip inte behörig att pröva den bevisning som förstainstansrätten har lagt till grund för fastställelsen eller bedömningen av de faktiska omständigheterna. När de allmänna rättsprinciper eller förfaranderegler som är tillämpliga i fråga om bevisbördan och bevisningen har iakttagits, är det nämligen endast förstainstansrätten som skall bedöma det värde som uppgifterna i målet skall tillmätas.

3 Det framgår av artikel 83.1 första stycket i domstolens rättegångsregler att en ansökan om uppskov med verkställighet av en rättsakt som har utfärdats av en institution endast kan prövas om sökanden har väckt talan om prövning av rättsakten vid domstolen. För att denna ansökan om uppskov skall kunna upptas till sakprövning måste klaganden styrka vissa omständigheter som gör det möjligt att, vid ett första påseende, dra slutsatsen att talan rörande huvudsaken, som yrkandet om interimistiska åtgärder hör till, kan prövas, för att undvika att klaganden genom ett interimistiskt förfarande kan beviljas uppskov med verkställigheten av en rättsakt, vilken domstolen senare inte kommer att ogiltigförklara, eftersom talan rörande huvudsaken inte kunde upptas till sakprövning.

4 Vad beträffar de villkor som en person måste uppfylla för att få tillstånd att intervenera i en tvist, kräver artikel 37 i EG-stadgan för domstolen endast att personen i fråga har ett berättigat intresse av utgången av tvisten, eftersom interventionen är av underordnad betydelse i förhållande till föremålet för tvisten. Av detta följer att intervenienten förvisso kan göra gällande sina intressen inom ramen för en ansökan om uppskov med verkställigheten av en rättsakt, men att den inte kan utvidga föremålet för tvisten genom att hävda en egen rätt till interimistiskt rättsligt skydd.

Kravet på skyndsamhet avseende en ansökan om interimistiska åtgärder skall således bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden åsamkas allvarlig skada som inte kan avhjälpas.