ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 320/23

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court of the United Kingdom (Förenade kungariket) den 5 augusti 2015 – Secretary of State for Work and Pensions mot Tolley (avliden, företrädd av ett personligt ombud)

(Mål C-430/15)

(2015/C 320/32)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Secretary of State for Work and Pensions

Motpart: Tolley (avliden, företrädd av ett personligt ombud)

Tolkningsfrågor

1) Är den del i Förenade kungarikets invalidpension som avser vård korrekt klassificerad som en förmån vid invaliditet istället för en kontantförmån vid sjukdom i den mening som avses i förordning nr 1408/71 (1)?

2) (i) Upphör en person, som inte längre har rätt till brittisk invalidpension i enlighet med nationell rätt i Förenade kungariket, eftersom hon har bosatt sig i en annan medlemsstat, och som helt har slutat förvärvsarbeta före utflyttningen, men som fortsätter att vara försäkrad mot ålderdom genom socialförsäkringssystemet i Förenade kungariket, att omfattas av lagsstiftningen i Förenade kungariket i enlighet med artikel 13.2 f i förordning nr 1408/71? (ii) Omfattas en sådan person, under alla omständigheter, fortsatt av lagstiftningen i Förenade kungariket, med beaktande av punkt 19 c i Förenade kungarikets bilaga VI till förordningen? (iii) Om hon har upphört att omfattas av Förenade kungarikets lagstiftning i den mening som avses i artikel 13.2 f, är då Förenade kungariket tvingat, eller har det endast möjlighet, att i enlighet med punkt 20 i bilaga VI tillämpa bestämmelserna i kapitel 1 i avdelning III till förordningen med avseende på henne?

3) (i) Är den vida definitionen av en anställd person i domen Dodl och Oberhollenzer tillämplig avseende artiklarna 19–22 i förordningen, när personen helt har slutat förvärvsarbeta innan denne flyttade till en annan medlemsstat, utan att beakta den åtskillnad som gjorts i kapitel 1 i avdelning III mellan, å ena sidan, anställda och egenföretagare och, å andra sidan, arbetslösa personer? (ii) Om den är tillämplig, har då en sådan person rätt att överföra förmånen i enlighet med antingen artikel 19 eller artikel 22? Syftar artikel 22.1 b till att förhindra att en sökandes rätt till den del i invalidpensionen som avser vård vägras denne genom ett bosättningskrav som införts i nationell lagstiftning avseende bosättning i en annan medlemsstat?

(1) Rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjemedlemmar flyttar inom gemenskapen EGT L 149, s. 2
SV Europeiska unionens officiella tidning C 311/31

Begäran om förhandsavgörande framställd av Centrale Raad van Beroep (Nederländerna) den 8 juli 2015 – J. Klinkenberg mot Minister van Infrastructuur en Milieu

(Mål C-343/15)

(2015/C 311/36)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Centrale Raad van Beroep

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: J. Klinkenberg

Motpart: Minister van Infrastructuur en Milieu

Tolkningsfrågor

1) Ska artikel 1 i direktiv 1999/63/EG (1) och klausul 1.1 i bilagan ”Europeiskt avtal om arbetstidens organisation för sjömän” tolkas så, att direktivet och avtalet ska tillämpas på en tjänsteman som arbetar för Rijksrederij och ingår i besättningen på ett fartyg som används för att genomföra fiskerikontroller?

2) Om den första frågan besvaras nekande, ska artikel 2 i direktiv 89/391/EEG (2), artiklarna 1.3, 2.1 och 2.2 i direktiv 93/104/EG (3) samt artiklarna 1.3, 2.1 och 2.2 i direktiv 2003/88/EG tolkas så, att direktiven 93/104/EG och 2003/88/EG är tillämpliga på den tjänsteman som avses i den första frågan?

3) Ska artiklarna 3, 5 och 6 i direktiv 93/104/EG samt artiklarna 3, 5 och 6 i direktiv 2003/88/EG (4) tolkas så, att de utgör hinder för en nationell bestämmelse, enligt vilken de timmar under sjöresan ska anses utgöra viloperioder, under vilka den tjänsteman som avses i den första frågan inte utför arbete, men är skyldig att stå till förfogande för att på begäran undanröja störningar i maskinrummet?

4) Ska artiklarna 3, 5 och 6 i direktiv 93/104/EG samt artiklarna 3, 5 och 6 i direktiv 2003/88/EG tolkas så, att de utgör hinder för en nationell bestämmelse enligt vilken de timmar under sjöresan ska anses utgöra viloperioder, under vilka den tjänsteman som avses i den första frågan inte utför något arbete, men är skyldig att utföra arbete på befälhavarens begäran om det behövs för att trygga fartygets, de ombordvarandes, lastens eller miljöns omedelbara säkerhet, eller för att bistå andra fartyg eller personer i nöd?

(1) Rådets direktiv av den 21 juni 1999 om det avtal om arbetstidens organisation för sjömän som ingåtts av European Community Shipowners' Association (ESCA) och Federation of Transport Workers' Unions in the European Union (FST) – Bilaga: Europeiskt avtal om arbetstidens organisation för sjömän (EGT L 167, 2.7.1999, s. 33).

(2) Rådets direktiv av den 12 juni 1989 om åtgärder för att främja förbättringar av arbetstagarnas säkerhet och hälsa i arbetet (EGT L 183, s. 1; svensk specialutgåva, område 5, volym 4, s. 146).

(3) Rådets direktiv av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EGT L 307, s. 18).

(4) Europaparlamentets och rådets direktiv av den 4 november 2003 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden (EUT L 299, s. 9).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 81/9

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 29 december 2014 – Bookit Ltd mot Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Mål C-607/14)

(2015/C 081/12)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Bookit Ltd

Motpart: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1) Vad gäller undantaget från mervärdesskatteplikt i artikel 135.1 d i rådets direktiv 2006/11/EG (1) av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, såsom domstolen har tolkat denna artikel i domen av den 5 juni 1997 i mål C-2/95, Sparkassernas Datacenter (SDC) (ECLI:EU:C:1997:278; REG 1997, s. I-3017), vilka principer ska tillämpas för att avgöra huruvida en ”betal- och kreditkortstjänst” (såsom den tjänst som tillhandahålls i förevarande mål) ”[syftar] till att överföra medel och [medför] rättsliga och finansiella förändringar” i den mening som avses i punkt 66 i den domen?

2) Principiellt sett, vilka faktorer särskiljer a) en tjänst som består av tillhandahållandet av finansiell information, utan vilken en betalning inte skulle göras, men som inte omfattas av undantaget (som i domen av den 28 juli 2011 i mål C-250/10, Nordea Pankki Suomi (ECLI:EU:C:2011:532; REU 2011, s. I-7359), från b) en tjänst som tillhandahålls av en datacentral och som i praktiken innebär en överföring av medel och som EU-domstolen därför har konstaterat skulle kunna omfattas av undantaget (som i punkt 66 i domen i det ovannämnda målet SDC)?

3) Framför allt, och i samband med förmedling av betal- och kreditkortstjänster: a. Är undantaget tillämpligt på tjänster som leder till överföring av medel men som inte innefattar utförandet av uppgifter innebärande debitering av ett konto och motsvarande kreditering av ett annat konto? b. Är rätten att beviljas undantag beroende av huruvida tjänsteleverantören själv erhåller auktoriseringskoder direkt från kortinnehavarens bank, eller erhåller dessa koder via sin inlösande bank?

(1) EUT L 347, s. 1.
1)

Utgör bestämmelserna i rambeslut 2008/909/RIF av den 27 november 2008 hinder mot att den verkställande staten under överförandeförfarandet sätter ned tiden för det frihetsberövande straff som utdömts av den utfärdande staten med anledning av arbete som utförts under den tid som påföljden avtjänades i den utfärdande staten, på följande sätt: A) Straffet sätts ned med tillämpning av den verkställande statens lagstiftning om verkställighet av påföljd i enlighet med artikel 17.1 [i rambeslutet]. Är det enligt denna bestämmelse möjligt att tillämpa den verkställande statens lagstiftning om verkställighet av påföljd redan i överförandeskedet på omständigheter som inträffade under den tid den dömda personen omfattades av den utfärdande statens jurisdiktion (nämligen arbete som utförts i fängelse i den utfärdande staten)? B) Straffet sätts ned på grund av ett avdrag som gjorts i enlighet med artikel 17.2 [i rambeslutet]. Är det enligt denna bestämmelse möjligt att dra av en period som är längre än den period för frihetsberövande som bestämts i enlighet med den utfärdande statens lagstiftning, där den verkställande statens lagstiftning tillämpas och det därigenom görs en ny bedömning av omständigheter som inträffade i den utfärdande staten (nämligen arbete som utförts i fängelse i den utfärdande staten)?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 46/31

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco (Spanien) den 5 december 2014 – Mimoun Khachab mot Delegación de Gobierno en Álava

(Mål C-558/14)

(2015/C 046/36)

Rättegångsspråk: spanska

Hänskjutande domstol

Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Mimoun Khachab

Motpart: Delegación de Gobierno en Álava

Tolkningsfråga

Ska artikel 7.1 c i rådets direktiv 2003/86/EG av den 22 september 2003 om rätt till familjeåterförening (1) tolkas så, att den utgör hinder för en nationell bestämmelse som den som är aktuell i det nationella målet, vilken gör det möjligt att avslå en ansökan om familjeåterförening på grund av att referenspersonen saknar stabila och regelbundna försörjningsmedel som är tillräckliga för att försörja referenspersonen och hans eller hennes familjemedlemmar, på grundval av en prognostisk bedömning som de nationella myndigheterna gör av huruvida det kan förväntas att han eller hon kommer att bibehålla de ekonomiska medlen under ett år efter tidpunkten för ansökan, en bedömning som grundar sig på hur medlen har utvecklats under de sex månader som närmast föregick tidpunkten för ansökan?

(1) EUT L 251, s. 12.
E.

Den femte grunden: Felaktig rättstillämpning och avsaknad av motivering med avseende på prövningen av grunden om kommissionens åsidosättande av Best practices och principen om god förvaltningssed Med den femte grunden gör Buzzi Unicem gällande att tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den fann att kommissionens Best practices inte var bindande för kommissionen när den, efter att ha beslutat att be företagen att yttra sig över ett utkast till ett beslut enligt artikel 18.3, sedan inte beaktade någon av de ingivna kommentarerna och väsentligen ändrade texten i det slutliga beslutet. Klaganden motsätter sig även avsaknaden av motivering vad gäller grunden om kommissionens åsidosättande av principen om god förvaltningssed på grund av det sätt på vilket den utövade sin befogenhet att begära upplysningar.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 142/28

Begäran om förhandsavgörande framställd av Conseil d'État (Frankrike) den 6 mars 2014 – FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison mot Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

(Mål C-106/14)

2014/C 142/35

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Conseil d'État

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: FCD – Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB – Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison

Motpart: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie

Tolkningsfråga

I det fallet att en ”vara” i den mening som avses i förordning nr 1907/2006 (Reach) (1) är sammansatt av flera beståndsdelar som var för sig svarar mot definitionen av ”vara” i förordningen, är då de skyldigheter som följer av artiklarna 7.2 och 33 i förordningen uteslutande tillämpliga på den sammansatta varan eller är de tillämpliga på var och en av de beståndsdelar som svarar mot definitionen av en ”vara”?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG (EUT L 396, s. 1).
—

fastställa att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artiklarna 2, 3 och 4 i kommissionens beslut (1) av den 13 juli 2011, C(2011) 4916 slutlig (angående statligt stöd SA.26117 – C 2/10, ex NN 62/09, som genomförts till förmån för Aluminium of Greece SA) och enligt EUF-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen vidta samtliga åtgärder som är nödvändiga för att återkräva det stöd som i artikel 1 i nämnda beslut förklarats olagligt och oförenligt med den gemensamma marknaden, eller i vart fall genom att inte på lämpligt sätt underrätta kommissionen om de åtgärder som vidtagits enligt artikel 4, och
SV Europeiska unionens officiella tidning C 367/25

Begäran om förhandsavgörande framställd av tribunal administratif de Strasbourg (Frankrike) den 8 oktober 2013 — Geoffrey Léger mot Ministre des affaires sociales et de la santé, Établissement français du sang

(Mål C-528/13)

2013/C 367/46

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Tribunal administratif de Strasbourg

Part(er) i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Geoffrey Léger

Svarande: Ministre des affaires sociales et de la santé, Établissement français du sang

Tolkningsfråga

Utgör det förhållandet att en man haft sexuellt umgänge med en annan man, med avseende på bilaga III i direktiv 2004/33/EG (1), i sig ett sexuellt beteende som utsätter vederbörande för en risk att få allvarliga infektionssjukdomar som kan överföras via blod och som därmed motiverar att avstänga en person med ett sådant sexuellt beteende permanent från blodgivning, eller förhåller det sig så att ett sådant beteende endast kan utgöra — beroende på omständigheterna i det enskilda fallet — ett sexuellt beteende som utsätter vederbörande för en risk att få allvarliga virussjukdomar som kan överföras via blod och som därmed motiverar att tillfälligt avstänga en sådan person från blodgivning, under en tidsbestämd period efter det att riskbeteendet har upphört ?

(1) Kommissionens direktiv 2004/33/EG av den 22 mars 2004 om genomförande av Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/98/EG i fråga om vissa tekniska krav på blod och blodkomponenter (EUT L 91, s. 25)
SV Europeiska unionens officiella tidning C 252/17

Överklagande ingett den 27 maj 2013 av Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S och Koppers UK Ltd av den dom som tribunalen (sjunde avdelningen i utökad sammansättning) meddelade den 7 mars 2013 i mål T-96/10, Rütgers Germany GmbH m.fl. mot Europeiska kemikaliemyndigheten (Echa)

(Mål C-290/13 P)

2013/C 252/26

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Rütgers Germany GmbH, Rütgers Belgium NV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S och Koppers UK Ltd (ombud: advokaten K. Van Maldegem)

Övrig part i målet: Europeiska kemikaliemyndigheten (Echa)

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— upphäva den dom som meddelades av tribunalen i mål T-96/10,

— ogiltigförklara Europeiska kemikaliemyndighetens beslut ED/68/2009 (nedan kallat det omtvistade beslutet) om att identifiera antracenolja (antracenpasta) som ett ämne som ska tas upp i förteckningen i enlighet med artikel 59 i förordning (EG) nr 1907/2006 (Reach), (1) eller

— alternativt återförvisa målet till tribunalen för handläggning av klagandenas yrkanden om ogiltigförklaring, samt

— förplikta motparten att ersätta rättegångskostnaderna (inklusive de kostnader som åsamkats klagandena vid tribunalen).

Grunder och huvudargument

Klaganden anser att tribunalen åsidosatte gemenskapsrätten då den ogillade deras yrkanden om delvis ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet. De gör särskilt gällande att tribunalen i ett antal avseenden gjorde en felaktig tolkning av det regelverk som är tillämpligt på klagandena. Detta innebar att tribunalen i ett antal avseenden gjorde en felaktig rättstillämpning, nämligen

— då den fann att målet avser komplexa vetenskapliga och tekniska omständigheter och då den fann att identifieringen av antracenolja (antracenpasta) som långlivat, bioackumulerande och toxiskt eller mycket långlivat och mycket bioackumulerande på grundval av beståndsdelar i koncentrationer som är lika med eller högre än 0,1 procent inte var uppenbart felaktig,

— beståndsdelarna inte måste identifieras individuellt som långlivade, bioackumulerande och toxiska eller mycket långlivade och mycket bioackumulerande i ett separat beslut från Europeiska kemikaliemyndigheten baserat på en grundlig bedömning i det avseendet,

— artikel 59.3 i och bilaga XV till förordning nr 1907/2006 inte hade åsidosatts eftersom information om alternativa ämnen inte fanns med i bilaga XV-akten, samt

— att likabehandlingsprincipen inte hade åsidosatts.

Mot denna bakgrund anser klagandena att den överklagade domen ska upphävas och att det omtvistade beslutet ska ogiltigförklaras.

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1907/2006 av den 18 december 2006 om registrering, utvärdering, godkännande och begränsning av kemikalier (Reach), inrättande av en europeisk kemikaliemyndighet, ändring av direktiv 1999/45/EG och upphävande av rådets förordning (EEG) nr 793/93 och kommissionens förordning (EG) nr 1488/94 samt rådets direktiv 76/769/EEG och kommissionens direktiv 91/155/EEG, 93/67/EEG, 93/105/EG och 2000/21/EG (EUT L 396, s. 1).
1.

Strider det mot unionsrätten att den nationella domstolen, under de i målet föreliggande omständigheterna — varvid det förefaller föreligga ett uppenbart åsidosättande av unionsrätten som kommer att fortsätta att få konsekvenser för framtiden och varvid parterna under förvaltningsförfarandet har haft ett meningsutbyte beträffande frågan huruvida artikel 14 i förordning 343/2003 (1) är tillämplig vilken de inte har återkomit till under handläggningen av målet vid domstolen men som klaganden inte heller uttryckligen har åberopat inför rätta — på grund av det nationella förbudet mot prövning ex officio lämnar den tvistiga frågan utan avseende?
1.

Ska artikel 13 B d 6 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning om omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund tolkas så att begreppet ”särskilda investeringsfonder såsom dessa definieras av medlemsstarterna” ska omfatta pensionskassor sådana som de i det nationella målet med följande kännetecken, när medlemsstaten erkänner de institut som anges i kapitel 2 i begäran om förhandsavgörande som särskilda investeringsfonder: a) avkastningen till arbetstagaren (pensionskunden) är beroende av avkastningen på pensionskassans investeringar, b) arbetsgivaren ska inte göra en ytterligare inbetalning för att säkra pensionskunden en viss avkastning, c) pensionskassan investerar kollektivt sparmedlen utifrån en princip om riskspridning, d) huvuddelen av inbetalningarna till pensionskassan följer av kollektivavtal mellan arbetsmarknadens parter, vilka representerar enskilda arbetstagare och arbetsgivare, och inte av individuella beslut av den enskilde arbetstagaren, e) den enskilde arbetstagaren kan individuellt besluta att göra ytterligare inbetalningar till pensionskassan, f) egenföretagare, arbetsgivare och direktörer kan välja att betala in pensionsbidrag till pensionskassan, g) en på förhand fastställd del av det kollektivt avtalade pensionssparandet för arbetstagare används till en livslång livränta, h) pensionskunderna står för pensionskassans kostnader, i) inbetalningar till pensionskassen ger rätt till avdrag inom vissa beloppsmässiga gränser enligt nationell inkomstskatterätt, j) inbetalningar till en individuell pensionsordning, inbegripet till en pensionsordning i ett kreditinstitut, där medlen kan placeras i en investeringsfond, ger rätt till avdrag enligt nationell inkomstskatterätt i samma omfattning som vad som angetts under i, k) avdragsrätten för inbetalningar under i motsvaras av att utdelningar beskattas, och l) sparmedlen ska som utgångspunkt betalas ut efter att pensionsåldern har inträtt?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 389/3

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto (Portugal) den 18 september 2012 — Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA mot Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

(Mål C-425/12)

2012/C 389/04

Rättegångsspråk: portugisiska

Hänskjutande domstol

Tribunal Administrativo e Fiscal do Porto

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Portgás — Sociedade de Produção e Distribuição de Gás, SA

Motpart: Ministério do Ambiente, do Ordenamento do Território e do Desenvolvimento Regional

Tolkningsfråga

Ska artikel 4.1 i rådets direktiv 93/38/EEG (1) av den 14 juni 1993, och artikel 14.1 c i i samma direktiv, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/4/EG (2) av den 16 februari 1998, samt övriga bestämmelser i omnämnda direktiv och tillämpliga allmänna unionsrättsliga principer, tolkas så, att de skapar skyldigheter för enskilda offentligrättsliga koncessionsinnehavare [i synnerhet sådana enheter som avses i artikel 2.1 b i direktiv 93/38/EEG], trots att den portugisiska staten inte har införlivat detta direktiv i intern rätt, och att denna medlemsstat kan göra underlåtenheten att uppfylla dessa skyldigheter gällande gentemot den enskilda koncessionsinnehavaren genom en rättsakt från ett av dess ministerier?

(1) Direktiv om samordning av upphandlingsförfarandet för enheter som har verksamhet inom vatten-, energi-, transport- och telekommunikationssektorerna (EGT L 199, s. 84).

(2) EGT L 101, s. 1.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 295/25

Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London (Förenade kungariket) den 3 augusti 2012 — Nnamdi Onuekwere mot Secretary of State for the Home Department

(Mål C-378/12)

2012/C 295/45

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Nnamdi Onuekwere

Motpart: Secretary of State for the Home Department

Tolkningsfrågor

1. Under vilka omständigheter, om några, medför en fängelseperiod att personen uppehåller sig lagligen i syfte att förvärva en permanent uppehållsrätt enligt artikel 16 i direktiv 2004/38 (1)?

2. Om en fängelseperiod inte ska anses innebära att personen uppehåller sig lagligen, har då en person som avtjänat ett fängelsestraff rätt att lägga samman uppehållsperioder före och efter fängelsevistelsen vid beräkningen av de 5 år som krävs för att erhålla permanent uppehållsrätt enligt direktivet?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (Text av betydelse för EES (EUT L 158, s. 77)