Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Europeiska unionens egna medel – Bestämmelser om skydd av unionens finansiella intressen – Administrativa åtgärder – Bestämmelser om indragande av förmån som erhållits på ett otillbörligt sätt – Tillämpningsområde – Åtgärder för indragande av en förmån som erhållits på ett otillbörligt sätt genom att en oegentlighet begåtts – Upphävande av det beslut genom vilket förmånen beviljats – Omfattas

(Rådets förordning nr 2988/95, artiklarna 1.1, 1.2 och 4.1–4.3)

2. Europeiska unionens egna medel – Bestämmelser om skydd av unionens finansiella intressen – Oegentlighet – Begrepp – Skadlig inverkan med avseende på likabehandlingsprincipen och öppenhetsprincipen – Samverkan mellan sökanden av stödet och den ansvarige tjänstemannen som ledde till att ekonomiskt stöd erhölls från unionens budget – Omfattas

(Rådets förordning nr 2988/95, artiklarna 1.2 och 4.1 samt förordning nr 1605/2002, artikel 109.1)

3. Europeiska unionens egna medel – Bestämmelser om skydd av unionens finansiella intressen – Beivrande av oegentligheter – Preskriptionstid

(Rådets förordning nr 2988/95, artikel 3.1 första stycket)

4. Europeiska unionens egna medel – Bestämmelser om skydd av unionens finansiella intressen – Kontinuerlig eller upprepad oegentlighet – Bedömningskriterier

(Rådets förordning nr 2988/95, artikel 3.1 andra stycket)

Sammanfattning

1. Skyldigheten att återbetala en förmån som tillförskaffats otillbörligen, genom ett rättsstridigt förfarande, strider inte mot legalitetsprincipen. Denna skyldighet utgör nämligen inte en sanktion, utan är helt enkelt följden av konstaterandet att villkoren för att få den förmån som följer av gemenskapsbestämmelserna har uppfyllts på ett konstruerat sätt, vilket innebär att förmånen har tillförskaffats otillbörligen och att återbetalningsskyldighet följaktligen är motiverad. Till skillnad från administrativa sanktioner som kräver en specifik rättslig grund utanför de allmänna bestämmelser som återfinns i förordning nr 2988/95, ska de bestämmelser som återfinns i artikel 4.1–4.3 jämförda med artikel 1.1 och 1.2 i samma förordning anses utgöra en rättslig grund som är såväl relevant som tillräcklig, med avseende på alla åtgärder som syftar till ett tillbakadragande av en förmån som erhållits på ett otillbörligt sätt genom att en oegentlighet begåtts och, således, med avseende på upphävande av det beslut genom vilket förmånen beviljats.

Även i avsaknad av specifika bestämmelser, följer under alla omständigheter av allmänna gemenskapsrättsliga principer att gemenskapsinstitutionerna i princip med retroaktiv verkan ska kunna återkalla gynnande administrativa rättsakter. Genom bland annat artikel 4.1 i förordning nr 2988/95 genomförs dessa allmänna principer på sekundärrättslig nivå.

(se punkterna 117 och 118)

2. Såsom följer av artikel 109.1 i förordning nr 1605/2002 med budgetförordning för Europeiska gemenskapernas allmänna budget, ska bidrag beviljas enligt, bland andra, principerna om klarhet, öppenhet och likabehandling. Detta förutsätter, med beaktande av de begränsade medel som finns tillgängliga för finansieringen av dessa bidrag, att alla potentiella bidragssökande ska behandlas på samma sätt vad beträffar dels meddelanden – i infordran av förslag – av relevanta uppgifter avseende de urvalskriterier som kommer att tillämpas med avseende på de förslag som lämnas in, dels den jämförande bedömningen av projekten som utmynnar i att de väljs ut och att bidrag erhålls.

På budgetområdet är syftet med öppenhetsprincipen, som följer av likabehandlingsprincipen, huvudsakligen att garantera att det inte förekommer någon risk för favorisering eller godtycke från budgetmyndighetens sida. Den innebär att samtliga villkor och bestämmelser för förfarandet för beviljande ska vara formulerade, i infordran av förslag, på ett klart, precist och entydigt sätt. Alla uppgifter som behövs för förståelsen av infordran av förslag ska så snart som möjligt tillhandahållas samtliga aktörer som skulle kunna vara intresserade av att delta i ett förfarande för beviljande av bidrag, dels för att alla rimligt informerade och normalt omsorgsfulla sökande ska kunna förstå den exakta räckvidden av förslagen och tolka dem på samma sätt, dels för att budgetmyndigheten på ett effektivt sätt ska kunna kontrollera om de förslag som lämnas uppfyller de i förväg fastställda urvalskriterierna. Alla begränsningar av de sökandes lika möjligheter och åsidosättanden av öppenhetsprincipen utgör således en oegentlighet hänförlig till förfarandet för beviljande.

Om ekonomiskt stöd erhålls från gemenskapens budget genom samverkan – vilken uppenbart strider mot de bindande regler som gäller beviljande av sådant stöd – mellan sökanden av stödet och den tjänsteman som ansvarar för att förbereda infordran av förslag och, därefter, för att bedöma och välja ut det projekt som ska finansieras, föreligger det en oegentlighet i den mening som avses i artikel 4.1 i förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen. Det är härvid inte nödvändigt att bedöma huruvida agerandet i fråga även uppfyller kriterierna för bestickning eller mutbrott eller en överträdelse av en annan straffrättslig bestämmelse.

(se punkterna 122 och 124–126)

3. Gemenskapslagstiftaren har, genom att anta förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen, och i synnerhet dess artikel 3.1 första stycket, avsett att införa en allmän preskriptionsregel som är tillämplig på området och genom vilken gemenskapslagstiftaren har avsett att dels fastställa en minsta preskriptionstid som är tillämplig i alla medlemsstater, dels fastställa att det inte ska vara möjligt att driva in belopp som uppburits på ett otillbörligt sätt från gemenskapens budget efter det att en tidsperiod om fyra år löpt ut från det att den oegentlighet som avser de omtvistade betalningarna har begåtts. Alla förmåner som uppburits på ett otillbörligt sätt från gemenskapens budget kan således, från och med den tidpunkt då förordning nr 2988/95 trädde i kraft, i regel dras in av de behöriga nationella myndigheterna inom loppet av fyra år, med undantag av sektorer för vilka gemenskapslagstiftaren har föreskrivit en kortare frist. Vad beträffar förmåner som uppburits på ett otillbörligt sätt från gemenskapens budget, till följd av oegentligheter som har begåtts innan förordning nr 2988/95 trädde i kraft, kan det konstateras att gemenskapslagstiftaren, genom att anta artikel 3.1 i denna förordning och utan inverkan på punkt 3 i denna artikel, har fastställt en allmän preskriptionsregel. Genom denna har gemenskapslagstiftaren avsiktligt förkortat perioden under vilken myndigheterna i medlemsstaterna, som agerar för gemenskapens budgets räkning, bör eller borde ha återkrävt sådana förmåner som uppburits på ett otillbörligt sätt till fyra år.

Med tillämpning av artikel 3.1 första stycket i förordning nr 2988/95 ska belopp som en ekonomisk aktör erhållit på ett otillbörligt sätt, till följd av en oegentlighet som har begåtts innan förordning nr 2988/95 trädde i kraft i princip anses vara preskriberade, när en åtgärd som avbryter preskriptionen inte vidtagits inom fyra år från det att oegentligheterna begicks. Med en sådan åtgärd avses, enligt artikel 3.1 tredje stycket, varje åtgärd som den behöriga myndigheten underrättar den berörda personen om och som har till syfte att utreda eller beivra oegentligheten.

Dessa principer ska i tillämpliga delar tillämpas när åtgärden i fråga har antagits av kommissionen i enlighet med artikel 4.1–4.3 jämförd med artikel 1.1 och 1.2 i förordning nr 2988/95, eftersom förordningen i fråga innehåller allmänna bestämmelser som riktar sig till alla myndigheter, såväl på nationell nivå som på gemenskapsnivå, som omfattas av skyldigheten att tillhandahålla en god finansförvaltning och skyldigheten att kontrollera att gemenskapernas budgetmedel används på avsett sätt i enlighet med de tredje och trettonde skälen i förordning nr 2988/95.

(se punkterna 148–150)

4. En oegentlighet är kontinuerlig eller upprepad i den mening som avses i artikel 3.1 andra stycket i förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen när en näringsidkare erhåller ekonomiska förmåner till följd av flera likartade transaktioner som strider mot en och samma gemenskapsbestämmelse.

(se punkt 153)