25

Audiencia Provincial de Madrid beslutade mot bakgrund av dessa omständigheter att vilandeförklara målet och hänskjuta följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) a) Ska artikel 81.1 EG tolkas så, att ett inköpsavtal medförande en rätt att använda leverantörens varumärke som ingicks år 1996 mellan en distributör av petroleumprodukter och ett bensinstationsbolag, enligt vilket bensinstationsbolaget åtar sig att under en viss tid endast sälja leverantörens drivmedel och bränslen, och att inte sälja sådana produkter från andra leverantörer, omfattas av tillämpningsområdet för den bestämmelsen på grund av att nämnda åtagande utgör en konkurrensklausul, trots att det nämnda avtalet, på grund av sin ekonomiska innebörd, skulle kunna betraktas som ett agentavtal? b) Om avtalet omfattas av förbudet i artikel 81.1 EG, kan det då undantas från detta förbud om det uppfyller villkoren i förordning nr 1984/83, särskilt dem som avser avtalets varaktighet? c) Om denna fråga besvaras jakande, innebär bestämmelserna i artiklarna 10 och 12 i den nämnda förordningen om att konkurrensklausuler tillåts ha en längre varaktighet än fem år i utbyte mot kommersiella och finansiella fördelar, att dessa fördelar måste vara betydande, eller är det tillräckligt att de inte är obetydliga? Kan bestämmelserna tolkas så, att sådana kommersiella och finansiella fördelar anses ha beviljats i exklusiva inköpsavtal som medför en rätt att använda leverantörens varumärke, där leverantören står för kostnaderna för att inrätta och underhålla sin egen varumärkesimage på bensinstationen, och upplåter cisterner och bränslepumpar som bensinstationsbolaget inte utan skriftligt tillstånd från den exklusiva leverantören kan använda för produkter från andra leverantörer och som bolaget måste lämna tillbaka när de upphör att användas på sätt som är tillåtet, och vilkas värde täcks av en bankgaranti som är betalningsbar på första anmodan och som bensinstationsbolaget har låtit utställa till förmån för leverantören? d) Om det ovannämnda undantaget inte är tillämpligt på dessa avtal, träffar då den ogiltighet som föreskrivs i artikel 81.2 EG avtalet i dess helhet? 2) a) Ska artikel 81.1 EG tolkas så, att ett sådant inköpsavtal medförande en rätt att använda leverantörens varumärke som det nu aktuella, i den mån det innebär att bensinstationsbolaget är skyldigt att endast sälja leverantörens drivmedel och bränslen till de konsumentpriser som leverantören har fastställt, i princip omfattas av konkurrensbegränsningsförbudet på grund av att försäljningspriset fastställs i avtalet, med beaktande av avtalets ekonomiska innebörd och i synnerhet av att bensinstationsinnehavaren står de risker som och bidrar till de kostnader som hänför sig till leveransen av de varor som utgör avtalets föremål och till marknadsföringen av dem, och mot bakgrund av följande relevanta omständigheter: i) Bensinstationsinnehavaren åtar sig att endast sälja smörjmedel och andra liknande produkter för fordonsmotorer, samt drivmedel och bränslen från leverantören i enlighet med de konsumentpriser och de villkor och försäljnings- och driftsmetoder som leverantören har fastställt för en period på tio år med möjlighet till förlängning med perioder om fem år i taget genom uttryckligt och skriftligt samtycke, med minst sex månaders varsel. ii) Bensinstationsinnehavaren står risken för drivmedlen och bränslena, inklusive risken för volymskillnader, från den tidpunkt då leverantören har levererat dem i förvaringscisterner på bensinstationen. Från denna tidpunkt är innehavaren skyldig att förvara produkterna under de förhållanden som krävs för att undvika att de går förlorade eller skadas, och har ansvar gentemot leverantören och utomstående för all förlust, förorening eller uppblandning som produkterna kan utsättas för samt för den skada som de kan ge upphov till. iii) Bensinstationsinnehavaren ska betala leverantören för drivmedlen och bränslena inom nio dagar från leverans. När den första leveransen sker ska innehavaren även överlämna en bankgaranti på totalpriset för leveransen, motsvarande 15 dagar. Om en leverans inte betalas inom utsatt frist innebär detta inte endast att leverantören kan kräva betalning av bankgarantin, utan även att bensinstationsinnehavaren blir förpliktad att betala för varorna innan de levereras till bensinstationen. Det belopp som bensinstationsinnehavaren ska erlägga till leverantören fastställs genom att bensinstationsinnehavarens provision jämte mervärdesskatt dras av från det av leverantören fastställda konsumentpriset, inklusive mervärdesskatt. En leveransvolym bränsle återförsäljs i genomsnitt på avsevärt kortare tid än de nio dagar som föreskrivs för bensinstationsinnehavarens betalning för en leverans till leverantören. Leverantören debiterar eller krediterar bensinstationsinnehavaren varje månad för variationerna i de priser som fastställts för levererat bränsle, beroende på om priset höjts eller sänkts. Leverantören står för transportkostnaderna. iv) Bensinstationsinnehavaren går i borgen och ansvarar för de kunder som har tillgång till det kreditkort som skapats av den bolagskoncern som leverantören tillhör och som förvaltas av samma koncern, erhåller betalning för den försäljning som gjorts med hjälp av detta kreditkort påföljande månad, står för en liten del av kostnaden för kundernas användning av leverantörens lojalitetskort och står risken för utebliven betalning från kunder som direkt har beviljats kredit. v) Det bolag som levererar petroleumprodukterna står för kostnaderna för att etablera och underhålla sin varumärkesimage på bensinstationen, och upplåter även cisterner och bränslepumpar som bensinstationsinnehavaren inte utan skriftligt tillstånd från leverantören får använda för produkter från andra leverantörer och vilkas värde exakt motsvarar beloppet på den bankgaranti som bensinstationsbolaget har låtit utställa till förmån för leverantören. b) Om artikel 81.1 EG ska tolkas på det sätt som anges i fråga 2.a, ska då [förordning nr 1984/83], och särskilt artiklarna 10–13 i denna förordning, tolkas på så sätt att de omfattar avtal av detta slag, vilket innebär att förbudet i artikel 81.1 EG inte är tillämpligt om avtalet uppfyller villkoren för undantag i dessa bestämmelser? c) Ska artikel 11 i samma förordning i sådant fall tolkas så, att det i avtalet finns mer än en konkurrensbegränsning, eftersom det, utöver att leverantören har exklusiv leveransrätt, innebär att denne fastställer försäljningspriserna? Medför [leverantörens] tillstånd i november år 2001 till [bensinstationsinnehavaren] att sänka försäljningspriset utan att [den nämnda leverantörens] inkomster skulle minska att avtalet kan betraktas som giltigt?”