ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

I artikel 60 i Reach-förordningen, med rubriken ”Beviljande av tillstånd”, anges följande: ”1. Kommissionen skall fatta beslut om ansökningar om tillstånd i enlighet med denna avdelning. 2. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 3 skall tillstånd beviljas, om de hälso- eller miljörisker som uppkommer i samband med ämnets användning på grund av de inneboende egenskaper som anges i bilaga XIV kan kontrolleras på ett adekvat sätt i enlighet med avsnitt 6.4 i bilaga I och i enlighet med redovisningen i sökandens kemikaliesäkerhetsrapport, varvid yttrandet från den riskbedömningskommitté som avses i artikel 64.4 a skall beaktas. Kommissionen skall när den beviljar tillstånd, och i alla eventuella villkor för tillståndet, ta hänsyn till alla former av utsläpp och spill som är kända vid tiden för beslutet, inbegripet de risker som uppkommer vid diffusa eller spridda användningar. … 3. Punkt 2 skall inte tillämpas på a) ämnen som uppfyller kriterierna i artikel 57 a, b, c eller f för vilka det inte är möjligt att fastställa något gränsvärde i enlighet med avsnitt 6.4 i bilaga I, b) ämnen som uppfyller kriterierna i artikel 57 d eller e, c) ämnen som i enlighet med artikel 57 f identifierats som långlivade, bioackumulerande och toxiska eller som mycket långlivade och mycket bioackumulerande. 4. Om det inte är möjligt att bevilja tillstånd enligt punkt 2 eller för ämnen som avses i punkt 3, får tillstånd beviljas endast om det kan påvisas att de samhällsekonomiska fördelarna uppväger hälso- eller miljöriskerna i samband med ämnets användning och om det saknas lämpliga alternativa ämnen eller tekniker. Detta beslut skall fattas med beaktande av yttrandena från … riskbedömningskommitté[n] och kommitté[n] för samhällsekonomisk analys … samt av följande: a) Den risk som användningen av ämnet medför, inbegripet de föreslagna riskhanteringsåtgärdernas lämplighet och effektivitet. b) De samhällsekonomiska fördelarna med ämnets användning och de samhällsekonomiska konsekvenserna av att tillstånd vägras, enligt vad som påvisats av sökanden eller andra berörda parter. c) Analys av de alternativ som sökanden lämnat enligt artikel 62.4 e eller en ersättningsplan som sökanden lämnat enligt artikel 62.4 f, och eventuella bidrag från tredje parter enligt artikel 64.2. d) Tillgänglig information om riskerna för människors hälsa eller miljön i samband med alternativa ämnen eller tekniker. 5. Vid bedömningen av huruvida lämpliga alternativa ämnen eller tekniker finns tillgängliga skall kommissionen beakta alla relevanta aspekter, exempelvis a) huruvida användningen av alternativ skulle minska de totala riskerna för människors hälsa och för miljön, varvid riskhanteringsåtgärdernas lämplighet och effektivitet skall beaktas, b) möjligheter till tekniska och ekonomiska alternativ för sökanden. … 7. Tillstånd skall beviljas endast om ansökan uppfyller kraven i artikel 62. … 10. Utan hinder av eventuella villkor för tillståndet skall tillståndshavaren se till att exponeringen minskas till den lägsta nivå som är tekniskt och praktiskt möjlig.”
10

Genom artikel 42quater.1 och 42quater.4 i loi sur l’accès au territoire, le séjour, l’établissement et l’éloignement des étrangers, du 15 décembre 1980 (lag av den 15 december 1980 om inresa, vistelse, bosättning och avlägsnande av utlänningar (Moniteur belge av den 31 december 1980, s. 14584), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallad lagen av den 15 december 1980), införlivas artikel 13.2 i direktiv 2004/38 med belgisk rätt. I förstnämnda artikel föreskrivs att den minister som har frågor om inresa, vistelse, bosättning och avlägsnande av utlänningar inom sitt kompetensområde (nedan kallad ministern), eller dennes ställföreträdare, inom fem år efter beviljad uppehållsrätt får återkalla uppehållsrätten för familjemedlemmar till en unionsmedborgare som inte själva är unionsmedborgare och som uppehåller sig i egenskap av familjemedlemmar till unionsmedborgaren om äktenskapet med den unionsmedborgare som de följt med eller anslutit sig till upplöses, personerna inte längre bor tillsammans, såvida inte den berörda familjemedlemmen kan styrka särskilt svåra omständigheter, såsom att vederbörande varit utsatt för våld i hemmet under äktenskapet eller det registrerade partnerskapet och under förutsättning att den berörda familjemedlemmen visar att han eller hon är anställd eller egenföretagare i Belgien eller har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för det belgiska sociala biståndssystemet under sin vistelseperiod samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Belgien, eller att han eller hon är medlem i en familj som redan är bildad i denna medlemsstat av en person som uppfyller dessa krav.
2)

Ska klausul 4 punkt 1 i ramavtalet … och direktiv 2001/23 tolkas så, att det inte finns någon objektiv grund som motiverar att det aktuella kollektivavtalet – vari det i artikel 24.5 föreskrivs att en arbetstagare, som varit anställd på olika tjänster, med eller utan avbrott, genom minst två ’fijos de obra’-avtal som ingåtts med samma företag eller samma grupp av företag under den period och inom den tidsfrist som anges i artikel 15.5 i lagen om arbetstagare, inte förvärvar en sådan ställning som tillsvidareanställd som föreskrivs i denna bestämmelse, vare sig under dessa förhållanden eller vid övergång av företag i den mening som avses i artikel 44 i lagen …, eller vid övergång av personalstyrkan enligt artikel 27 i kollektivavtalet – står i strid med den nationella lagstiftningen, i vilken det i artikel 15.5 i lagen om arbetstagare föreskrivs att ’… arbetstagare som under en period på 30 månader har varit anställda under en period som överstiger 24 månader, med eller utan avbrott, på samma eller olika positioner inom samma företag eller grupp av företag genom två eller flera avtal om visstidsanställning, antingen direkt eller genom bemanningsföretag, i samma eller olika anställningsform för tidsbegränsade anställningar, [utan att det påverkar bestämmelserna i punkterna 1 a, 2 och 3, ska] förvärva ställning som fast anställd arbetstagare. Bestämmelserna i föregående stycke är även tillämpliga vid överlåtelse av företag eller övergång av företag i enlighet med lag eller kollektivavtal.’?
7

I artikel 6 i förordning nr 261/2004, med rubriken ”Försening”, föreskrivs följande: ”1. När det lufttrafikföretag som utför flygningen har rimlig anledning att anta att en flygning kommer att försenas i förhållande till den tidtabellsenliga avgångstiden a) med två timmar eller mer vid alla flygningar på 1500 kilometer eller mindre, eller b) med tre timmar eller mer vid alla flygningar inom gemenskapen på mer än 1500 kilometer och vid alla övriga flygningar på mellan 1500 och 3500 kilometer, eller c) med fyra timmar eller mer vid alla flygningar som inte omfattas av a eller b, skall lufttrafikföretaget erbjuda passagerarna i) assistans i enlighet med artikel 9.1 a och artikel 9.2, ii) om den rimligen förväntade avgångstiden är åtminstone dagen efter den tidigare tillkännagivna avgångstiden, assistans i enlighet med artikel 9.1 b och 9.1 c, iii) om förseningen är åtminstone fem timmar, assistans i enlighet med artikel 8.1 a. 2. Under alla omständigheter skall assistansen erbjudas inom de tidsfrister som anges ovan med avseende på varje avståndssegment.”
56

Denna lagstadgade skyldighet gällde för Slovak Telekom under hela den överträdelseperiod som kommissionen fastställde i det omtvistade beslutet, det vill säga från och med den 12 augusti 2005 till och med den 31 december 2010. Förutom den omständigheten att regleringsmyndigheterna på telekommunikationsområdet enligt artikel 8.5 f i direktiv 2002/21, i dess lydelse enligt direktiv 2009/140, endast kan införa en sådan tillträdesskyldighet när det inte föreligger någon effektiv och hållbar konkurrens och är skyldiga att avbryta eller upphäva den så snart detta villkor är uppfyllt, har klaganden varken påstått eller visat att klaganden bestred att Slovak Telekom omfattades av en sådan skyldighet under överträdelseperioden. Kommissionen motiverade dessutom grunden för att det förelåg en sådan tillträdesskyldighet i avsnitt 5.1 i det omtvistade beslutet och angav i punkt 377 i beslutet att den hade gjort en egen efterhandsanalys av de relevanta marknaderna för att dra slutsatsen att situationen på dessa marknader inte hade förändrats väsentligt i detta avseende under överträdelseperioden.
112

Vad gäller avsaknaden av bevis för att det förelegat ett avtal under vissa bestämda tidsperioder eller, åtminstone, för att avtalet genomförts av ett företag under en viss period, erinrar domstolen om att den omständigheten att ett sådant bevis inte har lagts fram beträffande vissa bestämda perioder inte hindrar att överträdelsen kan anses omfatta en övergripande tidsperiod som är längre än sistnämnda perioder, om ett sådant konstaterande grundas på objektiva och samstämmiga indicier. Att den konkurrensbegränsande samverkan, inom ramen för en överträdelse som pågår under flera år, kommer till uttryck vid olika perioder, som kan vara mer eller mindre åtskilda i tiden, påverkar inte förekomsten av denna samverkan, förutsatt att de olika handlingar som är en del av överträdelsen har samma syfte och ingår i en enda och fortlöpande överträdelse (dom av den 6 december 2012, kommissionen/Verhuizingen Coppens, C‑441/11 P, EU:C:2012:778, punkt 72 och där angiven rättspraxis).
13

Vardagar varar bakjouren från 17.00 till 7.00 påföljande dag. Under veckosluten varar bakjouren från 17.00 på fredag till 7.00 på måndag. Bakjour under veckoslutet kan tillkomma utöver en arbetsvecka på 42 timmar. RJ har i genomsnitt bakjour 10–15 veckoslut per år. Under perioden 1 januari 2013–31 december 2015 hade han bakjour vid sammanlagt 126 tillfällen, varvid han var tvungen att besvara eller rycka ut på larm 20 gånger. Det genomsnittliga antalet larm per år, under RJ:s bakjour, uppgick således till 6,67 under denna treårsperiod.
f)

lämna förslag till det nationella rådet om att nationella idrottsförbund eller anslutna idrottsgrenar ska ställas under förvaltarskap i den händelse ledningsorganen i dessa har gjort sig skyldiga till allvarliga oegentligheter i samband med förvaltningen eller allvarliga överträdelser av idrottsrätten, eller om det konstateras att de inte kan fungera, eller de nationella idrottsförbunden inte har följt lagstadgade förfaranden eller om att behöriga interna organ ska ställas under förvaltarskap för att garantera att nationella idrottstävlingar anordnas och genomförs under goda förhållanden,
41

Kommissionen har för övrigt yrkat att ett schablonbelopp ska föreläggas med ett belopp som beräknas enligt riktlinjerna i kommissionens meddelande av den 13 december 2005, med rubriken ”Tillämpning av artikel 228 i EG‑fördraget” (SEK(2005) 1658), i dess uppdaterade lydelse enligt meddelandet av den 13 december 2017, med rubriken ”Uppdatering av de uppgifter som används för att beräkna de standardbelopp och viten som kommissionen föreslår domstolen inom ramen för överträdelseförfaranden” (C(2017) 8720), och dess meddelande av den 25 februari 2019, med rubriken ”Ändring av metoden för beräkning av standardbelopp och vite som kommissionen föreslår i överträdelseförfaranden vid Europeiska unionens domstol” (EUT C 70, 2019, s. 1) (nedan kallat 2019 års meddelande). Såsom framgår av bilaga II till sistnämnda meddelande uppgår det minsta schablonbeloppet för Konungariket Spanien till 5290000 euro. Under förutsättning att detta belopp överskrids i förevarande fall har kommissionen föreslagit att det dagliga belopp som ska användas vid beräkningen ska fastställas genom att det enhetliga basbeloppet multipliceras med koefficienten för överträdelsens allvar och med ”n”-faktorn. I förevarande fall uppgår det dagliga beloppet således till 1035 x 10 x 2,06 = 21321 euro per dag.
56

Mot denna bakgrund ska tolkningsfrågan besvaras enligt följande. Artikel 56.2 första stycket i direktiv 2006/112 ska tolkas så, att tillämpningsområdet för denna bestämmelse inte omfattar den situation i vilken en beskattningsbar person tillhandahåller sin anställde ett fordon som ingår i rörelsens tillgångar, om denna transaktion inte utgör ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning, i den mening som avses i artikel 2.1 c i detta direktiv. Nämnda artikel 56.2 första stycket är däremot tillämplig på en sådan transaktion om det rör sig om ett tillhandahållande av tjänster mot ersättning i den mening som avses i nämnda artikel 2.1 c och den anställde alltid, i utbyte mot en hyra och under en avtalad tid som överstiger 30 dagar, har rätt att alltid använda fordonet för privat bruk och att utesluta andra personer från att använda det.
18

VL har i sitt överklagande gjort gällande att hennes arbetsgivare beviljat ett lönetillägg till en grupp arbetstagare som delar en gemensam egenskap, nämligen ett funktionshinder, men på villkor att de lämnat in ett intyg om funktionshinder efter ett datum som arbetsgivaren har bestämt, vilket medfört att arbetstagare som har lämnat in sitt intyg före detta datum inte kommit i åtnjutande av detta lönetillägg. VL anser att ett sådant förfaringssätt, vars syfte var att förmå arbetstagare med funktionshinder, vilka ännu inte lämnat in ett intyg om funktionshinder, att göra det, för att minska de avgifter som Babińskikliniken betalar in till PFRON, strider mot direktiv 2000/78, enligt vilket all direkt eller indirekt diskriminering på grund av funktionshinder är förbjuden.
25

Artikel 15.1 i förordning nr 44/2001 är tillämplig om tre villkor är uppfyllda. För det första ska det vara fråga om en avtalspart som är konsument och som handlar utanför sin affärs- eller yrkesverksamhet. För det andra ska det rent faktiskt ha ingåtts ett avtal mellan en sådan konsument och en näringsidkare. För det tredje ska avtalet falla in under en av de kategorier som anges i artikel 15.1 a–15.1 c. Dessa villkor är kumulativa, vilket innebär att om ett av dem inte är uppfyllt så kan behörigheten inte fastställas enligt reglerna om behörighet vid konsumenttvister (dom av den 23 december 2015, Hobohm, C‑297/14, EU:C:2015:844, punkt 24 och där angiven rättspraxis).
46

Med hänsyn till att de stödåtgärder som har vidtagits till förmån för TV2 omfattar dels de medel från licensavgifter som under perioden 1997–2002 betalades till TV2, och som därefter överfördes till bolagets regionala stationer, dels de reklamintäkter som under åren 1995 och 1996 överfördes från TV2 Reklame A/S till TV2 via TV2-fonden, vill den hänskjutande domstolen särskilt få klarhet i huruvida dessa licensmedel och reklamintäkter ska räknas in i det totala stödbelopp på vilket nämnda ränta ska beräknas.
9

Det framgår av tryckfrihetsförordningen att till främjande av ett fritt meningsutbyte och en allsidig upplysning ska var och en ha rätt att ta del av allmänna handlingar. Dessutom framgår av tryckfrihetsförordningen att handlingar som ges in till en domstol utgör allmänna handlingar, oavsett i vilken form och på vilket sätt de ges in. Detta innebär att vem som helst kan få ut en handling som lämnats in till en domstol. Från denna huvudregel finns det dock undantag för uppgifter som omfattas av sekretess.
81

Ett sådant beslut om föreläggande att lämna upplysningar som de beslut som är aktuella i de nationella målen antas dessutom under det inledande skedet av utredningen avseende den skattskyldiga personen, under vilket upplysningar om den skattskyldiga personens skattemässiga situation inhämtas och förfarandet under detta skede inte är av kontradiktorisk karaktär. Det är nämligen endast det senare skedet av nämnda utredning, som inleds genom att den skattskyldiga personen delges ett övervägande om ändrad beskattning eller efterbeskattning, som är kontradiktoriskt, vilket innebär att den skattskyldiga personen ges möjlighet att utöva sin rätt att yttra sig (se, för ett liknande resonemang, dom av den 22 oktober 2013, Sabou, C‑276/12, EU:C:2013:678, punkterna 40 och 44). Det är också detta senare skede som kan leda till ett beslut om ändrad beskattning eller efterbeskattning som riktas till den skattskyldiga personen.
28

Edison anser att tribunalen därmed förbisåg såväl de bedömningskriterier som generaladvokaten Bot angav i sitt förslag till avgörande i målet The Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2011:784), som Wipos funktionella synsätt, såsom det beskrivs på dess webbplats. Edison har, med hänvisning till domen av den 19 juni 2012, Chartered Institute of Patent Attorneys (C‑307/10, EU:C:2012:361), påpekat att de ”kvalitativa” definitionerna i klassrubrikerna i Niceöverenskommelsen inte ska ges ”den mest kända betydelsen eller den första som kommer i åtanke”, utan innebörden av dem ska i stället sökas i det språkbruk som används av näringsidkare och marknadsreglerande organ. Edison har understrukit att i motsats till vad som anges i det omtvistade beslutet var de ekonomiska aktörerna, i likhet med de behöriga myndigheterna, under år 2003, när ansökan om registrering av figurmärket i fråga gavs in, medvetna om betydelsen av elektrisk energi som alternativt bränsle. Edison har till stöd för sitt resonemang hänvisat till olika rättsakter och regleringsarbeten.
8

Artikel 3 i denna bilaga, med rubriken ”Typer av företag som beaktas vid beräkning av personalstyrkan och de finansiella beloppen”, har följande lydelse: ”1. ’Fristående företag’ är de företag som inte betecknas som partnerföretag enligt punkt 2 eller anknutet företag enligt punkt 3. 2. ’Partnerföretag’ är de företag som inte betecknas som anknutna företag enligt punkt 3 och mellan vilka det finns följande förbindelse: ett företag (överordnat företag) innehar ensamt eller tillsammans med ett eller flera andra anknutna företag enligt punkt 3 minst 25 % av kapitalet eller rösterna i ett annat företag (underordnat företag). Ett företag kan dock betecknas som fristående, och alltså inte anses ha ett partnerföretag, även om tröskelvärdet på 25 % har uppnåtts eller överskridits, om det gäller följande kategorier av investerare och dessa enskilt eller tillsammans inte är anknutna i den mening som avses i punkt 3 till det berörda företaget: … b) Universitet eller forskningscentra utan vinstsyfte. … d) Självständiga lokala myndigheter som har en årlig budget som understiger 10 miljoner euro och som har färre än 5000 invånare. 3. ’Anknutna företag’ är de företag som mellan sig upprätthåller en av följande förbindelser: a) Ett företag innehar en majoritet av rösterna för aktierna eller andelarna i ett annat företag. b) Ett företag har rätt att utse eller entlediga en majoritet av ledamöterna i ett annat företags styrelse, ledning eller tillsynsorgan. c) Ett företag har rätt att utöva ett bestämmande inflytande över ett annat företag enligt ett avtal som är slutet med detta eller enligt en bestämmelse i det företagets stadgar. d) Ett företag som är aktieägare eller delägare i ett annat företag förfogar till följd av en överenskommelse med andra aktieägare eller delägare i företaget ensamt över en majoritet av rösterna för aktierna eller andelarna i det företaget. Ett bestämmande inflytande anses inte föreligga då de investerare som avses i punkt 2 andra stycket inte direkt eller indirekt deltar i förvaltningen av det berörda företaget, dock utan att detta påverkar deras rättigheter som aktieägare eller delägare. De företag som upprätthåller någon av de förbindelser som avses i första stycket via ett eller flera andra företag eller via de investerare som avses i punkt 2 ska också anses som anknutna företag. De företag som upprätthåller någon av dessa förbindelser via en fysisk person eller en grupp fysiska personer i samverkan ska också anses som anknutna företag, om dessa företag helt eller delvis bedriver sin verksamhet på samma eller angränsande marknader. … 4. Utom i de fall som avses i punkt 2 andra stycket, kan ett företag inte anses tillhöra SMF-kategorin, om 25 % eller mer av dess kapital eller dess röstandel direkt eller indirekt kontrolleras av ett eller flera offentliga organ, individuellt eller gemensamt. …”
12

Artikel 148 i lag 4/2000, stadfäst genom Real Decreto 557/2011 por el que se aprueba el Reglamento de la Ley Orgánica 4/2000, tras su reforma por Ley Orgánica 2/2009 (kungligt dekret 557/2011 om godkännande av regleringen i lag 4/2000, efter ändring genom lag 2/2009), av den 20 april 2011 (BOE nr 103, av den 30 april 2011, s. 43821), har följande lydelse: ”1. Utlänningar som varit lagligen och oavbrutet bosatta i Spanien under fem år har rätt att beviljas ett uppehållstillstånd för varaktigt bosatta. Även utlänningar som kan visa att de varit oavbrutet bosatta i Europeiska unionen under denna period, i egenskap av innehavare av det europeiska blå kortet, har rätt att beviljas ett sådant tillstånd om de varit bosatta i Spanien under två år omedelbart före inlämnandet av ansökningen. …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Friends of the Irish Environment Ltd och An Bord Pleanála (nämnden för samhällsplanering, Irland) (nedan kallad nämnden), angående nämndens beslut att bevilja en ytterligare frist på fem år för uppförandet av en återförgasningsterminal för flytande naturgas, utöver den frist på tio år som ursprungligen fastställts i ett tidigare beslut.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan BlackRock Investment Management (UK) Limited (nedan kallat BlackRock) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) (nedan kallad skattemyndigheten) angående skattemyndighetens beslut att inte bevilja BlackRock undantag från skatteplikt enligt artikel 135.1 g i mervärdesskattedirektivet.
12

I artikel 47.1 och 47.2 c i lei n.o 5/2004, das comunicações electrónicas (lag nr 5/2004 om elektronisk kommunikation) av den 10 februari 2004 (Diário da República I, serie I‑A, nr 34, av den 10 februari 2004), i dess lydelse enligt lei n.o 15/2016 (lag nr 15/2016) av den 17 juni 2016 (Diário da República, serie 1, nr 115, av den 17 juni 2016) (nedan kallad lagen om elektronisk kommunikation), föreskrivs följande: ”1. Företag som tillhandahåller allmänna kommunikationsnät eller allmänt tillgängliga elektroniska kommunikationstjänster är skyldiga att ge allmänheten och den som tillkännager sin avsikt att ingå ett avtal med dem om tillhandahållande av tjänster tillgång till ändamålsenlig, tydlig, jämförbar och uppdaterad information om de bestämmelser och villkor som vanligen används inom området för tillgång till och användning av de tjänster som de tillhandahåller slutanvändarna och konsumenterna, varvid de i detalj ska ange sina priser och andra avgifter samt, i förekommande fall, de bestämmelser och villkor som gäller vid uppsägning av avtalet. 2. För tillämpningen av föregående punkt ska dessa företag offentliggöra … följande uppgifter, som även i förväg ska lämnas till den som avser att ingå ett avtal med dem om tillhandahållande av tjänster: … c) normala priser, med angivande av de belopp som ska betalas för varje tillhandahållande av tjänst och innehållet i varje del av priset, som särskilt ska omfatta i) avgifter i samband med aktivering av tjänsten, tillträde, användning och hantering, ii) detaljerad information om tillämpade normala rabatter, särskilda eller specifika tariffsystem samt eventuella ytterligare kostnader, iii) kostnader i samband med terminalutrustning som hyrs eller som kunden blir ägare till. iv) avgifter till följd av uppsägning av avtalet, inklusive återlämning av utrustning eller straffavgifter för förtida uppsägning på initiativ av abonnenterna.”
26

MS och AS har understrukit att eftersom NK inte hade uppfyllt sin informationsskyldighet enligt 4 § stycke 1 punkterna 8 och 10 FAGG, förlängdes den frist på fjorton dagar som föreskrivs i 11 § stycke 1 FAGG för att frånträda avtalet med tolv månader i enlighet med 12 § stycke 1 FAGG. Det var således med giltig verkan som ångerrätten utövades den 12 februari 2017. NK började dessutom fullgöra avtalet innan ångerfristen löpt ut, utan att MS och AS uppmanats att inkomma med en uttrycklig begäran om att avtalet skulle fullgöras i förtid enligt 10 § FAGG. Slutligen föreligger inte någon skyldighet för MS och AS att betala ett proportionerligt belopp vid utövande av ångerrätten, såsom föreskrivs i artikel 16 § stycke.1 FAGG, eftersom NK har åsidosatt sin informationsskyldighet. MS och AS är därför inte skyldiga att betala någon ersättning.