SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2010 :97 1BESLUT M EDDELAT AV PERSONALDOMSTOLENS ORDFÖRANDE
den 10 september 2010
Mål F-62/10 R
Jürgen Esders
mot
Europeiska komm issionen
”Personalmål — Interimistiskt förfarande — Begäran om uppskov me d ve rkställigheten — 
Ändrad t jänsteplacering — Bestämme lser om rotation för tjänstemän vid ko mmissionens 
representationer — Situation s om ställer kra v på skyndsamhet — Föreligger inte”
Saken: Talan enligt artikel 278 F EUF och artikel 157 E A, vilka är t illämpliga på Euratomfördraget 
enligt artikel 106a i sistnämnda fördrag, genom vilken Jürgen Es ders – s om är t jänsteman 
i kommissionens generaldirektorat för kommunikation o ch tjänstgör på representationen i 
Tyskland – b egär u ppskov me d ve rkställigheten av beslutet av den 27 juli 2010 o m att, 
från och me d den 1 september 2010 , ändra h ans tjänsteplacering till den plats där 
kommissionen har sitt säte.
Avgörande:Ansökan om interimistiska å tgärder avslås. Beslut om rä ttegångskostnader ko mme r att 
meddelas senare.
Samm anfattning
1. Interimistiskt förfarande — Uppskov med v erkställigheten — Interimistiska åtgärder — Villkor för 
beviljande — Fumus boni juri — Situation som s täller krav på skyndsamhet — Kumulativ karaktär — 
Avvägning mellan samtliga berörda intressen
(Artiklarna 278 F EUF och 279 FEUF; D omstolens stadga, a rtikel 39 o ch b ilaga I, artikel 7.1; 
personaldomstolens rättegångsregler, artikel 102.2)
2. Interimistiskt förfarande — Uppskov med v erkställigheten — Uppskov med v erkställigheten av ett 
beslut om ä ndrad tjänsteplacering för en tjänsteman som t idigare varit placerad vid en a v 
komm issionens representationer i e tt a nnat land till de n plats där institutionen har sitt säte — 
Villkor för beviljande
(Artikel 278 FEUF; personaldomstolens rättegångsregler, artikel 102.2)
1. I artikel 102.2 i pe rsonaldomstolens rättegångsregler föreskrivs att en ansökan om interimistiska 
åtgärder ska a nge de omständigheter som ställer kra v på skyndsamhet och de faktiska o ch rä ttsliga 
grunder på vilka d en begärda å tgärden omedelbart framstår som befogad.
Villkoren att ansökan ska ställa kra v på skyndsamhet och att den ska framstå som befogad (fumus boni 
juris) är ku mulativa. En ansökan om interimistiska åtgärder ska således avslås om något av dessa villkor 
inte är u ppfyllt. D omaren me d behörighet att b esluta om i nterimistiska å tgärder ska ä ven, i
2 ECLI:EU:F:2010 :97SAMM ANFATTNING–MÅLF-62/10R
ESDERSMOT KOMM ISSIONEN
 förekommande fall, göra e n avvägning me llan de intressen som b erörs. Vid d enna övergripande 
prövning har o vannämnda d omare ett stort utrymme f ör skönsmässig bedömning och ka n, mot 
bakgrund av de särskilda o mständigheterna i d et enskilda fallet, fritt fastställa på vilket sätt det ska 
prövas huruvida d essa villkor är u ppfyllda liksom i v ilken ordning denna prövning ska u tföras, då d et 
inte finns någon b estämme lse där d et föreskrivs ett i f örväg upprättat analysschema för bedömningen 
av om det är nö dvändigt att bevilja interimistiska åtgärder.
(se punkterna 41–43)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 10 september 1999 , Elkaïm och M azuel mot kommissionen, T-173/99 R , REGP 1999 , s. I-A-155 
och II-811, punkt 18; 9 augusti 2001 , De N icola m ot EI B, T-120/01 R , REGP 2001 , s. I-A-171 o ch II-783, 
punkterna 12 o ch 13
Personaldomstolen: 31 maj 2006 , Bianchi mot ETF, F-38/06 R , REGP 2006 , s. I-A-1-27 o ch II-A-1-93, punkterna 20 
och 22
2. Syftet me d det interimistiska f örfarandet är i nte att säkerställa ersättning för skada , utan att 
säkerställa att d omen får f ull ve rkan me d avseende på dess m ateriella innehåll. För att d etta 
sistnämnda s yfte ska ku nna uppfyllas ska d e åtgärder som yrkas vara b rådskande. Detta innebär att 
det, för att undvika a tt sökanden orsakas allvarlig och irr eparabel skada , ska v ara nö dvändigt att de 
interimistiska åtgärderna beslutas och får ve rkan redan innan målet avgörs i sak. D essutom är d et den 
part som h ar ansökt o m interimistiska å tgärder som h ar b evisbördan för att ve derbörande inte ka n 
vänta till målet har prövats i sak utan att åsamkas en sådan skada .
Uttalanden av en eller flera läkare är i nte i s ig tillräckligt för att det ska ku nna fastställas att en 
tjänsteman som t idigare varit placerad v id e n av ko mmissionens representationer i e n annan 
medlemsstat och s om me ddelats ett b eslut om ä ndrad t jänsteplacering till d en p lats d er 
kommissionen har sitt säte skulle ku nna lida a llvarlig och irr eparabel skada o m d et inte beviljades 
uppskov me d ve rkställigheten av nämnda b eslut om ä ndrad t jänsteplacering. De läkare som h ar 
upprättat de åberopade läkarintygen har n ämligen endast haft möjlighet att ta del av sökandens 
inställning och det har inte visats, eller ens påståtts, att de har haft tillgång till all den information o ch 
dokumentation s om är nö dvändigt för att få en tillfredsställande förståelse för den aktuella situationen i 
yrkesmässigt hänseende.
(se punkterna 45 o ch 47)
Hänvisning till
Domstolen: 25 mars 1999 , Willeme m ot kommissionen, C-65/99 P(R), REG 1999 , s. I-1857 , punkt 62
Förstainstansrätten: ovannämnda m ålet Elkaïm och M azuel, punkt 25; 19 december 2002 , Esch-Leonhardt m.fl. mot 
ECB, T-320/02 R, REGP 2002 , s. I-A-325 o ch II-1555 , punkt 27
Personaldomstolen: 14 juli 2010 , Bermejo Garde mot EE SK, F-41/10 R, punkt 55