Förstainstansrättens beslut (första avdelningen i utökad sammansättning) av den 20 januari 1995. - Georg Werner mot Europeiska kommissionen. - Avskrivning. - Mål T-124/93.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00091



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Rättegångskostnader - Talan om ersättning för skada som orsakats i samband med tillämpning av mjölkkvotssystemet - Återkallelse på grund av accept av erbjudande om ersättning som erhållits senare med tillämpning av förordning nr 2187/93 om ett erbjudande om ersättning till vissa producenter av mjölk som tillfälligt har förhindrats att bedriva verksamhet - Villkoren för att motparten skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna är uppfyllda

(Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 87.5; rådets förordning nr 2187/93)

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Återkallelse berättigad på grund av motpartens uppträdande - Ex officio

(Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 87.5)

3 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Omständigheter att beakta

(Förstainstansrättens rättegångsregler, art. 91 b och 92.1)

Sammanfattning

4 Då en mjölkproducent har väckt talan mot kommissionen för att erhålla ersättning för den skada som han lidit på grund av tillämpningen av vissa bestämmelser om reglering av mjölkkvoter, före det att rådet och kommissionen genom kungörelse i Europeiska gemenskapernas officiella tidning har medgivit sitt ansvar och avstått från att göra gällande preskription i avvaktan på en planerad total reglering, det vill säga vid en tidpunkt då denne mjölkproducent på intet sätt var garanterad ersättning i avsaknad av talan, förpliktas kommissionen med tillämpning av artikel 87.5 första stycket i förstainstansrättens rättegångsregler att ersätta de rättegångskostnader som har uppkommit för sökanden, som har återkallat sin talan efter att ha antagit det erbjudande om ersättning som han senare erhållit, med tillämpning av förordning nr 2187/93 om ett erbjudande om ersättning till vissa producenter av mjölk som tillfälligt har förhindrats att bedriva verksamhet.

Sökanden hade i princip goda skäl att väcka talan och kan inte klandras för att inte ha begärt av kommissionen att avstå från att göra gällande preskription före det att talan anhängiggjordes, eftersom det i artikel 178 i fördraget inte föreskrivs något administrativt förfarande som föregår det att en skadeståndstalan väcks. Det åligger kommissionen att tillräckligt tidigt anta de bestämmelser som är nödvändiga för att skapa rättslig klarhet för de skadelidande, så att det inte finns någon anledning att väcka talan.

5 Beslut avseende rättegångskostnader inom ramen för en rättegång skall, i fall av återkallelse, uteslutande fattas på grundval av bestämmelserna i förstainstansrättens rättegångsregler och särskilt artikel 87.5. Ingen annan rättsregel påverkar den fördelning av rättegångskostnaderna som följer av dessa bestämmelser. I synnerhet är en överenskommelse mellan parterna angående rättegångskostnaderna endast relevant när den uttryckligen bekräftas av parterna i den förklaring som de avger i samband med återkallelse av talan. Det åligger inte domstolen att i samband med sitt beslut undersöka om andra överenskommelser angående rättegångskostnaderna har träffats mellan parterna, oberoende av dessa förklaringar. Beslutet avseende rättegångskostnader i enlighet med artikel 87 i rättegångsreglerna gäller endast frågan hur kostnaderna skall fördelas och inte storleken på det belopp som kan ersättas, vilket vid tvist skall avgöras i samband med det förfarande som föreskrivs i artikel 92.1 i rättegångsreglerna.

6 Då gemenskapernas domstolar med tillämpning av artikel 92.1 i förstainstansrättens rättegångsregler fastställer rättegångskostnaderna skall de inte fastställa de arvoden som parterna är skyldiga sina advokater, utan bestämma det belopp som för ersättning av detta arvode kan krävas av den part som har ålagts att bära kostnaderna. Av detta följer bland annat att domstolen varken skall beakta nationella arvodestaxor för advokater eller ett eventuellt avtal om arvode mellan ifrågavarande part och dess ombud. Det är inom ramen för den fria prövningen av det enskilda fallets alla omständigheter som domstolen genomför, som det uppkommer fakta såsom till exempel att det faktum att den part som skall bära sin motparts rättegångskostnader redan har betalat denne ett visst belopp för att ersätta de advokatarvoden som han har betalat, och vidare om detta belopp är adekvat med beaktande av målets brådskande natur.