ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
14

I 1998 års riktlinjer anges, vad avser driftsstöd, bland annat följande: ”4.15 Regionalstöd som är avsedda att minska ett företags löpande kostnader (driftsstöd) är i princip förbjudna. Stöd av denna typ kan dock i undantagsfall beviljas i regioner som faller under undantaget i artikel 87.3 a [EG] under förutsättning att det är motiverat på grundval av stödets art och dess bidrag till den regionala utvecklingen och under förutsättning att dess nivå står i förhållande till de handikapp som det är avsett att kompensera för. Det ankommer på medlemsstaten att påvisa handikappen och att bedöma deras betydelse.”
Vid upprättandet av en betygsrapport skall hänsyn tas till om personen i fråga har innehaft uppdrag som personalrepresentant. Sådana företrädare skall inte bli lidande för att de innehaft ett sådant uppdrag. Betygssättaren och andre betygssättaren har visserligen endast möjlighet att bedöma hur en tjänsteman som också är personalrepresentant utför sina arbetsuppgifter inom ramen för sin tjänst, och kan inte bedöma hans insatser som personalrepresentant, eftersom det inte ingår i deras behörighet. De måste dock ta hänsyn till den belastning som det innebär att inneha ett sådant uppdrag. Mer exakt är de skyldiga att (i förekommande fall) ta hänsyn till att personen i fråga inte har kunnat arbeta på sin avdelning under det normala antalet arbetsdagar under referensperioden, i enlighet med tjänsteföreskrifterna. Tjänstemannens kompetens och arbetsinsats skall vid betygssättningen således bedömas utifrån den arbetsinsats som institutionen normalt har rätt att förvänta sig från en tjänsteman i samma grad under en period som motsvarar den tid som han faktiskt har ägnat åt att arbeta på den avdelning där han är anställd, efter att den tid som det har tagit honom att representera personalen, under de villkor som följer av tjänsteföreskrifterna, har räknats bort.

(se punkt 49)

Hänvisning till förstainslansrätten den 21 oktober 1992. T-23/91. Maurissen mot revisionsrätten. REG 1992. s. II-2377. punkt 14
Kommissionen är inte skyldig att visa att det föreligger en skadlig inverkan på konkurrensen för att fastställa en överträdelse av artikel 81 EG under förutsättning att den har slagit fast att det föreligger ett avtal eller ett samordnat förfarande som har till syfte att begränsa konkurrensen.

Sökanden kan allmänt sett inte överföra bevisbördan till svaranden genom att göra gällande omständigheter som sökanden inte kan styrka. När kommissionen har valt att inte fastställa förekomsten av en överträdelse av konkurrensreglerna under den tidsperiod som avtalen om frivillig exportbegränsning, som ingåtts mellan ett tredjeland och gemenskapen företrädd av kommissionen, var i kraft kan begreppet bevisbörda av denna anledning inte tillämpas till kommissionens fördel, såvitt avser den dag då dessa avtal upphörde att gälla.

Förstainstansrätten kan i mål som har förenats och där parterna har bereits tillfälle att ta del av samtliga handlingar i målen ex officio beakta bevisning som ingår i handlingarna i parallella mål.

Om företagen under samma skede i det administrativa förfarandet och under liknande omständigheter lämnar liknande information till kommissionen angående de omständigheter som har lagts dem till last, måste företagen anses ha samarbetat i jämförbar mån, vilket medför att företagen skall ges en likvärdig behandling vad gäller fastställande av det bötesbelopp som företagen påförs.

(se punkt 343)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Berättigat intresse av att få saken prövad - Talan väckt av en anbudsgivare vars anbud inte har antagits - Upptagande till sakprövning

(Artikel 230 fjärde stycket EG)

2 Europeiska gemenskapernas upphandling - Slutande av kontrakt efter anbudsinfordran - Institutionernas utrymme för skönsmässig bedömning - Domstolskontroll - Gränser

3 Förfarande - Åberopande av nya grunder under rättegången - Villkor - Ny grund - Begrepp

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c, och artikel 48.2)

Sammanfattning

1 För att en talan som väckts av en fysisk eller juridisk person skall kunna tas upp till sakprövning krävs att denna person har ett berättigat intresse av att saken prövas. I ett förfarande avseende offentlig upphandling kan den upphandlande myndigheten inte hävda att en anbudsgivare vars anbud inte har antagits inte har något intresse av att väcka denna talan på grund av att dennes anbud inte under några omständigheter skulle kunna antas. Eftersom en eventuell ogiltigförklaring av det ifrågasatta beslutet skulle leda till ett återupptagande av förfarandet för anbudsinfordran, på andra villkor, har nämligen sökanden ett intresse av att väcka talan för att få tillfälle att komma in med ett nytt anbud utan konkurrens från den anbudsgivare vars anbud först antogs.

(se punkterna 28 och 33)

2 Parlamentet i likhet med de andra institutionerna har ett betydande utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om vad som skall beaktas vid ett beslut att tilldela ett kontrakt efter anbudsinfordran och förstainstansrättens prövning skall endast avse en kontroll av att det inte har förekommit allvarliga och uppenbara fel. Gemenskapens institutioner är emellertid, enligt principerna om god förvaltningssed och om samarbete mellan gemenskapsinstitutionerna och medlemsstaterna, skyldiga att tillförsäkra att de villkor som har föreskrivits i anbudsinfordran inte driver potentiella anbudsgivare till att bryta mot den nationella lagstiftning som är tillämplig på deras verksamhet.

(se punkterna 39 och 41)

3 Det följer av artikel 44.1 c jämförd med artikel 48.2 i förstainstansrättens rättegångsregler att ansökan genom vilken talan anhängiggjorts skall innehålla uppgifter om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna och att nya grunder inte får åberopas under rättegången, såvida de inte avser rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet. Det förhållandet att sökanden fick kännedom om en faktisk omständighet under förfarandet vid förstainstansrätten innebär inte att denna omständighet skall betraktas som en faktisk omständighet som framkommit först under förfarandet. Det krävs även att sökanden inte tidigare har kunnat känna till denna omständighet.

(se punkterna 59 och 62)
De tidsfrister för att anföra klagomål och att väcka talan som har fastställts i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna, tillhör tvingande rätt och är inte något som parterna eller domstolen kan råda över. Omständigheten att svaranden inte under det administrativa förfarande har hävdat att klagomålet har inkommit för sent medför således varken att administrationen förlorar möjligheten att under domstolsförfarandet göra invändning om rättegångshinder eller att förstainstansrätten befrias från sin skyldighet att kontrollera om tjänsteföreskrifternas tidsfrister har iakttagits.

(se punkt 41)

Hänvisning till: Förstainstansrätten den 7 juni 1991, T-14/91, Weyrich mot kommissionen, REG 1991, s. II-235, punkterna 40-42; förstainstansrätten den 25 september 1991, T-54/90, Lacroix mot kommissionen, REG 1991, s. II-749, punkterna 24 och 25; förstainstansrätten den 17 oktober 1991, T-129/89, Offermann mot parlamentet, REG 1991, s. II-855, punkt 34; förstainstansrätten den 23 april 1996. T-113/95, Mancini mot kommissionen, REGP 1996, s. I-A-185 och s. II-543, punkt 20
Med andra ord kan denna ledighet inte delas upp mellan de två föräldrarna. En sådan tolkning strider inte mot principen om lika behandling av kvinnor och män. Den mammaledighet som föreskrivs i artikel 58 i tjänsteföreskrifterna är nämligen avsedd att möta två typer av behov som är specifika för kvinnor. Dessa behov består dels av skydd för moderns biologiska tillstånd under och efter graviditeten till dess att hon såväl fysiologiskt som psykologiskt har återhämtat sig efter nedkomsten. Dels består de av ett skydd för den särskilda relation mellan moder och barn under den tid som följer efter graviditeten och nedkomsten, för att förhindra att den störs genom den ökade belastning som ett samtidigt utövande av en yrkesverksamhet innebär. Artikel 58 i tjänsteföreskrifterna är således avsedd att främja lika behandling av kvinnor och män.

Artikel 58 i tjänsteföreskrifterna skall tolkas på så sätt att den är avsedd att garantera gravida kvinnor en rätt till ledighet utan att för den skull innebära en skyldighet för dem. Följaktligen ålägger den inte modern att avstå från all yrkesverksamhet under sexton veckor, utan medger att hon återupptar arbetet innan denna tid har förflutit under förutsättning att hon, med hänsyn till syftet med denna bestämmelse, lämnar in ett läkarintyg som visar att hon har återhämtat sig.

(se punkt 59)
Det framgår klart av artiklarna 17-22 i reglerna om olycksfallsförsäkring och yrkessjukdomsförsäkring att med uttrycket medicinsk expertis i artikel 18 avses de uppgifter som institutionen kan inhämta under en undersökning för att samla in alla de fakta som medger att man kan fastställa den sjukliga förändringens art, dess yrkesursprung samt de förhållanden under vilka den uppkommit. Det är mot bakgrund av den undersökningsrapport som sammanfattar den insamlade medicinska expertisen som den eller de läkare som utsetts av institutionen utfärdar slutsatser enligt artikel 19, och det är endast dessa slutsatser eller, i förekommande fall, de slutsatser som utfärdats av en medicinsk kommitté som institutionen är bunden av.

(se punkterna 70 och 71)
2)

Artikel 56 FEUF ska tolkas så, att den inte utgör hinder för nationell tvingande lagstiftning enligt vilken följande ska utdömas vid tillhandahållande av förbjudna lotterier i kommersiellt syfte: — ett lägsta bötesbelopp per otillåten spelautomat, utan begränsning av det totala beloppet för de böter som ålagts, under förutsättning att det totala bötesbeloppet inte är orimligt högt i förhållande till den ekonomiska fördel som de beivrade överträdelserna skulle kunna ge; — en frihetsberövande påföljd som alternativ till böter, utan begränsning av den totala längden av det sammanlagda antalet frihetsberövande påföljder som alternativ till böter som ålagts, under förutsättning att längden av den frihetsberövande påföljd som alternativ till böter som faktiskt ålagts inte är orimlig i förhållande till de fastställda överträdelsernas allvar, och — ett bidrag till kostnaderna för förfarandet som uppgår till 10 procent av de böter som ålagts, under förutsättning att detta bidrag inte är orimligt i förhållande till den faktiska kostnaden för ett sådant förfarande och inte heller strider mot rätten till domstolsprövning enligt artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 63/3

Domstolens beslut (sjunde avdelningen) av den 7 december 2017 – Aughinish Alumina Ltd mot Irland, Europeiska kommissionen

(Mål C-373/16 P) (1)

((Överklagande - Statligt stöd - Artikel 181 i domstolens rättegångsregler - Befrielse från punktskatt för mineraloljor som används som bränsle vid framställning av aluminiumoxid - Befintligt eller nytt stöd - Förordning (EG) nr 659/1999 - Artikel 1 b i - Principen om skydd för berättigade förväntningar - Motiveringsskyldighet))

(2018/C 063/04)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Aughinish Alumina Ltd (ombud: C. Little och C. Waterson, Solicitors)

Part som intervenerat till stöd för klaganden: Republiken Frankrike (ombud: R. Coesme och D. Colas)

Övriga parter i målet: Irland, Europeiska kommissionen (ombud: Bottka och N. Khan)

Avgörande

1) Överklagandet ogillas.

2) Aughinish Alumina Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.

3) Republiken Frankrike ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 305, 22.8.2016.
2)

Artiklarna 6.1 b och c samt 7 c och e i direktiv 95/46 ska tolkas så, att de inte utgör hinder för sådan nationell lagstiftning, som den som är aktuell i målet vid den nationella domstolen, enligt vilken arbetsgivaren är skyldig att medge behöriga nationella arbetsmiljömyndigheter tillgång till arbetstidsregister för omedelbar avläsning, under förutsättning att denna skyldighet är nödvändig för att myndigheterna ska kunna utföra sitt uppdrag att utöva tillsyn över tillämpningen av lagstiftningen om arbetsvillkor, särskilt vad gäller arbetstiden.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 261/7

Domstolens beslut (åttonde avdelningen) av den 5 juni 2014 (begäran om förhandsavgörande från Augstākā tiesa (tidigare Augstākās tiesas Senāts) – Lettland) – Antonio Gramsci Shipping Corp. m.fl. mot Aivars Lembergs

(Mål C-350/13) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Civilrättsligt samarbete - Förordning (EG) nr 44/2001 - Erkännande och verkställighet av interimistiska åtgärder, däribland säkerhetsåtgärder - Upphävande av det ursprungliga beslutet - Vidhållande av begäran om förhandsavgörande - Anledning saknas att döma i saken))

2014/C 261/10

Rättegångsspråk: lettiska

Hänskjutande domstol

Augstākā tiesa (tidigare Augstākās tiesas Senāts)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Antonio Gramsci Shipping Corp., Apollo Holdings Corp., Arctic Seal Shipping Co. Ltd, Atlantic Leader Shipping Co. Ltd, Cape Wind Trading Co. Ltd, Clipstone Navigation SA, Dawnlight Shipping Co. Ltd, Dzons Rids Shipping Co., Faroship Navigation Co. Ltd, Gaida Shipping Co., Gevostar Shipping Co. Ltd, Hose Marti Shipping Co., Imanta Shipping Co. Ltd, Kemeri Navigation Co., Klements Gotvalds Shipping Co., Latgale Shipping Co. Ltd, Limetree Shipping Co. Ltd, Majori Shipping Co. Ltd, Noella Marītime Co. Ltd, Razna Shipping Co., Sagewood Trading Inc., Samburga Shipping Co. Ltd, Saturn Trading Co., Taganroga Shipping Co., Talava Shipping Co. Ltd, Tangent Shipping Co. Ltd, Viktorio Shipping Co., Wilcox Holding Ltd, Zemgale Shipping Co. Ltd, Zoja Shipping Co. Ltd

Motpart: Aivars Lembergs

Avgörande

Det saknas anledning att meddela förhandsavgörande vad avser den begäran som genom beslut av den 12 juni 2013 framställts av Augstākās tiesas Senāts (Lettland).

(1) EUT C 252, 31.8.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 129/3

Domstolens beslut (sjunde avdelningen avdelningen) av den 28 februari 2013 — Carrols Corp. mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller), Giulio Gambettola

(Mål C-171/12) (1)

(Överklagande - Gemenskapsvarumärke - Förordning (EG) nr 40/90 - Artikel 51.1 b - Gemenskapsfigurmärket Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL - Ansökan om ogiltighetsförklaring framställd av innehavaren av det nationella ordmärket Pollo Tropical CHICKEN ON THE GRILL och det nationella ordmärket POLLO TROPICAL - Absoluta ogiltighetsgrunder - Ond tro - Avvisning)

2013/C 129/05

Rättegångsspråk: spanska

Parter

Sökande: Carrols Corp. (ombud: I. Temiño Ceniceros, abogado)

Svarande: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (ombud: J. Crespo Carrillo), Giulio Gambettola (ombud: F. Brandolini Kujman, abogado)

Saken

Överklagande av den dom som tribunalen (åttonde avdelningen) meddelade den 1 februari 2012 i mål T-291/09, Carrols Corp. mot harmoniseringsbyrån, genom vilken tribunalen ogillade en talan om ogiltigförklaring av beslut R 632/2008-1 som meddelades av första överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån den 7 maj 2009 i ett ogiltighetsförfarande mellan Carrols Corp. och Giulio Gambettola

Avgörande

1. Överklagandet ogillas.

2. Carrols Corp. ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 174 av den 16.6.2012.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 108/18

Beslut meddelat av domstolens ordföranden på nionde avdelningen den 14 november 2012 (begäran om förhandsavgörande från Upper Tribunal — Förenade kungariket) — Anita Chieza mot Secretary of State for Work and Pensions

(Mål C-680/11) (1)

2013/C 108/42

Rättegångsspråk: engelska

Domstolens ordföranden på nionde avdelningen har beslutat att avskriva målet.

(1) EUT C 65, 03.03.2012
C 25/23

Domstolens beslut (femte avdelningen) av den 30 september 2011 — Sociedade Quinta do Portal, SA mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

(Mål C-541/10 P) (1)

(Överklagande - Gemenskapsvarumärke - Förordning (EG) nr 207/2009 - Artikel 8.1 b - Gemenskapsordmärket PORTO ALEGRE - Det äldre nationella ordmärket VISTA ALEGRE - Relativt registreringshinder - Förväxlingsrisk - Ogiltigförklaring av varumärket)

(2012/C 25/39)

Rättegångsspråk: portugisiska

Parter

Sökande: Sociedade Quinta do Portal, SA (ombud: F. Bolota Belchior, advogado)

Övriga deltagare i rättegången: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (ombud: P. López Ronda och G. Macias Bonilla, abogados) och Vallegre, Vinhos do Porto SA

Saken

Överklagande av tribunalens (åttonde avdelningen) dom av den 8 september 2010 — Quinta do Portal mot harmoniseringsbyrån — Vallegre (T-369/09), genom vilken tribunalen ogillade talan mot ett beslut av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd av den 18 juni 2009 (ärende R 1012/2008-1), angående ett ogiltighetsförfarande mellan Vallegre, Vinhos do Porto, SA och Sociedade Quinta do Portal, SA

Avgörande

1. Överklagandet ogillas.

2. Quinta do Portal SA ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 38, 5.2.2011.
2.

Artikel 4.1 i direktiv 89/105 ska tolkas så att, under förutsättning att kraven i denna bestämmelse är uppfyllda, det är möjligt att flera gånger per år besluta om en sänkning av priserna på alla läkemedel eller på vissa kategorier av läkemedel och att upprepa detta under flera år.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 17 november 2022 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Förenade kungariket) – GE Aircraft Engine Services Ltd mot The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-607/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 26.1 b - Tillhandahållande av tjänster utan ersättning - Utdelning av värdekuponger, utan ersättning, till personalen i den beskattningsbara personens företag inom ramen för ett bonus- och belöningsprogram - Transaktioner som likställs med tillhandahållande av tjänster mot ersättning - Räckvidd - Principen om skatteneutralitet)

(2023/C 15/08)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: GE Aircraft Engine Services Ltd

Motpart: The Commissioners for His Majesty's Revenue & Customs

Domslut

Artikel 26.1 b i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att dess tillämpningsområde inte omfattar ett tillhandahållande av tjänster som består i att ett företag ger sina anställda värdekuponger inom ramen för ett program som inrättats av företaget och som syftar till att belöna och premiera de mest förtjänstfulla och bäst presterande anställda.

(1) EUT C 28, 25.1.2021.)
C 198/9

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 24 mars 2022 (begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof – Tyskland) – Galapagos BidCo. S.a.r.l. mot DE, i egenskap av konkursförvaltare för Galapagos S.A., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

(Mål C-723/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Förordning (EU) 2015/848 - Insolvensförfaranden - Artikel 3.1 - Internationell behörighet - Platsen för gäldenärens huvudsakliga intressen har flyttats till en annan medlemsstat efter det att en ansökan om inledande av ett huvudinsolvensförfarande lämnades in)

(2022/C 198/13)

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Bundesgerichtshof

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Galapagos BidCo. S.a.r.l.

Motparter: DE, i egenskap av konkursförvaltare för Galapagos S.A., Hauck Aufhäuser Fund Services S.A., Prime Capital S.A.

Domslut

Artikel 3.1 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/848 av den 20 maj 2015 om insolvensförfaranden ska tolkas på så sätt att den domstol i en medlemsstat till vilken en ansökan om inledande av ett huvudinsolvensförfarande har lämnats in fortsätter att vara exklusivt behörig att inleda ett sådant förfarande om platsen för gäldenärens huvudsakliga intressen har flyttats till en annan medlemsstat efter det att denna ansökan lämnades in, men före det att nämnda domstol har prövat den. I den mån förordningen fortfarande är tillämplig på nämnda ansökan kan följaktligen en domstol i en annan medlemsstat till vilken en ansökan om inledande av ett huvudinsolvensförfarande har lämnats in senare i princip inte förklara sig behörig att inleda ett sådant förfarande så länge den första domstolen inte har prövat sin behörighet och funnit att den saknar behörighet.

(1) EUT C 128, 12.4.2021.
C 165/18

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 24 februari 2022 (begäran om förhandsavgörande från Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie – Rumänien) – SC Cridar Cons SRL mot Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

(Mål C-582/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artiklarna 167 och 168 - Avdragsrätt - Nekande - Skatteundandragande - Bevisupptagning - Vilandeförklaring av handläggningen av en begäran om omprövning av ett beskattningsbeslut om nekad avdragsrätt i avvaktan på utgången i ett brottmålsförfarande - Medlemsstaternas processuella autonomi - Principen om skatteneutralitet - Rätten till god förvaltning - Artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna)

(2022/C 165/20)

Rättegångsspråk: rumänska

Hänskjutande domstol

Înalta Curte de Casaţie şi Justiţie

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: SC Cridar Cons SRL

Motparter: Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Cluj, Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Cluj-Napoca

Domslut

Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt och artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken de nationella skattemyndigheterna får vilandeförklara handläggningen av en begäran om omprövning av ett beskattningsbeslut genom vilket en beskattningsbar person nekas avdragsrätt för ingående mervärdesskatt på grund av att den beskattningsbara personen varit inblandad i ett skatteundandragande, i avvaktan på att erhålla ytterligare objektiva uppgifter om personens inblandning i nämnda skatteundandragande, under förutsättning för det första att en sådan vilandeförklaring inte innebär en orimligt stor fördröjning av förfarandet för begäran om omprövning, för det andra att beslutet om vilandeförklaring är motiverat i både rättsligt och faktiskt avseende och kan vara föremål för domstolsprövning och för det tredje att den beskattningsbara personen, om det slutligen visar sig att avdragsrätten har nekats i strid med unionsrätten, kan erhålla återbetalning av motsvarande belopp inom rimlig tid och i förekommande fall dröjsmålsränta. Under sådana förhållanden krävs det inte att den beskattningsbara personen under nämnda vilandeförklaring beviljas uppskov med verkställigheten av beskattningsbeslutet, såvida inte – om det föreligger allvarliga tvivel om huruvida nämnda beslut är lagenligt – beviljandet av uppskov med verkställigheten av beskattningsbeslutet är nödvändigt för att undvika att den beskattningsbara personens intressen orsakas allvarlig och irreparabel skada.

(1) EUT C 53, 15.02.2021