SV Europeiska unionens officiella tidning C 71/8

Överklagande ingett den 20 december 2012 av Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd av den dom som tribunalen (sjunde avdelningen) meddelade den 10 oktober 2012 i mål T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mot Europeiska unionens råd

(Mål C-601/12 P)

2013/C 71/14

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (ombud: F. Graafsma och J. Cornelis, advocaten)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 10 oktober 2012 i mål T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd mot rådet, genom vilken tribunalen ogillade talan om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 91/2009 (1) av den 26 januari 2009 om införandet av en slutgiltig antidumpningstull beträffande import av vissa fästdon av järn eller stål med ursprung i Folkrepubliken Kina,

— ogiltigförklara rådets förordning (EG) nr 91/2009 av den 26 januari 2009 om införandet av en slutgiltig antidumpningstull beträffande import av vissa fästdon av järn eller stål med ursprung i Folkrepubliken Kina, i den del den berör klaganden, och

— förplikta Europeiska unionens råd att ersätta klagandens rättegångskostnader i såväl överklagandet som förfarandet vid tribunalen i mål T-150/09.

Grunder och huvudargument

Klaganden gör gällande att tribunalen i sin slutsats avseende klagandens första grund vid tribunalen har gjort sig skyldig till flera rättsliga fel och missuppfattat bevisningen. Klaganden gör därför gällande att den överklagade domen ska upphävas. Klagande gör dessutom gällande att de faktiska omständigheterna som åberopats till stöd för den första grunden är tillräckligt styrkta, och att domstolen kan fatta beslut med avseende på den första grunden. Klaganden ifrågasätter endast tribunalens slutsatser med avseende på den (ursprungliga) första grunden och det med stöd av tre grunder för överklagandet.

För det första: I den överklagade domen har tidsfristen på tre månader i andra stycket i artikel 2.7 c i rådets förordning (EG) nr 384/96 (2) av den 22 december 1995 om skydd mot dumpad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (nedan kallad grundförordningen) förlorat sin mening, genom att ett kriterium om den ”enda troliga hypotesen” införts, till följd av vilket tidsfristen på tre månader påstås inte vara tillämplig. I den överklagade domen har andra stycket i artikel 2.7 c i grundförordningen tolkats på ett ogiltigt sätt, eftersom en tolkning inte får leda till att hela bestämmelser eller stycken blir överflödiga eller förlorar sin mening.

För det andra: I den överklagade domen har tribunalen, vid bedömningen av de rättsliga konsekvenserna av att en processuell tidsfrist inte iakttagits, tillämpat ett felaktigt kriterium och därmed ålagt klaganden en oskälig bevisbörda. Om tribunalen hade tillämpat det korrekta kriteriet, så som det fastställts i domstolens praxis, skulle slutsatsen ha blivit att åsidosättandet av den processuella tidsfristen motiverade en ogiltigförklaring av den omtvistade förordningen.

Slutligen har tribunalen, när den drog sina slutsatser, missuppfattat bevisningen och omständigheterna som lagts fram.

(1) EUT L 29, s. 1.

(2) EGT L 56, s. 1.