ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
7.

Artikel 8 i Law on the safeguarding of competition and consumers of 15 December 2000 (konkurrens- och konsumentskyddslagen av den 15 december 2000) (nedan kallad lagen om konkurrensskydd) ( 3 ) anger följande: ”1. Missbruk av dominerande ställning på den relevanta marknaden av ett eller flera företag är förbjudet. 2. Missbruk av en dominerande ställning kan särskilt bestå av följande: … 5) Åtgärder för att förhindra uppkomst eller utveckling av konkurrens …”
46.

Kommissionen har dessutom tillagt att flera tusen kilometer av andra vägar än riksvägarna och vägarna på det transeuropeiska transportnätet alltsedan 2004 har uppgraderats inom ramen för det nationella programmet för upprustning av lokala vägar, som bekostas av EU-medel. Enligt polsk lagstiftning gäller emellertid principiellt för dessa kommunala vägar eller distriktsvägar begränsningar av vikt per singelaxel till 8 ton utan hänsyn till deras uppgradering. Det förhåller sig på samma sätt efter ikraftträdandet av rozporządzenie Ministra Infrastruktury i Budownictwa w sprawie wykazu dróg krajowych oraz dróg wojewódzkich, po których mogą poruszać się pojazdy o dopuszczalnym nacisku pojedynczej osi do 10 t, oraz wykazu dróg krajowych, po których mogą poruszać się pojazdy o dopuszczalnym nacisku pojedynczej osi do 8 t (förordning från ministern för infrastruktur och byggnadsverksamhet om förteckning över riksvägar och regionala vägar på vilka fordon med tillåten vikt per singelaxel om 10 ton får framföras och om förteckning över riksvägar på vilka fordon med tillåten vikt per singelaxel om 8 ton får framföras) ( 30 ) av den 21 april 2017, som Republiken Polen hänvisar till och som trätt i kraft efter det att förevarande fördragsbrottstalan väckts, vilket innebär att fordon med en högsta vikt per drivaxel som överensstämmer med direktiv 96/53 fortfarande inte får framföras utan tillstånd på nästan 45 procent av riksvägarna. Kommissionen anser också att argumentet som grundas på att en uppgradering av vägnätet är på gång är inte hållbart, eftersom det trots allt är tillåtet att köra dessa vägar mot erläggande av en avgift.
78.

För det tredje kan Balandins och Lukashenkos närvaro i Nederländerna i vart fall vara laglig endast under den tid de tillåts stanna kvar där. Eftersom en av grundprinciperna i förordning nr 1231/2010 är att laglig vistelse ”exporteras” från den första medlemsstaten till andra medlemsstater, ( 48 ) måste tredjelandsmedborgarna anses vistas lagligen i den första medlemsstaten under hela den tid för vilken det ansöks om social trygghet. Även vid en mer liberal tolkning av ”laglig vistelse” skulle den lagliga vistelsen inte kunna vara längre än högst 90 dagar med stöd av deras Schengenvisering. I detta avseende räcker det inte att Balandin och Lukashenko skulle kunna vistas lagligt i de andra medlemsstaterna. Under omständigheter där laglig vistelse inte kan exporteras, måste villkoren för laglig vistelse uppfyllas i nästa medlemsstat.
12.

Artikel 3 har följande lydelse: ”1. Under sex månader efter offentliggörandet av denna lag kan [1990 års förordning] ändras genom en förordning som antas i enlighet med artikel 17.1 i lag nr 400 av den 23 augusti 1988, i dess ändrade lydelse, på förslag från hälso- och sjukvårdsministeriet, efter att ha hört inrikes- och försvarsministerierna, och efter yttrande från behöriga parlamentsutskott, med följande principer som grund: a) … b) Tillstånd för kremering ska ges på grundval av den avlidna personens uttryckliga önskan under sin livstid eller meddelad genom en familjemedlem på följande sätt: … c) Spridning av aska, enligt den avlidna personens önskan, är endast tillåten på den del av kyrkogården som är avsedd för detta ändamål, i naturen eller på privat mark; spridning på privat mark ska ske utomhus och med ägarens tillstånd och får inte ske mot vederlag; spridning av aska är under alla omständigheter förbjuden i områden med boningshus. spridning i havet, i sjöar och i vattendrag är tillåten i områden utan båtar och utan bebyggelse. d) Askan ska spridas av maken eller makan eller av annan utsedd familjemedlem, av testamentsexekutorn eller av det juridiska ombudet för den förening, som avses i led b punkt 2,i vilken den avlidne var medlem eller, i avsaknad härav, av en person som av kommunen har getts behörighet för detta ändamål. … f) Transport av urnor med aska är inte underkastad de förebyggande sanitära åtgärder som gäller för transport av avlidna personer, om inte annat anges av hälsomyndigheterna. … i) I krematoriet ska ett väntrum iordningställas för att kunna genomföra begravningsritualer och med värdighet kunna ge den avlidne en sista ärebetygelse.”
143.

Vad beträffar vitesbeloppet noterar jag att i det mål som avgjordes genom dom av den 2 december 2014, kommissionen/Grekland (C‑378/13, EU:C:2014:2405), och som avsåg miljö, fastställde domstolen ett löpande vite på 14520000 euro per halvår eftersom Republiken Grekland inte hade vidtagit någon åtgärd för att följa domen av den 6 oktober 2005, kommissionen/Grekland (C‑502/03, ej publicerad, EU:C:2005:592), medan kommissionen däremot hade föreslagit ett löpande vite på 71193,60 euro per dag (vilket skulle ha motsvarat ett vite på 12814848 euro per halvår).
2.

Begäran har framställts i ett mål mellan DPAS Limited och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Tull- och skattemyndigheten i Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, nedan kallad skattemyndigheten). Målet rör skattemyndighetens beslut att inte medge undantag från mervärdesskatteplikt för tillhandahållande av tjänster som utförs av DPAS.
58.

Kommissionen har gjort gällande att skattemyndigheterna under omständigheterna i det nationella målet inte förfogar över de uppgifter som behövs för att fastställa om de materiella kraven var uppfyllda. Så är fallet, eftersom klaganden under de följande åren 2007–2009 inte registrerade sig för mervärdesskatt, inte betalade mervärdesskatt, inte registrerade när han påbörjade sin ekonomiska verksamhet, inte lämnade in en skattedeklaration, inte vare sig samlade in eller lagrade fakturor i antingen tio år enligt rumänsk skattelagstiftning eller i vart fall till slutet av preklusionsfristen på fem år. Med undantag för innehållande av olagliga skatteintäkter underlät klaganden inte att fullgöra skyldigheten att föra räkenskaper.
18.

Den 11 september 2014 begärde Inea in förslag inom ramen för FSE på transportområdet. Förslag som avsåg främjande av miljövänliga åtgärder inom ramen för utveckling av ”sjömotorvägar” (motorways of the sea) skulle prioriteras. ( 9 )
18.

Vad gäller upphörande av anställningsavtalet på grund av att den avtalade anställningstiden har nåtts eller på grund av att en uppgift eller tjänst som avtalet avser har utförts föreskrivs i artikel 49.1 c i lagen om arbetstagare att arbetstagaren, dock inte i fråga om avtal om vikariatsanställning eller avtal om utbildning, har rätt till ersättning med ett belopp som motsvarar den proportionella andelen av 12 dagars lön per tjänsteår. I trettonde övergångsbestämmelsen i lagen om arbetstagare ( 12 ) föreskrivs emellertid för visstidsanställningskontrakt som ingåtts före ett visst datum en differentierad ersättning som är lägre som motsvarar 8 till 12 dagars lön per tjänsteår. Ersättning för visstidsanställningskontrakt som ingicks fram till den 31 december 2012 motsvarar således 9 dagars lön per tjänsteår.
101.

I punkt 96 i den överklagade domen drog tribunalen med ledning av detta följande slutsats: ”Då [konsekvensbedömningen], såsom påpekas i punkt 88 [i den överklagade domen], innehåller en jämförelse av olika politiska alternativ som är möjliga i detta skede innebär ett utlämnande av bedömningen, även i form av ett utkast, samt av [konsekvensbedömnings]nämndens yttranden häröver en förhöjd risk för att tredjepart försöker att – utanför det offentliga samråd som kommissionen anordnat – utöva ett specifikt riktat inflytande mot det politiska alternativ som kommissionen har valt och inriktningen på det politiska förslag som kommissionen ska lägga fram. Samma personer och organ som yttrat sig under det offentliga samrådet skulle, om de hade omedelbar tillgång till konsekvensbedömningen, kunna yttra sig på nytt eller kritisera möjliga val och hypoteser. De skulle härvid kunna hävda just att deras åsikt inte beaktats i tillräcklig utsträckning, trots att kommissionen efter det offentliga samrådet behöver utrymme för egen reflektion och tillfälligt behöver vara avstängd från all form av yttre påverkan och påtryckningar.”
10.

Artikel 5 i direktivet har följande lydelse: ”1. Medlemsstaterna ska avgöra om en ansökan till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten om inresa och vistelse för familjeåterförening ska lämnas in av referenspersonen eller av dennes familjemedlemmar. 2. Ansökan ska åtföljas av skriftliga bevis för familjebanden och för att villkoren i artiklarna 4 och 6 och, i förekommande fall, artiklarna 7 och 8 är uppfyllda, samt bestyrkta kopior av familjemedlemmarnas resehandlingar. … 3. Ansökan ska lämnas in och behandlas när familjemedlemmarna vistas utanför den medlemsstat på vars territorium referenspersonen vistas. … 4. Så snart som möjligt och under alla omständigheter senast nio månader efter det att ansökan har lämnats in, ska medlemsstatens behöriga myndigheter skriftligen underrätta den person som har lämnat in ansökan om beslutet. Om prövningen av ansökan är av komplicerad natur, får tidsfristen i första stycket i undantagsfall förlängas. Ett beslut om avslag ska motiveras. Samtliga följder av att ett beslut inte har fattats när tidsfristen i första stycket löper ut ska regleras i den berörda medlemsstatens nationella lagstiftning. 5. Vid prövningen av ansökan ska medlemsstaterna ta vederbörlig hänsyn till att underåriga barns bästa ska komma i främsta rummet.”
15.

Artikel 20 i denna förordning, med rubriken ”Inledande av förfarandet”, har följande lydelse: ”1. Förfarandet för att fastställa ansvarig medlemsstat enligt denna förordning ska inledas när en ansökan om internationellt skydd första gången lämnas in i en medlemsstat. … 4. Om en ansökan om internationellt skydd lämnas in till de behöriga myndigheterna i en medlemsstat av en sökande som befinner sig på en annan medlemsstats territorium, ska fastställandet av ansvarig medlemsstat göras av den medlemsstat där sökanden befinner sig. Den medlemsstat där sökanden befinner sig ska utan dröjsmål underrättas av den medlemsstat som har mottagit ansökan om internationellt skydd och ska därefter med avseende på tillämpningen av denna förordning anses vara den medlemsstat där ansökan om internationellt skydd lämnats in. … 5. En sökande som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd eller som där har lämnat in en ansökan om internationellt skydd efter att ha återkallat sin första ansökan som lämnats in i en annan medlemsstat under förfarandet för fastställande av ansvarig medlemsstat, ska återtas av den medlemsstat där den ansökan om internationellt skydd först lämnades in, enligt villkoren i artiklarna 23, 24, 25 och 29, i syfte att avsluta förfarandet för fastställande av ansvarig medlemsstat. …”
100.

Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar den fråga som ställts av Conseil d’État (Högsta förvaltningsdomstolen, Belgien) på följande sätt: Europaparlamentets och rådets direktiv 2008/115/EG av den 16 december 2008 om gemensamma normer och förfaranden för återvändande av tredjelandsmedborgare som vistas olagligt i medlemsstaterna, bland annat artiklarna 2.1 och 5 däri, samt principen om non‑refoulement och principen om ett effektivt domstolsskydd, vilka stadgas i artikel 19.2 respektive artikel 47 första stycket i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, utgör hinder för att ett beslut om återvändande enligt artikel 6.1 i nämnda direktiv antas avseende en tredjelandsmedborgare som har lämnat in en ansökan om internationellt skydd, i den mening som avses i rådets direktiv 2005/85/EG av den 1 december 2005 om miniminormer för medlemsstaternas förfaranden för beviljande eller återkallande av flyktingstatus, och som i enlighet med unionsrätten och/eller nationell rätt har tillåtelse att stanna i den medlemsstat i vilken han eller hon har lämnat in sin ansökan om internationellt skydd, under den tidsfrist som anges i artikel 39.1 i direktiv 2005/85 för överklagande av ett avslag på en sådan ansökan, och, om överklagandet har getts in inom den angivna fristen, under prövningen av överklagandet. Däremot utgör direktiv 2008/115 samt principen om non‑refoulement och principen om ett effektivt domstolsskydd inte hinder för att ett sådant beslut om återvändande fattas avseende en tredjelandsmedborgare efter det att nämnda överklagande ogillats, såvida inte tredjelandsmedborgaren, enligt nationell rätt, har tillåtelse att stanna i den berörda medlemsstaten i avvaktan på det slutliga resultatet av asylförfarandet.
10.

I artikel 21 i förordning nr 1/2005 (under rubriken ”Kontroller vid utförselställen och gränskontrollstationer”) föreskrivs följande: ”1. … när djur befinner sig på utförselställen[ ( 10 )] eller gränskontrollstationer, skall officiella veterinärer[ ( 11 )] i medlemsstaterna i fråga kontrollera att djuren transporteras i enlighet med bestämmelserna i denna förordning och i synnerhet a) att transportörerna har lämnat in en kopia av ett giltigt tillstånd …, b) att förarna av vägfordon som transporterar [de inbegripna arterna] eller fjäderfä, samt skötare av dessa, har förelagt ett giltigt kompetensbevis …, c) att djuren är i skick för vidare befordran, … e) att transportörerna vid export har visat att befordran från avsändningsorten fram till första urlastning i det slutliga bestämmelselandet överensstämmer med reglerna enligt [Europeiska konventionen om skydd av djur under internationella transporter, undertecknad i Chişinau den 6 november 2003, ( 12 )] som gäller i berörda tredjeländer, f) om [de inbegripna arterna] har transporterats eller skall transporteras med långa transporter. 2. Vid långa transporter av [de inbegripna arterna] skall de officiella veterinärerna vid utförselställen och gränskontrollstationer utföra och journalföra de kontroller som anges i avsnitt 3, Bestämmelseort, i färdjournalen i bilaga II. Den behöriga myndigheten skall bevara uppgifterna om dessa kontroller och kontrollerna enligt punkt 1 under minst tre år räknat från den dag då kontrollerna utfördes … 3. Om den behöriga myndigheten anser att djuren inte är i skick att fullfölja transporten skall dessa lastas ur, vattnas, utfodras och få vila.”
30.

Kommissionen har gjort gällande att de argument som BA i repliken har anfört som svar på kommissionens invändningar om rättegångshinder utgör en ny grund som har åberopats under rättegången, varför repliken inte i någon del kan tas upp till prövning i sak. ( 16 ) Enligt kommissionen hävdade BA nämligen i överklagandet att tribunalen hade gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte dra de rättsliga slutsatser som var påkallade med anledning av att tribunalen biföll talan på den grund avseende tvingande rätt som den hade prövat ex officio. I repliken ifrågasatte sedan BA, för första gången, tribunalens avslag på dess begäran om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet i dess helhet, en begäran som framställdes under den muntliga förhandlingen vid tribunalen.
14.

Mot denna bakgrund beslutade Audiencia Provincial de Alicante (Provinsdomstolen i Alicante, Spanien) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Kan artikel 9.1 b i [förordning nr 207/2009], som kräver att det föreligger risk för förväxling för att innehavaren av ett [EU‑]varumärke ska ha rätt att förhindra tredje man som inte har hans medgivande att i näringsverksamhet använda ett kännetecken i de fall som där anges, tolkas så, att denna artikel gör det möjligt att utesluta risk för förväxling när det äldre [EU-]varumärket, på grund av innehavarens tolerans, under flera år har samexisterat friktionsfritt med liknande nationella varumärken i två EU-medlemsstater, så att avsaknaden av risk för förväxling i dessa två medlemsstater kan extrapoleras till andra medlemsstater, eller till hela unionen, med beaktande av den enhetliga behandling som [EU-]varumärket kräver? 2) Är det, i det fall som beskrivs i föregående punkt, möjligt att beakta geografiska, demografiska, ekonomiska eller andra omständigheter i de medlemsstater i vilka samexistensen har förevarit för att bedöma om det föreligger en risk för förväxling, så att en avsaknad av risk för förväxling i nämnda medlemsstater kan extrapoleras till en annan medlemsstat, eller till hela unionen? 3) Ska artikel 9.1 c i [förordning nr 207/2009], i de situationer som avses i den bestämmelsen, tolkas så, att för det fall det äldre varumärket har samexisterat med det omstridda kännetecknet under ett visst antal år i två EU-medlemsstater utan någon invändning från innehavaren av det äldre varumärket, varumärkesinnehavarens tolerans mot användningen av det yngre kännetecknet i dessa två medlemsstater i synnerhet kan extrapoleras till den resterande delen av unionen för att bedöma huruvida tredje man har skälig anledning att använda ett yngre kännetecken, på grund av den enhetliga behandling som [EU‑]varumärket kräver?”
20.

Avseende förhandlingarna anges följande i skälen 4–7 i beslutet: ”(4) När det gäller bestämmelser i [utkastet] till den [reviderade] överenskommelsen som både omfattar frågor som faller inom unionens befogenhet och frågor som faller inom medlemsstaternas befogenhet är de sju medlemsstater som är parter till den nuvarande Lissabonöverenskommelsen och kommissionen av rådet behöriga att, med stöd av de förhandlingsdirektiv som bifogats härtill, gemensamt delta i förhandlingarna under diplomatkonferensen. (5) För att principerna och målen i Lissabonöverenskommelsen ska bevaras är det nödvändigt att i unionens intresse utesluta att icke-medlemmar hävdar att de har rösträtt och röstar under diplomatkonferensen. De sju [EU-] medlemsstater som är parter till [Lissabon]överenskommelsen ska således utöva sin rösträtt, vilket även omfattar frågor som faller inom unionens befogenhet, på grundval av en gemensam ståndpunkt. (6) Detta beslut påverkar inte möjligheten att delta i diplomatkonferensen och rätten att rösta under konferensen för de medlemsstater som redan är parter till Lissabonöverenskommelsen när det gäller frågor som omfattas av deras befogenhet. (7) För att säkerställa enighet i unionens externa representation, bör de sju medlemsstater som är parter till Lissabonöverenskommelsen och kommissionen ha ett nära samarbete under hela förhandlingsprocessen i enlighet med artikel 4.3 … FEU.”
52.

Det dokumentet beskrev LTTE som en terroristgrupp som bildats år 1976 och angav 12 handlingar utförda av LTTE som rådet ansåg omfattades av begreppet terroristhandling i artikel 1.3 i gemensam ståndpunkt 2001/931/Gusp. Det hänvisade till ett beslut av Secretary of State for the Home Department i Förenade kungariket av den 29 mars 2001 att förbjuda LTTE enligt Förenade kungarikets Terrorism Act 2000, ett beslut av United Kingdom Treasury den 6 december 2001 att frysa LTTE:s tillgångar och ett beslut av de indiska myndigheterna att förbjuda LTTE från år 1992 (vilka samtliga tre enligt rådet omfattades av definitionen av ett ”beslut” i artikel 1.4 i gemensam ståndpunkt 2001/931/Gusp och vilka samtliga var i kraft).
1.

TV2/Danmark A/S (nedan kallat TV2 A/S) har i sitt överklagande yrkat att den dom som Europeiska unionens tribunal meddelat i målet TV2/Danmark/kommissionen, ( 2 ) genom vilken kommissionens beslut 2011/839/EU ( 3 ) ogiltigförklarades i den del Europeiska kommissionen ansåg att de reklamintäkter från åren 1995 och 1996 som betalades ut till TV2/Danmark genom fonderna för TV2 utgjorde statligt stöd och dess talan i övrigt ogillades, delvis ska upphävas (TV2 A/S är ett danskt programaktiebolag. TV2 A/S bildades i syfte att, med redovisningsmässig och skattemässig verkan från och med den 1 januari 2003, ersätta det självständiga statliga företaget TV2/Danmark, nedan kallat TV2). Detta mål har samband med målen C‑656/15 P och C‑657/15 P, vilka även de rör överklaganden av den domen och i vilka jag lämnar förslag till avgörande denna dag. Målet hör även nära samman med det mål som ledde fram till domen av den 8 mars 2017, Viasat Broadcasting UK/kommissionen (C‑660/15 P, EU:C:2017:178).
11.

Som ersättning fakturerade de danska bolagen i koncernen DNB Nord och DNB Nord IT DNB Banka för kostnaderna för tillhandahållande av tjänsterna plus ett påslag på 5 procent. Härvid kunde i vart fall DNB Nord IT dra av mervärdesskatten på tillhandahållandet av tjänsterna i Danmark. De danska myndigheterna utgick från att dessa tjänster inte var undantagna från skatteplikt.
72.

När det gäller Desfina, lämnade Republiken Grekland fyra prover för år 2011, två prover för år 2012 och åtta prover för år 2013. Kommissionen har påpekat att enligt punkt D i bilaga I borde 12 prover ha samlats in under år 2012, eftersom ett av de prover som samlades in under år 2011 inte överensstämde med de föreskrivna värdena. Eftersom det konstaterades att ett av de prover som samlades in år 2012 inte överensstämde med värdena, borde Republiken Grekland likaså på nytt ha samlat in 12 prover under år 2013. Vidare kunde de insamlade proverna inte ha tagits med jämna mellanrum, eftersom de inte var tillräckliga till antalet. En av parametrarna för ett av de prover som lämnades för år 2013 överensstämde inte heller med de värden som anges i led 4 i punkt D i bilaga I till avloppsvattendirektivet.
15.

Punkt 3.2.1 i kravspecifikationerna innehöll följande krav: ”Leverantörers genomsnittliga årliga arbetsvolym avseende det huvudsakliga byggnads- och installationsarbetet (uppförande av eller ombyggnad av hamnkaj) under de senaste fem åren eller under perioden från det att leverantören registrerades (för det fall att leverantören har varit verksam under en kortare tid än fem år) ska motsvara ett värde på minst 5000000 LTL (1448100,09 euro), exklusive mervärdesskatt”.
3.

Echa angav närmare bestämt, i det omtvistade beslutet mot vilket talan i första instans ogillades, dels cyclohexane-1,2-dicarboxylisk anhydrid (CE no 201-604-9), cis-cyclohexane-1,2-dicarboxylisk anhydrid (CE no 236-086-3) och trans-cyclohexane-1,2-dicarboxylisk anhydrid (CE no 238-009-9) (nedan kallade HHPA), dels hexahydrometylftalisk anhydrid (CE no 247-094-1), hexahydro-4-metylftalisk anhydrid (CE no 243-072-0), hexahydro-1-metylftalisk anhydrid (CE no 256-356-4) och hexahydro-3-metylftalisk anhydrid (CE no 260-566-1) (nedan kallade MHHPA) som ämnen som uppfyller kriterierna i artikel 57 f i Reach-förordningen, i enlighet med artikel 59 i denna förordning.
3.

I artikel 38.1 i tullkodexen föreskrivs följande: ”Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall utan dröjsmål av den person som fört in dem till gemenskapen befordras via den rutt som tullmyndigheterna närmare angivit och enligt deras eventuella anvisningar a) till det tullkontor som anvisats av tullmyndigheterna eller till någon annan plats som de anvisat eller godkänt, eller …”