42

Mot denna bakgrund beslutade High Court (Förvaltningsöverdomstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande tolknings- och giltighetsfrågor till EU‑domstolen: ”… 1) Är [förordning nr 1177/2010] (särskilt artiklarna 18 och/eller 19) tillämplig under omständigheter där passagerare har gjort förhandsbokningar och ingått transportavtal och där passagerartransporterna blivit inställda med minst sju veckors varsel före den tidtabellsenliga avgången på grund av den försenade leveransen av ett nytt fartyg till färjeoperatören? Har i detta avseende någon (eller samtliga) av följande faktorer betydelse för nämnda förordnings tillämplighet? a) Leveransen kom slutligen att bli försenad med 200 dagar. b) Färjeoperatören blev tvungen att ställa in avgångarna under en hel säsong. c) Det gick inte att skaffa fram något lämpligt ersättningsfartyg. d) Över 20000 passagerare blev av färjeoperatören ombokade till andra överfarter eller fick sina biljetter återbetalda. e) Överfarterna utfördes på en ny förbindelse som öppnades av färjeoperatören och det fanns inte någon liknande alternativ tjänst på den ursprungliga förbindelsen. … 2) Om en passagerare i enlighet med artikel 18 [i förordning nr 1177/2010] ombokas, uppstår det då ett nytt transportavtal som innebär att rätten till ersättning enligt artikel 19 [i denna förordning] ska fastställas i enlighet med det nya avtalet i stället för det ursprungliga transportavtalet? 3) a) Om artikel 18 är tillämplig, ska – vid inställd överfart och då det inte finns en alternativ tjänst på den aktuella förbindelsen (det vill säga ingen direkt förbindelse mellan dessa två hamnar) – erbjudandet om en alternativ överfart på en av passageraren vald annan förbindelse, inbegripet via ’landbron’ (det vill säga med färja från Irland till Förenade kungariket och därefter med bil, där passagerarna får sina bränslekostnader ersatta av färjeoperatören, till en hamn i Förenade kungariket med förbindelse till Frankrike och vidare resa därifrån; passageraren väljer respektive överfart), anses utgöra en ’ombokning till en resa till slutdestinationen’ i den mening som avses i [samma] artikel 18? Om så inte är fallet, vilka kriterier ska tillämpas för att avgöra om det görs en ombokning till en resa ’med jämförbara villkor’? b) Om det inte finns någon alternativ överfart på den inställda förbindelsen, vilket innebär att den drabbade passageraren inte kan bokas om på en direkt avgång från den ursprungliga ombordstigningshamnen till slutdestinationen enligt transportavtalet, är transportören då skyldig att betala extra kostnader som uppstår för en ombokad passagerare som reser till och från den nya ombordstigningshamnen och/eller till och från den nya destinationshamnen? … 4) a) Är artikel 19 [i förordning nr 1177/2010] tillämplig när resan redan blivit inställd minst sju veckor före den tidtabellsenliga avgången? Om [denna] artikel 19 är tillämplig, är den artikeln då tillämplig när artikel 18 [i denna förordning] har tillämpats och passageraren har blivit ombokad utan extra kostnad och/eller har fått återbetalning, och/eller har valt en senare överfart? b) Om artikel 19 [i förordning nr 1177/2010] är tillämplig, vilken är ’slutdestinationen’ i den mening som avses i [denna] artikel 19? 5) Om artikel 19 [i förordning nr 1177/2010] är tillämplig: a) Hur ska förseningen mätas under sådana omständigheter? b) Hur ska priset, i den mening som avses i [denna] artikel 19, beräknas vid fastställandet av storleken på den ersättning som ska betalas, och innefattar det i synnerhet kostnader som kvalificeras som tilläggskostnader (till exempel hytter, husdjursbur och tillträde till salong)? … 6) Om [förordning nr 1177/2010] är tillämplig, utgör de omständigheter och överväganden som angetts i fråga 1 ’extraordinära omständigheter som inte hade kunnat undvikas även om alla rimliga åtgärder hade vidtagits’, i den mening som avses i artikel 20.4 i [den] förordningen? … 7) Innebär artikel 24 [i förordning nr 1177/2010] ett krav på att passagerare som begär ersättning enligt artikel 19 i [den] förordningen ska lämna in ett klagomål inom två månader från den dag då tjänsten utfördes eller borde ha utförts? … 8) Är behörigheten för det nationella organ som ansvarar för att [förordning nr 1177/2010] efterlevs begränsad till överfarter från de hamnar som anges i artikel 25 i [den] förordningen eller kan den även omfatta en återresa från en hamn i en annan medlemsstat till det behöriga nationella tillsynsorganets medlemsstat? … 9) a) Vilka principer och regler i unionsrätten ska den hänskjutande domstolen tillämpa för att bedöma giltigheten av det beslut och/eller de underrättelser som fattas respektive utfärdas av det nationella organ som ansvarar för att [förordning nr 1177/2010] efterlevs, mot bakgrund av artiklarna 16, 17, 20 och/eller 47 i stadgan och/eller principerna om proportionalitet, rättssäkerhet och likabehandling? b) Är ’uppenbart fel’ det kriterium som ska läggas till grund för den nationella domstolens skälighetsbedömning? … 10) Är förordning nr 1177/2010 giltig enligt unionsrätten, särskilt mot bakgrund av a) artiklarna 16, 17 och 20 i stadgan, b) det förhållandet att flygbolag inte är skyldiga att betala ersättning om de informerar flygpassagerarna om att flygningen blivit inställd minst två veckor före den tidtabellsenliga avgångstiden (artikel 5.1 c i) i förordning nr 261/2004), c) principerna om proportionalitet, rättssäkerhet och likabehandling?”