ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
5

Artikel 7 i direktivet har följande lydelse: ”1. Handelsagenten skall ha rätt till provision på avtal som ingås under avtalstiden a) i de fall då dessa träffats som ett resultat av hans medverkan, eller b) i de fall då dessa ingås med tredje man, som han tidigare skaffat som kund för samma slags uppgörelser. 2. Handelsagenten skall även ha rätt till provision på avtal som ingås under avtalstiden — antingen i de fall då han anförtrotts ett visst bestämt geografiskt område eller en viss bestämd kundkrets, — eller i de fall då han har ensamrätt till ett visst bestämt geografiskt område eller en viss bestämd kundkrets, — och i de fall då affärsuppgörelsen har träffats med en kund som tillhör detta område eller denna grupp. Medlemsstaterna skall i sin lagstiftning ta in endera av de möjligheter som anges i de båda strecksatserna ovan.”
Mål C-488/07

Royal Bank of Scotland Group plc

mot

The Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

(begäran om förhandsavgörande från Court of Session (Skottland))

”Sjätte mervärdesskattedirektivet — Avdrag för ingående mervärdesskatt — Varor och tjänster som är avsedda att användas för såväl skattepliktiga som skattebefriade transaktioner — Avdrag enligt andelsmetod — Beräkning — Beräkningsmetoder enligt artikel 17.5 tredje stycket — Skyldighet att tillämpa avrundningsregeln i artikel 19.1 andra stycket”

Domstolens dom (åttonde avdelningen) av den 18 december 2008 I ‐ 10411

Sammanfattning av domen

Bestämmelser om skatter och avgifter – Harmonisering av lagstiftning – Omsättningsskatt – Gemensamt system för mervärdesskatt – Avdrag för ingående mervärdesskatt – Varor och tjänster som används för såväl skattepliktiga som skattebefriade transaktioner

(Rådets direktiv 77/388, artiklarna 17.5 tredje stycket och 19.1)

Medlemsstaterna är inte skyldiga att tillämpa avrundningsregeln i artikel 19.1 andra stycket i sjätte direktivet 77/388/EEG om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter, då den avdragsgilla andelen av den ingående skatten beräknas enligt en av de särskilda metoder som anges i artikel 17.5 tredje stycket a, b, c eller d i detta direktiv.

Artikel 19.1 i sjätte direktivet hänvisar bara till den avdragsgilla andelen enligt artikel 17.5 första stycket i det direktivet. Genom den förstnämnda artikeln fastställs således en detaljerad beräkningsregel enbart för den andel som avses i denna sistnämnda bestämmelse. Av det ovan anförda följer att då ett givet fall underställs en avvikande ordning, som den som föreskrivs enligt artikel 17.5 tredje stycket a–d i sjätte direktivet, omfattas det inte av den beräkningsregel som avser den avdragsgilla andel som föreskrivs i artikel 19 i sjätte direktivet. Medlemsstaterna är därmed inte heller skyldiga att tillämpa avrundningsregeln i den sistnämnda bestämmelsen då de tillämpar de beräkningsmetoder som anges i artikel 17.5 tredje stycket a, b, c och d i samma direktiv, utan kan anta egna avrundningsregler, under förutsättning att de principer som underbygger det gemensamma mervärdesskattesystemet respekteras.

(se punkterna 22, 25 och 29, samt domslutet)
Mål C-298/07

Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband eV

mot

deutsche internet versicherung AG

(begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof)

”Direktiv 2000/31/EG — Artikel 5.1 c — Elektronisk handel — Leverantör av Internettjänster — Elektronisk post”

Förslag till avgörande av generaladvokat D. Ruiz-Jarabo Colomer föredraget den 15 maj 2008 I ‐ 7843

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 16 oktober 2008 I ‐ 7855

Sammanfattning av domen

Tillnärmning av lagstiftning – Elektronisk handel – Direktiv 2000/31 – Internettjänster

(Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31, artikel 5.1 c)

Artikel 5.1 c i direktiv 2000/31 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden, ska tolkas på så sätt att en tjänsteleverantör är skyldig att förutom sin e-postadress tillhandahålla tjänstemottagare – innan avtal ingås med dem – andra uppgifter som möjliggör snabb kontakt och direkt och effektiv kommunikation. Dessa uppgifter behöver inte nödvändigtvis inbegripa ett telefonnummer. Uppgifterna kan bestå i ett elektroniskt kontaktformulär med hjälp av vilket tjänstemottagare kan vända sig till tjänsteleverantören via Internet och vilket tjänsteleverantören besvarar via e-post. Detta gäller dock inte när en tjänstemottagare som har kontaktat tjänsteleverantören på elektronisk väg, men som därefter inte längre har tillgång till Internet, ber tjänsteleverantören att öppna en icke-elektronisk kommunikationsväg.

(se punkt 40 och domslutet)
I ‑ 3171Mål C-143/07
AOB Reuter & Co.
mot
Hauptzollamt Hamburg-Jonas
(begäran om förhandsavgörande  
från Finanzgericht Hamburg)
”Jordbruk — Förordning (EEG) nr 3665/87 — Artikel 11 — Systemet 
med exportbidrag för jordbruksprodukter — Villkor för beviljande 
av bidraget — Bidrag som betalats till exportören efter det att denne 
företett handlingar som förfalskats av hans avtalspartner — Varan 
har inte exporterats — Villkor för tillämpning av sanktioner”
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 24 april 2008    .    .    .    .    .    .    .    .    .    .  I ‑ 3173
Sammanfattning av domen
Jordbruk — Gemensam organisation av marknaden — Exportbidrag
(Kommissionens förordning nr 3665/87, artikel 11.1)
I ‑ 3172SAMMANFATTNING — MÅL C‑143/07
Artikel 11 .1 i förordning nr  3665/87 om 
gemensamma tillämpningsföreskrifter för 
systemet med exportbidrag för jordbruks ‑
produkter, i dess lydelse enligt förordning 
nr  2945/94, ska tolkas så, att den i bestäm ‑
melsen föreskrivna sanktionen är tillämplig 
på en exportör som har ansökt om exportbi ‑
drag för en vara, när denna vara, till följd av 
bedrägligt handlande hos exportörens avtals ‑
part, inte har exporterats .
När det visar sig att exporten av den vara för 
vilken bidrag har beviljats inte har ägt rum, 
är det nämligen uppenbart att exportören 
har ansökt om ett bidrag som är större än det 
som vederbörande hade rätt till, då frånvaron 
av en faktisk export innebär att rätt till bidrag 
helt saknas .Det är inte heller möjligt att lägga till ett nytt 
undantag avseende de fall då exportören 
inte har agerat felaktigt till den uttömmande 
listan i nämnda bestämmelse . En avtalsparts 
vållande eller misstag ingår i den sedvanliga 
handelsrisken och kan inte anses vara oför ‑
utsebara vid handelstransaktioner . Expor ‑
tören kan fritt välja sina avtalspartners och 
det ankommer på honom att vidta lämpliga 
åtgärder, antingen genom att införa de klau ‑
suler som krävs i de avtal som han ingått 
med de sistnämnda eller genom att teckna en 
särskild försäkring .
(se punkterna 25, 36 och 37 samt domslutet)
8

I artikel 5 A.1 a–c i direktiv 91/628 föreskrivs följande: ”A. Medlemsstaterna skall se till att 1. varje transportör a) är … ii) omfattad av ett tillstånd som gäller all transport av ryggradsdjur som utförs på något av de områden som anges i bilaga I till direktiv 90/675/EEG, och som har utfärdats av den behöriga myndigheten i etableringsmedlemsstaten eller, om det gäller ett företag som är etablerat i tredje land, av en behörig myndighet i en av unionens medlemsstater, under förutsättning att den person som ansvarar för transporten skriftligen förbinder sig att uppfylla kraven i den gällande veterinärmedicinska lagstiftningen. … b) inte transporterar eller låter transportera något djur under sådana förhållanden att det kan komma till skada eller orsakas onödigt lidande, c) vid sådan djurtransport som avses i detta direktiv använder transportmedel som gör det möjligt att uppfylla gemenskapsbestämmelserna om djurs välbefinnande under transport …”
20

Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia vill få klarhet i huruvida dessa bestämmelser är förenliga med gemenskapsrätten och har därför beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1. Strider det mot artiklarna 43 EG, 49 EG och 86.1 EG samt mot principerna om likabehandling, icke-diskriminering och insyn att automatiskt och med generell verkan förlänga giltigheten av befintliga koncessioner avseende distribution av naturgas, vilka ursprungligen beviljats utan föregående anbudsförfarande, till och med den 31 december 2007? 2. Strider det mot artiklarna 43 EG, 49 EG och 86.1 EG samt mot principerna om likabehandling, icke-diskriminering och insyn att därefter automatiskt förlänga giltigheten av befintliga koncessioner avseende distribution av naturgas, vilka ursprungligen beviljats utan föregående anbudsförfarande, till och med den 31 december 2009, i följande fall a) när koncessionsinnehavaren har genomfört en bolagsfusion som gör det möjligt att betjäna dubbelt så många kunder som det största av de fusionerande bolagen tidigare kunde, b) när koncessionsinnehavaren har uppnått en kundkrets på fler än 100000 slutkonsumenter, distribuerar en gaskvantitet på mer än 100 miljoner kubikmeter per år, eller bedriver verksamhet inom åtminstone en provins hela område, c) när åtminstone 40 procent av koncessionsinnehavarens bolagskapital innehas av privata aktörer? 3. Strider det mot skälen 4, 8, 10 och 18 i direktiv 2003/55/EG …, artikel 23.1 i samma direktiv, artikel 10 EG och principerna om rimlighet och proportionalitet att förlänga giltigheten av befintliga koncessionsavtal avseende distribution av naturgas, såväl i det i fråga 1 beskrivna fallet som i de fall som beskrivs i fråga 2, med beaktande av särskilt a) medlemsstaternas skyldighet att uppnå målsättningen att öppna marknaden för naturgas för konkurrens senast den 1 juli 2007, b) förbudet för medlemsstaterna att anta eller behålla nationella bestämmelser som är oförenliga med att öppna marknaden för naturgas för konkurrens, c) medlemsstaternas skyldighet att bestämma en övergångsperiod som är rimlig och som motiveras av sakliga skäl?”
90

Irland har påpekat att trots att det under år 1997, och därefter under år 1998, ingavs ansökningar som avsåg de två första etapperna av vindkraftsanläggningen nämns det varken i bilaga I eller i bilaga II till direktiv 85/337 att denna kategori av projekt omfattas av direktivets tillämpningsområde. Tillståndet var således inte beroende av att det först hade gjorts en bedömning av projektets inverkan på miljön såsom det föreskrivs i direktivet. Irland har dock tillfogat att det i bilaga till de ansökningar som ingavs under år 1998 bifogades ett intyg om projektens miljöpåverkan i enlighet med irländsk lagstiftning.
26

Under år 1998 ansökte Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant om ett stöd enligt ESF Regeling för ett projekt i syfte att långtidsarbetslösa personer skall komma in på arbetsmarknaden igen. Stödet beviljades med ett belopp på 410772 NLG och var förenat med en skyldighet att projektet skulle omfattas av en separat administration. Genom beslut av den 22 juli 1999 betalades stödet ut med 185892 NLG, varpå stödet nedsattes till 0 NLG genom beslut av centralstyrelsen den 21 september 2000, vilket grundades på artikel 4:46 Awb. Centralstyrelsen krävde dessutom att redan utbetalda belopp skulle återbetalas. I beslut av den 23 november 2001 valde centralstyrelsen efter omprövning på begäran av Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant att stå fast vid sitt tidigare beslut, med det tillägget att beslutet att nedsätta stödet till 0 NLG hädanefter grundades på artikel 4:49 Awb och inte på artikel 4:46 i den lagen. Beslutet av den 23 november 2001 motiverades med att centralstyrelsen inte per den 22 juli 1999 kände till att reglerna i ESF Regeling hade åsidosatts. Efter det att ett överklagande av beslutet av den 23 november 2001 ogillats av Rechtbank Breda, överklagade Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant domen till den hänskjutande domstolen.
7

I artiklarna 28–31 i gemenskapens tullkodex föreskrivs följande: ”Artikel 28 Bestämmelserna i detta kapitel skall användas för att fastställa tullvärdet vid tillämpningen av Europeiska gemenskapernas tulltaxa och bestämmelser som reglerar särskilda områden för varuhandel utan anknytning till tulltaxan. Artikel 29 1. Tullvärdet på importerade varor skall vara transaktionsvärdet, det vill säga det pris som faktiskt betalats eller skall betalas för varorna när de säljs för export till gemenskapens tullområde, om nödvändigt justerat enligt artiklarna 32 och 33 under förutsättning … d) att köparen och säljaren inte är närstående eller, om köparen och säljaren är närstående, att transaktionsvärdet är godtagbart för tulländamål enligt punkt 2. a) För att fastställa om transaktionsvärdet är godtagbart för tillämpningen av punkt 1, skall det faktum att köparen och säljaren är närstående inte i sig vara tillräckligt skäl för att betrakta transaktionsvärdet som icke godtagbart. Om så är nödvändigt skall omständigheterna kring försäljningen undersökas och transaktionsvärdet godtas om det närstående förhållandet inte har påverkat priset. Om tullmyndigheterna, med hänsyn till de upplysningar som lämnats av deklaranten eller tagits fram på annat sätt, har skäl att anse att det närstående förhållandet har påverkat priset, skall de underrätta deklaranten om sina skäl och ge honom en rimlig möjlighet att yttra sig. Om deklaranten så begär, skall underrättelsen om skälen ske skriftligen. … Artikel 30 1. Om tullvärdet inte kan fastställas enligt artikel 29, skall det fastställas genom att punkt 2 a, b, c och d genomgås i ordningsföljd … 2. Det tullvärde som fastställs enligt denna artikel skall vara a) transaktionsvärdet på identiska varor … b) transaktionsvärdet på liknande varor … c) det värde som grundas på det styckepris för vilket de importerade varorna eller identiska eller liknande importerade varor säljs inom gemenskapen i den största sammanlagda kvantiteten till personer som inte är närstående säljarna, d) det beräknade värde[t] … Artikel 31 1. Om tullvärdet för de importerade varorna inte kan fastställas enligt artikel 29 eller 30, skall det fastställas på grundval av tillgängliga data inom gemenskapen genom användning av rimliga medel som är förenliga med följande principer och allmänna bestämmelser: — Överenskommelsen om genomförande av artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet. — Artikel VII i Allmänna tull- och handelsavtalet. — Bestämmelserna i detta kapitel. 2. Inget tullvärde skall fastställas enligt punkt 1 på grundval av … b) ett system som gör det möjligt att för tulländamål godta det högre av två alternativa värden, … g) godtyckliga eller fiktiva värden.”
7

Artikel 32 i samma direktiv har följande lydelse: ”1. Tjänsteleverantörernas förmåga att utföra tjänsterna kan bedömas mot bakgrund av framför allt deras yrkesmässiga färdigheter, effektivitet, erfarenhet och tillförlitlighet. 2. Bevis om tjänsteleverantörens tekniska kapacitet får ges i en eller flera av följande former beroende på de upphandlade tjänsternas art, mängd och ändamål: a) Tjänsteleverantörens utbildningsmässiga och yrkesmässiga kvalifikationer och/eller motsvarande uppgifter beträffande företagsledningen och särskilt den eller de personer som skall ansvara för tillhandahållandet av tjänsterna. b) En förteckning över de viktigaste tjänster som levererats under de tre föregående åren med uppgift om belopp, datum och privata eller offentliga mottagare. … c) Uppgift om vilka tekniker och tekniska organ som anlitas, även om de inte direkt tillhör företaget, särskilt sådana som ansvarar för kvalitetssäkring. d) Uppgift om årsgenomsnitt för antal anställda på företaget och antal anställda med ledningsfunktion under de tre föregående åren. e) Uppgift om vilka verktyg och maskinell och teknisk utrustning tjänsteleverantören förfogar över för utförandet av tjänsterna. f) En beskrivning av vilka åtgärder för kvalitetssäkring tjänsteleverantören har vidtagit och av hans resurser för undersökningar och forskning. …”
I ‑ 1957Mål C-331/06
K.D. Chuck
mot
Raad van Bestuur van de Sociale Verzekeringsbank
(begäran om förhandsavgörande  
från Rechtbank te Amsterdam)
”Ålderspension — Arbetstagare som är medborgare i en medlemsstat — 
Socialförsäkringsavgifter — Olika perioder — Olika medlemsstater — Beräkning 
av försäkringsperioder — Ansökan om pension — Bosättning i tredjeland”
Förslag till avgörande av generaladvokat J.  Mazák föredraget den 
16 januari 2008   .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I ‑ 1959
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 3 april 2008    .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  I ‑ 1975
Sammanfattning av domen
Social trygghet för migrerande arbetstagare — Pensioner vid ålderdom och dödsfall — Beräk -
ning av förmåner
(Rådets förordning nr 1408/71, artiklarna 10 och 48.2)
I ‑ 1958SAMMANFATTNING — MÅL C‑331/06
Artikel 48.2 i förordning nr 1408/71, i ändrad 
och uppdaterad lydelse enligt förordning 
nr 631/2004, innebär att den behöriga insti ‑
tutionen i den medlemsstat där en arbetsta ‑
gare som är medborgare i en medlemsstat 
senast var bosatt är skyldig att vid beräk ‑
ningen av ålderspensionen för denna arbets ‑
tagare, som vid tidpunkten för ansökan om 
utbetalning av denna pension är bosatt i tred ‑
jeland, beakta de perioder som denne arbetat 
i en annan medlemsstat, på samma villkor 
som om arbetstagaren fortfarande var bosatt 
inom gemenskapen.Hur utbetalningen av ålderspensionen rent 
praktiskt skall gå till regleras i nationell rätt 
i den medlemsstat där den institution som 
ansvarar för utbetalningen återfinns. Även 
om artikel 10 i förordning nr 1408/71 innebär 
en verkställbar rätt att erhålla en pension som 
utbetalas i valfri medlemsstat, så innehåller 
varken förordningen eller gemenskapsrätten 
i allmänhet någon bestämmelse enligt vilken 
medlemsstater är skyldiga att betala ut pensi o‑
 ner i tredjeland.
(se punkterna 38 och 39 samt domslutet)
Mål C-450/06

Varec SA

mot

État belge

(begäran om förhandsavgörande från Conseil d’État (Belgien))

”Offentlig upphandling — Prövning — Direktiv 89/665/EEG — Effektiv prövning — Begrepp — Balans mellan principen om ett kontradiktoriskt förfarande och rätten till skydd för affärshemligheter — Skydd, som upprätthålls av det organ som är ansvarigt för prövningsförfarandet, för konfidentiell information som lämnats av ekonomiska aktörer”

Förslag till avgörande av generaladvokat E. Sharpston föredraget den 25 oktober 2007 I - 583

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 14 februari 2008 I - 601

Sammanfattning av domen

Tillnärmning av lagstiftning – Förfarande vid offentlig upphandling av varor och byggentreprenader – Direktiv 89/665 – Den kontradiktoriska principen – Förenlighet med skyddet för affärshemligheter – Prövningsorgan

(Rådets direktiv 89/665, artikel 1.1, och 93/36, artikel 15.2)

Artikel 1.1 i direktiv 89/665 om samordning av lagar och andra författningar för prövning av offentlig upphandling av varor och bygg- och anläggningsarbeten, i dess lydelse enligt direktiv 92/50 om samordning av förfarandena vid offentlig upphandling av tjänster, jämförd med artikel 15.2 i direktiv 93/36 om samordning av förfarandet vid offentlig upphandling av varor, i dess lydelse enligt direktiv 97/52, skall tolkas så, att det organ som är ansvarigt för prövningsförfarandet enligt nämnda artikel 1.1 är skyldigt att säkerställa konfidentiell behandling och rätten till skydd för affärshemligheter beträffande information i handlingar som parterna i ett mål eller ärende, särskilt den upphandlande myndigheten, ger in till organet, samtidigt som organet självt kan ta del av och beakta denna information. Inom ramen för en prövning av ett beslut som fattats av en upphandlande myndighet avseende en offentlig upphandling innebär nämligen inte principen om ett kontradiktoriskt förfarande att parterna har en obegränsad och absolut rätt att få tillgång till all den information avseende det aktuella upphandlingsförfarandet som lämnats till prövningsorganet. Tvärtom skall det göras en avvägning mellan denna rätt att få tillgång till information och andra ekonomiska aktörers rätt till skydd för sin konfidentiella information och sina affärshemligheter. Det ankommer på detta organ att besluta i vilken omfattning och på vilket sätt den konfidentiella behandlingen av och sekretessen omkring denna information skall säkerställas, med tanke på kraven på ett effektivt rättsligt skydd och rätten till försvar för parterna i förfarandet samt, när det är fråga om ett domstolsförfarande eller ett förfarande vid en instans som är en domstol i den mening som avses i artikel 234 EG, på ett sådant sätt att rätten till en rättvis rättegång iakttas under hela förfarandet.

(se punkterna 51 och 55 samt domslutet)
I-B-2  - 43DOMSTOLENS DOM (andra avdelningen)
den 6 december 2007
Mål C-59/06 P
Luigi Marcuccio
mot
Europeiska gemenskapernas kommission
”Överklagande — Tjänstemän — Anställning i ett tredjeland — Ändrad 
tjänsteplacering och ändrad placering av innehavaren av tjänsten — Principen 
om rätten till försvar — Räckvidd — Bevisbörda”
Fullständig text på italienska  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . II-B-2 - 335
Saken:  Överklagande av den dom som förstainstansrätten (femte 
avdelningen) meddelade den 24 november 2005 i mål T-236/02, 
Mar
cuccio mot kommissionen, genom vilken förstainstansrätten 
ogillade en talan om ogiltigförklaring av kommissionens beslut att 
flytta sökandens tjänst från kommissionens delegation i Luanda 
(Angola) till Bryssel och om skadestånd .
Avgörande:  Den dom som Europeiska gemenskapernas förstainstansrätt 
meddelade den 24  november  2005 i mål  T-236/02, Marcuccio mot kommissionen, upphävs
. Målet återförvisas till Europeiska 
gemenskapernas förstainstansrätt . Beslut om rättegångskostnader 
kommer att meddelas senare .
I-B-2  - 44SAMMANFATTNING – MÅL C-59/06 P
Sammanfattning
Tjänstemän  — Principer  — Rätten till försvar  — Räckvidd  — Skyldighet att höra den 
berörde innan det fattas beslut om ändrad tjänsteplacering mot hans vilja — Bevisbörda
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Skattebestämmelser – Harmonisering av lagstiftning – Indirekta skatter på kapitalanskaffning – Skatt på kapitaltillskott som tas ut på kapitalbolag

(Rådets direktiv 69/335, artikel 12.1 a och c)

Sammanfattning

Direktiv 69/335 om indirekta skatter på kapitalanskaffning skall tolkas så, att artikel 12.1 c däri inte är tillämplig på en sådan skatt som den finländska överlåtelseskatten, som tas ut när värdepapper överlåts som tillskott till en kapitalassociation vilken lämnar sina egna nyemitterade aktier som vederlag för denna överlåtelse. Enligt artikel 12.1 a i nämnda direktiv är det tillåtet att ta ut en sådan skatt.

Det skall emellertid konstateras att medan punkterna a och b i artikel 12.1 i direktiv 69/335 avser specifika kategorier av tillgångar, nämligen dels värdepapper, dels fast egendom och rörelse, är punkten c i denna artikel 12.1 tillämplig på generella tillgångsslag, nämligen ”tillgångar av vad slag det än må vara”, och den innebär dessutom att skatt får tas ut på överlåtelser under förutsättning att överlåtelsen av dessa tillgångar ”gottgörs på annat sätt än med andelar i bolaget”. Under dessa förhållanden gäller enligt principen om ändamålsenlig verkan, att begreppet ”tillgångar av alla slag” som återfinns i artikel 12.1 c i direktiv 69/335 inte kan utsträckas till att även omfatta andra tillgångar än dem som nämns i artikel 12.1 a och b, det vill säga ”värdepapper” respektive ”fast egendom eller rörelse”. Om nämligen artikel 12.1 c i direktiv 69/335 tolkas så, att den innehåller en hänvisning till ”tillgångar av alla slag”, däri inbegripet de tillgångar som avses i punkterna a och b i nämnda artikel 12.1, skulle artikel 12.1 c absorbera hela innehållet i dessa punkter som därmed skulle förlora sin betydelse och bli meningslösa.

(se punkterna 37–39 och 43 samt domslutet)