ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 11 januari 1995. - Cassa nazionale di previdenza ed assistenza a favore degli avvocati e dei procuratori legali mot Europeiska unionens råd. - Talan om ogiltigförklaring - Förordning (EG) nr 3604/93 om fastställande av definitioner för tillämpningen av det förbud mot positiv säkerbehandling som anges i artikel 104a i EG-fördraget - Avvisning. - Mål T-116/94.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00001



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som direkt och personligen berör dem - Förordning om fastställande av definitioner, bland andra begreppet "finansinstitut", för tillämpningen av det förbud som anges i artikel 104a i fördraget

(Artiklarna 104a, 173 fjärde stycket, och 189 i EG-fördraget, artikel 4.2 sista strecksatsen i rådets förordning nr 3604/93)

Sammanfattning

En medlemsstats offentliga organ som förvaltar ett obligatoriskt försäkrings- och stödsystem tillåts inte väcka talan om ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 3604/93 om tillämpningen av det förbud mot att finansinstitut ger myndigheter en positiv särbehandling som anges i artikel 104a i fördraget, vilken i artikel 4.2 sista strecksatsen innehåller en definition av begreppet "finansinstitut", enligt vilken de institutioner som ingår i den "offentliga sektorn" inte räknas som finansinstitut.

Dels är nämligen denna förordning till sin beskaffenhet och räckvidd av normativt slag, och den utgör följaktligen inte ett beslut enligt artikel 189 i fördraget. Det räcker med att konstatera att de definitioner som anges i den är avfattade i generella och abstrakta termer, och därigenom medför rättsliga verkningar för kategorier av generellt och abstrakt bestämda företag och institutioner, samt att en rättsakt som avser objektiva rättsliga eller faktiska förhållanden vilka har definierats mot bakgrund av syftet med rättsakten, inte mister sin normativa beskaffenhet när de objekt på vilka den tillämpas var identifierbara vid tidpunkten för rättsaktens antagande.

Dels är inte de villkor uppfyllda enligt vilka sökanden skulle kunna anses som personligen berörd av denna förordning, eftersom sökanden, trots att denne förpliktas att ställa en del av sina tillgångar till statskassans förfogande, inte påverkas i sin rättsliga ställning på grund av en faktisk situation som utmärker sökanden i förhållande till varje annan person och individualiserar honom på ett sätt som är analogt med vad som gäller för en person till vilken ett beslut riktas. Detta på grund av att sökanden befinner sig i en situation som är jämförbar med den som gäller för alla andra icke-finansiella institutioner eller företag, vilkas tillgångar inte omfattas av det skydd mot statlig uppbörd som följer av artikel 104a.1 i fördraget, och vilka omfattas eller skulle kunna omfattas av en medlemsstats aktuella eller framtida lagstiftning om positiv särbehandling.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen i utökad sammansättning) av den 29 juni 1995. - Cantina cooperative fra produttori vitivinicoli di Torre di Mosto m. fl. mot Europeiska kommissionen. - Jordbruk - Den gemensamma organisationen av marknaden för vin - System för obligatorisk destillation - Upptagande till prövning - Sökanden personligen berörd av en förordning. - Mål T-183/94.



Rättsfallssamling 1995 s. II-01941



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordningar om fastställande av den mängd bordsvin som skall destilleras i ett bestämt område samt de procentandelar av bordsvinsproduktionen som skall levereras till obligatorisk destillation

(EG-fördraget, artikel 173, fjärde stycket; kommissionens förordningar nr 343/94 och 610/94)

Sammanfattning

En rättsakts allmänna räckvidd och därmed normativa beskaffenhet kan inte ifrågasättas på grund av att det är möjligt att med större eller mindre precision fastställa hur många rättssubjekt som vid en given tidpunkt är föremål för rättsaktens tillämpning eller till och med identifiera dessa, så länge som denna tillämpning sker på grundval av objektiva rättsliga eller faktiska förhållanden som i rättsakten definieras med avseende på aktens syfte. För att dessa subjekt skall kunna anses vara personligen berörda av den rättsakt som de begär ogiltigförklarad, måste de påverkas i sin rättsliga ställning på grund av en faktisk omständighet som utmärker dem i förhållande till varje annan person och individualiserar dem på ett sätt som motsvarar vad som gäller för en person till vilken ett beslut riktas.

För produktionsåret 1993/94 har dock såväl de mängder bordsvin som enligt förordning nr 343/94 skulle destilleras i område 4, det vill säga Italien, som de procentandelar av produktionen som enligt förordning nr 610/94 skulle levereras till destillation av de berörda producenterna, fastställts på grundval de objektiva uppgifter om förhållandena under produktionsåret i fråga som har lämnats av de nationella myndigheterna, utan beaktande av de särskilda förhållanden som råder för bordsvinsproducenterna i området Veneto. De senare berörs bara i sin objektiva egenskap av bordsvinsproducenter på samma sätt som varje annan ekonomisk aktör som verkar på samma marknad och de kan därför inte väcka talan om ogiltigförklaring, eftersom villkoren i artikel 173 fjärde stycket i fördraget inte är uppfyllda.
57

Utbrottet av COVID-19-pandemin under vintern 2020 var en yttre och onormal epidemiologisk situation som var oförutsebar för Epso och utgjorde force majeure. Den ledde till att medlemsstaterna i förhållande till sina medborgare vidtog åtgärder i form av rese- och mötesbegränsningar åtföljda av sanitära åtgärder. Epso hade en skyldighet att respektera dessa åtgärder vid anordnandet av uttagningsprovets delprov utan att kunna utöva någon kontroll över dessa. Pandemin utgjorde följaktligen ett fall av force majeure för Epso och kullkastade anordnandet av dessa delprov. Den utgjorde med andra ord, enligt fast rättspraxis, en yttre, onormal och oförutsebar omständighet, vars följder, trots iakttagandet av all vederbörlig omsorg, inte hade kunnat undvikas (se, analogt, dom av den 28 april 2022, C och CD (Rättsliga hinder för verkställande av ett beslut om överlämnande), C‑804/21 PPU, EU:C:2022:307, punkt 44 och där angiven rättspraxis).
Tribunalens dom (nionde avdelningen) av den 7 september 2022 –

Peace United mot EUIPO – 1906 Collins (MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN)

(mål T-699/21) ( 1 )

”EU-varumärke – Upphävandeförfarande – EU-ordmärke MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN – Förklaring om upphävande – Varumärket har inte varit föremål för verkligt bruk – Artikel 58.1 a i förordning (EU) 2017/1001 – Bevis på verkligt bruk – Rättsmissbruk”

1. EU-varumärke – Avstående, upphävande och ogiltighet – Ansökan om upphävande – Upptagande till prövning – Villkor – Berättigat intresse av att få saken prövad (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artikel 63.1 a) (se punkt 24)

2. EU-varumärke – Avstående, upphävande och ogiltighet – Grunder för upphävande – Varumärket har inte varit föremål för verkligt bruk – Bevis på användning – Verkligt bruk – Begrepp – Bedömningskriterier – Krav på konkret och objektiv bevisning (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artiklarna 18.1 och 58.1 a) (se punkterna 32–34, 36 och 37)

3. EU-varumärke – Avstående, upphävande och ogiltighet – Grunder för upphävande – Varumärket har inte varit föremål för verkligt bruk – Bevis på användning – Verkligt bruk – Begrepp – Fastställande av en kvantitativ gräns för minsta användning – Omfattas inte (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artiklarna 18.1 och 58.1 a) (se punkt 35)

4. EU-varumärke – Avstående, upphävande och ogiltighet – Grunder för upphävande – Varumärket har inte varit föremål för verkligt bruk – Ordmärket MY BOYFRIEND IS OUT OF TOWN (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artiklarna 18.1 och 58.1 a) (se punkterna 39, 44, 46 och 47)

5. Talan om ogiltigförklaring – Grunder – Grunder och anmärkningar som inte kan leda till att den angripna rättsakten ogiltigförklaras – Verkningslösa grunder (Artikel 263 FEUF) (se punkt 45)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Peace United Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.

( 1 ) EUT C 37, 24.1.2022.
179

I punkt 335 i rapporten av den 28 juli 2011 om tvisten ”European Communities – Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China (WT/DS397/R)” angav WTO:s överprövningsorgan att antidumpningsavtalet innehöll regler som handlade om såväl produkter som importörer, exportörer och tillverkare. Överprövningsorganet klargjorde i samma punkt i rapporten att artikel 9.2 första meningen i antidumpningsavtalet avsåg både produkter och leverantörer.
108

För det första ska det anges att kommissionen angav i punkt 112 i det angripna beslutet att varken Condor eller någon annan enhet som stod under Condors kontroll hade erhållit undsättningsstöd, omstruktureringsstöd eller tillfälligt omstruktureringsstöd under de senaste tio åren. För det andra, utan indicier som visade att Thomas Cook-koncernen hade mottagit någon typ av stöd under de tio år som förflöt innan den aktuella åtgärden beviljades, ankom det inte på kommissionen att ge en mer detaljerad motivering i detta avseende. Under dessa omständigheter har kommissionen på ett tillräckligt sätt redogjort för skälen till att den ansåg att villkoret att stöd får beviljas endast en gång var uppfyllt i förevarande fall.
82

Sökanden har å sin sida anfört följande omständigheter för att visa att han, trots vad som anförts ovan, förblivit stadigvarande bosatt i Frankrike under hela referensperioden och att hans stadigvarande bosättning inte har flyttats till Belgien: – Han bodde i Frankrike under sin barndom, han studerade och arbetade i denna stat och avsåg att påbörja ett förfarande för att erhålla fast anställning inom den offentliga sektorn. – Hans föräldrar och hans syskon var bosatta i Frankrike och det var där han träffade sin hustru, som är fransk medborgare. – Han köpte en fastighet i Frankrike före avresan till Belgien och behöll den under den tid han arbetade vid kommissionen utan att hyra ut den. Han har även behållit ett mobiltelefonnummer och ett bankkonto i Frankrike. – Han hade under sin tjänstetid vid kommissionen endast ett tidsbegränsat anställningsavtal som kunde förlängas, men vars sammanlagda löptid inte fick överstiga sex år och som således försatte honom i en osäker yrkesmässig situation. Dessutom uppbar han utlandstillägg under denna period.
3

Åtgärden grundar sig på artikel 107.3 b FEUF, såsom den tolkats i punkterna 2 och 3.2 i kommissionens meddelande av den 19 mars 2020 med titeln ”Tillfällig ram för statliga stödåtgärder till stöd för ekonomin under det pågående utbrottet av covid-19” (EUT C 91 I, 2020, s. 1), ändrat den 3 april 2020 (EUT C 112 I, 2020, s. 1) (nedan kallad den tillfälliga ramen).
1)

Kommissionens beslut C(2020) 1195 final av den 24 februari 2020 angående en bekräftande ansökan om tillgång till handlingar enligt förordning (EG) nr 1049/2001 ogiltigförklaras i den del som JP nekas tillgång till frågorna i avsnitten ”Anchor” och under rubrikerna ”Possible questions” vid granskarnas bedömning av dennes svar under sammanträdet angående aktuellt område (dokument nr 1) och i den del som JP nekas tillgång till frågorna under rubrikerna ”Situation 1”, ”Situation 2” och ”Situation 3” vid granskarnas bedömning av dennes svar under sammanträdet med inriktning på allmän kompetens (dokument nr 2) inom ramen för uttagningsprov EPSO/AD/363/18.
40

Denna slutsats påverkas inte av sökandens argument att den engelska språkversionen av artikel 9.12 i förordning 2015/1222, i vilken det föreskrivs att Acer har befogenhet att besluta om SÖS förslag ”[w]here the competent regulatory authorities have not been able to reach an agreement” (om de behöriga tillsynsmyndigheterna inte har kunnat nå någon överenskommelse), skulle kunna ge stöd för uppfattningen att Acers behörighet begränsar sig till att endast avse aspekter av det aktuella tillsynsärendet beträffande vilka NTM inte har lyckats nå en överenskommelse.
310

I förevarande fall ska det konstateras att det hittills inte har fattats något slutligt avgörande avseende målet i sak vad beträffar sökandebolagets deltagande i de överträdelser som läggs det till last. 2002 års beslut ogiltigförklarades av tribunalen på grund av den rättsliga grund som kommissionen hade använt och 2009 års beslut ogiltigförklarades på grund av åsidosättande av väsentliga formföreskrifter, utan att det i något av dessa båda fall slutgiltigt togs ställning till de materiella grunder som sökandebolaget hade åberopat beträffande sitt deltagande i de faktiska omständigheter som läggs bolaget till last. Endast i domen av den 9 december 2014, Feralpi/kommissionen (T‑70/10, ej publicerad, EU:T:2014:1031), har det tagits ställning till sådana grunder, men den domen upphävdes i sin helhet av EU-domstolen. Under dessa omständigheter kan det inte anses att kommissionen, genom att anta det angripna beslutet, har ålagt sökandebolaget sanktioner eller inlett ett förfarande mot bolaget två gånger för samma gärningar (se, för ett liknande resonemang, dom av den 15 oktober 2002, Limburgse Vinyl Maatschappij m.fl./kommissionen, C‑238/99 P, C‑244/99 P, C‑245/99 P, C‑247/99 P, C‑250/99 P–C‑252/99 P och C‑254/99 P, EU:C:2002:582, punkt 63).
2) Kommissionens genomförandeförordning (EU) 2018/1579 av den 18 oktober 2018 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den provisoriska tull som införts på import av vissa däck, andra än massivdäck, av gummi, nya eller regummerade, av sådana slag som används på bussar eller lastbilar, med ett belastningsindex högre än 121, med ursprung i Folkrepubliken Kina och om upphävande av genomförandeförordning (EU) 2018/163 ogiltigförklaras i den del som det därigenom införs slutgiltiga antidumpningstullar på import av produkter tillverkade av följande exporterande tillverkare: – Chaoyang Long March Tyre Co. Ltd, – Triangle Tyre Co. Ltd, – Shandong Wanda Boto Tyre Co. Ltd, – Qingdao Doublestar Tire Industrial Co. Ltd, – Ningxia Shenzhou Tire Co. Ltd, – Guizhou Tyre Co. Ltd, – Aeolus Tyre Co. Ltd, – Shandong Huasheng Rubber Co. Ltd, – Chongqing Hankook Tire Co. Ltd, – Prinx Chengshan (Shandong) Tire Co. Ltd, – Jiangsu Hankook Tire Co. Ltd, – Shandong Linglong Tire Co. Ltd, – Shandong Jinyu Tire Co., Ltd, – Sailun Jinyu Group Co. Ltd, – Shandong Kaixuan Rubber Co. Ltd, – Weifang Yuelong Rubber Co. Ltd, – Weifang Shunfuchang Rubber And Plastic Products Co. Ltd, – Shandong Hengyu Science & Technology Co. Ltd, – Jiangsu General Science Technology Co. Ltd, – Double Coin Group (Jiang Su) Tyre Co. Ltd, – Hefei Wanli Tire Co. Ltd, – Giti Tire (Anhui) Company Ltd, – Giti Tire (Fujian) Company Ltd, – Giti Tire (Hualin) Company Ltd, – Giti Tire (Yinchuan) Company Ltd, och – Qingdao GRT Rubber Co. Ltd
59

Begreppet normal handel definieras inte i grundförordningen. I artikel 2 i denna anges emellertid uttryckligen två fall där försäljning under vissa omständigheter inte kan anses ha ägt rum vid normal handel. Till att börja med föreskrivs i artikel 2.1 tredje stycket i grundförordningen att priser mellan parter som förefaller att stå i ekonomisk intressegemenskap med varandra eller att sinsemellan tillämpa ett kompensationsarrangemang får anses utgöra priser vid normal handel och användas vid beräkningen av normalvärdet endast om det – undantagsvis – fastställs att de inte påverkas av förhållandet mellan parterna (se dom av den 1 oktober 2014, rådet/Alumina, C‑393/13 P, EU:C:2014:2245, punkterna 22 och 23 samt där angiven rättspraxis). Vidare gäller enligt artikel 2.4 första stycket i samma förordning att försäljning av den likadana produkten på exportlandets inhemska marknad eller export till tredjeland till priser under produktionskostnaden per enhet får anses icke utgöra normal handel endast om det fastställs att sådan försäljning äger rum i betydande omfattning under en längre period och till priser som inte medger att full kostnadstäckning nås inom rimlig tid (dom av den 1 oktober 2014, rådet/Alumina, C‑393/13 P, EU:C:2014:2245, punkt 24). I artikel 2.4 tredje stycket i förordningen anges att ”en längre period” normalt ska förstås som ett år och under inga omständigheter som mindre än sex månader samt att försäljning till ett pris under kostnaden per enhet ska anses ha skett i betydande omfattning inom en sådan period när det fastställs att det vägda genomsnittliga försäljningspriset är lägre än den vägda genomsnittliga kostnaden per enhet, eller om omfattningen av försäljning till priser under kostnaden per enhet motsvarar minst 20 procent av den försäljningsvolym som utgör underlag för fastställande av normalvärdet.
181

För att fastställa sökandenas pensionsbelopp kunde följaktligen parlamentet endast bortse från de nya villkoren för att beräkna pensionen för före detta ledamöter av deputeradekammaren, vilka föreskrivs i beslut nr 14/2018, om tillämpningen av bestämmelserna i beslut nr 14/2018 ledde till att stadgan eller allmänna unionsrättsliga principer åsidosattes (se, för ett liknande resonemang och analogt dom av den 5 april 2016, Aranyosi och Căldăraru, C‑404/15 och C‑659/15 PPU, EU:C:2016:198, punkt 88, dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkterna 59, 73 och 78, och dom av den 25 juli 2018, Generalstaatsanwaltschaft (Förhållanden under frihetsberövanden i Ungern), C‑220/18 PPU, EU:C:2018:589, punkt 59).
110

Enligt sökanden borde detta villkor, för att vara förenligt med icke-diskrimineringsprincipen, ha tolkats med beaktande av att artikel 4.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna grundar sig på presumtionen att en tjänsteman som är medborgare i en medlemsstat har flera nära band till denna stat. Omvänt anser sökanden att en tjänsteman som inte under den tioåriga referensperioden var medborgare i det land där anställningsorten ligger inte kan presumeras ha haft sådana band till landet vid denna tidpunkt. Sökanden har följaktligen föreslagit att begreppet varaktig bosättning i artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna, när det gäller en tjänsteman som under anställningen förvärvar medborgarskap i det land där anställningsorten ligger, inte ska tolkas strikt, såsom är fallet med en tjänsteman som redan hade detta medborgarskap innan han tillträdde sin tjänst. Det bör snarare tolkas på samma sätt som inom ramen för artikel 4.1 a i samma bilaga med avseende på en tjänsteman som inte är medborgare i den medlemsstaten. En tjänsteman som har blivit medborgare i det land där anställningsorten ligger efter det att han eller hon tillträdde sin tjänst borde således förlora sitt utlandstillägg endast om vederbörande varit varaktigt bosatt där under minst fem år, under den tioåriga referensperiod som avses i artikel 4.1 b i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna. Om kommissionen hade anammat denna tolkning, skulle den ha varit tvungen att konstatera att han under denna period varit varaktigt bosatt på annan ort än anställningsorten och ha behållit hans rätt till utlandstillägg.
29

I artikel 53.3 i förordning 2017/1001 föreskrivs följande: ”Begäran om förnyelse ska ges in inom den sexmånadersperiod som föregår registreringsperiodens upphörande. Grundavgiften för förnyelse och, i tillämpliga fall, en eller flera klassavgifter för varje klass av varor eller tjänster utöver den första ska också betalas inom denna period. En begäran får dessutom ges in, och avgifterna betalas, inom en ytterligare period på sex månader räknat från registreringsperiodens upphörande, om tilläggsavgift för sen betalning av förnyelseavgiften eller sent ingivande av begäran om förnyelse betalas inom denna ytterligare period.”
119

Vidare hade uttagens volym sjunkit redan den 16 februari 2018 i förhållande till dagen innan. Försöken att ta ut belopp via internet avsåg endast 28 miljoner euro per arbetsdag under moratoriet. Dessutom hade sökandebolaget redan fullgjort ett stort antal av sina betalningsskyldigheter i US-dollar genom värdepappersöverföringar i euro, även om bolaget, den 15 februari 2018, hade beslutat att ersätta betalningarna i US-dollar med betalningar i euro eller med förmåner och, från den 16 februari, helt upphöra med avbetalningar på skulder i US-dollar med hänvisning till force majeure. Under denna period av force majeure betalade sökandebolaget ytterligare 167 miljoner euro i form av förmåner för att fullgöra bolagets betalningsskyldigheter i US-dollar. Det är mycket osannolikt att krav på att få ta ut insatta medel omedelbart efter det att moratoriet upphävts skulle avse belopp på 200 miljoner euro per dag.
13

De multilaterala mötena anordnades mellan åren 1998 och 2003 under namnet ”elektrolytkondensatorkretsen”, ”elektrolytkondensator-konferensen” eller ”ECC‑mötena”. Mellan åren 2003 och 2005 organiserades de därefter under namnet ”aluminium-tantal-konferensen”, ”gruppen för kondensatorer av aluminium eller av tantal” eller ”ATC‑mötena”. Mellan åren 2005 och 2012 organiserades de slutligen under namnet ”marknadsundersökningsgruppen” eller ”marknadsföringsgruppen” (nedan kallade MK-mötena). Parallellt med MK-mötena och som ett komplement till dessa möten anordnades möten mellan åren 2006 och 2008 om ”kostnadsökning” eller ”ökning av kondensatorer” (nedan kallade CUP-mötena) (skäl 69 i det angripna beslutet).
41

I detta hänseende kan det inte vara tillåtet för klaganden att utverka att fristen för att lämna in ett överklagande börjar löpa på nytt genom att hävda att dess begäran om rättelse av den 24 augusti 2017 avser ”införande i eller strykning av uppgifter i registret enligt artikel 87 [i förordning nr 2100/94]”. En tillåtelse för klaganden att lämna in ett överklagande enligt artikel 67, jämförd med artikel 87, i förordning nr 2100/94, efter det att klaganden hade gett in en begäran om rättelse av datumet för upphörande av gemenskapens växtförädlarrätt och efter det att CPVO hade avslagit denna begäran, skulle nämligen få till följd att den definitiva karaktären hos beslutet om beviljande påverkades. Varje innehavare av gemenskapens växtförädlarrätt skulle då kunna kringgå den frist för att lämna in ett överklagande som föreskrivs i artikel 69 i förordning nr 2100/94 genom att efter det att denna frist löpt ut begära, såsom klaganden gjort, en ändring av registret och genom att överklaga CPVO:s avslagsbeslut. Ett sådant kringgående av fristen för att lämna in ett överklagande kan inte godtas (se, analogt, dom av den 21 mars 2014, Yusef/kommissionen, T-306/10, EU:T:2014:141, punkterna 54 och 55).
56

Vanda Pharmaceuticals har först gjort gällande att den bedömning av riskerna för arytmi som har gjorts i förevarande fall frångår de gällande riktlinjerna, särskilt vägledningen för den kliniska bedömningen av risken med förlängt QT/QTC‑intervall och den proarytmiska effekten av icke arytmiska läkemedel (CHMP/ICH/2/04, note for guidance on the clinical evaluation of QT/QTc interval prolongation and proarrhythmic potential for non-antiarrhytmic drugs) (nedan kallad QT‑vägledningen). Däri fastställs de relevanta parametrarna för att bedöma riskerna med läkemedel som kan orsaka en förlängning av QT‑intervallet. Genom att kommittén avvek från slutsatserna i det gemensamma utredningsprotokollet av den 11 oktober 2017, underlät kommittén dels att förklara varför de uppgifter och beräkningar som Vanda Pharmaceuticals hade ingett inte ansågs vara relevanta, dels att beakta den erfarenhet som erhållits efter det att iloperidon hade släppts ut på marknaden.