ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Artikel 4.1 i rådets direktiv 89/105 om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen ska tolkas så att, under förutsättning att kraven i denna bestämmelse är uppfyllda, de ansvariga myndigheterna i en medlemsstat får vidta allmängiltiga åtgärder i form av en sänkning av priserna på alla läkemedel eller på vissa kategorier av läkemedel, även om vidtagandet av dessa åtgärder inte har föregåtts av ett prisstopp på dessa läkemedel.

Artikel 4.1 i rådets direktiv 89/105 om insyn i de åtgärder som reglerar prissättningen på humanläkemedel och deras inordnande i de nationella sjukförsäkringssystemen ska tolkas så att, under förutsättning att kraven i denna bestämmelse är uppfyllda, det är möjligt att flera gånger per år besluta om en sänkning av priserna på alla läkemedel eller på vissa kategorier av läkemedel och att upprepa detta under flera år.

Det följer nämligen av lydelsen i artikel 4.1 i direktiv 89/105 att den årliga undersökningen för att fastställa de nationalekonomiska faktorerna representerar ett minimikrav som inte utgör hinder för en medlemsstat att genomföra en sådan undersökning flera gånger per år eller att – om resultatet av dessa undersökningar motiverar det – bibehålla ett prisstopp på alla läkemedel eller på vissa kategorier av läkemedel, eller att höja eller sänka dessa priser.

Om det på grundval av dessa resultat även framstår som motiverat, hindrar denna bestämmelse inte heller att en medlemsstat beslutar att vidta eller bibehålla sådana åtgärder under flera år.

(se punkterna 41–43 och punkt 2 i domslutet)
En sådan förmån som ett förskott som utbetalas till arbetslösa som har ansökt om en försäkringsförmån från den i lag reglerade pensions- och olycksfallsförsäkringen på grund av nedsatt arbetsförmåga eller invaliditet ska betraktas som en arbetslöshetsförmån i den mening som avses i artikel 4.1 g i förordning nr 1408/71.

Vad gäller föremålet och syftet med denna förmån har den nämligen till avsikt att den som ansöker om invalidpension och som inte har något arbete eller uppbär någon inkomst, i den mån sådan pension kan förväntas bli beviljad, ska få ekonomiskt bistånd till sin försörjning, i avvaktan på ett slutligt beslut rörande ansökan och, följaktligen, under en period som präglas av osäkerhet med avseende på möjligheterna för vederbörande att återinträda i arbetslivet. Det huvudsakliga syftet med denna förmån – som också utbetalas av de myndigheter som är behöriga inom arbetslöshetsområdet – är att ersätta den lön som går förlorad på grund av arbetslöshet i syfte att sörja för den arbetslöse arbetstagarens uppehälle. Vad därefter gäller beräkningsgrunden för denna förmån fastställs förmånens storlek på samma sätt som för arbetslöshetsersättning. Vad slutligen gäller villkoren för beviljande av förmånen måste den som ansöker om invalidpension, utöver det faktum att förmånen regleras i arbetslöshetsförsäkringslagstiftningen och att beslut om beviljande härav fattas av de behöriga myndigheterna inom arbetslöshetsområdet, uppfylla villkoren för rätt till arbetslöshetsersättning när det gäller kravet avseende försäkringsperiod och kravet på att ersättningsperioden ännu inte ska ha löpt ut. Under dessa omständigheter hänför sig en sådan förmån, trots att den är kopplad till att en ansökan om invalidpension har getts in, direkt till den risk för arbetslöshet som avses i ovannämnda artikel 4.1 g.

(se punkterna 23, 25, 29–30 och 35–36 samt punkt 1 i domslutet)
20

I avdelning VII i den angripna förordningen föreskrivs ytterligare tillämpningsbestämmelser för densamma, bland annat avseende sanktioner, utnämnande av behöriga myndigheter och rapporter från medlemsstater. Däribland föreskrivs i artikel 49 i denna förordning allmänna skyldigheter avseende miljöskydd enligt följande: ”1. Producenten, anmälaren och andra företag som är delaktiga i en avfallstransport och/eller avfallets återvinning eller bortskaffande, skall vidta de åtgärder som krävs för att se till att det avfall de transporterar hanteras utan fara för människors hälsa och på ett miljöriktigt sätt under hela transporten och under återvinningen och bortskaffandet... 2. När det gäller export från gemenskapen skall den behöriga avsändarmyndigheten i gemenskapen a) kräva och sträva efter att allt avfall som exporteras hanteras på ett miljöriktigt sätt under hela transporten, inklusive vid återvinningen i enlighet med artiklarna 36 och 38 eller bortskaffandet i enlighet med artikel 34, b) förbjuda avfallsexport till tredjeländer om den har anledning att tro att avfallet inte kommer att hanteras i enlighet med kraven i led a. … 3. När pdet gäller import till gemenskapen skall den behöriga mottagarmyndigheten i gemenskapen a) kräva och vidta nödvändiga åtgärder för att se till att allt avfall som transporteras till dess behörighetsområde hanteras utan fara för människors hälsa och utan att processer eller metoder används som kan skada miljön, och i enlighet med artikel 4 i direktiv 2006/12/EG och annan gemenskapslagstiftning om avfall under hela transporten, inklusive vid återvinning eller bortskaffande i mottagarlandet, b) förbjuda avfallsimport från tredjeländer om den har anledning att tro att avfallet inte kommer att hanteras i enlighet med kraven i led a.”
15

I artikel 7.1 i detta direktiv regleras unionsmedborgares rätt att uppehålla sig i en medlemsstat, i vilken de inte är medborgare, under längre tid än tre månader. Bestämmelsen har följande lydelse: ”Varje unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen a) är anställd eller egenföretagare i den mottagande medlemsstaten, eller b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller c) — är inskriven vid en privat eller statlig institution, som är erkänd eller finansierad av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess lagstiftning eller administrativa praxis, med huvudsyftet att bedriva studier eller genomgå en yrkesutbildning — samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten samt avger en försäkran till den behöriga nationella myndigheten, i form av en förklaring eller på något annat valfritt likvärdigt sätt, om att han har tillräckliga tillgångar för att kunna försörja sig själv och familjen, så att de inte blir en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under deras vistelseperiod, eller …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Corporación Dermoestética SA (nedan kallat Dermoestética) och reklambyrån To Me Group Advertising Media (nedan kallad To Me Group). Dermoestética är ett bolag bildat enligt spansk rätt som är verksamt på området för estetiska behandlingar och estetisk medicin. Målet rör To Me Groups beslut att inte uppfylla sin del av ett avtal om genomförande av en reklamkampanj för Dermoestéticas räkning.
14

I artiklarna 48–60 i den finansiella överenskommelsen regleras det finansiella förhållandet mellan staten och Baskien. Artiklarna 48–50 har följande lydelse: ”Artikel 48 Allmänna principer Det finansiella förhållandet mellan staten och Baskien regleras av följande principer: 1. Baskiens organ åtnjuter skattemässig och ekonomisk autonomi vid sin normgivning och vid utövandet av sina befogenheter. 2. Solidariteten ska beaktas i den omfattning som anges i konstitutionen och i autonomistadgan. 3. Samordning och samarbete ska ske med staten för att uppnå budgetstabilitet. 4. Baskien erlägger i former som bestäms i den finansiella överenskommelsen ett tillskott till de statsutgifter som inte kan övertas av den autonoma regionen. 5. Baskiens behöriga organ får utnyttja den möjlighet till ekonomisk kontroll som staten utövar på lokala myndigheter. Detta innebär dock inte att Baskiens lokala myndigheter åtnjuter mindre självständighet än vad de myndigheter som regleras av det statliga systemet åtnjuter. Artikel 49 Finansiellt tillskott Baskiens tillskott till staten består av ett gemensamt finansiellt tillskott med bidrag från var och en av de historiska provinserna som sammantaget ska täcka utgifterna för all statlig verksamhet som inte har övertagits av den autonoma regionen Baskien. Artikel 50 Det finansiella tillskottets giltighetstid och uppdatering 1. Metoden för att beräkna det finansiella tillskott som ska gälla för den följande femårsperioden ska fastställas vart femte år i enlighet med de allmänna principer som ställs upp i denna överenskommelse. Detta ska ske genom lag som, efter godkännande från den blandade kommittén för den finansiella överenskommelsen, antas av Cortes Generales som också godkänner det finansiella tillskottet för det första året under femårsperioden. 2. Varje år som följer på det första året ska den blandade kommittén för den finansiella överenskommelsen uppdatera det finansiella tillskottet med tillämpning av den metod som har godtagits i den lag som anges i föregående stycke. 3. De principer som ligger till grund för den i förevarande överenskommelse angivna metoden för fastställande av det finansiella tillskottet kan ändras genom lagen om finansiellt tillskott om det finns anledning till det med hänsyn till omständigheter som framkommit vid tillämpningen och därav vunna erfarenheter.”
19

I 13 § FeV, som har rubriken ”Lämplighet vid alkoholproblem”, ges den behöriga myndigheten under vissa omständigheter rätt att kräva in ett medicinsk-psykologiskt utlåtande som underlag för ett beslut om utfärdande eller förlängning av körkort eller om fastställande av begränsningar eller villkor i fråga om behörigheten att framföra motordrivna fordon. Detta aktualiseras bland annat när det enligt ett läkarutlåtande eller på grund av vissa omständigheter föreligger misstankar om alkoholmissbruk eller när vägtrafikbestämmelser vid upprepade tillfällen har åsidosatts under alkoholpåverkan.
17

I artikel 36.1–36.3 i direktiv 2005/85, med rubriken ”Begreppet europeiska säkra tredjeländer”, föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna får föreskriva att en asylansökan och säkerheten för sökanden när det gäller hans eller hennes särskilda omständigheter enligt beskrivningen i kapitel II inte skall prövas eller inte skall prövas fullständigt i fall där en behörig myndighet på grundval av sakförhållanden har fastställt att den asylsökande försöker resa in eller har rest in olagligt på territoriet från ett säkert tredjeland i enlighet med punkt 2. 2. Ett tredjeland kan endast anses vara ett säkert tredjeland enligt punkt 1 om a) det har ratificerat och följer bestämmelserna i Genèvekonventionen utan geografiska begränsningar, b) det har inrättat ett lagstadgat asylförfarande, c) det har ratificerat Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna och följer bestämmelserna i denna, inklusive normerna med avseende på effektiva rättsmedel, och d) det har fastställts som sådant av rådet i enlighet med punkt 3. 3) Rådet skall med kvalificerad majoritet, på förslag av kommissionen och efter samråd med Europaparlamentet, anta eller ändra en gemensam förteckning över tredjeländer som skall anses vara säkra tredjeländer enligt punkt 1.”
8

Villkoren för att bevilja ett sådant tillstånd som avses i artikel 101.1 anges i den oberoende TV-kommitténs föreskrifter om idrottsevenemang och andra evenemang som uppförts på förteckningen (Independent Television Commission Code on Sports and other Listed Events), i ändrad lydelse.
42

Såsom framgår av de yttranden som har avgetts till domstolen och av punkterna 43–45 i generaladvokatens förslag till avgörande, kan de ovannämnda äggen innan de förs in i den ifrågavarande kvinnans livmoder i vissa medlemsstater bevaras under kortare eller längre tid. I den nationella lagstiftning som är i fråga i målet vid den nationella domstolen föreskrivs härvid att befruktade ägg får bevaras i upp till tio år. Att tillämpa skyddet mot uppsägning enligt artikel 10 i direktiv 92/85 på en arbetstagare innan befruktade ägg har förts in i kvinnan skulle således kunna innebära att det ovannämnda skyddet medgavs även när införandet av något skäl sköts upp under flera år eller när det bestämdes slutgiltigt att något införande inte skulle äga rum, eftersom provrörsbefruktningen endast hade gjorts som en försiktighetsåtgärd.
10

Till de ersättningar som Fogasa skall betala ut, i enlighet med artikel 33.2 i lagen om arbetstagare, hör de ersättningar för rättsstridig uppsägning som föreskrivs i artikel 56.1 i samma lag och för vilka följande villkor gäller: ”1. När en uppsägning förklaras rättsstridig har arbetsgivaren möjlighet att inom fem dagar från delgivning av domen välja mellan att återinsätta arbetstagaren i tjänst, och då betala denne ’salarios de tramitacíon’ enligt b nedan, eller att betala följande belopp, som skall fastställas i domen: a) Ersättning motsvarande 45 dagars lön per år som arbetstagaren varit anställd, varvid ersättning för kortare perioder än ett år skall utgå proportionerligt per månad upp till 42 månader. b) Ett belopp motsvarande fordran på lön från uppsägningen fram till delgivning av den dom i vilken det fastställts att uppsägningen var rättsstridig eller tills arbetstagaren funnit annan anställning, om detta inträffar innan nämnda dom meddelas och arbetsgivaren visar hur mycket arbetstagaren erhållit på grund av denna anställning och som skall dras av från ’salarios de tramitacíon’. Arbetsgivaren skall se till att arbetstagaren alltjämt omfattas av systemet för social trygghet under den period som de löner som avses i föregående stycke hänför sig till.”
I ‑ 2045Mål C-444/06
Europeiska gemenskapernas kommission
mot
Konungariket Spanien
”Fördragsbrott — Direktiv 89/665/EEG — Offentlig upphandling av varor och bygg‑ 
och anläggningsarbeten — Prövningsförfarande avseende offentlig upphandling”
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 3 april 2008                                 I ‑ 2047
Sammanfattning av domen
Tillnärmning av lagstiftning — Prövningsförfarande avseende offentlig upphandling av varor 
och bygg- och anläggningsarbeten — Direktiv 89/665 — Medlemsstaternas skyldighet att före -
skriva ett prövningsförfarande för beslut om tilldelning av kontrakt
(Rådets direktiv 89/665, artiklarna 2.1 a, 2.1 b och 6 andra stycket)
I ‑ 2046SAMMANFATTNING — MÅL C‑444/06
En medlemsstat har underlåtit att uppfylla 
sina skyldigheter enligt artikel  2 1  a och b 
i direktiv  89/665 om samordning av lagar 
och andra författningar för prövning av 
offentlig upphandling av varor och bygg‑ 
och anläggningsarbeten i dess lydelse enligt 
direktiv  92/50, genom att inte föreskriva en 
tvingande frist inom vilken den upphand ‑
lande myndigheten ska underrätta samt ‑
liga anbudsgivare om sitt beslut att tilldela 
kontraktet eller att inte föreskriva en obli ‑
gatorisk väntetid mellan tilldelningen av 
kontraktet och slutande av kontraktet 
Bestämmelserna i artikel  2 1  a och b samt 
artikel  6 andra stycket i direktiv  89/665 ska 
nämligen tolkas så, att medlemsstaterna 
är skyldiga att, vad gäller den upphand ‑
lande myndighetens beslut innan kontraktet 
ingås  – i vilket den upphandlande myndig ‑
heten beslutar med vilken av de anbudsgivare 
som deltagit i anbudsförfarandet den ska ingå 
kontrakt  – i samtliga fall tillhandahålla ett 
prövningsförfarande genom vilket klaganden 
kan utverka undanröjande av det beslutet, 
om förutsättningarna för detta är uppfyllda oberoende av möjligheten att erhålla skade ‑
stånd när kontraktet har ingåtts  Det fullstän ‑
diga rättsliga skydd som enligt artikel  2 1 i 
direktivet ska garanteras innan kontraktet 
sluts förutsätter vidare särskilt att anbudsgi ‑
varna ska underrättas om tilldelningsbeslutet 
innan kontraktet sluts för att de ska ha en 
verklig möjlighet att begära prövning  Detta 
rättsliga skydd kräver att de anbudsgivare 
som inte tilldelats kontraktet ges möjlighet 
att i god tid bedöma tilldelningsbeslutets 
giltighet  Mot bakgrund av kravet på att 
direktiv  89/665, vars syfte är att garantera 
att upphandlande myndigheters rättsstridiga 
beslut ska kunna prövas effektivt och skynd ‑
samt, ska ges ändamålsenlig verkan, följer 
att det måste ges en rimlig tidsfrist mellan 
underrättelsen av tilldelningsbeslutet till de 
anbudsgivare som inte tilldelats kontraktet 
och att kontraktet sluts, för att göra det 
möjligt för dessa att bland annat begära inte ‑
rimistiska åtgärder till dess kontraktet sluts 
(se punkterna 37–39, 44 och 58 samt punkt 1 
i domslutet)
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Statligt stöd – Kommissionens granskning – Riktlinjer som kommissionen har antagit och medlemsstaterna har godkänt – Bindande verkan (Artikel 88.1 EG) (se punkt 9)

2. Medlemsstaterna – Skyldigheter som följer av gemenskapsrätten – Fördragsbrott – Invändning som hänför sig till interna förhållanden – Otillåten (Artikel 226 EG) (se punkt 10)

3. Fördragsbrottsförfarande – Domstolens prövning av om talan är välgrundad – Situation som skall beaktas – Situationen vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet (Artikel 226 EG) (se punkt 11)

Föremål för talan

Saken:

Fördragsbrott – Underlåtenhet att, före den 1 juli 2001 och allra senast före den 30 juni 2002, ge in de årliga rapporterna om alla befintliga stödordningar för jordbrukssektorn under åren 2000 och 2001 – Artikel 88.1 i EG-fördraget och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (nu artikel 88 i EG-fördraget) (EGT L 83, s. 1) – Riktlinjerna för statligt stöd till jordbrukssektorn (2000/C/28/02) (EGT C 28, s. 2, rättad version EGT C 232, s. 19)

Domslut

Domslut:

1) Storhertigdömet Luxemburg har åsidosatt sina skyldigheter enligt artikel 88.1 EG och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88 EG], såsom de genomförts i kommissionens meddelande Gemenskapernas riktlinjer för statligt stöd till jordbrukssektorn, som publicerades i Europeiska gemenskapernas officiella tidning den 1 februari 2000, genom att inte, före den 1 juli 2001 och allra senast före den 30 juni 2002, ge in de årliga rapporterna till kommissionen om alla befintliga stödordningar för jordbrukssektorn under åren 2000 och 2001.

2) Storhertigdömet Luxemburg skall ersätta rättegångskostnaderna.
8

Enligt ordalydelsen i artikel 1 a i direktiv 93/37 är ”’offentliga upphandlingskontrakt för bygg- och anläggningsarbeten’ skrivna avtal med ekonomiska villkor mellan en entreprenör och en av de under b i samma artikel upphandlande myndigheterna, som omfattar utförandet eller såväl projekteringen som utförandet av arbeten hänförliga till någon av de i bilaga 2 angivna verksamheterna eller arbete som anges under c i nämnda artikel, eller utförandet oavsett medel, av arbete som motsvarar de av den upphandlande myndigheten angivna kraven”.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Miljö – Bedömning av inverkan på miljön av vissa projekt – Direktiv 85/337

(Rådets direktiv 85/337, artikel 1.2)

2. Miljö – Bedömning av inverkan på miljön av vissa projekt – Direktiv 85/337

(Rådets direktiv 85/337, artiklarna 1 2, 2.1 och 4.2)

Sammanfattning

1. I artikel 1.2 i direktiv 85/337 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt fastställs att begreppet tillstånd, i den mening som avses i detta direktiv, är den ansvariga myndighetens eller de ansvariga myndigheternas beslut, som ger exploatören rätt att genomföra projektet.

2. Detta begrepp, som följer av gemenskapsrätten, avser det beslut som ger exploatören rätt att påbörja arbetet med att genomföra projektet.

(se punkterna 39–41, 45 samt punkt 1 i domslutet)

3. Det framgår av artikel 2.1 i direktiv 85/337 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt att de projekt som kan antas medföra en betydande miljöpåverkan, i den mening som avses i artikel 4 i samma direktiv jämförd med bilagorna 1 och 2 till detta direktiv, skall bli föremål för en bedömning av denna påverkan innan tillstånd ges.

När det i nationell rätt föreskrivs att tillståndsprocessen skall äga rum i flera etapper, varav en leder till det huvudsakliga beslutet och den andra till ett beslut om verkställande som inte kan överskrida de parametrar som fastställts i det huvudsakliga beslutet skall den inverkan som projektet kan få för miljön identifieras och bedömas under handläggningen av det huvudsakliga beslutet. Om denna inverkan emellertid kan identifieras först under handläggningen inför beslut om verkställande, skall bedömningen göras under denna sistnämnda handläggning.

Artiklarna 2.1 och 4.2 i direktiv 85/337 om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, i vilka det uppställs en skyldighet för medlemsstaterna att göra en bedömning av inverkan på miljön, skall tolkas på så sätt att det enligt dem krävs att en sådan bedömning görs om det, i det fall godkännandet sker i flera etapper, under den andra etappen framkommer att projektet kan medföra en betydande miljöpåverkan, bland annat på grund av sin art, storlek eller lokalisering.

(se punkterna 43, 47 och 49 samt punkt 2 i domslutet)
DOMSTOLENS DOM (femte avdelningen)

den 29 april 2004

Konkurrens – Artikel 82 EG – Missbruk av dominerande ställning – Områdesstruktur som används för att tillhandahålla uppgifter om regional försäljning av läkemedel i en medlemsstat – Upphovsrätt – Vägran att bevilja licens avseende användning

I mål C-418/01,

och

DOMSTOLEN (femte avdelningen),

med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:

–

–

–

efter att muntliga yttranden har avgivits vid förhandlingen den 6 mars 2003 av: IMS Health GmbH & Co. OHG, företrätt av S. Barthelmess, H.-C. Salger, C. Feddersen och G. Jung-Weiser, Rechtsanwälte, samt J. Temple-Lang, och NDC Health GmbH & Co. KG, företrätt av G. Janke och T. Lübbig, och kommissionen, företrädd av A. Whelan och S. Rating,

och efter att den 2 oktober 2003 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,