Domstolens dom den 19 juni 1973. - Carmine Capolongo mot Azienda Agricole Maya. - Begäran om förhandsavgörande: Pretore di Conegliano. - Mål 77/72.



Rättsfallssamling 1973 s. 00611

Grekisk specialutgåva s. 00567

Portugisisk specialutgåva s. 00253

Spansk specialutgåva s. 00189

Svensk specialutgåva s. 00109

Finsk specialutgåva s. 00109



Sammanfattning

Parter

Föremål för talan

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Statligt stöd - avskaffande - direkt effekt - villkor

(artikel 92.1 i EEG-fördraget)

2. Tolkningfrågor - domstolens behörighet - gränser

(artikel 177 i EEG-fördraget)

3. Tullar - avgifter med motsvarande verkan - avskaffande - direkt effekt

(artikel 13.2 i EEG-fördraget)

4. Tullar - avgifter med motsvarande verkan - begrepp

(artikel 13.2 i EEG-fördraget)

Sammanfattning

1. Med avseende på befintliga stödprogram i medlemsstaterna är artikel 92.1 avsedd att ha verkan i medlemsstaternas rättsordningar och därigenom kunna åberopas inför nationella domstolar, om artikeln har konkretiserats genom de rättsakter med allmän giltighet som förutses i artikel 94 eller genom de beslut i särskilda fall som avses i artikel 93.2.

2. Eftersom domstolen måste begränsa sig till att tolka de aktuella bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen kan den vid utövandet av de befogenheter som tillerkänns den enligt artikel 177 inte ta ställning till nationella rättsakter och rättsregler, vilket innebär en risk för att svaret inte i tillräckligt hög grad överensstämmer med de särskilda omständigheterna i just det här fallet.

3. Artikel 13.2 innebär, senast från och med utgången av övergångstiden och i fråga om alla avgifter med motsvarande verkan som tullar, ett klart och tydligt förbud mot uttaget av sådana. Förbudet innehåller inget förbehåll om att staterna kan göra dess ikraftträdande avhängigt av en positiv inhemsk rättsakt eller av ett ingripande av gemenskapens institutioner.

Förbudet är på grund av sin karaktär i hög grad ägnat att ha direkta verkningar på de rättsliga förhållandena mellan medlemsstaterna och deras enskilda rättssubjekt.

4. Varje avgift som utkrävs i samband med eller på grund av import och som, eftersom den särskilt påläggs en importerad produkt och inte en liknande nationell produkt, leder till att begränsa den fria rörligheten för varor på samma sätt som en tull genom att ändra produktens inköpspris är förbjuden även om den är avsedd att finansiera ett offentligt organs verksamhet.

Avgifter som ingår i ett allmänt internt avgiftssystem och som systematiskt tas ut för nationella produkter och importerade produkter enligt samma villkor utgör däremot inte avgifter med motsvarande verkan som tullar, utom om de uteslutande är avsedda att stödja verksamhet som endast gynnar den avgiftsbelagda nationella produkten.

Parter

I mål 77/72

har Pretore di Conegliano till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål som pågår vid den nationella domstolen mellan

Carmine Capolongo, innehavare av företaget med samma namn, Bassano del Grappa,

sökande i målet vid den nationella domstolen,

och

Azienda Agricola Maya, Pieve de Soligo,

motpart i målet vid den nationella domstolen.

Föremål för talan

Begäran avser tolkningen av artiklarna 13, 30, 86 och 92 i Fördraget om upprättandet av Europeiska ekonomiska gemenskapen.

Domskäl

1 Genom beslut av den 20 november 1972, som inkom till domstolens kansli den 27 november 1972, har Pretore di Conegliano enligt artikel 177 i EEG-fördraget ställt flera frågor om tolkningen av artiklarna 92.1, 13.2, 30 och 86 i fördraget.

2 Det framgår av handlingarna i målet att eftersom den omtvistade fakturan som förklaring till posten "avgift till ENCC" (Ente nazionale per la cellulosa e per la carta) bär anmärkningen "avgift till ENCC beräknad på värdet av ovan beskrivna produkter från Förbundsrepubliken Tyskland" har Pretore di Conegliano ställt dessa frågor utifrån antagandet att det rörde sig om en avgift som utkrävdes på emballage med ursprung i en medlemsstat när detta importerades till Italien.

3 Pretore di Conegliano har särskilt ansett det vara nödvändigt att få svar på frågorna om avgiften i fråga skall betraktas som en avgift med motsvarande verkan som en tull enligt artikel 13.2 i fördraget, om det förbud mot beviljandet av stöd som fastställs i artikel 92.1 i fördraget skall anses vara direkt tillämpligt, om uttaget av särskilda avgifter på produkter som importeras från andra medlemsstater kan utgöra en åtgärd med motsvarande verkan som en kvantitativ importrestriktion, vilket förbjuds i artikel 30 i fördraget och, slutligen, om användningen av medel som härrör från en avgift på produkter som importerats från andra medlemsstater, för att finansiera ett offentligrättsligt organs verksamhet, kan utgöra en överträdelse av artikel 86 i fördraget.

Den första och den andra frågan

4 Dessa frågor går ut på om bestämmelsen i artikel 92.1 i fördraget har direkt effekt i medlemsstaternas inhemska rättsordningar och därigenom kan åberopas inför nationella domstolar.

5 Artikel 92.1 kan inte tolkas för sig utan måste betraktas inom ramen för det system som inrättas genom artiklarna 92 till 94 tillsammantagna.

6 Medan förfaranderegler som den nationella domstolen kan ta ställning till fastställs i artikel 93.3 sista meningen i fråga om planer att införa nytt stöd eller att ändra befintligt stöd är detta inte fallet i fråga om de befintliga stödordningar som avses i artikel 93.1.

I fråga om sådant stöd är bestämmelserna i artikel 92.1 avsedda att ha verkan i medlemsstaternas rättsordningar och därigenom kunna åberopas inför nationella domstolar, om artikeln har konkretiserats genom de rättsakter med allmän räckvidd som förutses i artikel 94 eller genom de beslut i särskilda fall som avses i artikel 93.2.

Den tredje frågan

7 Frågan går ut på om uttaget av en avgift på grundval av en procentsats som beräknas i förhållande till värdet av den produkt som importerats från andra medlemsstater utgör en överträdelse av artikel 13.2 i fördraget eller av någon annan bestämmelse i fördraget som förbjuder särskilda pålagor på import från andra medlemsstater.

8 Eftersom det saknas exakta uppgifter om syftet med den omtvistade skatten, dess karaktär och formerna för dess uttag måste det klargöras att domstolen, eftersom den måste begränsa sig till att tolka de aktuella bestämmelserna i gemenskapslagstiftningen vid utövandet av de befogenheter som tillerkänns den genom artikel 177, inte kan ta ställning till nationella rättsakter och rättsregler, vilket innebär en risk för att svaret inte i tillräckligt hög grad överensstämmer med de särskilda omständigheterna i just det här fallet.

9 I artikel 13.1 fastställs att importtullar som gäller mellan medlemsstaterna då fördraget träder i kraft gradvis skall avvecklas under övergångstiden enligt villkoren i artiklarna 14 och 15.

Artiklarna 14 och 15 innehåller de bestämmelser som är nödvändiga för detta, så att alla importtullar mellan medlemsstaterna skall vara avvecklade vid utgången av denna tid.

Artikel 13.2 utgör ett komplement till artikel 13.1 genom att föreskriva att avgifter med motsvarande effekt som importtullar som gäller mellan medlemsstaterna gradvis skall avvecklas under övergångstiden.

10 Bestämmelserna om avskaffandet av tullar mellan medlemsstaterna, som utgör det första avsnittet i det första kapitlet med rubriken "Tullunionen", är således avsedda att säkerställa att det mål som fastställs i artikel 9 i fördraget har uppnåtts vid utgången av övergångstiden.

Även om dessa bestämmelser tillåter vissa anpassningar och eftergifter under övergångstiden följer det av deras formulering att sådana avgifter i vart fall skall vara helt avskaffade senast vid utgången av denna tid.

11 Artikel 13.2 innebär följaktligen, senast från och med slutet av övergångsperioden i fråga om alla avgifter med motsvarande verkan som tullar, ett klart och tydligt förbud mot uttaget av sådana. Förbudet innehåller inget förbehåll om att staterna kan göra dess ikraftträdande avhängigt av en positiv inhemsk rättsakt eller av ett ingripande av gemenskapens institutioner.

Förbudet är på grund av sin karaktär i hög grad ägnat att ha direkta verkningar på de rättsliga förhållandena mellan medlemsstaterna och deras enskilda rättssubjekt.

12 Förbudet gäller varje avgift som utkrävs i samband med eller på grund av import och som, eftersom den särskilt påläggs en importerad produkt men inte en liknande nationell produkt, leder till att begränsa den fria rörligheten för varor på samma sätt som en tull genom att ändra produktens tillverkningsspris.

Även avgifter som är avsedda att finansiera ett offentligrättsligt organs verksamhet kan utgöra avgifter med motsvarande verkan som tullar enligt artikel 13.2 i fördraget.

Avgifter som ingår i ett allmänt internt avgiftssystem och som systematiskt tas ut för nationella produkter och importerade produkter enligt samma villkor, utgör däremot inte avgifter med motsvarande verkan som tullar.

13 Vid tolkningen av begreppet "avgifter med motsvarande verkan som importtullar" kan det finnas anledning att ta hänsyn till vad de utkrävda avgifterna skall användas till.

Om en sådan pålaga eller avgift uteslutande är avsedd att finansiera verksamhet som särskilt gynnar de avgiftsbelagda nationella produkterna kan detta i själva verket innebära att den allmänna avgift som tas ut på den importerade produkten och den nationella produkten enligt samma villkor icke desto mindre för den förstnämnda produkten utgör en tillkommande nettokostnad medan den för den senare egentligen utgör en motprestation för fördelar eller stöd som denna har tagit emot.

14 Följaktligen kan en avgift som ingår i ett allmänt internt avgiftssystem och som systematiskt tas ut för nationella produkter och importerade produkter enligt samma villkor, likväl utgöra en avgift med motsvarande verkan som en importtull när denna avgift uteslutande är avsedd att stödja verksamhet som endast gynnar den avgiftsbelagda nationella produkten.

Den fjärde och den femte frågan

15 Eftersom det är uppenbart att dessa frågor är av kompletterande karaktär är det efter föregående överväganden överflödigt att pröva dem.

Beslut om rättegångskostnader

16 De kostnader som har förorsakats Italiens regering och Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla.

Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

Mot den bakgrunden och på ovan angivna grunder beslutar

DOMSTOLEN

-angående de frågor som genom beslut av den 20 november 1972 förts vidare av Pretore di Conegliano - följande dom:

En avgift som ingår i ett allmänt internt avgiftssystem och som systematiskt tas ut för nationella produkter och importerade produkter enligt samma villkor kan likväl utgöra en avgift med motsvarande verkan som en importtull om den uteslutande är avsedd att finansiera verksamhet som endast gynnar den avgiftsbelagda nationella produkten.