ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Överklagande ingett den 25 november 2011 av Alliance One International, Inc. av den dom som tribunalen (tredje avdelningen) meddelade den 9 september 2011 i mål T-25/06, Alliance One International, Inc. mot Europeiska kommissionen

(Mål C-593/11 P)

(2012/C 25/78)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Alliance One International, Inc. (ombud: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, avvocati)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva, i sin helhet, tribunalens dom av den 9 september 2011 i mål T-25/06, Alliance One mot kommissionen och, i den mån så är möjligt med hänsyn till omständigheterna i målet,

— ogiltigförklara artikel 1.1 i det angripna beslutet, i den del den avser SCC, Dimon och Alliance One; och följaktligen

— sätta ned de böter som ålagts Transcatab och Dimon Italia (Mindo), så att böterna inte överstiger 10 procent av den omsättning som de hade det senaste räkenskapsåret, och

— sätta ned de böter som ålagts Transcatab och Dimon Italia (Mindo), eftersom multiplikatorn inte längre kunde tillämpas då den var grundad på koncernens storlek,

— i vart fall förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnader, inklusive de kostnader som Alliance One förorsakats vid tribunalen.

Grunder och huvudargument

Alliance One yrkar i) att den angripna domen ska upphävas i sin helhet, och ii) att artikel 1.1 kommissionens beslut av den 20 oktober 2005 i ärende COMP/C.38.281/B.2 — Råtobak — Italien ska ogiltigförklaras, i den del den avser Standard Commercial Corp. (SCC), Dimon Inc. (Dimon) och Alliance One; och följaktligen (iii) att de böter som ålagts Transcatab S.p.A. (Transcatab) och Dimon Italia S.r.l. (Dimon Italia; numera Mindo) ska sättas ned, så att de inte överstiger 10 procent av den omsättning som bolagen hade det senaste räkenskapsåret, eller (iv) att de böter som ålagts Trancatab och Dimon Italia (numera Mindo) ska sättas ned, eftersom multiplikatorn inte kunde tillämpas; (v) och att kommissionen i vart fall ska förpliktas att ersätta rättegångskostnader, inklusive de kostnader som Alliance One har förorsakats vid tribunalen.

Alliance One hävdar att den angripna domen bör upphävas, varvid bolaget åberopar följande grunder:

— För det första har tribunalen åsidosatt artikel 296 FEUF och artiklarna 48 och 49 i EU-stadgan om de grundläggande rättigheterna. Underlåtenheten att göra en konkret och fullständig bedömning av all relevant bevisning som klaganden hade lagt fram för att motbevisa presumtionen om ett avgörande inflytande och, följaktligen, underlåtenheten att korrekt underbygga sin slutsats att bevisningen skulle underkännas medförde att presumtionen om utövande av kontroll verkligen inte kunde motbevisas. Detta utgjorde ett åsidosättande av principerna om oskuldspresumtion, legalitet och individuellt ansvar.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 282/2

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 20 juni 2011 — Grattan plc mot The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-310/11)

2011/C 282/03

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Grattan plc mot

Motpart: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Tolkningsfrågor

Tillerkänns en beskattningsbar person, vad avser perioden före den 1 januari 1978, en direkt tillämplig rätt enligt artikel 8 a i rådets andra direktiv 67/228/EEG av den 11 april 1967 (1) och/eller principen om skatteneutralitet och principen om likabehandling, att med retroaktiv verkan sätta ned beskattningsunderlaget för en leverans av varor när mottagaren av leveransen efter det att den ägt rum erhåller kredit från leverantören, vilken mottagaren antingen kan välja att ta ut som kontant betalning, eller som kredit som kan dras av från det belopp som mottagaren är skyldig leverantören för den leverans av varor till mottagaren som redan ägt rum?

(1) Rådets andra direktiv 67/228/EEG av den 11 april 1967 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: struktur och tillämpningsförfaranden (EGT 71, s. 1303).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 226/18

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Ireland (Irland) den 6 juni 2011 — MM mot Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irland och Attorney General

(Mål C-277/11)

2011/C 226/34

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: MM

Motparter: Minister for Justice, Equality and Law Reform, Irland och Attorney General

Tolkningsfråga

När en sökande, efter att ha fått avslag på sin ansökan om flyktingstatus, ansöker om status som alternativt skyddsbehövande och det föreslås att även denna ansökan ska avslås, innebär då skyldigheten för medlemsstaterna att samarbeta med en sökande, vilken framgår av artikel 4.1 i rådets direktiv 2004/83/EG (1), att myndigheterna i den aktuella medlemsstaten ska informera sökanden om resultaten av bedömningen innan ett slutligt beslut meddelas, så att sökanden kan bemöta de aspekter som ligger till grund för förslaget om avslag?

(1) EUT L 304, s. 12, och rättelse EUT L 204, 2005, s. 24.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 179/13

Överklagande ingett den 26 april 2011 av Europeiska kommissionen av den dom som tribunalen (sjunde avdelningen) meddelade den 17 februari 2011 i mål T-122/09, Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd, Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd mot Europeiska unionens råd

(Mål C-195/11 P)

2011/C 179/24

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: T. Maxian Rusche och H. van Vliet)

Övriga parter i målet: Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd, Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd och Europeiska unionens råd

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den överklagade domen, och

— förplikta sökandena att ersätta kommissionens rättegångskostnader vad gäller överklagandet.

Grunder och huvudargument

I punkt 1 i domslutet i den överklagade domen ogiltigförklarar tribunalen rådets förordning (EG) nr 1355/2008 (1) i den mån som den berör Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd och Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd. (sökandena), och således samtliga påförda antidumpingtullar, vilket innebär att sökandenas import inte påförs någon antidumpningstull.

Kommissionen gör gällande att tribunalen har dömt utöver vad som yrkats när den ogiltigförklarade samtliga tullar trots att sökandena själva gjort gällande att den ändrade tullsats som de yrkat enbart skulle leda till en lägre antidumpingtull på deras varor.

Enligt kommissionen har tribunalen i sitt domslut i den överklagade domen därför åsidosatt artikel 264 första stycket FEUF jämförd med artikel 254 sjätte stycket FEUF samt proportionalitetsprincipen. Att ogiltigförklara hela förordningen i den del den avser sökandena är oproportionerligt i förhållande till den enda grund för ogiltigförklaring som tribunalen godtagit. Detta är också att döma utöver vad som yrkats.

(1) Rådets förordning (EG) nr 1355/2008 av den 18 december 2008 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tullen på import av vissa beredda eller konserverade citrusfrukter (mandariner osv.) med ursprung i Folkrepubliken Kina (EUT L 350, s. 35).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 89/11

Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Förenade kungariket) den 12 januari 2011 — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mot Philips Electronics UK Ltd

(Mål C-18/11)

2011/C 89/20

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Förenade kungariket)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Motpart: Philips Electronics UK Ltd

Tolkningsfrågor

1. När en medlemsstat (såsom Förenade kungariket) i beskattningsunderlaget inräknar överskott och underskott i ett bolag som har bildats och har sitt skattemässiga hemvist i en annan medlemsstat (såsom Nederländerna), i den mån överskottet är hänförligt till näringsverksamhet som det nederländska bolaget bedriver i Förenade kungariket via ett fast driftsställe i denna medlemsstat, utgör det då en inskränkning i friheten för en medborgare i en medlemsstat att etablera sig i Förenade kungariket enligt artikel 49 FEUF (tidigare artikel 43 EG) att det i Förenade kungariket inte är tillåtet att underskott inom Förenade kungariket som uppkommit i ett fast driftsställe i denna stat, tillhörande ett bolag som saknar hemvist där, överförs till ett brittiskt företag i form av koncernavdrag, då en del av dessa underskott eller något belopp som beaktats vid beräkningen härav ”motsvarar, eller ingår i, ett belopp som vid beskattning i utlandet (för någon period) kan dras av från eller på annat sätt kan kvittas mot bolagets eller någon annan persons överskott utanför Förenade kungariket”, det vill säga att underskott inom Förenade kungariket, i de fall då det finns ett fast driftsställe i denna medlemsstat, endast kan överföras när det står klart att det vid den tidpunkt då yrkandet framställs inte kan ske något avdrag eller någon kvittning utanför Förenade kungariket (inklusive i en annan medlemsstat, såsom Nederländerna) och det inte är tillräckligt att det inte har yrkats avdrag utanför Förenade kungariket samt ett motsvarande villkor inte är tillämpligt när det gäller överföring av ett brittiskt bolags underskott inom Förenade kungariket?

2. Om så är fallet, är denna inskränkning motiverad a) enbart av hänsyn till behovet att förhindra att underskott utnyttjas två gånger, b) enbart av hänsyn till behovet att bibehålla en välavvägd fördelning av beskattningsrätten mellan medlemsstaterna, eller c) av hänsyn till behovet att bibehålla en välavvägd fördelning av beskattningsrätten mellan medlemsstaterna i förening med behovet att förhindra att underskott utnyttjas två gånger?

3. Om så är fallet, står inskränkningen i proportion till denna motivering?
C.

Avvisning av talan om ersättning för utebliven vinst, förvanskning av argument och åsidosättande av artikel 44.1 c i förstainstansrättens rättegångsregler Förstinstansrätten har åsidosatt artikel 44.1 c i rättegångsreglerna och förvanskat klagandenas argument genom att inte beakta de många bevis som ingetts under förfarandet och genom att finna att kravet på ersättning inte är tillräckligt preciserat.
2)

Kan artikel 4.1 [i direktiv 89/105] – i den del det föreskrivs att de behöriga myndigheterna i en medlemsstat, i den händelse att prisstopp skulle införas, minst en gång per år ska genomföra en undersökning för att fastställa de makroekonomiska faktorer som motiverar att prisstoppet kvarstår – tolkas så, att det, om det enligt svaret på fråga 1 är tillåtet att sänka priserna, även är möjligt att vidta denna åtgärd flera gånger under samma år och upprepa detta under flera år (från år 2002 till år 2010)?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 142/17

Begäran om förhandsavgörande framställd av Hof van Cassatie van België (Belgien) den 25 mars 2008 – I. Distillerie Smeets Hasselt NV mot 1 Belgische Staat, 2 L. S. C. De Vos, 3 Bollen, Mathay & Co BVBA, likvidator för Transterminal Logistics NV, 4 D. Van den Langenbergh och 5 Firma De Vos NV, II. Belgische Staat mot Bollen, Mathay & Co BVBA, likvidator för Transterminal Logistics NV och III. L. S. C. De Vos mot Belgische Staat

(Mål C-126/08)

(2008/C 142/25)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Hof van Cassatie van België (Belgien)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande:

I. Distillerie Smeets Hasselt NV

II. Belgische Staat

III. Louis Simon Catherina De Vos

Motpart:

I 1. Belgische Staat 2. L. S. C. De Vos 3. Bollen, Mathay & Co BVBA, likvidator för Transterminal Logistics NV 4. D. Van den Langenbergh 5. Firma De Vos NV

II. Bollen, Mathay & Co BVBA, likvidator för Transterminal Logistics NV

III. Belgische Staat

Tolkningsfrågor

”Ska artiklarna 217.1 och 221.1 i gemenskapens tullkodex (1) förstås så, att den föreskrivna bokföringen av en tullskuld kan ske med rättslig verkan även genom att beloppet förs in i en rapport i enlighet med AWDA, (2) vilken upprättas av dem som upprättar anmälan och inte av dem som är behöriga att föra in sådana belopp i räkenskaperna, och att en sådan rapport kan anses utgöra räkenskaper eller något annat likvärdigt medium i den mening som avses i artikel 217.1 i gemenskapens tullkodex?”

(1) Rådets förordning (EEG) nr 2913/92 av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 302, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4).

(2) Koninklijk besluit van 18 juli 1977 tot coördinatie van de algemene bepalingen inzake douane en accijnzen (kunglig förordning av den 18 juli 1977 om samordning av de allmänna bestämmelserna om tullar och punktskatter).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 22/36

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Förenade kungariket) den 28 november 2007 – Generics (UK) Ltd, Regina mot Licensing Authority (genom Medicines and Healthcare products Regulatory Agency

(Mål C-527/07)

(2008/C 22/64)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: Generics (UK) Ltd, Regina

Svarande: Licensing Authority (genom Medicines and Healthcare products Regulatory Agency

Tolkningsfrågor

1) När ett läkemedel som faller utanför tillämpningsområdet för bilagan till förordning nr 2309/93 (1) har släppts ut på marknaden i en medlemsstat (Österrike) enligt ett nationellt tillståndsförfarande innan den medlemsstaten anslöts till EES eller EG och a) den medlemsstaten senare anslutit sig till EES och därefter till EG, och som en del av villkoren för sin anslutning har införlivat tillståndsbestämmelserna i direktiv 65/65 (nu direktiv 2001/83 (2)) i sin nationella rättsordning, varvid inga övergångsbestämmelser varit tillämpliga, b) läkemedlet i fråga har funnits kvar på marknaden i den medlemsstaten under ett antal år efter dess anslutning till EES och EG, c) försäljningstillståndet för det berörda läkemedlet har ändrats genom tillägg av en ny indikation efter medlemsstatens anslutning till EES och EG, och ändringen ansågs av myndigheterna i den medlemsstaten uppfylla kraven i gemenskapsrätten, d) dokumentationen för läkemedlet i fråga inte uppdaterats i enlighet med direktiv 65/65 (nu direktiv 2001/83) efter medlemsstatens anslutning till EES och EG, och e) ett läkemedel som innehåller samma aktiva substanser senare har beviljats tillstånd enligt artikel 6 i direktiv 2001/83 och släppts ut på marknaden i EG, skall detta läkemedel anses utgöra ”ett referensläkemedel som är eller har varit godkänt enligt artikel 6 … i en medlemsstat” i den mening som avses i artikel 10.1 i direktiv 2001/83, och om så är fallet, vilket eller vilka av ovanstående villkor är avgörande i detta avseende?

2) Under omständigheter när den behöriga myndigheten i en referensmedlemsstat felaktigt avslår en ansökan om försäljningstillstånd som framställts enligt artikel 10.1 i direktiv 2001/83 inom ramen för det decentraliserade förfarande som föreskrivs i det direktivet, med hänvisning till att det läkemedel som avses i fråga 1 ovan inte var ett ”referensläkemedel” i den mening som avses i artikel 10.1, vilken eventuell vägledning anser domstolen att det är lämpligt att lämna angående de omständigheter som bör beaktas av den nationella domstolen vid avgörandet av om åsidosättandet av gemenskapsrätten är ett tillräckligt allvarligt åsidosättande i den mening som avses i domen i målet Brasserie du Pecheur och Factortame?

(1) EGT L 214, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 24, s. 158.

(2) EGT L 311, s. 67.
19.

Följande föreskrivs i artikel 4.17a Vb 2000: ”1. Befogenheten enligt artikel 50.1 i lagen att, i syfte att bekämpa illegal vistelse efter gränspassage, kvarhålla personer för att fastställa deras identitet, medborgarskap och rätt att uppehålla sig i landet, får endast utövas i samband med kontroll av utlänningar a. på flygplatser när flygningar ankommer från Schengenområdet, b. på tåg under högst trettio minuter efter det att landgränsen mot Belgien eller Tyskland har passerats eller, om tåget ännu inte har nått den andra stationen efter passerandet av gränsen, senast då tåget når den andra stationen efter passerandet av gränsen, c. på vägar och vattenvägar inom ett område som sträcker sig upp till tjugo kilometer in i landet från landgränsen mot Belgien eller Tyskland. 2. Den i punkt 1 åsyftade kontrollen utförs på grundval av information eller erfarenhet avseende illegal vistelse efter gränspassage. Kontrollen kan därutöver i viss begränsad utsträckning utföras i syfte att erhålla information om sådan illegal vistelse. 3. Den i punkt 1 a åsyftade kontrollen får utföras högst sju gånger per vecka för flygningar på samma linje, och får avse högst en tredjedel av det totala antalet planerade flygningar per månad på den linjen. Vid en sådan kontroll får endast en del av passagerarna på en flygning bli föremål för identitetskontroll. 4. Den i punkt 1 b åsyftade kontrollen får under en och samma dag utföras på högst två tåg per sträcka och på högst åtta tåg totalt, och i högst två vagnar per tåg. 5. Den i punkt 1 c åsyftade kontrollen får på en och samma väg eller vattenväg utföras under högst nittio timmar per månad och högst sex timmar per dag. Vid en sådan kontroll får endast en del av de förbipasserande transportmedlen stoppas.”
4

I artikel 26 i energistadgefördraget, med rubriken ”Lösning av tvister mellan en investerare och en fördragsslutande part”, anges följande: ”1. Tvister mellan en fördragsslutande part och en investerare från annan fördragsslutande part om en investering som den senare gjort i den förstnämndes område och som gäller påstått brott mot ett av den fördragsslutande partens åtaganden enligt del III skall, om möjligt, lösas i godo. 2. Om sådana tvister inte kan lösas enligt punkt 1 inom tre månader från den dag då en av de tvistande parterna begärde lösning i godo, får investeraren välja att hänskjuta den för lösning a) till allmänna domstolar eller förvaltningsdomstolar hos den fördragsslutande part som är part i tvisten, b) i överensstämmelse med något tidigare överenskommet, tillämpligt förfarande för tvistlösning, eller c) i enlighet med följande punkter i denna artikel. 3. a) Med förbehåll endast för punkt b och c medger alla fördragsslutande parter härmed villkorslöst att en tvist överlämnas för internationell skiljedom eller förlikning i enlighet med bestämmelserna i denna artikel. … 4. Om en investerare väljer att hänskjuta tvisten för lösning enligt punkt 2 c, skall investeraren dessutom lämna sitt skriftliga godkännande av att tvisten överlämnas till a) i) det internationella centralorganet för biläggande av investeringstvister, som upprättats enligt konventionen om biläggande av investeringstvister mellan stater och medborgare i andra stater, öppnad för undertecknande i Washington den 18 mars 1965 (i det följande kallad ICSID-konventionen) om den fördragsslutande part som investeraren tillhör och den fördragsslutande parten i tvisten båda är parter i ICSID-konventionen, eller ii) det internationella centralorganet för biläggande av investeringstvister, som upprättats enligt den konvention som nämns i moment a i, enligt reglerna för den kompletterande faciliteten för centralorganets handläggning av rättsliga förfaranden (i det följande kallade reglerna för den kompletterande faciliteten) om den fördragsslutande parten som investeraren tillhör eller den fördragsslutande parten i tvisten, dock inte båda, är part i ICSID-konventionen. b) en enda skiljedomare eller en ad hoc‑skiljedomstol tillsatt enligt reglerna för skiljedom utfärdade av Förenta nationernas kommission för internationell handelsrätt ([UNCITRAL]), eller c) ett skiljedomsförfarande enligt skiljedomsinstitutet vid Stockholms handelskammare. …”
69.

Slutligen utgör visserligen beslutet, grundat på artikel 24.1 i rambeslut 2002/584, att hålla den eftersökta personen fortsatt frihetsberövad i den verkställande medlemsstaten i stället för att överlämna vederbörande till den utfärdande medlemsstaten för verkställighet av den europeiska arresteringsordern, i likhet med det straff som utdömts av den utfärdande medlemsstaten, en åtgärd som omfattas av tillämpningsområdet för artikel 6 i stadgan och som ska begränsas i tiden. ( 26 ) Den eventuella begränsningen av den eftersökta personens frihet kompenseras emellertid fullt ut av den utfärdande medlemsstatens skyldighet att avräkna alla perioder av frihetsberövande i den verkställande medlemsstaten från det totala frihetsberövande som ska avtjänas i den utfärdande medlemsstaten. Under sådana omständigheter kan den omständigheten att personen hålls kvar i häkte inte betraktas som en ytterligare begränsning av den rätt till frihet som vederbörande under alla omständigheter ska omfattas av i den utfärdande medlemsstaten, eller som en oproportionerlig åtgärd i den mening som avses i artikel 52.1 andra meningen i stadgan, under förutsättning att frihetsberövandets längd inte överstiger längden på det straff som ska avtjänas i den utfärdande medlemsstaten.
19.

Faktureringen gjordes efter det att Fluvius efter en viss tid hade konstaterat denna faktiska avledning (nedan kallad olovlig avledning). På grundval av en jämförelse mellan mätarställningen i början av den period under vilken den olovliga avledningen ägde rum och mätarställningen i slutet av den period under vilken den olovliga avledningen ägde rum fakturerades ett belopp på 813,41 euro för förbrukningen under denna period, varav 131,45 euro utgjordes av mervärdesskatt.
36.

Domstolens stora avdelning slog nämligen fast i målet Scialdone att det är nödvändigt att göra en åtskillnad mellan att den mervärdesskatteskyldiga personen endast underlåter att betala in deklarerad mervärdesskatt och att denne inte uppfyller sin deklarationsskyldighet. ( 18 ) I detta avseende uppnår den beskattningsbara personen inte någon fördel genom det faktum att mervärdesskatten som redan deklarerats inte betalas in vid den rättsligt föreskrivna tidsfristen, eftersom denne fortfarande är skyldig att betala in skatten. Mot denna bakgrund har domstolen ( 19 ) vidare framhållit att en sådan underlåtenhet att betala in deklarerad mervärdesskatt inte är av lika allvarlig art som ett mervärdesskattebedrägeri.
36.

I det aktuella målet noterar den hänskjutande domstolen att parterna är oense om exakt vilken temperatur som minskar avgasåterföringstakten och i vilken omfattning. Det ankommer på den hänskjutande domstolen, som ensam är behörig att fastställa och bedöma de faktiska omständigheterna i det nationella målet, att undersöka de villkor under vilka det aktuella temperaturfönstret fungerar. Som jag konstaterade i mitt förslag till avgörande, ( 17 ) uppgick den genomsnittliga årliga temperaturen i Tyskland, enligt officiella uppgifter, till 9,6 grader Celsius under år 2017, 10,4 grader Celsius under år 2018 och 10,2 grader Celsius under år 2019. Mot bakgrund av dessa uppgifter och den genomsnittliga årliga medeltemperaturen i andra EU-medlemsstater, ( 18 ) är det domstolens uppgift att kontrollera om den berörda programvaran, såsom domstolen finner, försämrar effekten hos systemet för kontroll av utsläpp av föroreningar under ”förhållanden som rimligen kan förväntas vid normal användning av fordonet”. Om så är fallet skulle denna programvara utgöra en ”manipulationsanordning” i den mening som avses i artikel 3 led 10 i förordning nr 715/2007.