Förslag till avgörande av generaladvokat Ruiz-Jarabo Colomer föredraget den 15 april 1997. - Europeiska kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland. - Medlemsstats fördragsbrott - Direktiv 92/116/EEG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen. - Mål C-138/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-03317



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 25 april 1996, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 92/116/EEG av den 17 december om ändring och uppdatering av direktiv 71/118/EEG om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä,(1) genom att inte inom den föreskrivna fristen ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.

2 I artikel 3.1 i direktiv 92/116, som har medfört en förändring av gemenskapsbestämmelserna om hygienproblem rörande handeln med färskt kött av fjäderfä för att anpassa dem till genomförandet av den inre marknaden, föreskrivs att medlemsstaterna senast den 1 januari 1994 skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv och omedelbart underrätta kommissionen om detta. Denna frist förlängdes till och med den 1 januari 1995 med avseende på de nya tyska delstaterna som omfattades av omstruktureringsprojekt.

3 Eftersom kommissionen inte hade fått något meddelande från Förbundsrepubliken Tyskland om att direktiv 92/116 hade införlivats med tysk rätt, tillsände kommissionen den 10 februari 1994 den tyska regeringen en formell underrättelse i enlighet med artikel 169 i fördraget och uppmanade denna att inkomma med ett yttrande om underlåtenheten att införliva direktivet med dess nationella rätt.

4 Den tyska regeringen underrättade genom en skrivelse av den 28 april 1994 kommissionen om att ett förslag till lag om hygienkrav på kött av fjäderfä, varigenom direktivet skulle genomföras, skulle föreläggas Bundestag före slutet av första halvåret 1994.

5 Eftersom kommissionen sedermera inte fick något meddelande om någon bestämmelse varigenom direktivet i fråga hade införlivats med nationell rätt, tillsände den genom en skrivelse av den 5 oktober 1994 den tyska regeringen ett motiverat yttrande, där den kritiserade den tyska regeringen för dess underlåtenhet att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet och uppmanade den att inom en frist av två månader vidta nödvändiga åtgärder för att följa det motiverade yttrandet.

6 Den tyska regeringen underrättade genom en skrivelse av den 12 december 1994 kommissionen om att det planerade tidsschemat för genomförande av direktiv 92/116 inte hade kunnat följas. Lagförslaget hade debatterats i Bundesrat och skulle föreläggas Bundestag i början av år 1995, så att lagen skulle kunna antas våren 1995. Den tyska regeringen underrättade kommissionen genom en skrivelse av den 15 augusti 1995 om en ny försening med antagandet av lagförslaget på grund av de problem som hade uppkommit vid dess behandling i Bundestag. Förbundsregeringen hade på grund av denna behandling anmodats att begära att kommissionen skulle ändra gemenskapsbestämmelserna för att göra det möjligt för de producenter som marknadsför färre än 10 000 djur om året att från sina företag sälja kött av fjäderfä inte enbart till konsumenter utan även till restauranger och kollektiv, förutsatt att djuren har undergått regelbundna veterinärkontroller.

7 Eftersom kommissionen inte hade fått någon senare underrättelse från den tyska regeringen vad gäller införlivandet av direktiv 92/116 med dess nationella rätt, beslutade kommissionen att väcka förevarande talan.

8 Enligt artiklarna 5 och 189 i EG-fördraget samt artikel 3 i direktiv 92/116 var Förbundsrepubliken Tyskland skyldig att inom den angivna fristen helt införliva nämnda direktiv med sin nationella rätt. En medlemsstat kan enligt domstolens fasta rättspraxis inte åberopa bestämmelser, praxis eller andra omständigheter i sin nationella rättsordning för att rättfärdiga en underlåtenhet att iaktta de skyldigheter som föreskrivs i ett gemenskapsdirektiv.

9 Tyskland har i det föreliggande fallet inte bestridit underlåtenheten att följa direktiv 92/116, som kommissionen har kritiserat det för. Den tyska regeringen har visserligen föreslagit att fördragsbrottsförfarandet skall vilandeförklaras, eftersom begäran om ändring av gemenskapsbestämmelserna orsakade en avsevärd försening med direktivets införlivande med tysk rätt och eftersom man den 17 juli 1996 hade antagit lagen om hygienkrav på kött av fjäderfä(2) och dess tillämpningsförordning inom kort skulle antas.

Den tyska regeringens förslag i detta avseende är inte relevant, eftersom det i detta fall inte föreligger några omständigheter som skulle motivera ett beslut att vilandeförklara förfarandet i enlighet med artikel 82a.1 b i rättegångsreglerna.

10 Kommissionen har i det föreliggande fallet nämligen, otvivelaktigt och utan att den tyska regeringen skulle ha bestridit detta, visat att Förbundsrepubliken Tyskland inte inom den i rättsreglerna föreskrivna fristen har antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiv 92/116. Kommissionens talan skall följaktligen bifallas oberoende av om Tyskland efter den föreskrivna har anpassat sin nationella rätt för att följa nämnda direktiv eller ej.

11 Eftersom kommissionens talan framstår som välgrundad och dess yrkanden skall godtas, skall Förbundsrepubliken Tyskland i enlighet med artikel 69.2 i rättegångsreglerna förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Förslag till avgörande

12 Jag föreslår att domstolen i enlighet med ovanstående överväganden skall

1) fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 3 i rådets direktiv 92/116/EEG av den 17 december 1992 om ändring och uppdatering av direktiv 71/118/EEG om hygienproblem som påverkar handeln med färskt kött av fjäderfä, genom att inte inom de föreskrivna fristerna ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, och

2) förplikta Förbundsrepubliken Tyskland att ersätta samtliga rättegångskostnader.

(1) - EGT L 62, 1993, s. 1 [fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå].

(2) - Bundesgesetzblatt I av den 23 juli 1996, s. 991.