ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
15

Den hänskjutande domstolen har i sin begäran om förhandsavgörande angett följande. Landgericht fann i sitt beslut att Amtsgericht hade gjort en riktig bedömning när den förklarade sig vara internationellt behörig på grundval av att den ansåg att platsen för Galapagos huvudsakliga intressen fanns i Tyskland per den 9 september 2019. Landgericht fann vidare att den ansökan om inledande av ett insolvensförfarande som lämnats in till High Court inte utgjorde hinder för denna behörighet. Principen om att en domstols internationella behörighet inte går förlorad bara för att platsen för de huvudsakliga intressena flyttas till en annan medlemsstat under tiden mellan det att en ansökan om inledande av ett insolvensförfarande lämnas in och det att insolvensförfarandet inleds avser nämligen, enligt Landgericht, endast fortsatt behörighet för den domstol där ansökan lämnades in först och har inte någon inverkan på behörigheten för andra domstolar där en ansökan lämnats in senare.
9

Artikel 6 i direktiv 2011/92 har följande lydelse: ”1. I denna bestämmelse föreskrivs följande: Medlemsstaterna ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av ett projekt ges möjlighet att yttra sig över de uppgifter som lämnas av exploatören och över ansökan om tillstånd. … 2. Allmänheten ska … informeras om följande på ett tidigt stadium under de beslutsprocesser på miljöområdet som avses i artikel 2.2, och senast så snart som information rimligen kan ges: a) Ansökan om tillstånd. b) Uppgift om att projektet omfattas av en miljökonsekvensbedömning och, i förekommande fall, att artikel 7 är tillämplig. … d) Vilka beslut som kan komma att fattas eller, i förekommande fall, utkastet till beslut. e) Uppgift om var den information som har samlats in i enlighet med artikel 5 finns tillgänglig. f) Uppgift om när och var samt på vilket sätt relevant information kommer att göras tillgänglig. g) Närmare bestämmelser om allmänhetens deltagande i enlighet med punkt 5 i den här artikeln. 3. Medlemsstaterna ska inom rimliga tidsramar se till att den berörda allmänheten får tillgång till följande: a) All information som har samlats in i enlighet med artikel 5. b) I enlighet med den nationella lagstiftningen, de viktigaste rapporter och utlåtanden som har lämnats till den eller de ansvariga myndigheterna vid den tidpunkt då den berörda allmänheten informeras i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. c) I enlighet med bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation, annan information än den som avses i punkt 2 i den här artikeln, som är relevant för beslutet i enlighet med artikel 8 i detta direktiv och som blir tillgänglig efter det att den berörda allmänheten har informerats i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. 4. Den berörda allmänheten ska på ett tidigt stadium få reella möjligheter att delta i de beslutsprocesser på miljöområdet som avses i artikel 2.2 och ska för detta ändamål ha rätt att yttra sig när alla alternativ står öppna till den eller de ansvariga myndigheterna innan beslut fattas om ansökan om tillstånd. …”
7

I artikel 1 i förordningen, med rubriken ”Tillämpningsområde”, föreskrivs följande: ”1. Denna förordning gäller statligt stöd till företag inom fiskeri- och vattenbrukssektorn, med undantag för följande: a) Stöd vars storlek fastställs på grundval av priset på eller mängden av produkter som köps in eller släpps ut på marknaden. b) Stöd till exportrelaterad verksamhet riktad mot tredjeländer eller medlemsstater, det vill säga stöd som är direkt knutet till exporterade volymer, till upprättandet eller driften av ett distributionsnät eller till andra löpande utgifter som har samband med exportverksamhet. c) Stöd som är avhängigt av att inhemska produkter används framför importerade. d) Stöd för inköp av fiskefartyg. e) Stöd till modernisering eller byte av fiskefartygs huvud- eller hjälpmotorer. f) Stöd till verksamhet som ökar ett fartygs fiskekapacitet eller utrustning som ökar ett fartygs förmåga att lokalisera fisk. g) Stöd till konstruktion av nya fiskefartyg eller import av fiskefartyg. h) Stöd för tillfälligt eller permanent upphörande med fiskeverksamhet, såvida detta inte särskilt föreskrivs i [Europaparlamentets och rådets] förordning (EU) nr 508/2014 [av den 15 maj 2014 om Europeiska havs- och fiskerifonden och om upphävande av rådets förordningar (EG) nr 2328/2003, (EG) nr 861/2006, (EG) nr 1198/2006 och (EG) nr 791/2007 och Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1255/2011 (EUT L 149, 2014, s. 1)]. i) Stöd till experimentellt fiske. j) Stöd för överföring av äganderätten till ett företag. k) Stöd till direkt utsättning, utom om detta uttryckligen fastställs som en bevarandeåtgärd i en unionsrättsakt eller görs i vetenskapligt syfte. 2. Om ett företag är verksamt inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och inom en eller flera sektorer eller har andra verksamheter som omfattas av [kommissionens] förordning (EU) nr 1407/2013 [av den 18 december 2013 om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 [FEUF] på stöd av mindre betydelse (EUT L 352, 2013, s. 1)] ska den förordningen tillämpas på stöd som beviljas för de sistnämnda sektorerna eller verksamheterna, under förutsättning att den berörda medlemsstaten på lämpligt sätt, till exempel genom åtskillnad mellan verksamheterna eller uppdelning av kostnaderna, kan garantera att verksamheterna inom fiskeri- och vattenbrukssektorn inte åtnjuter stöd av mindre betydelse som beviljas i enlighet med den förordningen. 3. Om ett företag är verksamt både inom fiskeri- och vattenbrukssektorn och inom primärproduktionen av jordbruksprodukter som omfattas av kommissionens förordning (EU) nr 1408/2013 [av den 18 december 2013 om tillämpningen av artiklarna 107 och 108 [FEUF] på stöd av mindre betydelse inom jordbrukssektorn (EUT L 352, 2013, s. 9)] ska denna förordning tillämpas på stöd som beviljas för den förstnämnda sektorn, under förutsättning att den berörda medlemsstaten på lämpligt sätt, till exempel genom åtskillnad mellan verksamheterna eller uppdelning av kostnaderna, kan garantera att primärproduktionen av jordbruksprodukter inte åtnjuter stöd av mindre betydelse som beviljas i enlighet med denna förordning.”
5

I artikel 6 i förordningen, med rubriken ”Försening”, föreskrivs följande: ”1. När det lufttrafikföretag som utför flygningen har rimlig anledning att anta att en flygning kommer att försenas i förhållande till den tidtabellsenliga avgångstiden a) med två timmar eller mer vid alla flygningar på 1500 kilometer eller mindre, eller b) med tre timmar eller mer vid alla flygningar inom gemenskapen på mer än 1500 kilometer och vid alla övriga flygningar på mellan 1500 och 3500 kilometer, eller c) med fyra timmar eller mer vid alla flygningar som inte omfattas av a eller b, skall lufttrafikföretaget erbjuda passagerarna i) assistans i enlighet med artikel 9.1 a och artikel 9.2, ii) om den rimligen förväntade avgångstiden är åtminstone dagen efter den tidigare tillkännagivna avgångstiden, assistans i enlighet med artikel 9.1 b och 9.1 c, iii) om förseningen är åtminstone fem timmar, assistans i enlighet med artikel 8.1 a. 2. Under alla omständigheter skall assistansen erbjudas inom de tidsfrister som anges ovan med avseende på varje avståndssegment.”
20

Den 30 januari 2018 lämnade NK in en ansökan till Okrožno sodišče v Celju (Regiondomstolen i Celje) om att fordringar i huvudförfarandet skulle anmälas i det sekundära insolvensförfarandet, i enlighet med artikel 32.2 i förordning nr 1346/2000. Genom beslut av den 5 juli 2019 avslog nämnda domstol, med stöd av artikel 296.5 ZFPPIPP, denna anmälan av fordringar med motiveringen att den hade getts in för sent.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Associazione per gli Studi Giuridici sull’Immigrazione (ASGI), Avvocati per niente onlus (APN) och l’Associazione NAGA – Organizzazione di volontariato per l’Assistenza Socio-Sanitaria e per i Diritti di Cittadini Stranieri, Rom e Sinti och å andra sidan Presidenza del Consiglio dei Ministri – Dipartimento per le politiche della famiglia (Premiärministerns kansli – avdelningen för familjepolitiska frågor, Italien) och Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ekonomi- och finansministeriet, Italien). Målet rör det förhållandet att tredjelandsmedborgare inte har rätt till ett kort som ges till familjer och som ger möjlighet till rabatter eller avgiftsnedsättningar vid köp av varor eller tjänster (nedan kallat familjekortet).
9

I artikel 65 i förordning nr 883/2004, med rubriken ”Arbetslösa som var bosatta i en annan medlemsstat än den behöriga staten”, föreskrivs följande i punkterna 2 och 5: ”2. En helt arbetslös person som under sin senaste anställning eller period av verksamhet som egenföretagare var bosatt i en annan medlemsstat än den behöriga medlemsstaten och som fortsätter att vara bosatt i den medlemsstaten eller återvänder till denna, skall ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande i den medlemsstat där han är bosatt. Utan att det påverkar tillämpningen av artikel 64 får en helt arbetslös person som en kompletterande åtgärd ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande i den medlemsstat där han hade sin senaste anställning eller period av verksamhet som egenföretagare. En arbetslös person som inte är gränsarbetare som inte återvänder till bosättningsmedlemsstaten skall ställa sig till arbetsförmedlingens förfogande i den medlemsstat vars lagstiftning han senast omfattades av. … 5. a) Den arbetslösa person som avses i punkt 2 första och andra meningarna skall erhålla förmåner i enlighet med lagstiftningen i den medlemsstat där han är bosatt som om han hade omfattats av den lagstiftningen under sitt senaste arbete som anställd eller verksamhet som egenföretagare. Förmånerna skall utges av institutionen på bosättningsorten. b) En arbetstagare som inte är gränsarbetare och som har beviljats förmåner på bekostnad av den behöriga institutionen i den medlemsstat vars lagstiftning personen senast omfattades av skall dock vid återkomsten till bosättningsmedlemsstaten till att börja med erhålla förmåner i enlighet med artikel 64, varvid förmånerna enligt led a inte skall utgå under den period personen erhåller förmåner enligt den lagstiftning som han senast omfattades av.”
79

Mot bakgrund av vad som anförts ovan ska den andra frågan besvaras enligt följande: Unionsmedborgares rätt till fri rörlighet enligt artikel 21.1 FEUF ska, med hänsyn till bestämmelserna om passage av gränser i förordning nr 562/2006, tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning genom vilken en medlemsstat ålägger sina medborgare, vid äventyr av straffrättsliga påföljder, att medföra ett giltigt identitetskort eller pass när de reser in på dess territorium från en annan medlemsstat, under förutsättning att denna skyldighet inte utgör ett villkor för rätten till inresa och att de närmare bestämmelserna om de påföljder som föreskrivs för åsidosättande av nämnda skyldighet är förenliga med de allmänna principerna i unionsrätten, däribland proportionalitetsprincipen och icke-diskrimineringsprincipen. En resa från en annan medlemsstat till den aktuella medlemsstaten, som genomförs med en fritidsbåt och under vilken internationellt vatten passeras, ingår, på de villkor som föreskrivs i punkt 3.2.5 andra stycket i bilaga VI till denna förordning, bland de fall i vilka det kan begäras att en sådan handling ska uppvisas.
8

I bilaga 1 D till direktiv 91/271 föreskrivs följande: ”Referensmetoder för övervakning och utvärdering 1. Medlemsstaterna skall säkerställa att en övervakningsmetod används som åtminstone uppfyller de krav som anges i det följande. Alternativ till de metoder som nämns i punkt 2, 3 och 4 får användas, om det kan visas att de alternativa metoderna ger motsvarande resultat. Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna alla relevanta uppgifter om den metod som tillämpas. Om kommissionen anser att villkoren i punkt 2, 3 och 4 inte uppfylls, skall kommissionen lämna rådet ett förslag till lämpliga åtgärder. 2. Flödesproportionella eller tidsbaserade dygnsprover skall tas i samma, väldefinierade punkt i utflödet och vid behov i inflödet till reningsverket, för att kontrollera att de krav för utsläppt spillvatten som gäller enligt detta direktiv efterlevs. God internationell laboratoriesed skall iakttas för att motverka att proverna förändras under tiden mellan insamling och analys. 3. Det minsta antalet årliga prover skall fastställas med hänsyn till reningsverkets storlek. Proverna insamlas med jämna mellanrum under året enligt följande: – 2 000 till 9 999 pe 12 prover under det första året, fyra prover under följande år om det kan visas att vattnet under det första året överensstämmer med kraven i detta direktiv. Om ett av fyra prover är negativt, måste 12 prover tas under det följande året. – 10 000 till 49 999 pe 12 prover. – 50 000 pe eller mer 24 prover. 4. Det renade avloppsvattnet skall med avseende på de parametrar som är i fråga anses uppfylla kraven, om vattenproverna visar att värdena för varje enskild parameter efterlevs enligt följande. a) För parametrarna i tabell 1 och artikel 2.7 anges i tabell 3 det största godtagbara antalet prover som inte uppfyller kraven i tabell 1 och artikel 2.7, uttryckta som koncentrationer och procentuell reduktion. b) För de parametrar i tabell 1 som uttrycks i koncentrationer, får prover som tagits under normala driftförhållanden inte avvika från gränsvärdena med mer än 100 %. För de värden som avser koncentration av suspenderade partiklar kan avvikelser på upp till 150 % godtas. c) För de parametrar som anges i tabell 2 skall årsmedelvärdet av proverna för varje parameter inte överstiga motsvarande gränsvärden. 5. Extrema värden för vattenkvaliteten skall inte beaktas, om värdena beror på särskilda förhållanden, t. ex. kraftig nederbörd.”
33

Om det krävdes att den bestyrkta kopian av det europeiska arvsintyget var giltig när den myndighet till vilken kopian gavs in antog det begärda beslutet eller under det rättsliga förfarandet avseende kopian, och inte vid den tidpunkt då ansökan gavs in, skulle ett sådant krav kunna kränka arvingarnas och övriga förmånstagares rättigheter, vilka, eftersom de inte på något sätt påverkar varaktigheten av det förfarande som ledde till detta beslut, i förekommande fall måste begära och ge in en sådan kopia.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Renesola UK Ltd (nedan kallat Renesola) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) angående påförande av antidumpnings- och utjämningstullar på solcellsmoduler som importerats till Förenade kungariket.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan bolaget BE, i konkurs, och DT, delägare i och företagsledare för bolaget, och å andra sidan Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Suceava (distriktskontoret för offentliga finanser i Suceava, Rumänien), Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Iaşi (generaldirektoratet för offentliga finanser i Iași, Rumänien) (nedan gemensamt kallade skattemyndigheten) samt Accer Ipurl Suceava, i egenskap av konkursförvaltare för BE, och EP. Målet rör skattemyndighetens beslut, som fattades efter det att BE försatts i konkurs, om att justera vissa avdrag för mervärdesskatt som gjorts av BE innan det försattes i konkurs.
20

AR anser vidare att det även framgår av ordalydelsen av och av det sammanhang som bestämmelserna i punkterna 3 och 4 a i bilaga I till direktiv 2006/126 ingår i att det endast är den medlemsstat som utfärdar körkortet som får föra in uppgifter på körkortet. På samma sätt utesluter de detaljerade bestämmelserna om skyddsåtgärder mot förfalskning av körkort i form av ett plastkort, vilka bland annat föreskrivs i artikel 3 och punkterna 1 och 2 i bilaga I till detta direktiv, med hänsyn till deras innebörd och syfte, att uppgifterna på det plastkort som är skyddat mot förfalskning kan ändras genom att andra uppgifter skrivs in varaktigt eller klistras på körkortet i form av klistermärken (som lätt kan avlägsnas) av den medlemsstat där körkortsinnehavaren tillfälligt uppehåller sig. Det ska även beaktas att rubrik 13 i körkortet enligt nämnda direktiv är förbehållen upplysningar vilka har förts in av den medlemsstat som utfärdat körkortet och att en upplysning som denna medlemsstat har fört in inte bara kan ”täckas över” av en annan upplysning.
66

Vad gäller en europeisk arresteringsorder som utfärdats av en medlemsstat för överlämnande av en eftersökt person för lagföring, såsom den som är aktuell i mål C‑354/20 PPU, ska den verkställande rättsliga myndigheten – för att på ett konkret och precist sätt bedöma om det under omständigheterna i det enskilda fallet finns grundad anledning att tro att denna person till följd av överlämnandet kommer att löpa verklig risk att få sin grundläggande rätt till en rättvis rättegång kränkt – bedöma bland annat i vilken utsträckning systembrister eller allmänna brister avseende domstolarnas oavhängighet i den utfärdande medlemsstaten kan påverka de domstolar i denna stat som är behöriga att genomföra de förfaranden som den eftersökta personen kommer att bli föremål för (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkterna 68 och 74). Denna prövning innebär således att hänsyn ska tas till följderna av sådana brister som inträffat efter utfärdandet av den aktuella europeiska arresteringsordern.
29

Kommissionen har till stöd för sitt överklagande anfört sex grunder. Under den första grunden har det gjorts gällande att tribunalen gjorde en felaktig bedömning när den slog fast att kommissionen var skyldig att bedöma prisunderskridandet per marknadssegment. Som andra grund har det gjorts gällande att tribunalen felaktigt slog fast att metoden med produktkontrollnummer inte var lämplig för att beakta segmenteringen av marknaden. Under den tredje grunden har det gjorts gällande att kommissionen har gjort en felaktig tolkning av motiveringsskyldigheten och missuppfattat bevisningen. Den fjärde grunden avser en felaktig tolkning av artikel 3.2 och 3.3 i grundförordningen. Den femte avser ett åsidosättande av artikel 17 i nämnda förordning och den sjätte avser en felaktig rättstillämpning i den mån tribunalen gjorde en alltför ingående prövning i samband med bedömningen av kommissionens analys av prisunderskridandet.
34

Det framgår av de uppgifter som domstolen förfogar över att dessa frågor har sitt ursprung i en rad beslut av kommissionen genom vilka denna, först, den 3 maj 2002 (stöd N 461/2001) (EGT C 146, 2002, s. 6) (nedan kallat 2002 års godkännandebeslut), godkände den ursprungliga stödordningen, och därefter, den 21 juni 2005 (stöd N 582/2004) (EUT C 240, 2005, s. 21) respektive den 11 mars 2008 (stöd N 326/2007) (EUT C 134, 2008, s. 1) (nedan kallade 2005 års godkännandebeslut och 2008 års godkännandebeslut), godkände de efterföljande ändringarna av denna ordning (de tre besluten sammantaget nedan kallade de berörda godkännandebesluten).
14

I artikel 18 i direktivet, med rubriken ”Närmare bestämmelser om materiella mottagningsvillkor”, föreskrivs följande: ”1. Om inkvartering tillhandahålls in natura bör den beviljas i en av, eller en kombination av, följande former: a) Anläggningar som används i syfte att hysa sökande under prövningen av en ansökan om internationellt skydd som lämnats in vid gränsen eller i transitområden. b) Förläggningar som garanterar en tillräcklig levnadsstandard. c) Privata hus, lägenheter, hotell eller andra lokaler som anpassats för sökande. 2. Utan att detta påverkar de särskilda förhållanden för förvar som föreskrivs i artiklarna 10 och 11 ska medlemsstaterna med avseende på sådan inkvartering som avses i punkt 1 leden a, b och c i den här artikeln se till att … b) de sökande har möjlighet att kommunicera med släktingar, juridiska rådgivare och företrädare för UNHCR och andra berörda nationella, internationella och icke-statliga organisationer och organ. c) Familjemedlemmar, juridiska rådgivare och företrädare för UNHCR och berörda icke-statliga organisationer som erkänts av medlemsstaten i fråga ska ges tillträde för att biträda sökande. Detta tillträde får endast begränsas med hänsyn till säkerheten vid anläggningarna och för de sökande. …”
44

Av detta följer att det enligt artikel 20 i förordning nr 883/2004, jämförd med artikel 26.4 i förordning nr 987/2009, inte krävs att det läkarutlåtande som den försäkrade ger in till stöd för en ansökan om förhandstillstånd för vård i en annan medlemsstat än bosättningsmedlemsstaten har utfärdats av en läkare inom det offentliga sjukförsäkringssystemet i bosättningsmedlemsstaten och att den artikeln inte heller utgör hinder för att det under tillståndsförfarandet tas hänsyn till en andra medicinsk bedömning (så kallad second opinion) från en läkare som är verksam i den medlemsstat dit den försäkrade avser att resa för att få vård.
8

Artikel 24.2 i direktivet har följande lydelse: ”Så snart som möjligt efter det att internationellt skydd har beviljats ska medlemsstaterna till de personer som innehar status som subsidiärt skyddsbehövande och deras familjemedlemmar utfärda ett förnybart uppehållstillstånd som ska gälla i minst ett år och, om det förnyas, i minst två år, om inte tvingande hänsyn till den nationella säkerheten eller den allmänna ordningen kräver något annat.” Direktiv 2013/32/EU I artikel 6 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd (EUT L 180, 2013, s. 60), som har rubriken ”Rätt till prövning av ansökan”, föreskrivs följande: ”1. Om en person ansöker om internationellt skydd vid en myndighet som enligt nationell rätt är behörig att registrera sådana ansökningar ska denna diarieföring ske senast tre arbetsdagar efter det att ansökan gjorts. Om ansökan om internationellt skydd görs vid en annan myndighet som kan förväntas få ta emot sådana ansökningar men som inte är behörig att registrera dem i enlighet med nationell rätt ska medlemsstaterna säkerställa att diarieföringen sker senast sex arbetsdagar efter det att ansökan gjorts. Medlemsstaterna ska säkerställa att de andra myndigheter som kan förväntas få ta emot ansökningar om internationellt skydd, till exempel polisen, gränsbevakningen, invandringsmyndigheterna och personalen vid förvarsanläggningar har relevant information och att deras personal erhåller nödvändig utbildning med hänsyn till utförandet av sina uppgifter och sitt ansvar och instrueras att upplysa sökande om var och hur ansökningar om internationellt skydd kan lämnas in. 2. Medlemsstaterna ska se till att en person som har ansökt om internationellt skydd har en faktisk möjlighet att lämna in sin ansökan så snart som möjligt. Om sökanden inte lämnar in sin ansökan får medlemsstaterna tillämpa artikel 28 i enlighet därmed. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 2 får medlemsstaterna ställa som krav att ansökningar om internationellt skydd ska lämnas in personligen och/eller på en angiven plats. 4. Utan hinder av punkt 3 ska en ansökan om internationellt skydd anses ha lämnats in när en blankett har lämnats in av sökanden eller en officiell rapport inkom till de behöriga myndigheterna i den berörda medlemsstaten i enlighet med nationell rätt. …”
32

En tolkning av sistnämnda bestämmelse, enligt vilken gränserna för jordbruksföretagens tillgång till stöd kan fastställas per jordbruksföretag, kan, med hänsyn till de olika rättsliga former som jordbrukarna kan välja att etablera sig på, liksom de regler som är förknippade med var och en av dessa former bland annat i fråga om fördelningen av andelarna i jordbruksföretaget, underlätta kontroller.