Domstolens dom (tredje avdelningen) den 19 mars 2002. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Nederländerna. - Fördragsbrott - Kvaliteten på badvatten - Felaktig tillämpning av direktiv 76/160/EEG. - Mål C-268/00.



Rättsfallssamling 2002 s. I-02995



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Obestritt fördragsbrott

(Artikel 226 EG)

Parter

I mål C-268/00,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Valero Jordana och C. van der Hauwaert, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Konungariket Nederländerna, företrätt av M.A. Fierstra, i egenskap av ombud,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Konungariket Nederländerna har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten genom att inte inom de tidsfrister som föreskrivs i rådets direktiv 76/160/EEG av den 8 december 1975 om kvaliteten på badvatten (EGT L 31, 1976, s. 1; svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 3) fullgöra de skyldigheter som följer av artiklarna 4.1 och 6.1 i direktivet,

meddelar

DOMSTOLEN (tredje avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden F. Macken samt domarna C. Gulmann (referent) och J.-P. Puissochet,

generaladvokat: F.G. Jacobs,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 17 januari 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommissionen har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 3 juli 2000, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Konungariket Nederländerna har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten genom att inte inom de tidsfrister som föreskrivs i rådets direktiv 76/160/EEG av den 8 december 1975 om kvaliteten på badvatten (EGT L 31, 1976, s. 1, svensk specialutgåva, område 15, volym 2, s. 3, nedan kallat direktivet) fullgöra de skyldigheter som följer av artiklarna 4.1 och 6.1 i direktivet.

2 Ändamålet med direktivet är att skydda miljön och människors hälsa genom åtgärder som syftar till att minska föroreningen av badvatten. Direktivet avser såväl sötvatten (inre vatten) som havsvatten (kustvatten).

3 I artikel 4.1 i direktivet anges att medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att kvaliteten på badvatten inom tio år efter anmälan av detta direktiv överensstämmer med de gränsvärden som fastställts i enlighet med artikel 3 i direktivet (nedan kallade gränsvärdena). Eftersom direktivet anmäldes den 10 december 1975 löpte denna frist ut den 10 december 1985.

4 För att kontrollera kvaliteten på badvatten är de behöriga myndigheterna i medlemsstaterna enligt artikel 6.1 i direktivet skyldiga att göra provtagningar med minst den frekvens som fastställts i bilagan till direktivet. Medlemsstaterna skulle vidta nödvändiga åtgärder för att inom två år efter anmälan av direktivet, det vill säga senast den 10 december 1977, fullgöra denna skyldighet. I bilagan till direktivet anges den minsta provtagningsfrekvensen samt den analys- eller kontrollmetod som skall tillämpas för var och en av de 19 parametrar som föreskrivs i direktivet.

5 Genom skrivelse av den 5 september 1996 sände kommissionen en formell underrättelse till Konungariket Nederländerna i vilken kommissionen drog slutsatsen att Konungariket Nederländerna inte hade vidtagit de åtgärder som var nödvändiga för att fullgöra sina skyldigheter enligt direktivet. För det första hade Konungariket Nederländerna i strid med artikel 6.1 i direktivet underlåtit att för samtliga parametrar och badvatten göra provtagningar med minst den frekvens som fastställs i bilagan till direktivet. För det andra hade det i strid med artikel 4.1 i direktivet inte vidtagit de åtgärder som var nödvändiga för att säkerställa att kvaliteten på badvatten inom tio år efter anmälan av direktivet överensstämde med gränsvärdena.

6 I sitt svar av den 13 februari 1997 medgav den nederländska regeringen att direktivet hade åsidosatts på det sätt som påståtts men gjorde gällande att det av rapporten om badvatten för badsäsongen år 1996 framgick att antalet platser där provtagningsfrekvensen hade varit otillräcklig hade minskat och att rapporten om badvatten för badsäsongen år 1997 gav vid handen att en betydande förbättring skett av kvaliteten på badvatten.

7 Kommissionen riktade den 15 oktober 1998 till Konungariket Nederländerna ett motiverat yttrande i vilket de två anmärkningar som hade framförts i den formella underrättelsen angavs. Kommissionen uppmanade denna medlemsstat att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta nödvändiga åtgärder för att efterkomma detsamma.

8 Den nederländska regeringen medgav i sitt den 19 april 1999 daterade svar på det motiverade yttrandet att de två anmärkningarna, enligt vad som framgick av siffrorna avseende badsäsongen år 1997, var välgrundade. Den tillade att åtgärder omedelbart hade vidtagits för att fullgöra de skyldigheter som följer av direktivet och att siffrorna avseende badsäsongen år 1998 gav vid handen att dessa åtgärder redan gett resultat, mot bakgrund av den märkbara förbättringen av situationen. Den nederländska regeringen förklarade också att ett av skälen till att direktivet ännu inte hade följts var att detta inte helt korrekt hade införlivats med nationell rätt och att den nationella lagstiftningen följaktligen borde anpassas. Dessutom angav den nederländska regeringen att en "plan i etapper" hade antagits för att säkerställa att direktivet efterlevdes.

9 Genom skrivelse av den 28 mars 2000 upplyste den nederländska regeringen kommissionen om att den nationella lagstiftningen hade anpassats för att göra den mer förenlig med direktivet och att denna ändring hade trätt i kraft.

10 Eftersom kommissionen, bland annat mot bakgrund av de korrigerade siffrorna för badsäsongen år 1999, ansåg att Konungariket Nederländerna fortfarande inte hade fullgjort sina skyldigheter enligt artiklarna 4.1 och 6.1 i direktivet väckte den förevarande talan.

11 I sin ansökan har kommissionen gjort gällande att provtagningar fortfarande inte har gjorts i tillräcklig mån i 0,7 procent av de inre vattnen samt att 8 procent av de inre vattnen inte motsvarar gränsvärdena. Kommissionen har i detta hänseende uppgett att den andel i procent av de inre vattnen som inte motsvarar gränsvärdena har ökat. Den var nämligen tidigare 3,7 procent. Konungariket Nederländerna kan inte ifrågasätta dessa siffror eftersom det godkände dem innan de offentliggjordes.

12 Vad beträffar den otillräckliga kvaliteten på badvatten har kommissionen gjort gällande att artikel 4.1 i direktivet, enligt domstolens fasta rättspraxis (dom av den 14 juli 1993 i mål C-56/90, kommissionen mot Förenade kungariket, REG 1993, s. I-4109, punkt 43, av den 8 juni 1999 i mål C-198/97, kommissionen mot Tyskland, REG 1999, s. I-3257, punkt 35, och av den 25 maj 2000 i mål C-307/98, kommissionen mot Belgien, REG 2000, s. I-3933, punkterna 48 och 49) inte kan förstås så att medlemsstaterna endast skall vinnlägga sig om att vidta alla åtgärder som rimligen är möjliga. Denna bestämmelse innehåller tvärtom en skyldighet att uppnå ett visst resultat som innebär ett åläggande för medlemsstaterna att tillse att kvaliteten på badvatten inom deras territorium senast tio år efter anmälan av direktivet verkligen överensstämmer med gränsvärdena. Denna tidsfrist är längre än den tvåårsfrist som allmänt föreskrivs för direktivets införlivande för att möjliggöra för medlemsstaterna att uppfylla ett sådant krav.

13 Den nederländska regeringen har i sitt svaromål medgett att Konungariket Nederländerna har åsidosatt de skyldigheter i fråga om kvalitet på badvatten och provtagningsfrekvens som följer av artiklarna 4.1 och 6.1 i direktivet. Den nederländska regeringen överlåter åt domstolen att göra en bedömning.

14 Eftersom direktivet inte har tillämpats inom de däri föreskrivna tidsfristerna skall kommissionens talan anses välgrundad.

15 Det skall sålunda fastställas att Konungariket Nederländerna har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt artiklarna 4.1 och 6.1 i direktivet genom att inte inom de i direktivet föreskrivna tidsfristerna fullgöra de skyldigheter i fråga om kvalitet och frekvens för provtagning av badvatten som följer av direktivet.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

16 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Konungariket Nederländerna skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Konungariket Nederländerna har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN (tredje avdelningen)

följande dom:

1) Konungariket Nederländerna har underlåtit att fullgöra sina skyldigheter enligt artiklarna 4.1 och 6.1 i rådets direktiv 76/160/EEG av den 8 december 1975 om kvaliteten på badvatten genom att inte inom de i direktivet föreskrivna tidsfristerna fullgöra de skyldigheter i fråga om kvalitet och frekvens av provtagning av badvatten som följer av direktivet.

2) Konungariket Nederländerna skall ersätta rättegångskostnaderna.