FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (fjärde avdelningen)

den 5 februari 1997

Mål T-207/95

Maria de los Angeles Ibarra Gil

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Tjänstemän — Internt uttagningsprov — Meddelande om uttagningsprov — Villkor att vara tillfälligt anställd den dag då tidsfristen för ingivande av ansökningar löper ut — Principen om skydd för berättigade förväntningar — Likabehandlingsprincipen — Omsorgsplikt — Skadeståndstalan”

Fullständig text på franska II-31

Saken:

Talan om dels ogiltigförklaring av beslutet av den 7 november 1994 av uttagningskommittén för uttagningsprov COM/T/B/95 att inte låta sökanden delta i de skriftliga proven för detta uttagningsprov och av kommissionens beslut av den 27 juli 1995 att inte tillåta sökanden att delta i något extra internt uttagningsprov utöver uttagningsprov COM/T/B/95, dels skadestånd för den ekonomiska och ideella skada som sökanden påstår sig ha lidit.

Utgång:

Ogillande.

Resumé av domen

Den 12 juli 1988 beslutade kommissionen att de anställningsavtal som erbjöds nya tillfälligt anställda skulle ingås för en tid om minst tre och högst fem år och att varje anställningsavtal kunde förnyas endast en gång, i undantagsfall där det kunde motiveras med tjänstens intresse, utan att denna förnyelse medförde att den tillfälligt anställdes sammanlagda anställningstid översteg sju år.

Den 18 mars 1992 avskaffade kommissionen denna klausul om att tillfälligt anställdas anställningsavtal kunde förnyas i undantagsfall. I gengäld beslutade kommissionen att anordna årliga interna uttagningsprov på grundval av skriftliga och muntliga prov för samtliga tillfälligt anställda som hade tjänstgjort minst tre år, vilket emellertid begränsade det antal godkända sökande som kunde upptas på förteckningen över godkända sökande.

Den 23 februari 1994 avskaffade kommissionen begränsningen av det högsta antalet godkända sökande som kunde upptas på förteckningen över godkända sökande, för pågående och kommande uttagningsprov.

Sökanden anställdes den 1 september 1989 av kommissionen för en tid om tre år som tillfälligt anställd i lönegrad B 5. Den 7 april 1992 förlängde kommissionen sökandens anställningsavtal fram till och med den 31 augusti 1994. I början av år 1993 och i början av år 1994 deltog sökanden utan framgång i de skriftliga proven i två interna uttagningsprov i följd som kommissionen anordnade för tillfälligt anställda. Sökandens anställningsavtal som tillfälligt anställd löpte ut den 31 augusti 1994. Den 1 september 1994 anställdes hon av kommissionen som extra anställd fölen tid av en månad. Under september månad 1994 ansökte sökanden till det interna uttagningsprovet COM/T/B/95. Genom skrivelse av den 7 november 1994 meddelade ordföranden för uttagningskommittén för uttagningsprov COM/T/B/95 sökanden att uttagningskommittén inte kunnat ge henne tillträde till de skriftliga proven för detta uttagningsprov på grund av att hon inte var tillfälligt anställd den 30 september 1994.

Yrkandet om ogiltigförklaring

Första grunden: Åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar

Förstainstansrätten konstaterade att rätten till skydd för berättigade förväntningar kan åberopas av varje enskild person som befinner sig i en situation där gemenskapsadministrationen, genom att ha gett tydliga försäkringar, har bibringat honom grundade förhoppningar (punkt 25).

Hänvisning till förstainstansrätten den 9 februari 1994, T-3/92, Latham mot kommissionen, RecFP 1994, s. II-83, punkt 58; förstainstansrätten den 14 juli 1994, T-534/93, Grynberg och Hall mot kommissionen, RecFP 1994, s. II-595, punkt 51; förstainstansrätten den 27 februari 1996, T-235/94, Galtieri mot parlamentet, REGP 1996, s. II-129, punkt 63

Kommissionens skrivelse av den 26 juli 1994, som sökanden har ingett, gav henne den tydliga försäkringen att kommissionen vid utgången av hernies anställningsavtal som tillfälligt anställd den 31 augusti 1994 skulle ge henne ett anställningsavtal som extra anställd under en månad för att göra det möjligt för henne att tjänstgöra vid kommissionen vid den tidpunkt då tillsättningsmyndigheten (AIPN) fattade sitt beslut om huruvida extra anställda skulle ges tillträde till uttagningsprovet COM/T/B/95. Följden av denna försäkran var att om AIPN i september månad 1994 hade beslutat att ge extra anställda tillträde till detta uttagningsprov skulle sökanden ha kunnat delta i detta (punkt 29).

Genom att erbjuda sökanden ett anställningsavtal som extra anställd under tiden den 1 september—30 september 1994 hade kommissionen noggrant iakttagit de försäkringar som den gett i sin skrivelse av den 26 juli 1994 (punkt 31).

Dessutom kunde fackföreningarnas påtryckningar för att ge de sökande som hade misslyckats en ny chans inte ändra arten och räckvidden av de åtaganden som AIPN faktiskt hade gjort i sin ovannämnda skrivelse (punkt 32).

Andra grunden: Åsidosättande av likabehandlingsprincipen och/eller regeln ”den som har stiftat en lag, måste själv följa den (patere legem quam ipse f ecisti)”

Huruvida argumentet om åsidosättande av principen om likabehandling av tillfälligt anställda och extra anställda kunde prövas i sak

Förstainstansrätten konstaterade att det framgår av bestämmelserna i artikel 44.1 c jämförd med artikel 48.2 i rättegångsreglerna att stämningsansökan skall innehålla uppgift om föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna och att nya grunder inte får åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet. En grund som utgör en utvidgning av en grund som tidigare - direkt eller underförstått — har åberopats i stämningsansökan och som har ett nära samband med denna kan emellertid prövas i sak (punkt 51).

Hänvisning till domstolen den 30 september 1982, 108/81, Amylum mot rådet, Rec. 1982, s. 3107, punkt 25; domstolen den 19 maj 1983, 306/81, Verros mot parlamentet, Rec. 1983, s. 1755, punkt 9; förstainstansrätten den 20 september 1990, T-37/89, Hanning mot parlamentet, Rec. 1990, s. II-463, punkt 38

Det argument som sökanden lade fram vid förhandlingen, enligt vilket de ifrågasatta rättsakterna utgjorde ett åsidosättande av principen om likabehandling av tillfälligt anställda och extra anställda, hade inte tidigare vare sig direkt eller underförstått åberopats i ansökan och hade inte ett nära samband med den ursprungliga grunden, som var strikt begränsad till ett påstått åsidosättande av principen om likabehandling av tillfälligt anställda. Argumentet utgjorde således inte en utvidgning av denna grund. Det skulle följaktligen anses vara en ny grund i den mening som avses i artikel 48.2 i rättegångsreglerna, varför talan inte kunde prövas på denna grund (punkt 52-57).

Huruvida talan skulle bifallas på den av sökanden åberopade grunden

Kommissionen åtog sig i sitt beslut av den 18 mars 1992 att anordna interna uttagningsprov för tillfälligt anställda som hade rekryterats efter juli månad 1988, enligt tre principer. De interna uttagningsproven skulle vara öppna för tillfälligt anställda som hade varit anställda under tre år. De interna uttagningsproven skulle vara ”årliga”. Kommissionen önskade låta samtliga tillfälligt anställda som hade anställts efter juli månad 1988 delta i två interna uttagningsprov under den tid som deras anställningsavtal varade. I det förevarande fallet hade kommissionen iakttagit dessa tre principer vid anordnandet av uttagningsproven COM/T/B/93, COM/T/B/94 och COM/T/B/95 (punkt 58-64).

Förstainstansrätten konstaterade att med förbehåll för att tjänsteföreskrifterna, särskilt artikel 27 första stycket och artikel 29.1, skall iakttas förfogar tillsättningsmyndigheten över ett stort handlingsutrymme vid fastställandet av kompetenskraven för de tjänster som skall tillsättas och vid fastställandet av villkoren och formerna för anordnande av ett uttagningsprov utifrån dessa krav och i tjänstens intresse. Den valmöjlighet som detta stora handlingsutrymme medför är nämligen alltid beroende av de krav som är förbundna med den tjänst som skall tillsättas och mer allmänt med tjänstens intresse (punkt 66).

Hänvisning till domstolen den 16 oktober 1975, 90/74, Deboeckmot kommissionen, Rec. 1975, s. 1123, punkt29; domstolenden 9 februari 1984.39/83, Fabius mot kommissionen, Rec. 1984, s. 627, punkt 7; förstainstansrätten den 16 oktober 1990, T-132/89, Gallone mot râdet. Rec. 1990, s. II-549, punkt 27; förstainstansrätten den 8 november 1990, T-56/89, Bataille m.fl. mot parlamentet, Rec. 1990, s. II-597, punkt 42-50; förstainstansrätten den 28 mars 1996, T-60/92, Noonan mot kommissionen, REGP 1996, s. II-443, punkt 43

Förstainstansrätten anmärkte att det är fråga om åsidosättande av likabehandlingsprincipen när två personalkategorier vilkas rättsliga och faktiska situation inte uppvisar någon väsentlig olikhet utsätts för olika behandling eller när olika situationer behandlas på samma sätt (punkt 68).

Hänvisning till förstainstansrätten den 7 februari 1991, T-18/89 och T-24/89, Tagaras mot domstolen, Rec. 1991, s. II-53, punkt 68

Förstainstansrätten ansåg att det vida handlingsutrymme som AIPN förfogar över för att bestämma formerna för anordnande av uttagningsprov medförde att den, utifrån de krav som var förbundna med de tjänster som skulle tillsättas och tjänstens intresse, kunde bestämma de exakta datum då uttagningsprov skulle hållas. Enbart den omständigheten att vissa tillfälligt anställda som hade anställts av kommissionen mellan juli 1988 och mars 1992 hade kunnat ansöka till uttagningsproven COM/T/B/93, COM/T/B/94 och COM/T/B/95, medan andra endast hade kunnat ansöka till uttagningsproven COM/T/B/93 och COM/T/B/94, utgjorde emellertid inte en diskriminering som är förbjuden genom likabehandlingsprincipen, utan var resultatet av helt slumpmässigt sammanfallande datum, nämligen dels de datum som AIPN hade bestämt för de tre uttagningsproven, dels de datum då dessa anställda hade börjat tjänstgöra och de datum då deras anställningsavtal hade löpt ut (punkt 70).

Tredje grunden: Åsidosättande av omsorgsprincipen

Förstainstansrätten anmärkte att administrationens omsorgsplikt gentemot sina anställda återspeglar den jämvikt mellan ömsesidiga rättigheter och skyldigheter som har införts genom tjänsteföreskrifterna i förhållandet mellan den offentliga myndigheten och de offentliganställda. Denna plikt innebär bland annat att myndigheten, när den fattar beslut som rör en tjänstemans situation, skall ta hänsyn till samtliga omständigheter som kan vara avgörande för dess beslut och därvid beakta inte enbart tjänstens intresse utan även den berörde tjänstemannens intresse (punkt 75).

Hänvisning till domstolen den 23 oktober 1986, 321/85, Schwiering mot revisionsrätten, Rec. 1986, s. 3199, punkt 18; förstainstansrätten den 16 mars 1993, T-33/89 och T-74/89, Blackman mot parlamentet, RecFP 1993, s. II-249, punkt 96; förstainstansrätten den 15 mars 1994, T-100/92, La Pietra mot kommissionen, RecFP 1994, s. II-275, punkt 58

Iakttagandet av omsorgsplikten medför emellertid inte att AIPN är skyldig att maximera möjligheterna till fast tjänst för tillfälligt anställda och extra anställda (punkt 76).

Kommissionen hade i det förevarande fallet under alla omständigheter tagit hänsyn till sökandens intresse på ett synnerligen generöst sätt (punkt 77).

Invändningen om rättsstridighet avseende kommissionens beslut av den 18 mars 1992 och av den 23 februari 1994

Den invändning om rättsstridighet som sökanden hade gjort ogillades. Även sökandens förstahandsyrkande och andrahandsyrkande ogillades.

Yrkandet om skadestånd

Förstainstansrätten konstaterade att sökandens yrkande om ersättning för ekonomisk och ideell skada skulle ogillas, eftersom det hade ett nära samband med yrkandet om ogiltigförklaring, vilket i sig hade antingen avvisats eller ogillats.

Hänvisning till förstainstansrätten den 16 juli 1992, T-l/91, Della Pietra mot kommissionen, Rec. 1992, s. II-2145, punkt 34

Domslut:

Talan ogillas.