ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
231

Den indirekta prövning som förstainstansrätten gör i ett mål angående en talan om ogiltigförklaring av en gemenskapsrättsakt, som har antagits utan att det har förelegat något utrymme för egen bedömning och i syfte att genomföra en resolution från säkerhetsrådet, kan således i särskilda undantagsfall omfatta en kontroll av efterlevnaden av de överordnade folkrättsliga regler som ingår i jus cogens, och särskilt de tvingande normerna om ett universellt skydd för de mänskliga rättigheterna, som varken FN:s medlemsstater eller FN:s organ får frångå, eftersom de utgör okränkbara principer enligt internationell sedvanerätt (Internationella domstolens rådgivande yttrande av den 8 juli 1996, Legality of the Threat or Use of Nuclear Weapons, ICJ Reports, 1996, s. 226, punkt 79. Se även för ett liknande resonemang generaladvokaten Jacobs förslag till avgörande i … [mål C-84/95] Bosphorus, [där domstolen meddelade dom den 30 juli 1996 (REG 1996, s. I-3953)], punkt 65).”
I ‑ 2127Mål C-167/05
Europeiska gemenskapernas kommission
mot
Konungariket Sverige
”Fördragsbrott — Artikel 90 andra stycket EG — Interna skatter på 
varor från andra medlemsstater — Skatter och avgifter som är av sådan 
art att de indirekt skyddar andra varor — Förbud mot att importerade 
varor diskrimineras i förhållande till konkurrerande inhemska varor — 
Punktskatter — Skillnad i beskattningen av öl och vin — Bevisbörda”
Förslag till avgörande av generaladvokat P.  Mengozzi föredraget den 
18 juli 2007  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I ‑ 2129
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 8 april 2008  .  .  .  .  .  .  .  .  .  .  . I ‑ 2150
Sammanfattning av domen
Bestämmelser om skatter och avgifter — Interna skatter och avgifter — Skatter och avgifter som 
är av sådan art att de indirekt skyddar andra varor
(EG-fördraget, artikel 95 andra stycket (nu artikel 90 andra stycket EG))
I ‑ 2128SAMMANFATTNING — MÅL C‑167/05
Ett nationellt system med skatter och avgifter 
enligt vilket vin, som huvudsakligen är 
importerat från andra medlemsländer, påförs 
en punktskatt som är högre än den punkt ‑
skatt som påförs öl, som huvudsakligen är en 
inhemsk vara, och vilket baseras på beskatt ‑
ningen av den volymprocent alkohol som 
vinet respektive ölet innehåller, synes inte 
indirekt kunna skydda det inhemska ölet 
och är därmed inte oförenligt med artikel 95 
andra stycket i fördraget (nu artikel 90 andra 
stycket EG i ändrad lydelse), i den mån skill ‑
naden i försäljningspris mellan starköl och 
vin i mellanklassen som konkurrerar med starkölet är sådan att skillnaden i beskatt ‑
ning mellan dessa två varor inte är ägnad att 
påverka konsumenternas beteende inom den 
avsedda sektorn, och i den mån det faktum 
att det finns en skyddande verkan inte heller 
framgår av statistiska uppgifter avseende 
försäljningen av berörda varor.
(se punkterna 57–60)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Gemenskapsrätt — Principer — Ej retroaktiv verkan — Undantag — Villkor — Retroaktiv verkan nödvändig med hänsyn till ett mål av allmänintresse — Berörda personers berättigade förväntningar beaktas

2. Skattebestämmelser — Harmonisering av lagstiftning — Omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt — Avdrag för ingående mervärdesskatt — Ändringslag som har till syfte att förhindra finansiella upplägg och som innebär att en ekonomisk transaktion avseende fast egendom som tidigare var mervärdesskattepliktig undantas från skatteplikt och som medför undanröjande av jämkningen av mervärdesskatten — Retroaktiv verkan — Tillåtlighet mot bakgrund av principen om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhetsprincipen — Villkor

Sammanfattning

1. Rättssäkerhetsprincipen utgör i allmänhet hinder för att det fastställs att en gemenskapsrättsakt skall börja gälla från en tidpunkt före dess offentliggörande. Det kan i undantagsfall förhålla sig annorlunda, om det krävs med hänsyn till ett mål av allmänintresse och om berörda personers berättigade förväntningar vederbörligen beaktas.

Samma princip skall iakttas av den nationella lagstiftaren då denne antar lagstiftning på områden som omfattas av gemenskapsrätten.

(se punkterna 33 och 34)

2. Principerna om skydd för berättigade förväntningar och rättssäkerhet utgör inte hinder för att en medlemsstat i undantagsfall ger en ändringslag retroaktiv verkan för att förhindra att finansiella upplägg med syfte att minska skyldigheten att betala mervärdesskatt genomförs i stor skala under förfarandet för att anta denna ändringslag som just syftar till att bekämpa sådana upplägg, under förutsättning att, under sådana omständigheter som de i målet vid den nationella domstolen, de ekonomiska aktörer som utför sådana ekonomiska transaktioner som avses i lagen har förvarnats om lagens antagande samt om denna lags retroaktiva verkan på ett sådant sätt att de kunnat förstå vilka verkningar ändringslagen kommer att medföra för dessa transaktioner.

Då denna lag innebär att en ekonomisk transaktion avseende fast egendom som tidigare var mervärdesskattepliktig undantas från skatteplikt, kan lagen medföra undanröjande av den jämkning av mervärdesskatt som skett på grund av att en rätt till avdrag för mervärdesskatt som erlagts för leveransen av denna fasta egendom utnyttjats vid tidpunkten då den fasta egendomen började användas i det som då ansågs som en skattepliktig verksamhet.

(se punkt 45 och domslutet)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Konvention om domstols behörighet och verkställighet av domar - Särskilda behörighetsregler - Behörighet i frågor om "skadestånd utanför avtalsförhållanden" - Begrepp - Talan om skadeståndsansvar före avtals ingående som grundas på att de rättsregler som gäller vid avtalsförhandlingar har åsidosatts - Omfattas

(Brysselkonventionen av den 27 september 1968, artikel 5, punkt 3)

Sammanfattning

$$Under omständigheter som kännetecknas av att det inte föreligger någon förpliktelse som en part frivilligt åtagit sig gentemot en annan under avtalsförhandlingar och av att rättsregler - däribland den regel enligt vilken parterna under avtalsförhandlingar skall handla i enlighet med tro och heder - har åsidosatts avser en talan vari det görs gällande att svaranden har ådragit sig ansvar före avtals ingående skadestånd utanför avtalsförhållanden i den mening som avses i artikel 5.3 i konventionen av den 27 september 1968 om domstols behörighet och om verkställighet av domar på privaträttens område, i dess lydelse enligt konventionen av den 9 oktober 1978 om Konungariket Danmarks, Irlands och Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands tillträde, enligt konventionen av den 25 oktober 1982 om Republiken Greklands tillträde och enligt konventionen av den 26 maj 1989 om Konungariket Spaniens och Republiken Portugals tillträde.

( se punkt 27 och domslutet )
5

När dessa villkor har uppfyllts beräknas pensionsbeloppet på grundval av arbetstagarens genomsnittliga avgifter under de 84 månader som omedelbart har föregått den dag då invaliditeten uppstod. Om denna period emellertid innehåller faser under vilka arbetstagaren inte har varit avgiftsskyldig, genomförs beräkningen som om han alltså skulle ha betalat avgifter på grundval av minimigrunden. Dessutom indexeras avgifterna för de första 60 månaderna av denna — faktiska eller fiktiva — period efter det officiella konsumentprisindexets utveckling under varje månad till slutet av den period då uppräkningen sker (artikel 3.1 och 3.4 i den ovan nämnda lagen av den 31 juli 1985).
Artikel 11 A.l c i sjätte direktivet skall tolkas så, att det beskattningsunderlag som är tillämpligt på tillhandahållande av tjänster i enlighet med artikel 6.2 a i samma direktiv skall anses omfatta kostnader som uppstått under den tid då tillgången står till den skattskyldiges förfogande på ett sätt som innebär att denne när som helst kan utnyttja tillgången för ändamål som inte har något samband med rörelsen och som har samband med själva tillgången eller som medför att den skattskyldige har rätt till avdrag för mervärdesskatt. Den del av dessa kostnader som skall ingå i beskattningsunderlaget skall vara proportionell till förhållandet mellan, å ena sidan, den sammanlagda tid under vilken tillgången faktiskt har utnyttjats och, å andra sidan, den tid under vilken tillgången har utnyttjats för ändamål som inte har något samband med rörelsen.
De ovan nämnda artiklarna 3.3, 9 och 10 strider inte heller mot artikel 10 i förordning nr 2075/92, eftersom den kvot som det i denna bestämmelse hänvisas till vad avser de maximala mängder för vilka beredningsföretagen kan ingå odlingskontrakt är den kvot som har tilldelats beredningsföretaget på grundval av de mängder som har beretts under referensperioden, med de eventuella ändringar som följer av att kvotöverföringar har skett i enlighet med artikel 10.3 i förordning nr 3477/92. En sådan överföring är konsekvensen av att varje producent bör ha rätt till ett fritt val i fråga om det företag till vilket han önskar leverera tobak från en och samma sortgrupp.

Artiklarna 3.3, 9 och 10 i förordning nr 3477/92 ora tillämpningsföreskrifter för kvotsystemet för råtobak under skördeåren 1993 och 1994 strider inte mot principerna för den gemensamma organisation av marknaden som för denna sektor har upprättats genom förordning nr 2075/92, eftersom beredningsföretagets skyldighet att utfärda odlingslicenser, som i både kvalitativt och kvantitativt hänseende intygar producentens leverans av råtobak till beredningsföretaget under de föregående skördeåren, motsvarar gemenskapslagstiftarens strävan att ge medlemsstaternas och gemenskapens myndigheter möjlighet att erhålla sådana uppgifter med hjälp av ett effektivt och öppet system som är ägnat att förebygga bedrägliga förfaranden, samtidigt som det gör det möjligt för producenterna att byta beredningsföretag från en skörd till en arman och för dessa företag att vända sig till olika producenter.

Det framgår av artikel 9.3 i förordning nr 3477/92 om tillämpningsföreskrifter för kvotsystemet för råtobak under skördeåren 1993 och 1994 att om en producent till följd av exceptionella omständigheter har förorsakats en onormal produktionsminskning under ett skördeår som skall läggas till grund för utfärdandet av odlingslicensen, skall medlemsstaten i fråga först tilldela en kompletterande referenskvantitet för detta skördeår och därefter beräkna genomsnittet av den således korrigerade produktionen under referensperioden. Bortsett från detta undantag har medlemsstaterna ett betydande utrymme för eget skön vid genomförandet av nämnda bestämmelse. Principiellt sett kan därför varken upprättandet på förhand av reservkvoter som beräknas i förhållande till de producerade kvantiteterna av olika tobakssorter, varvid hänsyn tas till att vissa sorter oftare drabbas av naturkatastrofer än andra, eller fördelningen av dessa kvoter mellan de berörda producenterna enligt ett system som inte nödvändigtvis innebär en fördelning som exakt motsvarar den förlust som en producent har lidit anses strida mot ovannämnda artikel 9.3, dock förutsatt att ett sådant system fungerar enligt objektiva kriterier.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Fri rörlighet för varor - Kvantitativa restriktioner - Åtgärder med motsvarande verkan - Begreppet - Hinder som följer av nationella bestämmelser som på ett icke-diskriminerande sätt reglerar försäljningsmetoder - Artikel 30 i fördraget icke tillämplig - Lagstiftning som innebär ett förbud mot försäljning med synnerligen låg vinstmarginal

(EEG-fördraget, artikel 30)

Sammanfattning

Att tillämpa nationella bestämmelser som begränsar eller förbjuder vissa försäljningsmetoder på produkter från andra medlemsstater är inte ägnat att direkt eller indirekt, faktiskt eller potentiellt, hindra handeln mellan medlemsstaterna, under förutsättning att bestämmelserna är tillämpliga på alla företag som är verksamma i medlemsstaten i fråga och under den vidare förutsättningen att bestämmelserna rättsligt och faktiskt påverkar saluföring av inhemska produkter och produkter från andra medlemsstater på samma sätt. Att tillämpa sådana bestämmelser på försäljning av produkter från annan medlemsstat som svarar mot krav som uppställs i den staten är således - under ovan angivna förutsättningar - inte ägnat att hindra produkternas tillgång till marknaden eller att vara mer betungande för dessa produkter än för motsvarande nationella produkter. Sådana bestämmelser faller därmed utanför tillämpningsområdet för artikel 30 i fördraget.

Artikel 30 i fördraget skall därmed tolkas på så sätt att den inte är tillämplig i fall där en medlemsstat genom lagstiftning förbjuder försäljning med synnerligen låg vinstmarginal.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. En institutions rättsakter - förordning - geografiskt tillämpningsområde

(artikel 189 i EEG-fördraget)

2. Havsfiske - gemensam politik - marina farvatten som lyder under medlemsstaternas suveränitet eller jurisdiktion - avgränsning - hänvisning till nationell rätt - betydelse

(artikel 2.3 i rådets förordning nr 101/76)

3. Hav - fiskeresurser - bevarandeåtgärder - EEG:s behörighet - inte utövad - interimistisk behörighet för medlemsstaterna - samarbetsskyldighet

(artikel 102 i anslutningsakten, artikel 5 i EEG-fördraget)

4. Likabehandling - diskriminering - förbud - åtskillnadskriterier - förtäckt diskriminering - förbud

(artikel 7 i EEG-fördraget)

5. Havsfiske - utövning - nationella åtgärder - tillträde till fiskezoner - begränsning - kriterier - diskriminering - förbud

(artikel 7 i EEG-fördraget, artikel 2 i förordning nr 101/76)

Sammanfattning

1. Förordningar har i sin egenskap av institutionella rättsakter som grundar sig på fördraget, i princip samma geografiska tillämpningsområde som själva fördraget.

2. Artikel 2.3 i förordning nr 101/76 skall förstås så, att den hänvisar till de vid varje given tidpunkt gällande gränserna för hela gemenskapsrättens tillämpningsområde. Hänvisningen i denna bestämmelse till "den gällande lagstiftningen" i de olika medlemsstaterna för avgränsningen av de havsområden som lyder under deras suveränitet eller jurisdiktion skall förstås så att den avser de lagar som gäller vid vilken tidpunkt som helst under ifrågavarande förordnings giltighetstid. Varje utvidgning av ifrågavarande havsområden medför således automatiskt motsvarande utvidgning av förordningens tillämpningsområde.

3. Gemenskapen har behörighet att vidta åtgärder för bevarande av havets biologiska resurser, såväl autonomt som i form av åtaganden som avtalats med tredje land eller inom ramen för internationella organisationer. I den utsträckning som denna behörighet har utövats av gemenskapen utesluter de bestämmelser som denna antagit alla motstridiga bestämmelser i medlemsstaterna. Så länge som den i artikel 102 i anslutningsakten föreskrivna övergångstiden inte har löpt ut och gemenskapen inte tillfullo utövat sin befogenhet på området

är det däremot tillåtet för medlemsstaterna att på det nationella planet vidta lämpliga bevarandeåtgärder utan att det påverkar den samarbetsskyldighet som fördraget ålägger dem, särskilt i artikel 5.

4. Den regel om likabehandling som fastställts i gemenskapsrätten förbjuder inte bara öppen diskriminering grundad på nationalitet, utan även all förtäckt diskriminering, som genom tillämpning av andra åtskillnadskriterier i praktiken leder till samma resultat.

5. Nationella åtgärder som genom valet av ett kriterium grundat på fartygens dimension och maskinstyrka får till följd att en del av fiskeflottorna från andra medlemsstater utestängs från de fiskezoner som lyder under medlemsstatens suveränitet eller jurisdiktion, medan däremot ingen motsvarande skyldighet åläggs de egna medborgarna, strider mot såväl artikel 7 i EEG-fördraget som artikel 2.1 i förordning nr 101/76.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 294/66

Tribunalens beslut av den 9 juni 2015 – Advansa m.fl. mot kommissionen

(Mål T-283/14) (1)

((Statligt stöd - Åtgärder vidtagna av Tyskland till stöd för elektricitet producerad genom förnybara energikällor och elintensiva företag - Beslut om att inleda förfarande enligt artikel 108. 2 FEUF - Slutgiltigt beslut har fattats efter det att talan väckts - Anledning saknas att döma i saken))

(2015/C 294/81)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Advansa GmbH (Hamm, Tyskland), Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ibbenbüren, Tyskland), Aurubis AG (Hamburg, Tyskland), Cabb GmbH (Gersthofen, Tyskland), CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Bitterfeld-Wolfen, Tyskland), CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Brunsbüttel, Tyskland), Clariant Produkte (Tyskland) GmbH (Frankfurt am Main, Tyskland), Dow Olefinverbund GmbH (Schkopau, Tyskland), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Stade, Tyskland), Dralon GmbH (Dormagen, Tyskland), Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG (Neumünster, Tyskland), Hahl Filaments GmbH (Munderkingen, Tyskland), ISP Marl GmbH (Marl, Tyskland), Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Sulzbach, Tyskland), Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Sulzbach), Nabaltec AG (Schwandorf, Tyskland), Siltronic AG (München, Tyskland), Trevira GmbH (Bobingen, Tyskland), Wacker Chemie AG (München) och Westfalen Industriegase GmbH (Münster, Tyskland) (ombud: advokaterna C. Arhold, L. Petersen, F. A. Wesche, N. Wimmer och T. Woltering)

Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: T. Maxian Rusche och R. Sauer, biträdda av advokaterna C. von Donat och G. Quardt)

Saken

Begäran om partiell ogiltigförklaring av kommissionens slutgiltiga beslut C (2013) 4424 av den 18 december 2013 om att inleda det förfarande som föreskrivs i artikel 108. 2 FEUF med anledning av åtgärder vidtagna av Förbundsrepubliken Tyskland till stöd för elektricitet från förnybara energikällor och energiintensiva konsumenter (Statligt stöd SA. 33995 (2013/C) (ex 2013/NN)).

Avgörande

1) Det finns inte längre anledning att döma i saken.

2) Det finns inte längre anledning att pröva ansökan om intervention från Eftas tillsynsmyndighet.

3) Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, Cabb GmbH, CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dow Olefinverbund GmbH, Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH, Dralon GmbH, Ems-Chemie (Neumünster) GmbH & Co. KG, Hahl Filaments GmbH, ISP Marl GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG, Trevira GmbH, Wacker Chemie AG och Westfalen Industriegase GmbH ska bära sina rättegångskostnader samt ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

4) Eftas tillsynsmyndighet ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 223, 14.7.2014.
2)

Det finns inte längre anledning att pröva ansökningarna om intervention från Flachglas Torgau GmbH och Saint-Gobain Isover G+H AG, par Kronotex GmbH & Co. KG et Kronoply GmbH, från Bayer MaterialScience AG, från Sabic Polyolefine GmbH, från Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH och Ineos Vinyls Deutschland GmbH, samt från Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG och Wacker Chemie AG.
—

under alla förhållanden, tillerkänna henne ett belopp som provisoriskt och i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) fastställs till 20 000 euro, som ersättning för ideell skada, jämte dröjsmålsränta enligt lag från den dag dom meddelas,
—

förplikta tillsättningsmyndighetens att till sökanden utge ersättning för den ideella skada som han lidit till ett belopp som i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) beräknas uppgå till 150 000 euro, jämte dröjsmålsränta enligt lag från och med det datum från vilket sådan kan utkrävas, samt ersättning för den skada i karriären som han lidit till ett belopp som i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) beräknas uppgå till 50 000 euro, jämte dröjsmålsränta enligt lag från och med det datum från vilket sådan kan utkrävas, och
—

i konsekvens härmed (i) ogiltigförklara samtliga beslut som har antagits på grundval av meddelandet om lediga tjänster, inklusive det beslut att utse L till rådgivare vid avdelningen OVS som antogs i slutet av anställningsförfarandet och (ii) förplikta svaranden att utge 10 000 euro, i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono), som ersättning för den ideella skada som sökanden har lidit, och 2 500 euro som ersättning för den materiella skada som sökanden har lidit till följd av sökandens råd under det administrativa förfarandet,
—

ogiltigförklara det beslut som fattats av byrån för harmonisering inom den inre marknaden den 3 december 2007 genom vilket sökandens klagomål av den 8 augusti 2007 avslogs, samt beslut nr PERS-01-07 om tilldelning av befordringspoäng i 2003 års befordringsförfarande, beslut ADM-07-17 om tolkning av beslut 03-35 om karriär för och befordran av tjänstemän och tillfälligt anställda, och skrivelsen av den 15 juni 2007, med rubriken ”Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority”,
SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2011 :14 1BESLUT AV O RDFÖRANDEN PÅ PERSONALDOMSTOLENS ANDR A AVDELNING
den 15 februari 2011
Mål F-18/10
Georges Capidis
mot
Europeiska komm issionen
”Förlikning på initiativ av pe rsonaldomstolen — Avskrivning”
Saken: Talan, som väckts me d stöd av artiklarna 236 EG och 152 E A, genom vilken Georges 
Capidis h ar y rkat o giltigförklaring a v t illsättningsmyndighetens b eslut a v d en 
30 april 2009 a tt m ot sökanden vidta disciplinåtgärden placering i e n lägre lönegrad.
Avgörande:Mål F-18/10, Capidis m ot ko mmissionen a vskrivs. Parterna ska b ära s ina egna 
rättegångskostnader enligt den överenskomme lse som ingåtts me llan dem.
Samm anfattning
Tjänstemän — Talan — Förlikning vid personaldomstolen — Avskrivning
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 69)
SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2010 :108 1BESLUT AV O RDFÖRANDEN PÅ PERSONALDOMSTOLENS ANDR A AVDELNING
den 23 september 2010
Mål F-51/07 R ENV
Philippe Bui Van
mot
Europeiska komm issionen
”Förlikning på personaldomstolens initiativ — Avskrivning”
Saken: Talan väckt me d stöd av artikel 236 EG och 152 E A, varigenom P hilippe B ui Van yrkat 
ogiltigförklaring a v d et b eslut s om g eneraldirektören f ör E U-kommissionens 
gemensamma forskningscentrum f attade den 4 oktober 2006 , att p lacera h onom i 
lönegrad AS T 3 l öneklass 2 f astän han tidigare placerats i l önegrad AS T 4 l öneklass 2, 
samt tillsättningsmyndighetens beslut av den 5 mars 2007 a tt avslå hans klagomål, och 
tillerkänna honom ett symboliskt skadestånd på en euro för ideell skada .
Avgörande:Mål F-51/07 RENV, Bui Van m ot ko mmissionen avskrivs. Personaldomstolen stadfäster 
att ko mmissionen godtagit att sökanden har rä tt att behålla det belopp o m 1 500  euro 
som u tbetalats till honom för att följa domen av den 11 september 2008 i m ål F-51/07, 
Bui Van m ot ko mmissionen. Sökanden godtar att ko mmissionen, som ersättning för en 
del av det belopp h an erhållit som ersättning för rättegångskostnader för att följa domen 
av den 11 september 2008 , återkräver ett belopp o m 1 500  euro genom att göra avdrag 
med 500 euro pe r månad p å hans lön från och me d oktober 2010 . Vardera parten ska stå 
för sin rä ttegångskostnad i f örevarande m ål och i m ålet inför Europeiska u nionens 
tribunal.
Samm anfattning
Tjänstemän — Talan — Förlikning inför personaldomstolen — Avskrivning
(Personaldomstolens rättegångsregler, artikel 69)