18

Raad van State hyste tvivel om tolkningen av artiklarna 56 EG, 58 EG, 86.2 EG, 87 EG och 88 EG och beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Är det fråga om en sådan restriktion för den fria rörligheten för kapital som avses i artikel 56 EG om det krävs ett förhandstillstånd från behörig minister för att gränsöverskridande verksamhet ska få bedrivas av ett företag som enligt lag är godkänt för att värna om bostadsförsörjningen i Nederländerna, som för detta ändamål kan begära allmänna medel, som enligt lag endast får verka för detta ändamål och vars verksamhetsområde i princip ska vara beläget i Nederländerna (en så kallad godkänd inrättning)? 2) a. Kan behovet av bostadsförsörjning i en medlemsstat betraktas som hänsyn till allmän ordning i den mening som avses i artikel 58 EG? b. Kan behovet av bostadsförsörjning i en medlemsstat betraktas som ett av de tvingande skäl av allmänintresse som EG-domstolen har erkänt i sin rättspraxis? c. Kan närmare bestämt behovet av att bostadsförsörjningssystemet i en medlemsstat är effektivt och finansierbart betraktas som sådan hänsyn till allmän ordning som avses i artikel 58 EG eller som ett av de tvingande skäl av allmänintresse som EG-domstolen har erkänt i sin rättspraxis? 3) a. Förutsatt att kravet på förhandstillstånd för en sådan godkänd inrättning som avses i fråga 1 utgör en restriktion som är motiverad med hänsyn till något av de intressen som avses i frågorna 2 a, 2 b och 2 c, är det kravet i så fall nödvändigt och proportionellt? b. Förfogar en medlemsstat, vid tillämpning av motiveringen, över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning för att fastställa det berörda allmänna intressets omfattning och det sätt på vilket det ska tillgodoses? Är det härvid bland annat av avgörande betydelse att gemenskapen saknar eller knappt har några befogenheter på bostadsförsörjningsområdet? 4) a. Kan en medlemsstat för att motivera en restriktion för den fria rörligheten för kapital – vid sidan av eller i kombination med de tvingande skäl av allmänintresse som nämns i artikel 58 EG och erkänns i EG-domstolens rättspraxis – samtidigt hänvisa till artikel 86.2 EG, för det fall de berörda företagen har tillerkänts särskilda rättigheter och anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse? b. Har det allmänintresse som avses i artikel 58 EG och de tvingande skäl av allmänintresse som erkänns i EG-domstolens rättspraxis samma innehåll som det allmänna ekonomiska intresse som avses i artikel 86.2 EG? c. Har den berörda medlemsstatens hänvisning till artikel 86.2 EG – med stöd av vilken det hävdas att de aktuella företagen, som har tillerkänts särskilda rättigheter, utövar uppgifter av allmänt ekonomiskt intresse – något mervärde i förhållande till åberopandet av sådana allmänna intressen som avses i artikel 58 EG och de tvingande skäl av allmänintresse som erkänns i EG-domstolens rättspraxis? 5) a. Kan företag, såsom sådana godkända inrättningar som avses i fråga 1, som å ena sidan måste använda samtliga av sina resurser för att tillgodose behovet av bostadsförsörjning men som å andra sidan också bedriver kommersiell verksamhet för att främja bostadsförsörjningen med avseende på samtliga eller vissa av sina uppgifter, betraktas som sådana företag som anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som avses i artikel 86.2 EG? b. Krävs det för att fråga 5 a ska besvaras jakande att de berörda företagen tillämpar en uppdelad redovisning, varav det tydligt framgår vilka kostnader och intäkter som hänger samman med å ena sidan deras sociala verksamhet och å andra sidan deras kommersiella verksamhet, och att nämnda skyldighet föreskrivs i nationell lag? Ska det därmed garanteras att en medlemsstats ekonomiska medel uteslutande går till den sociala verksamheten och dess fortbestånd? 6) a. Om en sådan godkänd inrättning som avses i fråga 1 med avseende på samtliga eller vissa av sina verksamheter kan betraktas som ett sådant företag som har anförtrotts att tillhandahålla tjänster av allmänt ekonomiskt intresse som avses i artikel 86.2 EG, kan då den omständigheten att det har anförtrotts att tillhandahålla sådana tjänster motivera att den godkända inrättningen utsätts för en sådan restriktion för den fria rörligheten för kapital som avses i artikel 56 EG? b. Förfogar en medlemsstat vid tillämpningen av motiveringen över ett stort utrymme för skönsmässig bedömning för att fastställa det berörda allmänna intressets omfattning och det sätt på vilket det ska tillgodoses? Är det härvid bland annat av avgörande betydelse att gemenskapen saknar eller knappt har några befogenheter på bostadsförsörjningsområdet? 7) a. Kan den omständigheten att en medlemsstat ställer ekonomiska medel till förfogande för vissa sådana företag som avses i artikel 86.2 EG medföra ett behov av att territoriellt avgränsa verksamhetsområdet för att undvika att dessa ekonomiska medel blir till olagligt statligt stöd och att företagen med hjälp av dessa medel i en annan medlemsstat konkurrerar med företagen i den medlemsstaten på icke marknadsmässiga villkor? b. Kan en medlemsstat, såsom i förevarande fall Nederländerna, kräva att sådana godkända inrättningar som avses i fråga 1, som avser att genomföra social och kommersiell byggverksamhet avseende bostäder i en annan medlemsstat, införskaffar ett förhandstillstånd för det fall det i den förstnämnda medlemsstaten ännu inte föreligger någon laglig skyldighet att göra en uppdelning mellan dessa två verksamhetstyper? Utgör kravet på förhandstillstånd i detta fall en nödvändig och proportionell åtgärd för att efterleva artiklarna 87 EG och 88 EG?”