ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
48

Fusion for Energy har, för det första, gjort gällande att omnämndandet av ett skriftligt prov i vägledningen för sökande och i e-postmeddelandet till sökandena av den 4 juni 2015 berodde på ett administrativt misstag. Urvalskommittén och AHCC hade inte rådfrågats angående vägledningen för sökande och hade inte skrivit under den. I detta sammanhang har Fusion for Energy även anfört att enligt artikel 5.4 och 5.5 i genomförandebestämmelserna var anordnandet av ett skriftligt prov inte obligatoriskt för tillfälliga anställningar som ska tillsättas så snart som möjligt. Enligt Fusion for Energy framgår det heller inte av vägledningen för sökande att ett skriftligt prov alltid ska anordnas, vilket borde ha stått klart för sökanden när han mottog inbjudan till mötet eller under mötet.
13

I redogörelsen för skälen i skrivelsen av den 27 mars 2015 (nedan kallad redogörelsen för skälen för de angripna rättsakterna) grundade sig rådet på följande nationella beslut: för det första beslutet av Secretary of State for the Home Department (Förenade kungarikets inrikesminister, nedan kallad Home Secretary) av den 29 mars 2001 om ändring av UK Terrorism Act 2000 (Förenade kungarikets lag från år 2000 om terrorism) och om förbud mot Hamas-Izz al-Din al-Qassam såsom varande en organisation inblandad i terrorism (nedan kallad Home Secretarys beslut), för det andra ett beslut av United States Secretary of State (den amerikanska utrikesministern, Förenta staterna) av den 8 oktober 1997, i vilket Hamas klassades som en utländsk terroristorganisation i den mening som avses i Immigration and Nationality Act (Förenta staternas lag om immigration och medborgarskap, nedan kallad INA) (nedan kallat 1997 års amerikanska beslut), för det tredje ett beslut av den amerikanska utrikesministern av den 31 oktober 2001, fattat med stöd av Executive Order nr 13224 (presidentdekret nr 13224) (nedan kallat 2001 års amerikanska beslut) och, för det fjärde, ett beslut av den 23 januari 1995 fattat med stöd av Executive Order nr 12947 (presidentdekret 12947) (nedan kallat 1995 års amerikanska beslut).
1

Talan i dessa mål avser ansökningar om ogiltigförklaring av Europaparlamentets beslut A(2015) 8324 C, A(2015) 8463 C, A(2015) 8627 C, A(2015) 8682 C, A(2015) 8594 C, A(2015) 8551 C, A(2015) 8732 C, A(2015) 8681 C, A(2015) 8334 C, A(2015) 8327 C, A(2015) 8344 C, av den 14 september 2015, A(2015) 8656 C, A(2015) 8678 C, A(2015) 8361 C, A(2015) 8663 C, A(2015) 8360 C, A(2015) 8486 C, A(2015) 8305 C, av den 15 september 2015, A(2015) 8602 C, A(2015) 8554 C, A(2015) 8490 C, A(2015) 8659 C, A(2015) 8547 C, A(2015) 8552 C, A(2015) 8553 C, A(2015) 8661 C, A(2015) 8684 C, A(2015) 8672 C, av den 16 september 2015, och A(2015) 13844 C, av den 14 januari 2016, genom vilka parlamentet, på grundval av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (EGT L 145, 2001, s. 43), avslog de bekräftande ansökningar om tillgång till parlamentshandlingar med uppgifter om ersättningar till institutionens ledamöter som hade ingetts av sökandena Maria Psara, Tina Kristan, Tanja Malle, Wojciech Cieśla, Staffan Dahllof, Delphine Reuter, České centrum pro investigativní žurnalistiku o.p.s., Harry Karanikas, Crina Boros, Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica, Balazs Toth, Minna Knus-Galán, Atanas Tchobanov, Dirk Liedtke, Nils Mulvad, Hugo van der Parre, Guia Baggi, Marcos García Rey, Mark Lee Hunter, Kristof Clerix, Rui Araujo, Anuška Delić, Jacob Borg, Matilda Bačelić och Gavin Sheridan (nedan kallade de angripna besluten).
41

För det första har Echa framhållit att myndigheten, när den utformat förklaringar om att gällande krav inte uppfyllts, inte avsett att dessa förklaringar skulle vara bindande för de nationella kontrollmyndigheterna eller för registranterna själva. Sedan november 2012 ska Echa ha utfärdat ”deklarationer om att krav inte uppfyllts”, som gav Echa möjlighet att framlägga sin åsikt om huruvida beslut om utvärdering av registreringsunderlag hade respekterats av registranterna. Bruket att skicka ”deklarationer om att krav inte uppfyllts” till medlemsstaterna syftar enligt Echa till att ge tekniska och vetenskapliga råd utan några bindande verkningar, så att medlemsstaterna sedan ska kunna vidta sina egna kontrollåtgärder. Det förhållandet att Echa vid utformningen av den angripna rättsakten endast avsåg att ge det franska ekologiministeriet ett tekniskt och vetenskapligt råd utan bindande verkningar bekräftades genom ett formulär som Echa publicerade på internet i oktober 2013 under titeln ”Uppföljning av beslut om utvärdering av registreringsunderlag” (”Follow up to dossier evaluation decisions”). Enligt detta dokument var en ”deklaration om att krav inte uppfyllts efter beslut om granskning av registreringsunderlag enligt förordning nr 1907/2006” inte mer än ett dokument som innehöll Echa-sekretariatets bedömning, avsedd för en medlemsstat och som visade att en registrant inte hade svarat på en begäran om information inom tidsfristen.
24

Såsom EUIPO har påpekat är emellertid den franska versionen en av de enda versioner som är formulerad på detta sätt. I de flesta andra språkversionerna av den aktuella bestämmelsen avses de varor och tjänster på vilka invändningen grundas. Således står det i den engelska versionen ”the goods and services on which the opposition is based”, i den tyska versionen ”die Waren und Dienstleistungen, auf die sich der Widerspruch stützt”, i den italienska versionen ”i prodotti e i servizi sui quali si basa l’opposizione” och i den spanska versionen ”los productos y servicios en los que se basa la oposición”.
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 6 december 2016 –

Groupe Go Sport mot EUIPO – Design Go (GO SPORT)

(mål T‑703/15)

”EU-varumärke – Invändningsförfarande – Ansökan om registrering som EU‑varumärke av ordmärket GO SPORT – Äldre nationella ordmärken GO – Invändningsenheten har lämnat delvis avslag på ansökan om registrering – Inlagan innehållande grunderna för överklagandet har inkommit för sent – Överklagandet till överklagandenämnden ska avvisas – Artikel 60 i förordning (EG) nr 207/2009 – Regel 49.1 i förordning (EG) nr 2868/95”

1. EU-varumärke – Förfaranden vid immaterialrättsmyndighetens enheter – Överföring av meddelande till immaterialrättsmyndigheten – Överföring via fax – Ofullständigt eller oläsligt meddelande (Kommissionens förordning nr 2868/95, artikel 1, regel 80.2) (se punkterna 61–63)

2. EU-varumärke – Förfarandebestämmelser – Tidsfrister – Utgången frist – Undantag – Skyldighet att vara aktsam och omsorgsfull (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 60; kommissionens förordning nr 2868/95, artikel 1, regel 49.3) (se punkt 68)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s andra överklagandenämnd den 22 september 2015 (ärende R 569/2015-2), angående ett invändningsförfarande mellan Design Go och Groupe Go Sport.

Domslut

1) Överklagandet ogillas.
43

Inledningsvis framgår det av de förklaringar och handlingar som parterna lämnat in till tribunalen den 11 och den 29 juli 2016 att Saremar, som inte kunnat återbetala den del av det ifrågavarande stödet som redan betalats ut, lämnade in en ansökan om att omfattas av den ackordsuppgörelse som inletts för att avveckla verksamheten. Tribunale di Cagliari (Förstainstansdomstolen i Cagliari, Italien) godkände denna begäran den 22 juli 2015. Saremar har sedan 31 mars 2016 upphört all verksamhet och befinner sig i slutfasen av sin likvidation, eftersom samtliga prioriterade borgenärer fått sina fordringar tillgodosedda och eftersom, enligt Saremar självt, det de närmaste månaderna ska ske en första fördelning av tillgångar till de oprioriterade borgenärerna.
128

Projektet utgjordes, såsom dess namn antyder (To the Children of Russia: Address – Crimea), av en PR-kampanj avsedd att övertyga barnen på Krim att de var ryska medborgare som bodde i Ryssland. Den understödde således rysk politik att införliva Krim med Ryssland.
1

En av de två sökandena, FIH Erhvervsbank A/S (nedan kallad FIH), är ett aktiebolag bildat enligt dansk banklagstiftning och under de danska bankmyndigheternas tillsyn. FIH och dess dotterbolag är helägda av den andra sökanden, FIH Holding A/S (nedan kallad FIH Holding).
4

Sökandebolagets tillstånd att framställa och handha alkohol och spritdrycker drogs därför in. Sedan dess säljer bolaget, under märket Frucona, spritdrycker som köpts in från O.H., ett företag som i enlighet med ett avtal med sökandebolaget tillverkade dessa enligt licens i sökandebolagets spritdrycksfabriker.
30

Vad därutöver gäller harmoniseringskontorets befogenhet att skönsmässigt besluta huruvida för sent ingiven bevisning ska beaktas, kan det vara befogat att harmoniseringskontoret i ett ogiltighetsförfarande beaktar för sent ingiven bevisning, framför allt när harmoniseringskontoret anser att det material som har ingetts för sent vid ett första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan på utgången i ogiltighetsförfarandet och att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som denna bevisning har ingetts och omständigheterna kring ingivandet (se, analogt, dom harmoniseringskontoret/Kaul, punkt 28 ovan, EU:C:2007:162, punkt 44, och dom New Yorker SHK Jeans/harmoniseringskontoret, punkt 28 ovan, EU:C:2013:484, punkt 33).
9

Sökanden och de övriga fyra bolagen ansökte hos tullkontoren i Hamburg-Stadt, Duisburg och Krefeld (Tyskland) om utbetalning av ränta om 0,5 procent per månad på de betalda antidumpningstullarna för perioden från det att tullarna utbetalats tills de återbetalats. Dessa ansökningar av den 6 och 7 november 2012 avslogs genom beslut av de nämnda tullkontoren den 8 och 23 november 2012, 18 december 2012, respektive den 3 april 2013. Sökanden och de fyra övriga bolagen begärde att dessa beslut skulle omprövas. Sökanden uppgav vid förhandlingen, som svar på tribunalens fråga härom, att samtliga av dessa förfaranden vilandeförklarats i väntan på att Finanzgericht Hamburg (domstol i första instans i Hamburg för mål om skatter, tullar och avgifter) antar ett slutligt beslut i målet mellan Hüpeden & Co (GmbH & Co.) KG och tullmyndigheterna.
Enligt regel 19.2 d i förordning nr 2868/95 om genomförande av förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärke krävs det dessutom – för att kunna invända mot registrering av ett EU-varumärke med stöd av en äldre rättighet – att invändaren till Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet ger in information som visar att denna uppfyller de villkor som uppställs i den nationella lagstiftning som invändaren har hävdat ska tillämpas och dessutom att nämnda invändare ger in information som visar innehållet i den nationella lagstiftningen. Då rättegångsdeltagarna inte har anfört något argument eller inkommit med någon bevisning i detta hänseende, är immaterialrättsmyndigheten således inte skyldig att på eget initiativ inhämta information avseende den tillämpliga nationella lagstiftningen.

När det gäller en invändning som baseras på en äldre rättighet i den mening som avses i artikel 8.4 i förordning nr 207/2009 om EU-varumärken innehåller regel 19.2 d i förordning nr 2868/95 om genomförande av förordning nr 40/94 om gemenskapsvarumärke inte någon noggrann och uttömmande uppräkning av de handlingar som ska lämnas in till stöd för en invändning. I den mån nämnda bestämmelse endast anger skyldigheten att inkomma med bevis på förvärv, fortsatt förekomst och omfattningen av skyddet för den äldre rättigheten i den mening som avses i artikel 8.4 i förordning nr 207/2009, utan någon närmare precisering, anses invändaren inte ha kännedom om exakt vilka handlingar som denne behöver ge in till stöd för invändningen. Under dessa omständigheter ska överklagandenämndens utrymme för skönsmässig bedömning inte användas restriktivt i fråga om möjligheten att beakta för sent åberopade omständigheter och bevis, vilken stadfästs i artikel 76.2 i förordning nr 207/2009.

Den omständigheten att överklagandenämnden inte ens använde sitt utrymme för skönsmässig bedömning restriktivt och att den på grundval av den motiveringen vägrade beakta de hänvisningar till den tillämpliga nationella lagstiftning som åberopats vid nämnden åsidosätter således artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 och regel 50.1 tredje stycket i förordning nr 2868/95.

(se punkterna 53, 55, 56, 59 och 61)
När det gäller restriktiva åtgärder mot Iran, såsom frysning av tillgångar som tillhör enheter som ger Irans regering stöd omfattar inte kriteriet finansiellt stöd till den regeringen alla former av stöd, utan enbart sådana former av stöd som genom deras kvantitativa eller kvalitativa betydelse bidrar till att Irans kärntekniska verksamhet kan drivas vidare

Definitionen av ordet ”logistiskt” i artikel 20.1 c i beslut 2010/413/GUSP och i artikel 23.2 d i förordning nr 267/2012 om restriktiva åtgärder mot Iran ska inte endast anses omfatta transport av varor eller personer. Nämnda ord förstås nämligen vanligtvis så, att det avser all verksamhet som rör organisation eller genomförande av en komplex process. Logistik är sålunda ett övergripande begrepp som kan omfatta olika moment såsom tillhandahållande av råvaror, materialhantering, leverans av varor eller lagerarbete. Följaktligen avses med logistiskt stöd enligt den ovannämnda bestämmelsen all verksamhet som – även om den i sig inte har något direkt eller indirekt samband med kärnvapenspridning – genom sin kvantitativa och kvalitativa betydelse kan komma att underlätta sådan spridning genom att möjliggöra för Irans regering att uppfylla specifika logistiska behov, såsom är fallet inom olje- och gassektorn, vilken genererar stora inkomster för nämnda regering.

Arbeten avseende ingenjörsteknik, tillverkning och underhåll, som utförs av en enhet som är verksam på området för ingenjörsteknik, tillverkning och montering av infrastrukturer, till havs och på land, för olje- och gasprojekt, och som förefaller vara den främsta huvudentreprenören i Iran i fråga om tillverkning och installation av infrastruktur till havs, är oundgängliga för att Irans gas- och oljeindustri ska fungera. Den industrin skulle inte fungera utan oljeborrplattformar, installationer för utvinning och transport, särskilt gas- och oljeledningar. Den enhetens installationer och anläggningar är, genom deras kvantitativa och kvalitativa betydelse, således nödvändiga för att den iranska olje- och gasindustrins behov ska tillgodoses. Den industrin kontrolleras av Irans regering via olika statliga företag. Ett logistiskt stöd av nämnda slag från den enheten till nämnda regering uppfyller följaktligen kriteriet i artikel 20.1 c i beslut 2010/413/GUSP och i artikel 23.2 d i förordning nr 267/2012, eftersom Iran, enligt skäl 22 i beslut 2010/413/GUSP och skäl 8 i beslut 2012/35/GUSP, har stora inkomster från energisektorn vilka möjliggör finansiering av landets spridningskänsliga kärntekniska verksamhet.

Rådet gör således inte någon oriktig bedömning när det beslutar att uppta en sådan enhets namn i förteckningarna över personer och enheter mot vilka restriktiva åtgärder vidtas av det skälet att enheten tillhandahåller Irans regering logistiskt stöd.

(se punkterna 53–55)
128

Det framgår emellertid av parternas svar på en skriftlig fråga från tribunalen att övervakningsuppgifter är uppgifter som samlas in först efter det att växtskyddsmedel som innehåller ämnen som godkänts på grundval av förordning nr 1107/2009 faktiskt släppts ut på fältet. I vissa fall kan uppgifterna samlas in inom ramen för övervakningsprogram som genomförs under en tidsperiod som räknas i år och som i princip inte omfattar någon kontrollgrupp som inte exponeras för de aktuella ämnena, där man observerar och studerar utsläpp av bekämpningsmedel som inte simuleras. I och med att det rör sig om icke-interventionsstudier är parametrarna för bins exponering för bekämpningsmedel varken fastställda eller kontrollerade. Trots att standardiseringsinsatser har utvecklats inom ramen för vissa övervakningsprogram finns det ingen enhetlig metod för övervakningsstudier som kan garantera att kvaliteten på de framtagna uppgifterna är enhetlig. Kvaliteten beror nämligen på att vetenskapliga principer och god vetenskaplig praxis iakttas. Med desto större anledning garanteras inte kvaliteten och enhetligheten av de insamlade övervakningsuppgifterna utanför övervakningsprogram.
15

Den 18 februari 2013 antog Europeiska unionens råd genomförandeförordning (EU) nr 157/2013 av den 18 februari 2013 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av bioetanol med ursprung i Amerikas förenta stater (EUT L 49, 2013, s. 10) (nedan kallad den angripna förordningen), genom vilken den införde en antidumpningstull på bioetanol, kallad drivmedelsetanol, det vill säga etylalkohol framställd av jordbruksprodukter, denaturerad eller odenaturerad, utom produkter med en vattenhalt på mer än 0,3 viktprocent uppmätt enligt standarden EN 15376, men inbegripet etylalkohol framställd av jordbruksprodukter i blandningar med bensin med en etylalkoholhalt på mer än 10 volymprocent, med ursprung i Förenta staterna, för närvarande klassificerad enligt KN-nummer ex 2207 10 00, ex 2207 20 00, ex 2208 90 99, ex 2710 12 21, ex 2710 12 25, ex 2710 12 31, ex 2710 12 41, ex 2710 12 45, ex 2710 12 49, ex 2710 12 51, ex 2710 12 59, ex 2710 12 70, ex 2710 12 90, ex 3814 00 10, ex 3814 00 90, ex 3820 00 00 och ex 3824 90 97 (TARIC‑nummer 2207100012, 2207200012, 2208909912, 2710122111, 2710122592, 2710123111, 2710124111, 2710124511, 2710124911, 2710125111, 2710125911, 2710127011, 2710129011, 3814001011, 3814009071, 3820000011 och 3824909767), med en landsomfattande sats på 9,5 procent, i form av ett fast belopp på 62,30 euro per ton netto. Antidumpningstullen skulle vara tillämplig i proportion, i vikt, till den totala bioetanolhalten för en period av fem år.
121

Sökandena har vid förhandlingen, med hänvisning till dom av den 3 juli 2014, Spanien m.fl./kommissionen (T‑319/12 och T‑321/12, EU:T:2014:604), gjort gällande att kommissionen även borde ha godtagit de undersökningar som lagts fram i efterhand. Det argumentet kan inte godtas. I det mål som ledde fram till denna dom rörde det sig nämligen om huruvida en medlemsstat uppträtt som en privat investerare skulle ha gjort och inte huruvida en åtgärd var förenlig med den inre marknaden enligt artikel 107.3 c) FEUF. Tribunalen konstaterade i punkt 134 i den domen att de kompletterande ekonomiska bedömningar som medlemsstaten gett in under det administrativa förfarandet kunde klargöra de omständigheter som förelåg vid investeringsbeslutet och att de kunde beaktas av kommissionen. En sådan slutsats kan inte kullkasta den rättspraxis enligt vilken frågan huruvida en åtgärd utgör statligt stöd ska avgöras mot bakgrund av den situation som förelåg vid tidpunkten då åtgärden vidtogs, och att kommissionen, om den skulle beakta senare inträffade omständigheter, skulle gynna de medlemsstater som inte fullgör sin skyldighet att på projektstadiet anmäla de stöd som de avser att bevilja (se dom Région Nord-Pas-de-Calais och Communauté d’Agglomération du Douaisis/kommissionen, punkt 116 ovan, EU:T:2011:209, punkt 143 och där angiven rättspraxis).
16

Klaganden erhöll nämligen den 20 december 2012 den skrivelse från harmoniseringskontoret genom vilken klaganden underrättades om intervenientens överklagande till överklagandenämnden. I den skrivelsen informerade harmoniseringskontoret klaganden om att denna hade två månader på sig för att inkomma med ett yttrande beträffande överklagandet. Således löpte denna tvåmånadersfrist ut den20 februari 2003, vilket följer av bestämmelserna, lästa tillsammans, i reglerna 65.1, 70.2 och 70.4 i kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den 13 december 1995 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärke (EGT L 303, s. 1) i dess ändrade lydelse, och inte den 19 februari 2013, såsom överklagandenämnden angav i det överklagade beslutet (punkt 45). Eftersom klagandens yttrande hade getts in den 20 februari 2013 kunde överklagandenämnden således inte avvisa det med motiveringen att det hade getts in för sent. Det betyder att nämnden avgjorde intervenientens överklagande utan att beakta klagandens yttrande, vilket innebär ett åsidosättande av artikel 75 andra meningen i förordning nr 207/2009.
59

I övrigt innehåller bilagan till förordning nr 1702/2003, i dess ändrade lydelse (ersatt av kommissionens förordning (EU) nr 748/2012 av den 3 augusti 2012 om fastställande av tillämpningsföreskrifter för luftvärdighets- och miljöcertifiering av luftfartyg och tillhörande produkter, delar och anordningar samt för certifiering av konstruktions- och tillverkningsorganisationer (EUT L 224, s. 1)), i del 21, med rubriken ”Certifiering av luftfartyg och tillhörande produkter, delar och utrustningar samt av konstruktions- och tillverkningsorganisationer”, avsnitt A, med rubriken ”Tekniska krav”, kapitel P, med rubriken ”Flygtillstånd”, vissa bestämmelser om ansökan om flygtillstånd (”application for permit to fly” på engelska) och vissa bestämmelser om ansökan om godkännande av flygförhållanden (”application for approval of flight conditions” på engelska).
Tribunalens dom (sjätte avdelningen) av den 30 januari 2015 –

Now Wireless mot harmoniseringsbyrån – Starbucks (HK) (now)

(mål T‑278/13)

”Gemenskapsvarumärke — Upphävandeförfarande — Gemenskapsfigurmärket now — Verkligt bruk av varumärket — Artikel 51.1 a och 51.2 i förordning (EG) nr 207/2009”

1. Gemenskapsvarumärke — Avstående, upphävande och ogiltighet — Prövning av ansökan — Bevis på användning av det äldre varumärket — Verkligt bruk — Begrepp — Bedömningskriterier — Krav på konkret och objektiv bevisning (Rådets förordning nr 207/2009, artiklarna 15.1, 51, 57.2 och 57.3) (se punkterna 15, 16 och 19)

2. Gemenskapsvarumärke — Avstående, upphävande och ogiltighet — Prövning av ansökan — Bevis på användning av det äldre varumärket — Delvis användning — Av betydelse — Begreppet ”del av de varor eller tjänster” som registreringen avser (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 57.2 och 57.3) (se punkterna 24, 25 och 27)

3. Gemenskapsvarumärke — Avstående, upphävande och ogiltighet — Prövning av ansökan — Bevis på användning av det äldre varumärket — Tredje mans användning med varumärkesinnehavarens samtycke — Bevisbörda (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 15.2) (se punkterna 34 och 36)

4. Gemenskapsvarumärke — Avstående, upphävande och ogiltighet — Prövning av ansökan — Bevis på användning av det äldre varumärket — Tredje mans användning med varumärkesinnehavarens samtycke — Uttryckligt eller underförstått samtycke (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 15.2) (se punkterna 35 och 38)

5. Gemenskapsvarumärke — Avstående, upphävande och ogiltighet — Prövning av ansökan — Bevis på användning av det äldre varumärket — Verkligt bruk — Begrepp — Bedömningskriterier — Brukets geografiska utbredning (Rådets förordning nr 207/2009, artiklarna 15.1, 51, 57.2 och 57.3) (se punkterna 44–47)

Saken

Talan väckt mot det beslut harmoniseringsbyråns andra överklagandenämnd fattade den 7 mars 2013 (ärende R 234/2012-2) om ett upphävandeförfarande mellan Now Wireless Ltd och Starbucks (HK) Ltd.

Domslut

1) Talan ogillas.