ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
37

I de angripna besluten angav ECB att det var nödvändigt att säkerställa en solid täckning av de risker som de oåterkalleliga betalningsåtagandena exponerade sökanden för, särskilt med tanke på att dessa behandlas som poster utanför balansräkningen. I punkt 8.2 i beslutet av den 14 februari 2019 preciserade ECB avdragsbeloppet med tillämpning av följande formel: CET1aj = CET1non aj – c. I denna formel betecknade ”CET1aj” kärnprimärkapitalet efter justering för den enhet som stod under tillsyn och ”CET1non aj” kärnprimärkapitalet före justering för den enhet som stod under tillsyn. Begreppet ”c” betecknade det lägsta beloppet avseende antingen det verkliga värdet av de belastade tillgångarna eller de kontantsäkerheter som tillhandahållits för att garantera det sammanlagda beloppet av de ingångna oåterkalleliga betalningsåtagandena för den berörda enhet som står under tillsyn eller det nominella beloppet av de totalt ingångna oåterkalleliga betalningsåtagandena för den berörda enhet som står under tillsyn som de utgör säkerhet för.
2

I ansökan om tillgång hänvisade sökandebolaget till ikraftträdandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1370/2007 av den 23 oktober 2007 om kollektivtrafik på järnväg och väg och om upphävande av rådets förordning (EEG) nr 1191/69 och (EEG) nr 1107/70 (EUT L 315, 2007, s. 1), samt loi française no 2009–1503, du 8 décembre 2009, relative à l’organisation et à la régulation des transports ferroviaires et portant diverses dispositions relatives aux transports (den franska lagen nr 2009–1503 av den 8 december 2009 om organisation och reglering av järnvägstransporter och diverse bestämmelser angående transporter) (JORF av den 9 december 2009, s. 21226). Vidare förklarade sökandebolaget att det kände till att kommissionen hade översänt sitt yttrande angående giltigheten av avtalet om tunnelbanelinjer fram till år 2039 till Republiken Frankrike. I samband med detta begärde sökandebolaget att få tillgång till alla befintliga handlingar med anknytning till denna fråga, däribland all intern skriftväxling, och alla handlingar med anknytning till denna fråga som eventuellt utväxlats med Société nationale des chemins de fer français (franska statens järnvägar) (SNCF), Régie autonome des transports parisiens (Storparis lokaltrafik) (RATP) eller företrädare eller ansvariga för den franska regeringen, kommissionens yttranden, mötesprotokoll eller andra handlingar oavsett slag rörande denna fråga.
5

Klagandebolaget, Currency One SA, ingav den 22 december 2015, med stöd av artikel 52.1 a i förordning nr 207/2009 (nu artikel 59.1 a i förordning nr 2017/1001) en ansökan om ogiltighetsförklaring av det omtvistade varumärket, för alla de varor och tjänster som anges i punkt 3 ovan, på de grunder som anges dels i artikel 7.1 c i förordning nr 207/2009 (nu artikel 7.1 c i förordning 2017/1001, med identisk lydelse och som det nedan hänvisas till), med motiveringen att det kännetecken som varumärket utgörs av är en beskrivning av dessa varor och tjänster, dels i artikel 7.1 b i förordning nr 207/2009 (nu artikel 7.1 b i förordning 2017/1001, med identisk lydelse och som det nedan hänvisas till), med motiveringen att varumärket saknade särskiljningsförmåga.
100

Det ska under alla omständigheter framhållas att även om domstolen har erkänt att det finns ett stort utrymme för skönsmässig bedömning inom området för varumärken när det gäller frågan om bevisning som inkommit för sent ska tillåtas, har domstolen dock preciserat att ett eventuellt beaktande av bevisningen inte på något sätt utgör en ”fördel” för den ena eller parten, utan utgör resultat av ett objektivt och motiverat utövande av EUIPO:s utrymme för skönsmässig bedömning. Det kan vara befogat att beakta för sent åberopad bevisning när EUIPO anser dels att det som har ingetts för sent vid ett första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan, dels att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som denna bevisning har ingetts och under vilka omständigheter det har skett (se, för ett liknande resonemang, dom av den 13 mars 2007, harmoniseringskontoret/Kaul, C‑29/05 P, EU:C:2007:162, punkt 44, och dom av den 3 oktober 2013, Rintisch/harmoniseringskontoret, C‑120/12 P, EU:C:2013:638, punkt 38).
34

Inledningsvis räcker det i detta hänseende att, vad gäller bevisningen för de faktiska omständigheter som innebär att formgivningen ska anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten, konstatera att sidan 2 i ”katalog 2010/11”, på vilken det finns en bild av den informationshållare för fordon som återges i punkt 4 i det överklagade beslutet beträffande bilaga B till ansökan om ogiltighetsförklaring, gjorde det möjligt för överklagandenämnden att fastställa att denna formgivning gjorts tillgänglig för allmänheten. Vidare, beträffande bevisningen avseende att detta tillgängliggörande skett tidigare, gjorde sidan 1 i samma katalog, det vill säga baksidan av sidan 2, som innehöll ledarartikeln och de datum som nämndes där, nämligen ”Zum Start der Automechanika 2010” (för början av Automechanika 2010) och ”Ab 2011 werden in Deutschland” (från 2011, i Tyskland) det möjligt för överklagandenämnden att, utan att göra sig skyldig till någon felaktig bedömning av bevisningen, fastställa att tillgängliggörandet av denna formgivning hade skett år 2010 eller, senast, år 2011, men under alla omständigheter före det aktuella datumet den 28 november 2013. Detta gäller i än högre grad då bevisningen för de faktiska omständigheter som innebär att formgivningen ska anses ha gjorts tillgänglig för allmänheten och för det tidigare tillgängliggörandet för allmänheten bekräftas på sidan 3 i katalogen ”News 2010” som ingetts i bilaga B och i utdrag ur katalogen från AHB från 2011 som finns i bilaga C till ansökan om ogiltighetsförklaring.
86

För det andra angav ECB följande i det andra angripna beslutet, under rubriken ”Information on the liquidity situation and the capital ratios of BPE” (Information om BPE:s likviditet och kapitalkvoter): ”[i]n your confirmatory application you do not contest the ECB’s reasoning and arguments put forward as justification for the non-disclosure of the liquidity situation and the capital ratios of BPE” ([i] er bekräftande ansökan bestrider ni inte ECB:s resonemang och argument till stöd för att inte lämna ut informationen om BPE:s likviditet och kapitalkvoter) och ”[t]he Executive Board takes the view that such data are protected under Article 4(1)(c) (’protected as such under Union law’) and the first indent of Article 4(2) (’the commercial interests of a natural or legal person’) of Decision ECB/2004/3” (direktionen anser att dessa uppgifter är skyddade i kraft av artikel 4.1 c (”information som i sig är skyddad enligt unionslagstiftningen”) och artikel 4.2 första strecksatsen (”en fysisk eller juridisk persons affärsintressen”) i beslut ECB/2004/3). Dessa meningar gör att det är ställt utom allt tvivel att informationen om Banco Populars likviditet och kapitalkvoter inte omfattas av undantagen i artikel 4.1 a första, andra och sjunde strecksatserna i beslut 2004/258.
543

Såsom framgår av skälen 166–183 i det angripna beslutet var det inte förrän Lufthansa i början av år 2001 tillkännagav en minskning av bränsletillägget som de fraktförare som befunnits ansvariga inledde mer frekventa och multilaterala kontakter avseende bränsletillägget. AF ingick bland dessa fraktförare och sökanden har varken visat eller ens påstått att AF under tiden offentligt tog avstånd från den enda, fortlöpande överträdelsen mellan den 4 februari 2000 och den 17 januari 2001. Sökanden har inte heller hävdat att AF under denna period hade återupptagit ett beteende som lojal och oberoende konkurrent på den aktuella marknaden eller bestritt att verkningarna av samordningen avseende bränsletillägget fortsatte under perioden. Under dessa omständigheter finner tribunalen att kommissionen, utan att begå något fel, kunde hålla AF ansvarigt för den enda, fortlöpande överträdelsen under nämnda period.
97

Vad för det fjärde gäller de farhågor som sökandena har uttryckt avseende svårigheterna att skydda sig mot risken för godtyckliga och oproportionerliga ingripanden från kommissionen, ska det påpekas att tribunalen genom åtgärder för processledning har möjlighet att begära att kommissionen ska lägga fram de indicier som motiverade att den beslutade om en inspektion (beträffande antagandet av en sådan åtgärd för processledning i förevarande fall, se punkt 14 ovan). Denna tillgång till de indicier som motiverade inspektionsbeslutet tillåts under domstolsförfarandet, eftersom nödvändigheten av att säkerställa effektiviteten i kommissionens utredningar är mindre i detta skede då inspektionen per definition har avslutats. När samtliga inspektioner väl har genomförts finns det nämligen inte längre någon anledning att förhindra risken för att uppgifter som är relevanta för utredningen avslöjas, eftersom dessa i princip redan har samlats in under inspektionen (se punkt 88 ovan). Det kan tilläggas att det förhållandet att indicierna inges under domstolsförfarandet dessutom är förenligt med principen om parternas likställdhet i domstolsprocessen, eftersom det inspekterade företaget i detta skede förfogar över uppgifter som ger det möjlighet att bestrida att kommissionen innehade tillräckligt starka indicier för att motivera inspektionen (se, för ett liknande resonemang, förslag till avgörande av generaladvokaten Kokott i målet Nexans och Nexans France/kommissionen, C‑37/13 P, EU:C:2014:223, punkterna 85 och 86), och för övrigt inte motiverar att tillgång ges när inspektionsbeslutet antagits.
169

När det gäller den ytterligare studie som sökanden gett in och som, enligt sökanden, tillsammans med samtliga tillgängliga uppgifter gjorde det möjligt att identifiera säker användning för alger, men som kommissionen inte beaktade, räcker det att påpeka att studien lämnades in den 13 januari 2017, det vill säga efter slutförandet av Efsas vetenskapliga undersökningsresultat och nästan i slutet av förfarandet för förnyande. Under dessa omständigheter och i avsaknad av bestämmelser i förordning nr 1141/2010 som gör det möjligt att lämna in ytterligare uppgifter i ett så sent skede av utvärderingen, finner tribunalen att kommissionen gjorde en riktig bedömning när den inte beaktade nämnda studie.
5

Den 5 mars och den 29 oktober 2013 inledde kommissionen ett överträdelseförfarande enligt artikel 11.6 i rådets förordning (EG) nr 1/2003 av den 16 december 2002 om tillämpning av konkurrensreglerna i artiklarna [101 FEUF] och [102 FEUF] (EGT L 1, 2003, s. 1). Förfarandet avsåg sökandena och Barclays, Crédit agricole SA och Crédit agricole Corporate and Investment Bank (nedan kallade Crédit agricole), Deutsche Bank AG, Deutsche Bank Services (Jersey) Ltd och DB Group Services (UK) Ltd (nedan kallade Deutsche Bank), JP Morgan Chase & Co., JP Morgan Chase Bank National Association och JP Morgan Services LLP (nedan kallade JP Morgan), Royal Bank of Scotland plc och the Royal Bank of Scotland Group plc (nedan kallade RBS) samt Société générale (skäl 89 i det angripna beslutet).
6

Det äldre varumärket är registrerat för tjänster i klass 36 och motsvarar följande beskrivning: ”Försäkringsverksamhet och finanser, nämligen försäkringsgaranttjänster, växlingskontor; utställande av resecheckar och växlar; finansiella tjänster, monetära tjänster, bankrörelse; sparbanker; hantering av bank- och penningflöden via elektronik; tjänster avseende elektroniska portmonnäer; utfärdande av och tjänster avseende förbetalda kort, betalkort, kreditkort, bankomatkort, smartkort, kort med magnetremsa, magnetkort och minneskort; utfärdande av icke-elektroniska bankkort; tjänster för uttag av pengar via smartkort och kort med magnetremsa, elektronisk penningöverföring; elektroniska betalningstjänster; kortbetalningstjänster; tjänster avseende förbetalda kort; tjänster avseende finansiella transaktioner riktade till kortinnehavare med hjälp av sedelautomater; intygande av behörighetsgodkännande och verifikation av parter; tjänster för finansiell information via alla telekommunikationsmedel; tjänster för tillstånd och reglering för betalning via kortnummer; tjänster för säker elektronisk betalning; finansiell information nämligen fjärrinsamling av finansiell information och finansiella data.”
5

Den 24 november 2014 ingav klaganden, PepsiCo, Inc., en ansökan om ogiltighetsförklaring av det omstridda varumärket med stöd av artikel 52.1 a i förordning nr 207/2009 (nu artikel 59.1 a i förordning nr 2017/1001), på den grunden att varumärket hade registrerats i strid med artikel 7.1 b och c i nämnda förordning (nu artikel 7.1 b och c i förordning 2017/1001).
3

Följande angavs om sökandenas administrativa ställning i artikel 2.1 c i avdelning III, med rubriken ”Villkor för tillträde till proven”, i meddelandet om uttagningsprov: ”[Du ska] åtminstone de närmaste sex månaderna före sista dagen för webbanmälan ha varit placerad i den tjänstegrupp som krävs enligt avdelning III.2.2 för det uttagningsprov som du har anmält dig till eller under hela eller delar av den ovan angivna sexmånadersperioden ha varit placerad i en högre tjänstegrupp. Vid beräkningen av dessa sex månader beaktas perioder i någon av de administrativa ställningarna ”aktiv tjänst”, ”särskild ledighet för militärtjänstgöring”, ”föräldraledighet eller ledighet av familjeskäl”, ”uppehållande av annan tjänst i tjänstens intresse” eller ”uppehållande av annan tjänst på egen begäran” (under de sex första månaderna av ett uppehållande av annan tjänst på egen begäran), i den mening som avses i artiklarna 37 och följande artiklar i [tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen].”
Tribunalens dom (andra avdelningen) av den 25 september 2018 –

Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mot EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)

(mål T‑328/17)

”EU-varumärke – Invändningsförfarande – Ansökan om registrering som EU-varumärke av figurmärket BBQLOUMI – Det äldre EU-ordkollektivmärket HALLOUMI – Relativt registreringshinder – Risk för förväxling föreligger inte – Artikel 8.1 b i förordning (EG) nr 207/2009 (nu artikel 8.1 b i förordning (EU) 2017/1001)”

1. EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Relativa registreringshinder – Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag – Risk för förväxling med det äldre varumärket – Bedömningskriterier (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 8.1 b) (se punkterna 25, 37 och 56–58)

2. EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Relativa registreringshinder – Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag – Risk för förväxling med det äldre varumärket – Bedömning av risken för förväxling – Fastställande av omsättningskretsen – Omsättningskretsens uppmärksamhetsnivå (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 8.1 b) (se punkterna 26 och 27)

3. EU-varumärke – EU-kollektivmärken – EU-kollektivmärken som omfattas av artikel 66.2 i förordning nr 207/2009 – Grundläggande funktion – Garanti för kollektivt ursprung för varor som säljs under EU-kollektivmärket – Geografisk beteckning som är en benämning som anger att en vara har ett visst geografiskt ursprung (Rådets förordning nr 207/2009, artiklarna 4 och 66.2 och 66.3) (se punkt 35)

4. EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Relativa registreringshinder – Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag – Likhet mellan de berörda varumärkena – Visuell likhet mellan ett figurmärke och ett ordmärke (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 8.1 b) (se punkterna 60, 62 och 68)

5. EU-varumärke – Definition och förvärv av EU-varumärke – Relativa registreringshinder – Invändning från innehavaren av ett identiskt eller liknande äldre varumärke som registrerats för varor eller tjänster som är identiska eller av liknande slag – Risk för förväxling med det äldre varumärket – Figurmärket BBQLOUMI – Kollektivordmärket HALLOUMI (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 8.1 b) (se punkterna 69–72)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s fjärde överklagandenämnd den 16 mars 2017 (ärende R 497/2016-4) om ett invändningsförfarande mellan Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi och M. J. Dairies.

Domslut

1) Överklagandet ogillas.
138

Kommissionen har i huvudsak gjort gällande att även om FITD är ett privaträttsligt konsortium med egna och formellt självständiga organ, har den genom lag anförtrotts ett uppdrag av allmänintresse, nämligen att skydda insättare, vilket kan ta sig olika former. På samma sätt har Italiens centralbank utövat en effektiv och ständig förhandskontroll över FITD:s verksamhet till följd av godkännandet av dess stadga, deltagandet av en av dess företrädare vid mötena i FITD:s styrelse och verkställande råd samt godkännandet i förväg av varje ingripande. Italiens centralbank har vidare utsett den särskilda kriskommissarien, en offentlig tjänsteman som står under Italiens centralbanks tillsyn, som har skött Tercas förvaltning under tiden då Tercas stod under särskild förvaltning. Dessutom är FITD det enda insättningsgarantisystem som erkänns av Italiens centralbank. Detta innebär att banker som inte är kooperativa ska ansluta sig till detta system och betala de avgifter som krävs för att uppnå det allmänna politiska målet att skydda besparingar.
256

Även om avtalet om flygplatstjänster av den 3 mars 2003 och marknadsföringsavtalet av den 7 april 2003 hade fortsatt att tillämpas efter det att avtalet om marknadsföringstjänster av den 25 januari 2010 löpt ut har parterna, efter det att dessa avtal från 2003 – i vilka det bland annat föreskrevs att dagliga reguljära flygningar till flygplatsen London-Stansted skulle genomföras under hela året (skäl 47 i det angripna beslutet) – trätt i kraft, reviderat villkoren för sitt fortsatta samarbete i fråga om såväl trafikeringsskyldigheter som ersättning för marknadsföringstjänster. Genom marknadsföringsavtalet av den 28 augusti 2008 åtog sig Ryanair att trafikera en förbindelse till denna flygplats dagligen under sommaren och fyra gånger per vecka under vintern, liksom att trafikera en förbindelse till Girona tre gånger per vecka under enbart sommaren (skäl 57 i det angripna beslutet), medan Ryanair genom avtalet om marknadsföringstjänster av den 25 januari 2010 förband sig att trafikera förbindelserna till flygplatsen London-Stansted (sju gånger per vecka), flygplatsen i Girona (tre gånger per vecka) och flygplatsen i Alicante (två gånger per vecka) under IATA:s sommarsäsong. På samma sätt åtog sig AOC genom marknadsföringsavtalet av den 28 augusti 2008 och marknadsföringsavtalet av den 25 januari 2010 att betala beloppet [sekretess] (se punkt 7 ovan) och beloppet [sekretess] (se punkt 8 ovan) för de marknadsföringstjänster som utfördes av AMS. Dessa betalningar skulle ske utöver de resultatbaserade avgifter som föreskrivits i marknadsföringsavtalet av den 7 april 2003 som ersättning för de marknadsföringstjänster som Ryanair tillhandahöll.
3

Den 9 september 2015 ansökte PO, i enlighet med artikel 15 i bilaga X till tjänsteföreskrifterna för tjänstemän i Europeiska unionen (nedan kallade tjänsteföreskrifterna), om ersättning för utbildningskostnader (utbildningstillägg B) för året 2015/2016 som översteg det maximala tillägg som i denna bestämmelse fastställs för tjänstemän som tjänstgör i ett tredjeland, vilket motsvarar sex gånger det högsta grundtillägget enligt artikel 3.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna (nedan kallat ”det maximala tillägget för tredjeländer enligt tjänsteföreskrifterna”). För året 2015/2016 uppgick det högsta grundtillägget till 260,95 euro per månad för varje barn. Det maximala tillägget för tredjeländer enligt tjänsteföreskrifterna uppgick således till 1565,70 euro per månad, det vill säga 18788,40 euro per år.
35

I punkt 3.4.3 i de allmänna bestämmelserna föreskrivs nämligen uttryckligen att om begäran om omprövning får ett positivt svar, så får den berörda personen återuppta uttagningsprovet från den etapp där denne uteslutits från förfarandet, oavsett hur långt uttagningsprovet har framskridit under tiden. Det faktum att det allmänna uttagningsprovet under mellantiden slutförts innebär inte att denna slutsats kan ifrågasättas, eftersom sökanden åtminstone fortfarande har ett intresse av att erhålla ett avgörande huruvida det aktuella urvalsförfarandet var lagenligt i syfte att förhindra att den påtalade rättsstridigheten skulle inträffa på nytt i framtiden i ett förfarande liknande det nu aktuella (se, för ett liknande resonemang, dom av den 7 juni 2007, Wunenburger/kommissionen, C‑362/05 P,EU:C:2007:322, punkt 50). Det är nämligen inte uteslutet att Epso kan spela en liknande roll i ett senare och liknande urvalsförfarande. Under dessa förhållanden kan kommissionen inte med framgång göra invändning om rättegångshinder på grund av att det allmänna uttagningsprovet slutförts under mellantiden.
110

Inget av de övriga argument som Vincent Villeneuve har anfört kan påverka denna slutsats. När det gäller Vincent Villeneuves påstående att bedömningen av ”[u]ppgift 1” och ”[u]ppgift 2” i hans ansökan inte var konsekvent, ska det för det första konstateras att Vincent Villeneuve själv har medgett att beskrivningen av verksamheten under ”[u]ppgift 1” och ”[u]ppgift 2” inte är identisk. Vidare har han påstått att den verksamhet som beskrivs under ”[u]ppgift 1” och ”[u]ppgift 2” utfördes för en och samma organisation, det vill säga EPF, vilket dock inte framgår av ansökan. I repliken hävdade Vincent Villeneuve att all den verksamhet som beskrivs under ”[u]ppgift 1” och ”[u]ppgift 2” avsåg politik för utvecklingssamarbete och förvaltning av stöd till länder utanför unionen, men har inte lämnat in någon bevisning till stöd för detta påstående. Han har dessutom, också utan att styrka det, påstått att alla de arbetsuppgifter som beskrivs under ”[u]ppgift 1” och ”[u]ppgift 2” innebar temaverksamhet i utvecklingsländer som är partnerländer till unionen och publikationer inom området utvecklingssamarbete, särskilt rörande befolkningsfrågor.
48

Ombudsmannen har för det första framställt en invändning om rättegångshinder mot en del av den första grunden vilken, som sökanden preciserade vid förhandlingen, anförts till svar på en fråga från tribunalen, avseende åsidosättande av urvalsförfarandet. Enligt ombudsmannen kan sökanden således inte längre ifrågasätta den omständigheten att kandidaterna hade bedömts i den fas som föregick intervjuerna med stöd av vissa urvalskriterier, att två intervjuomgångar och sex kriterier samt viktningsfaktorer hade använts för att bedöma intervjuerna och att kandidaternas språkkunskaper inte hade bedömts i enlighet med meddelandet om intresseanmälan. Ombudsmannen har således gjort gällande att sökanden, vid den tidpunkt då han lämnade in sitt första klagomål, hade full kännedom om följande omständigheter: – ”åtta urvalskriterier användes under den fas som föregick intervjuerna, – [sökanden] bedömdes utifrån dessa kriterier, – bedömningen ledde till att [sökanden] uteslöts från följande faser i urvalsförfarandet, – två intervjuomgångar ägde rum, – sex bedömningskriterier tillämpades avseende intervjuerna, – viktningsfaktorer tillämpades såväl under den fas som föregick intervjuerna som under intervjufasen, – språkkunskaperna bedömdes under intervjufasen och – den för tjänsten utvalda kandidatens språk var engelska, franska och tyska.”