ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens beslut (tredje avdelningen) den 14 juli 1998. - Glasoltherm SARL, i likvidation, mot Commission des Communautés européennes, Electricité de France och HLM "Colomiers Habitat SA". - Avvisning. - Mål C-399/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04521



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Talan som väckts av fysiska eller juridiska personer mot andra fysiska eller juridiska personer eller som avser ogiltigförklaring av nationella beslut - Gemenskapsdomstolarna saknar behörighet - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 3b och 4)

Sammanfattning

Enligt artiklarna 3b och 4 i EG-fördraget kan domstolen, i likhet med gemenskapens övriga institutioner, endast handla inom ramen för de befogenheter som den har tilldelats enligt fördraget. Domstolen är varken behörig att pröva en talan som väckts av fysiska eller juridiska personer mot andra fysiska eller juridiska personer eller en talan som avser ogiltigförklaring av nationella beslut, eftersom dessa områden ligger utanför domstolens behörighet. Det är följaktligen uppenbart att talan i sådana mål skall avvisas.
Domstolens beslut (femte avdelningen) den 5 december 1996. - Orlando Lopes mot Europeiska gemenskapernas domstol. - Avvisning - Klaganden saknar biträde. - Mål C-174/96 P.



Rättsfallssamling 1996 s. I-06401



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Ansökan - Formkrav - Ansökan inlämnad utan medverkan av advokat - Sökanden som är advokat har behörighet att uppträda inför nationell domstol - Saknar betydelse - Avvisning

(EG-stadgan för domstolen, artiklarna 17, tredje stycket, och 19, första stycket; domstolens rättegångsregler, artikel 37.1, första stycket)

Sammanfattning

En part i den mening som avses i artikel 17 tredje stycket i domstolens stadga är oavsett ställning inte behörig att själv uppträda inför domstolen, utan skall vända sig till tredje man som skall vara behörig att uppträda inför en domstol i en medlemsstat eller i en stat som är part i EES-avtalet.

Då inte någon avvikelse eller något undantag från denna skyldighet har föreskrivits i vare sig domstolens stadga eller domstolens rättegångsregler, är det således inte tillräckligt att då en talan väcks lämna in en ansökan som har undertecknats av sökanden, även om denne är advokat och behörig att uppträda inför nationell domstol.
61996O0354

Domstolens beslut (sjätte avdelningen) den 23 oktober 1997. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Avskrivning. - Mål C-354/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-06007
Domstolens beslut den 20 mars 1996. - Brottmål mot Carlo Sunino och Giancarlo Data. - Begäran om förhandsavgörande: Pretura circondariale di Ivrea, Sezione di Strambino - Italien. - Tolkning av artiklarna 48, 55, 59, 60, 66, 86 och 90 i fördraget. - Mål C-2/96.



Rättsfallssamling 1996 s. I-01543



Sammanfattning



Nyckelord

Begäran om förhandsavgörande - Upptagande till sakprövning - Begäran utan någon närmare angivelse av det faktiska och rättsliga sammanhanget och utan redogörelse för de oraker som motiverar ett hänskjutande till domstolen

(EG-fördraget, artikel 177; EG-stadgan för domstolen, artikel 20)

Sammanfattning

Det krävs att den nationella domstolen klargör den faktiska och rättsliga bakgrunden till de frågor som ställs, eller att den åtminstone förklarar de faktiska omständigheter som ligger till grund för dessa frågor, eftersom det är nödvändigt att komma fram till en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen.

Den information som tillhandahålls och de frågor som ställs i begäran om förhandsavgörande skall inte bara möjliggöra för domstolen att lämna användbara svar, utan skall även ge såväl medlemsstaternas regeringar som andra berörda parter möjlighet att avge yttranden i enlighet med artikel 20 i domstolens stadga. Det åligger domstolen att se till att denna möjlighet finns, eftersom det enligt den ovan angivna föreskriften endast är beslutet om hänskjutande som delges de parter som berörs.

Det är uppenbart att en begäran från en nationell domstol - som i sitt beslut om hänskjutande inskränkt sig till att nämna de brott som har begåtts enligt den nationella lagstiftningen om förmedling av arbetskraft och tillfälligt arbete till tredjeman och som inte lämnar uppgifter om vare sig innehållet i den nationella lagstiftning som den hänvisar till eller de närmare skälen till varför den är tveksam till om bestämmelserna är förenliga med gemenskapsrätten och finner det nödvändigt att ställa frågor till domstolen - följaktligen inte kan tas upp till sakprövning, eftersom domstolen inte har möjlighet att ge en tolkning av gemenskapsrätten som är användbar för den nationella domstolen.
Domstolens beslut den 14 februari 1996 (512031). - Europeiska kommissionen mot NTN Corporation och Koyo Seiko Co. Ltd. - Intervention. - Mål C-245/95 P.



Rättsfallssamling 1996 s. I-00553



Sammanfattning



Nyckelord

verklagande - Intervention - Egenskap av intervenient som erhållits under förfarandet vid förstainstansrätten bibehålls vid domstolen - Avvisning av en ny interventionsansökan

(EG-stadgan för domstolen, artikel 49)

Sammanfattning

Det följer av artikel 49 i EG-stadgan för domstolen att intervenienter vid förstainstansrätten skall betraktas som parter vid domstolen. När förstainstansrättens dom har överklagats, är ovannämnda artikel 115.1 i domstolens rättegångsregler följaktligen tillämplig på dem, vilket innebär att de inte behöver inlämna en ny interventionsansökan till domstolen i enlighet med artiklarna 93 och 123 i rättegångsreglerna.

En interventionsansökan som i ett mål om överklagande har inlämnats av en part som i egenskap av intervenient har deltagit i förfarandet vid förstainstansrätten skall således avvisas.
9

Genom skrivelse av den 6 februari 1990 informerade delegaten det somaliska Department of Highways att han inte kunde godkänna det tillägg som hade föreslagits. Den 1 mars 1990 föreslog han i stället att en ändrad version skulle undertecknas. När klaganden, ministern för Public Works and Housing och den nationella utanordnaren undertecknat den ändrade versionen, skrev delegaten den 1 mars till somaliska Ministry for Public Works and Housing för att informera det att han vägrade godkänna tillägget. Klaganden hade enligt hans mening inte rätt att få justera sina enhetspriser för materialet till fundamentet, och klaganden hade inte lämnat tillräckligt belägg avseende prisökningen för cement och stål. Denna skrivelse bekräftades den 6 juni 1990 (punkt 17—20).
61994O0120(01)

Beslut meddelat av domstolens ordförande den 19 mars 1996. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Avskrivning. - Mål C-120/94.



Rättsfallssamling 1996 s. I-01513
14

H. är ett läkemedelsföretag som saluför en nässpray med namnet N. som ”medicinteknisk produkt” i Tyskland och i flera andra medlemsstater i Europeiska unionen. Denna innehåller 50 milligram (mg) av ett frystorkat växtextrakt. Enligt informationen på förpackningen till denna nässpray är produkten i fråga avsedd för ”rengöring och dränering av näshålor som är täppta av slem och sekret” och är avsedd att lindra symtomen vid nästäppa. I bipacksedeln till den nämnda nässprayen anges under rubriken ”Försiktighetsåtgärder” att det avråds från att framföra fordon eller använda maskiner under två timmar efter användning. I den engelska versionen av produktinformationen anges att användningen av denna produkt orsakar ett betydande sekretflöde som kan pågå i upp till två timmar, och därför rekommenderas att inte aktivt delta i vägtrafik eller använda maskiner under denna period.
23

Mot denna bakgrund beslutade Högsta förvaltningsdomstolen att vilandeförklara målet och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1. Kan bestämmelserna om fri rörlighet för varor i avdelning II i tredje delen i fördraget om [E]uropeiska unionens funktionssätt eller artikel 110 FEUF utgöra ett hinder för en medlemsstats lagstiftning enligt vilken bilskatt enligt bilskattelagen (1482/1994) som ingår i fordonets värde inte i huvudsak återbärs bilens ägare under omständigheter som i de ifrågavarande omständigheterna, när bilens ägare permanent för ut fordonet ur landet för bruk i en annan medlemsstat, och ska i detta fall betydelse ges åt det huruvida fordonet är avsett att användas permanent huvudsakligen inom den medlemsstat som uppburit bilskatten och om de[t] också faktiskt har använts permanent huvudsakligen där? 2. Ifall fordonets användningssyfte och faktiska användning är av betydelse för hur den första frågan besvaras, på vilket sätt ska annat än permanent användningssyfte och bruk påvisas i den mån fordonets användningstid i medlemsstaten inte på förhand går att fastställa? 3. Ifall underlåtenhet att återbära skatt vid utförsel enligt bilskattelagen utgör ett hinder för fri rörlighet för varor under omständigheter som i de ifrågavarande omständigheterna, kan begränsningen motiveras med syftet att begränsa utförseln av gamla fordon som ofta är i dåligt skick och förorenande? Ska begränsningen för återbäring vid utförsel att gälla under tio år gamla fordon anses stå i strid med unionsrätten på grund av att bilskatt ändå uppbärs på fordon som införs begagnade i landet oberoende av deras livstid?”
20

Den hänskjutande domstolen i mål C‑184/21 anser att följande frågeställningar aktualiseras i målet: i) under vilka omständigheter kan användningen av ett intrångsgörande kännetecken i ett försäljningserbjudande från en oberoende säljare tillskrivas den som driver en e-handelswebbplats med integrerad elektronisk marknadsplats? ii) ska man, och i så fall under vilka omständigheter, beakta allmänhetens uppfattning av detta försäljningserbjudande vid bedömningen av vem som denna användning kan tillskrivas? iii) ska, och i så fall under vilka omständigheter, den omständigheten att Amazon ombesörjer expediering av en vara försedd med ett kännetecken som är identiskt med ett skyddat varumärke i sig anses utgöra sådan användning av märket som kan tillskrivas Amazon, enligt artikel 9.2 a i förordning 2017/1001?
27

Mot denna bakgrund beslutade Spetsializiran nakazatelen sad (Särskilda brottmålsdomstolen) att vilandeförklara målet och ställa följande fråga till EU-domstolen: ”Är en nationell lagstiftning, enligt vilken den tilltalades rätt att närvara vid sin egen rättegång iakttas och åklagaren vederbörligen uppfyller sin skyldighet att fastställa den tilltalades skuld, förenlig med artiklarna 8.1 och 6.1, jämförda med skälen 33 och 34 i direktiv 2016/343 samt med artikel 47.2 i stadgan, om vittnesmål beaktas under domstolsförfarandet i ett brottmål som inhämtats från vittnen under förundersökningen i brottmålet, vilka av objektiva skäl inte kan höras under domstolsförfarandet i brottmålet, varvid dessa vittnen endast har hörts av åklagarmyndigheten och utan försvarets medverkan, men dock inför en domare, och åklagarmyndigheten redan under förundersökningen hade kunnat möjliggöra försvarets medverkan vid detta förhör, men underlåtit att göra detta?”
76

En tjänsteman som trätt i tjänst före den 1 januari 2014 kan vidare, under vissa villkor, omfattas av övergångsbestämmelserna i artiklarna 21 andra stycket och 22.1 andra stycket i bilaga XIII till tjänsteföreskrifterna. Enligt dessa bestämmelser får tjänstemannen bibehålla den årliga intjäningsgrad för pensionsrättigheter och den pensionsålder som fastställdes i tjänsteföreskrifterna före ändringen genom förordning nr 1023/2013. En tjänsteman som trätt i tjänst före detta datum och vars arbetsuppgifter väsentligt ändras efter detta datum förlorar emellertid inte, enbart av denna anledning, möjligheten att dra förmån av dessa övergångsbestämmelser, bland annat på grund av de avgifter som tjänstemannen fortsätter att betala in till detta pensionssystem under sin tjänstgöringstid.
16

Den förordning som avses i artikel 3.1 i lagstiftningsdekret nr 334/2000, det vill säga decreto ministeriale n. 103 – Regolamento recante norme per l’individuazione dei limiti di età per la partecipazione ai concorsi pubblici per l’accesso a ruoli e carriere del personale della Polizia di Stato (ministerdekret nr 103 – Förordning med regler om fastställande av åldersgränser för deltagande i allmänna uttagningsprov till tjänster vid statspolisen), av den 13 juli 2018 (GURI nr 208, av den 7 september 2018, nedan kallat ministerdekret nr 103/2018), antogs av inrikesministern och vars artikel 3.1 har följande lydelse: ”För deltagande i allmänna uttagningsprov till tjänsten som poliskommissarie och teknisk chef vid statspolisen gäller en högsta åldersgräns på 30 år.”
10

Artikel 47 i decreto-legge n. 50 – Disposizioni urgenti in materia finanziaria, iniziative a favore degli enti territoriali, ulteriori interventi per le zone colpite da eventi sismici e misure per lo sviluppo (lagdekret nr 50 om brådskande åtgärder på finansområdet, initiativ till fördel för lokala organ, ytterligare åtgärder till förmån för jordbävningsdrabbade områden och utvecklingsfrämjande åtgärder) av den 24 april 2017 (ordinarie tillägg nr 20 till GURI nr 95, av den 24 april 2017), omvandlat, efter ändringar, till lag genom legge n. 96 (lag nr 96), av den 26 juni 2017 (GURI nr 144, av den 23 juni 2017), i den lydelse som är tillämplig i det nationella målet (nedan kallat lagdekret nr 50/2017), har rubriken ”Åtgärder på järnvägstransportområdet”. I artikel 47.11 bis i lagdekret nr 50/2017 föreskrivs följande: ”I syfte att förbättra flexibiliteten i järnvägsförbindelserna för persontrafik mellan Sicilien och den italienska halvön kan den tågfärjeförbindelse som avses i artikel 2.1 e i [dekret nr 138 T/2000], utföras med snabbfärjor, vars drift är knuten till järnvägstransporttjänsten från och till Sicilien, särskilt på sträckan Messina–Villa San Giovanni (tur och retur) och på sträckan Messina–Reggio de Calabria (tur och retur). Detta ska genomföras inom ramen för de resurser som enligt gällande lagstiftning ska användas för programavtalet (‘tjänstedelen’) mellan staten och Rete Ferroviaria italiana SpA, dock utan att det påverkar där angivna tjänster.”
7

I artikel 12 i nämnda delegerade förordning föreskrivs följande: ”1. När ett institut är ett nytt institut under tillsyn under endast en del av bidragsperioden ska det partiella bidraget fastställas genom att den metodik som anges i detta avsnitt tillämpas på dess årliga bidragsbelopp som beräknas för den påföljande bidragsperioden, på grundval av det antal hela månader under bidragsperioden som institutet står under tillsyn. 2. En förändrad status för ett institut, även små institut, under bidragsperioden ska inte påverka det årliga bidrag som ska betalas för det året.”
26

Under ingåendet av avtalet i mål C‑80/21 kontaktade E.K. och S.K. banken via digitala kommunikationsmedel och merparten av kredithandlingarna skrevs under av E.K. och S.K:s utsedda fullmaktshavare, utan att något av villkoren förhandlades med D.B.P. E.K. och S.K. bad D.B.P. att skicka ett utkast till avtal till dem så att de kunde skriva under via e-post, men dessa förfrågningar besvarades inte och avtalet i mål C‑80/21 skrevs under i E.K. och S.K.:s namn.
55

I artikel 5.1 i Europakonventionen föreskrivs att var och en har rätt till frihet och personlig säkerhet och att ingen får berövas sin frihet utom i de fall som anges i bland annat artikel 5.1 c och f. Artikel 5.1 c avser det fall när någon är lagligen arresterad eller på annat sätt berövad friheten för att ställas inför behörig rättslig myndighet såsom skäligen misstänkt för att ha begått ett brott, eller när det skäligen anses nödvändigt att hindra honom från att begå ett brott eller att undkomma efter att ha gjort detta. Artikel 1 f avser fall när någon är lagligen arresterad eller på annat sätt berövad friheten för att förhindra att han obehörigen reser in i landet eller som ett led i ett förfarande som rör hans utvisning eller utlämning.
8

Den första sträckan av flygningen mellan Warszawa och Frankfurt am Main utfördes av LOT Polish Airlines. På grund av en försenad avgång anlände klagandena till Frankfurt am Main för sent och missade sin anslutningsflygning till Malé, som utfördes av Lufthansa. Klagandena nådde sin slutdestination Malé med en försening på mer än 4 timmar.
27

Den hänskjutande domstolen har påpekat att X och Y var försäkrade enligt AOW respektive AKW under de perioder då de utförde sina bemanningsuppdrag i Nederländerna och att tvisterna i de nationella målen avser frågan huruvida deras anslutning till det nederländska systemet för social trygghet upphörde under perioder mellan nämnda uppdrag. Den hänskjutande domstolen anser därför att det är nödvändigt att fastställa vilken lagstiftning som ska tillämpas under dessa perioder enligt förordning nr 883/2004.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan GE Aircraft Engine Services Ltd (nedan kallat GEAES) och Commissioners for His Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) (nedan kallad skattemyndigheten). Målet gäller en efterbeskattning som gjorts för perioden från december 2013 till oktober 2017 avseende utgående mervärdesskatt som inte redovisats på värdet av värdekuponger som GEAES gett sina anställda inom ramen för ett bonus- och belöningsprogram som företaget inrättat.
24

I artikel 22 quater c och d i Ley Orgánica 6/1985 del Poder Judicial (lag 6/1985 om domstolsväsendet) av den 1 juli 1985 (BOE nr 157 av den 2 juli 1985, s. 20632), i dess lydelse enligt Ley Orgánica 7/2015 (lag 7/2015) av den 21 juli 2015 (BOE nr 174 av den 22 juli 2015, s. 61593), föreskrivs följande: ”I avsaknad av ovannämnda kriterier är spanska domstolar behöriga … c) i mål som rör personliga förhållanden och förmögenhetsförhållanden mellan makar, annullering av äktenskap, hemskillnad och äktenskapsskillnad och ändringar rörande dessa, under förutsättning att ingen annan utländsk domstol är behörig, när båda makarna har hemvist i Spanien när talan väcks eller har haft sin senaste hemvist i Spanien och en av dem [fortfarande] bor där, eller när svaranden har hemvist i Spanien eller, vid gemensam ansökan, när en av makarna är bosatt i Spanien, …, eller när käranden är spansk medborgare och har haft hemvist i Spanien i minst sex månader innan talan väcktes, samt när båda makarna är spanska medborgare; d) i mål som rör släktskap och förhållandet mellan föräldrar och barn, skydd av barn och föräldraansvar, när barnet har hemvist i Spanien när talan väcks eller när käranden är spansk medborgare eller har hemvist i Spanien, eller, under alla förhållanden, har haft det i sex månader innan talan väcktes.”
4

I artikel 69 i direktivet, med rubriken ”Onormalt låga anbud”, föreskrivs följande: ”1. Den upphandlande myndigheten ska begära att de ekonomiska aktörerna lämnar förklaringar om de priser eller kostnader som föreslås i anbudet, om anbuden förefaller vara onormalt låga i förhållande till byggentreprenaderna, varorna eller tjänsterna. 2. De förklaringar som avses i punkt 1 kan särskilt beröra a) besparingar avseende sättet att tillverka varorna, sättet att tillhandahålla tjänsterna eller byggmetoderna, b) tekniska lösningar eller ovanligt gynnsamma förhållanden som anbudsgivaren kan räkna med för att leverera varor, tillhandahålla tjänster eller utföra byggentreprenaden, c) originaliteten i de varor, tjänster eller byggentreprenader som föreslås av anbudsgivaren, d) efterlevnad av de skyldigheter som avses i artikel 18.2, e) efterlevnad av de skyldigheter som avses i artikel 71, f) möjligheten för anbudsgivaren att få statligt stöd. 3. Den upphandlande myndigheten ska bedöma de uppgifter som lämnats efter att ha hört anbudsgivaren. Den får endast förkasta anbudet när de ingivna bevisen inte på ett tillfredsställande sätt förklarar de låga priser eller kostnader som föreslagits, med hänsyn till de faktorer som avses i punkt 2. Den upphandlande myndigheten ska förkasta anbudet när den har fastställt att anbudet är onormalt lågt på grund av att det inte uppfyller de tillämpliga skyldigheter som avses i artikel 18.2. 4. Om en upphandlande myndighet fastställer att ett anbud är onormalt lågt på grund av att anbudsgivaren har fått statligt stöd, får anbudet förkastas enbart av denna anledning först efter samråd med anbudsgivaren och om denne inom en rimlig tidsfrist som fastställs av den upphandlande myndigheten inte kan bevisa att det berörda stödet är förenligt med den inre marknaden i den mening som avses i [artikel 107 FEUF]. Om den upphandlande myndigheten förkastar ett anbud under dessa omständigheter, ska den underrätta kommissionen om detta. 5. Medlemsstaterna ska på begäran från andra medlemsstater och inom ramen för administrativt samarbete lämna all information som de förfogar över, såsom lagar, förordningar, allmänt tillämpliga kollektivavtal eller nationella tekniska standarder, om de bevis och dokument som uppvisats med avseende på de uppgifter som anges i punkt 2.”
81

Den andra frågan ska följaktligen besvaras enligt följande. Artikel 5.2 a i förordning nr 715/2007 ska tolkas på så sätt att en manipulationsanordning som bland annat säkerställer att de gränsvärden för utsläpp som föreskrivs i denna förordning iakttas endast i temperaturfönstret kan motiveras, enligt denna bestämmelse, endast på villkor att det fastställs att nämnda anordning är nödvändig just för att undvika omedelbara risker för att motorn drabbas av skador eller olyckor, orsakade av en felaktig funktion hos en komponent i systemet för avgasåterföring, som är så allvarliga att de medför en konkret fara vid framförandet av det fordon som är utrustat med nämnda anordning. En manipulationsanordning som under normala trafikförhållanden ska fungera under större delen av året för att skydda motorn mot skador eller olyckor och för att garantera en säker körning kan under inga omständigheter omfattas av undantaget i artikel 5.2 a i förordning nr 715/2007.
23

Enligt den hänskjutande domstolen införs nämligen genom artikel 185.6 i lagen en skillnad i behandling mellan, å ena sidan, arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag och som tjänstgör i ett kundföretag under en period på minst tolv månader eller under en period som börjar under ett kalenderår och som inte avslutas förrän två eller flera kalenderår efter denna tidpunkt, och, å andra sidan, arbetstagare som anställts direkt av kundföretaget, eftersom rätten för arbetstagare som hyrs ut av bemanningsföretag till betald semester och motsvarande semestertillägg alltid skulle beräknas i förhållande till anställningsavtalets längd, medan arbetstagare som anställs direkt av kundföretaget och som innehar samma tjänst där under samma omständigheter skulle kunna omfattas av den mer gynnsamma allmänna ordning som föreskrivs i artiklarna 237–239 och i artikel 245.1 i arbetslagen.