FÖRSLAG TILL AVGÖRANDE AV GENERALADVOKAT

EVGENI TANCHEV

föredraget den 8 juni 2017 ( 1 )

Mål C‑289/16

Kamin und Grill Shop GmbH

mot

Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main eV

(begäran om förhandsavgörande från Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen, Tyskland))

”Begäran om förhandsavgörande – Jordbruk – Ekologiska produkter – Ett kontrollsystem som införts i enlighet med förordning (EG) nr 834/2007 – Artikel 28.2 i förordning (EG) nr 834/2007 – Begreppet direkt försäljning till slutkonsumenten – Undantag från kontrollsystemet)”

1. I Europeiska unionen har det totala värdet av marknaden för ekologiska produkter länge överstigit 20 miljarder euro, vilket motsvarar cirka 2 procent av omsättningen inom unionens livsmedels- och dryckesindustri. Denna andel har fördubblats sedan år 2004. ( 2 ) Siffrorna har ökat successivt, och den dynamiska utvecklingen av denna marknad har inte upphört. ( 3 ) För att främja denna utveckling har EU för att skydda miljön och människors och djurs hälsa ( 4 ) sedan år 1991 lagstiftat på området ekologisk produktion och krävt att aktörerna låter sina företag omfattas av ett komplicerat kontrollsystem.

2. Med sin begäran om ett förhandsavgörande önskar Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) en tolkning av förordning nr 834/2007. Enligt artikel 27 i denna förordning ska medlemsstaterna införa ett system för kontroller, och enligt artikel 28.2 får de undanta vissa typer av återförsäljare från kontrollsystemet. Med sin fråga vill den hänskjutande domstolen i huvudsak få klarhet i huruvida näthandlare också kan beviljas sådant undantag.

3. Artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 anses av många vara så oklar att det under de pågående diskussionerna om en ändring av förordning nr 834/2007 har föreslagits att möjligheten till undantag helt ska avskaffas, och kritikerna har anfört att tolkning och praxis skiljer sig åt i medlemsstaterna och att det blir allt större problem med hanteringen, övervakningen och kontrollen. ( 5 )

4. Förevarande mål ger för första gången domstolen, som hittills aldrig har ombetts tolka att förordning 834/2007 ( 6 ), tillfälle att klargöra innebörden av artikel 28.2 och att ge den vägledning som krävs för att hantera undantagsbestämmelsen på ett sätt som garanterar rättssäkerhet och enhetlighet. Såsom jag kommer att visa i detta förslag till avgörande kan förarbetena förklara innebörden av undantaget.

I. Tillämpliga bestämmelser

A. Unionsrätt

5. Artikel 28 i förordning nr 834/2007 har rubriken ”Anslutning till kontrollsystemet”. I de två första styckena föreskrivs följande: ”1. Aktörer som framställer, bereder, förvarar eller från ett tredjeland importerar produkter i enlighet med artikel 1.2, eller som släpper ut sådana produkter på marknaden, skall innan de släpper ut produkter på marknaden som ekologiska produkter eller produkter under omställning till ekologisk produktion a) anmäla denna verksamhet till de behöriga myndigheterna i den medlemsstat där verksamheten bedrivs, och b) låta sitt företag omfattas av det kontrollsystem som avses i artikel 27. … 2. Medlemsstaterna får från tillämpningen av denna artikel undanta aktörer som säljer produkter direkt till slutkonsumenter eller slutanvändare under förutsättning att de inte producerar, bereder och förvarar annat än i anslutning till försäljningsplatsen eller importerar sådana produkter från ett tredjeland eller har lagt ut sådan verksamhet på kontrakt till tredje man.”

B. Nationell rätt

6. Enligt 3 § stycke 2 i Gesetz zur Durchführung der Rechtsakte der Europäischen Union auf dem Gebiet des ökologischen Landbaus (tysk lag om införlivande av Europeiska unionens rättsakter på området ekologiskt jordbruk) (nedan kallad ÖLG) är näringsidkare som säljer produkter i den mening som avses i artikel 1.2 i förordning nr 834/2007 genom att klassificera dem som ”ekologiska” produkter eller produkter ”under omställning” till ekologiska produkter direkt till slutkonsumenterna eller slutanvändarna undantagna från iakttagandet av skyldigheterna i artikel 28.1 i förordning nr 834/2007 om de inte producerar eller låter producera, bereder eller låter bereda och förvarar eller låter förvara dessa produkter annat än i anslutning till försäljningsplatsen eller importerar eller låter importera sådana produkter från ett tredjeland.

II. Omständigheterna i det nationella målet och tolkningsfrågan

7. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main e.V (motpart i det nationella målet) (nedan kallad Zentrale) är en tysk sammanslutning som har till uppgift att bekämpa otillbörlig konkurrens. Kamin und Grill Shop GmbH (klaganden i det nationella målet) (nedan kallad Grill Shop) driver en internetbutik som säljer kaminer och grillar med tillbehör.

8. I Grill Shops sortiment ingår olika kryddblandningar som företaget i december 2012 saluförde under beteckningen ”ekologiska kryddor” (Bio-Gewürze). Då omfattades Grill Shop inte av det kontrollsystem som föreskrivs i artikel 27 i förordning nr 834/2007.

9. I ett brev av den 28 december 2012 som beskrevs som en ”varning” invände Zentrale mot att företaget saluförde produkten och gjorde gällande att det stred mot artikel 28.1 i förordning nr 834/2007, enligt vilken aktörer som saluför ekologiska produkter ska låta sitt företag omfattas av ett kontrollsystem, något som Grill Shop inte hade gjort. Zentrale krävde att Grill Shop skulle förbinda sig att, vid äventyr av straff, upphöra med denna saluföring. Grill Shop rättade sig efter sammanslutningens anmodan, men medgav inte att företaget hade gjort sig skyldigt till överträdelse.

10. Zentrale väckte därefter talan mot Grill Shop och yrkade ersättning för en del av de kostnader som uppkommit med anledning av nyss nämnda anmodan, närmare bestämt 219,35 euro jämte ränta.

11. Landgericht Fulda (Regionala underrätten i Fulda) ogillade talan och slog fast att Grill Shop inte behövde låta sitt företag omfattas av kontrollsystemet, eftersom det sålde produkterna direkt till konsumenten och därför enligt artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 jämförd med 3 § stycke 2 ÖLG var undantaget från kontrollsystemet.

12. Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Regional överdomstol i Frankfurt am Main, Tyskland) (appellationsdomstol) ändrade underrättens dom och biföll Zentrales yrkande med motiveringen att Grill Shops saluföring av ”ekologiska kryddor” stred mot artikel 28.1 b i förordning nr 834/2007, eftersom Grill Shop inte hade låtit sitt företag omfattas av det kontrollsystem som krävs enligt den förordningen. Appellationsdomstolen hade funnit att det för ”direkt” försäljning enligt artikel 28.2 i förordning nr 834/2007, jämförd med § 3 stycke 2 ÖLG krävs att försäljningen äger rum på den plats där produkterna förvaras och där både näringsidkaren eller dennes försäljningspersonal samt konsumenten samtidigt är närvarande. Enligt denna tolkning skulle sådan näthandel som Grill Shop bedriver, liksom andra former av postorderförsäljning med ekologiska produkter, inte omfattas av undantagsbestämmelsen i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007.

13. I sitt överklagande vid Bundesgerichtshof (Högsta domstolen) för vilket appellationsdomstolen beviljade prövningstillstånd, har Grill Shop yrkat att Zentrales talan ska ogillas. Zentrale har yrkat att överklagandet ska ogillas och hävdat att kravet på fysisk närvaro på försäljningsstället innebär att näthandel aldrig skulle kunna omfattas av undantaget från det kontrollsystem som föreskrivs i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007.

14. Det är i ovanstående sammanhang som Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) har hänskjutit följande fråga för ett förhandsavgörande: ”Ska det anses vara fråga om en 'direkt’ försäljning till slutkonsumenter, i den mening som avses i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007, när en näringsidkare eller dennes försäljningspersonal säljer produkterna till slutkonsumenten utan inblandning av tredje man, eller krävs det för en 'direkt’ försäljning dessutom att försäljningen äger rum på den plats där produkterna förvaras och att näringsidkaren eller dennes försäljningspersonal samt slutkonsumenten samtidigt är närvarande vid försäljningen?”

15. Parterna i det nationella målet och kommissionen har inkommit med skriftliga yttranden till domstolen. Ingen part har begärt muntlig förhandling och någon sådan har heller inte hållits.

III. Bedömning

A. Inledning

16. Den bestämmelse som Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) har bett domstolen tolka i det aktuella fallet är en undantagsbestämmelse avseende det kontrollsystem som föreskrivs i förordning nr 834/2007.

17. Det noteras att det redan i den ursprungliga versionen av förordningen krävdes att medlemsstaterna skulle införa ett kontrollsystem, men att undantag från systemet inledningsvis inte tilläts.

18. För att få ett underlag för tolkningen tycks det i det aktuella fallet vara lämpligt att först gå tillbaka till den omtvistade bestämmelsens tillblivelse, förarbetena och lagstiftningssammanhanget för att belysa lagstiftarens avsikt när undantaget infördes, och därigenom bidra till att klarlägga bestämmelsens syfte. ( 7 ) Enligt domstolens fasta praxis när den tolkar en unionsrättslig bestämmelse är det dessutom nödvändigt att undersöka inte bara sammanhanget och syftet med de regler där bestämmelsen ingår, utan också dess ordalydelse. ( 8 ) Jag kommer att undersöka de senare aspekterna när jag har gjort en närmare granskning av ursprunget och sammanhanget när det gäller tillämpningsområdet för förordningens kontrollsystem och dess undantag.

B. Ursprunget och sammanhanget

1. Kontrollsystemet och dess utvidgning

19. De första gemenskapsramarna för ekologisk odling och livsmedelsproduktion skapades år 1991 genom förordning nr 2092/91. Skapandet av en gemenskapslagstiftning på området för ekologiska produkter hade två syften: Den ena var att skydda det ekologiska lantbruket genom att säkerställa konkurrens på lika villkor för dem som framställer produkter som säljs med sådana uppgifter om ekologisk produktion. Det andra var att ge marknaden för ekologiska produkter en egen profil genom att garantera insyn på alla stadier av produktion och beredning och produkterna därigenom ge dem större trovärdighet hos konsumenterna. ( 9 )

20. Med förordningen eftersträvades dessa mål inte bara genom att föreskriva regler att iaktta i samband med produktion (artiklarna 6 och 7 i förordning nr 2092/91) och märkning (artikel 5 i förordning nr 2092/91) av en ekologisk produkt, utan också genom att medlemsstaterna samtidigt ålades att införa ett ”system för regelbunden kontroll” (artiklarna 8 och 9 i förordning nr 2092/91).

21. I artikel 8.1 i förordning nr 2092/91 angavs vem som skulle omfattas av kontrollsystemet: ”Varje aktör på marknaden som producerar, bereder eller importerar från tredje land produkter av det slag som specificerats i artikel 1 skall a) anmäla denna verksamhet till den behöriga myndigheten i den medlemsstat där verksamheten bedrivs …, och b) ställa sin verksamhet under det kontrollsystem som avses i artikel 9.”

22. Tanken med detta var, vilket rådet förklarade i ingressen till förordning nr 2092/91, att aktörer på alla stadier av produktion och marknadsföring normalt skulle kontrolleras för att säkerställa att produktionsreglerna följdes. ( 10 )

23. Efter det att förordningen hade trätt i kraft år 1992 hade tiotusentals jordbruk gått över till ekologisk odling, och konsumenterna och näringsidkarna blev allt mer intresserade av ekologiska produkter. ( 11 ) Under de åren hände det att produkter med märkning där den ekologiska produktionsmetoden angavs fördes ut på marknaden utan att uppfylla bestämmelserna i denna förordning. ( 12 ) Det hände dessutom att produkter från ekologiskt jordbruk smittades med växtbekämpningsmedel under lagringen. ( 13 )

24. Det ansågs därför vara nödvändigt att utöka kontrollsystemet och låta det omfatta alla aktörer i produktions- och beredningsprocessen, ( 14 ) som i fortsättningen omfattade ”hela produktions- och distributionskedjan”. ( 15 ) Det visade sig att de verksamhetsområden som hittills hade varit föremål för kontroll inte var tillräckligt många och måste utökas.

25. År 2004 ändrades följaktligen artikel 8.1 i förordning nr 2092/91 genom att lagring och saluföring lades till som ytterligare verksamheter, och de aktörer som omfattades av kontrollsystemet beskrevs på följande sätt: ”Varje aktör på marknaden som producerar, bereder, förvarar eller från tredje land importerar produkter av det slag som anges i artikel 1 i syfte att sedan saluföra dem, eller som saluför sådana produkter.” ( 16 )

26. År 2007, då den tidigare artikeln 8.1 i förordning nr 2092/91 ersattes med artikel 28.1 i förordning nr 834/2007, gjordes vissa ytterligare ändringar av mer redaktionellt slag. ( 17 ) Man hade nu fått en klar och tydlig katalog med fem verksamheter som skulle omfattas av kontrollsystemet, nämligen produktion, beredning, lagring, import från ett tredjeland och utsläppande på marknaden.

27. Genom den sista kategorin förverkligades det ovannämnda målet att täcka hela distributionskedjan, och därigenom ändrades den tidigare rättsliga inriktningen i unionens bestämmelser som avsåg ekologiska produkter och som var koncentrerade på de första stegen i den ekologiska produktionen. ( 18 ) Kontrollsystemet innefattade i fortsättningen alla näringsidkare och återförsäljare på någon av de olika nivåerna i distributionskedjan.

28. Målgruppen för denna utökning av kontrollen till lagring och detaljhandel som separata verksamheter ( 19 ) var helt klart grossisterna. ( 20 ) Erfarenheterna sedan en gemenskapsstandard för ekologisk produktion infördes hade visat att deras saluföring utgjorde en risk som motiverade regelbundna kontroller.

29. När det gäller mindre detaljhandelsföretag hade det emellertid uttryckts allvarliga tvivel under de lagstiftningsdiskussioner som avsåg praktiska spörsmål i samband med kontrollen av detaljhandlarna och frågan huruvida kontrollerna var genomförbara. Flera delegationer hade förespråkat ett stegvis tillvägagångssätt där man skulle börja med grossisterna och ge mer tid åt att undersöka olika sätt att utöka kontrollen till ytterligare sektorer. ( 21 )

2. Undantaget och dess ursprung

30. Det var mot denna bakgrund som den undantagsbestämmelse formulerades som Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) i dag har bett domstolen tolka.

31. Undantagsbestämmelsen utformades för att förhindra att detta betungande kontrollsystem skulle behöva tillämpas på detaljhandelssektorn. ( 22 ) Detta beror på förordningens riskbaserade inriktning och på den omständigheten att det i vissa fall vore oproportionerligt att tillämpa kraven på anmälan och kontroll på vissa typer av detaljhandelsverksamhet. ( 23 ) I sin rapport hade parlamentet betonat att kontrollsystemet inte fick bli oproportionerligt betungande för mindre detaljhandelsföretag. ( 24 )

32. I utkastet till det förslag som kommissionen hade lagt fram i januari 2003 föreslogs att artikel 8.1 andra stycket skulle formuleras på följande sätt: ”Återförsäljare som inte utför någon bearbetning och som säljer varorna i förseglade förpackningar direkt till slutkonsumenten, skall inte omfattas av det kontrollsystem som avses i artikel 9.”

33. Efter omfattande diskussioner vid mötena med arbetsgruppen för livsmedelskvalitet lade rådet fram en kompromisstext som parlamentet flera månader senare samtyckte till efter det att en mening om import från tredjeländer ( 25 ) hade lags till. Följande föreskrevs: ”Återförsäljare som inte utför någon bearbetning och som säljer varorna i förseglade förpackningar direkt till slutkonsumenten eller slutanvändaren, skall inte omfattas av det skyldigheter som föreskrivs i första stycket.” ( 26 )

34. Senare ( 27 ) föreslogs ytterligare en ändring som slutligen antogs som ny text i artikel 8.1 andra stycket genom förordning nr 392/2004. Den hade följande lydelse: ”Medlemsstater kan från tillämpningen av detta stycke undanta återförsäljare som säljer sådana produkter direkt till konsumenten eller användaren, förutsatt att de inte framställer, bereder, förvarar annat än i samband med försäljningsstället eller importerar sådana produkter från ett tredje land.” ( 28 ) Denna kompromisstext i artikel 8.1 andra stycket i förordning nr 2092/91 i dess ändrade lydelse enligt förordning 392/2004 gäller fortfarande, eftersom den är identisk med artikel 28.2 i förordning nr 834/2007, ( 29 ) som domstolen har ombetts tolka i förevarande mål.

35. Om man jämför de olika utkasten och den slutliga texten kan man konstatera att bestämmelsen successivt ändrades från att vara en snäv regel med konkreta gränser till en mer abstrakt sådan (”varor i förseglade förpackningar” och senare ”färdigförpackade varor”). Samtidigt finns emellertid grundstrukturen i bestämmelsen som sådan kvar. Den består av två delar som avser dels den undantagna personens plats i försäljningskedjan, dels personens kontakt med produkten.

36. Vad beträffar den första delen är det påfallande att kravet på försäljning direkt till slutkonsumenten inte har ändrats i de olika versioner av undantagsbestämmelsen som har föreslagits. De ändringar som ansågs vara nödvändiga i den första delen avsåg i stället beskrivningen av säljaren och köparen som båda ersattes med ett mer vidsträckt begrepp. När det gäller säljaren ersattes termen ”detaljhandlare” med termen ”aktör” ( 30 ), och när det gäller köparen ersattes ”slutanvändaren” med ”slutkonsumenten eller slutanvändaren”.

37. Åtgärden att ”sälja sådana produkter direkt” diskuterades såvitt det går att se inte i lagstiftningsprocessen. Avsikten var helt enkelt att grossister inte skulle undantas och att se till att bara den sista aktören i försäljningskedjan omfattades av undantaget.

38. Den andra delen genomgick dock flera förändringar. I det ursprungliga utkastet nämndes endast ”varor i förseglade förpackningar”, men i nästa version den mindre exakta termen ”färdigförpackade varor”, båda på villkoret att detaljhandlaren inte utförde någon beredning. Denna produktkvalificering fungerade som en fysisk garanti för att den gynnade säljaren inte gjorde ingrepp i produkten. Tanken var att man skulle nå ”detaljhandlare som inte utförde något arbete på produkten”. ( 31 ) Den situation som lagstiftaren hade i åtanke när undantaget skapades var en situation där detaljhandlaren inte hanterade produkten på något sätt som normalt skulle medföra en risk för att produktens karaktär eller märkning påverkades på ett sätt som skulle kunna strida mot de regler som gällde för ekologisk produktion.

39. När begränsningen till ”varor i förseglade förpackningar” eller ”färdigförpackade varor” verkade för snäv och det fysiska hindret ”förseglingen” eller ”förpackningen” övergavs behövdes en mer abstrakt beskrivning av en situation som inte utgjorde en större riskfaktor än den som avsetts i de tidigare versionerna. Efter kritik blev lagstiftaren tvungen att beträffande detaljhandelssektorn klargöra ”exakt vilka verksamheter som måste omfattas”. ( 32 )

40. Lagstiftaren valde till sist att ersätta det positiva villkoret ”färdigförpackade varor” med en negativ formulering där varje enskild kategori av verksamheter angavs som detaljhandlaren inte fick utöva om vederbörande ville komma i åtnjutande av undantaget: Den aktör som omfattas av artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 får inte producera, bereda eller importera från ett tredjeland. För denna aktör återstår saluföring och lagring, eftersom båda dessa verksamheter till sin natur är kopplade till en detaljhandlares verksamhet och nödvändiga vid försäljning direkt till slutkonsumenten. För att begränsa även dessa verksamheter till vad som är absolut nödvändigt för att sälja en produkt infördes en begränsning för tillståndet för förvaring: Aktören får inte ”förvara [de produkter som avses i artikel 1.2 i den förordningen] annat än i anslutning till försäljningsplatsen”.

41. Genom ovanstående begränsning garanteras att detaljhandlaren är en riktig detaljhandlare som inte missbrukar sin ställning som detaljhandlare för att undgå kontroll avseende annan verksamhet som annars skulle underkastas regelbunden kontroll. Om förvaring sker i verksamheten hos en detaljhandlare som säljer direkt till slutkonsumenten får den verksamheten inte gå utöver vad som är nödvändigt för att genomföra försäljningen.

42. Resultatet av föregående undersökning av förarbetena kan sammanfattas enligt följande: En medlemsstat får med stöd av proportionalitetsprincipen bevilja undantag för den sista aktören i distributionskedjan så länge som vederbörande bara är enbart en detaljhandlare, eftersom hans eller hennes verksamhet som sådan i normala fall inte utgör en riskfaktor ( 33 ) som motiverar att vederbörande ska låta sitt företag omfattas av systemet för regelbunden kontroll av ekologiska produkter.

C. Resonerande förklaringar

43. Efter att ha undersökt förarbetena till den undantagsbestämmelse som ska tolkas i det aktuella fallet har jag kommit fram till att syftet med undantagsbestämmelsen var att bevilja den sista aktören i distributionskedjan ett visst undantag, eftersom det ansågs att risken för att vederbörande skulle åsidosätta bestämmelserna om ekologiska produkter var liten i normala fall. Detta gäller särskilt beträffande en produkts spårbarhet i alla steg i produktionen, beredningen och distributionen, vilken kontrollsystemet ska säkerställa. ( 34 ) Vad beträffar den sista aktören i distributionskedjan, som ingår avtal med konsumenten, är spårbarhet uppenbarligen irrelevant.

44. När det gäller den fråga som Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) har hänskjutit skulle detta innebära att ”direkt” försäljning föreligger redan när produkten säljs till slutkunden utan inblandning av tredje part.

1. Kontroll som konsumenten själv utför

45. Zentrale anser emellertid att undantaget bara gäller om försäljningen även äger rum på den plats där produkterna förvaras och näringsidkaren eller dennes försäljningspersonal samt konsumenten samtidigt är närvarande vid försäljningen. Zentrale stöder sig på argumentet att anledningen till undantaget för den aktör som säljer den ekologiska produkten direkt till slutkonsumenten var att konsumenten själv kan kontrollera produkten. ( 35 )

46. Jag anser att ovanstående argument inte är övertygande. Det överensstämmer inte med det jag har förklarat ovan ( 36 ) om att syftet med undantaget var att säljaren skulle slippa regelbundna yrkesmässiga kontroller, eftersom det är oproportionerligt med hänsyn till den låga risk som är förknippad med en vanlig detaljhandlares normala verksamhet. Eftersom förordning nr 834/2007 utgår från riskanalysen och följaktligen inte avser fullständig kontroll, utan lämnar ett visst spelrum, finns det inget behov av att flytta kontrollen till någon annan. Det är inte konsumentens uppgift att motverka den risk som kvarstår på grund av undantaget från regelbunden yrkesmässig kontroll och som lagstiftningen medvetet har tolererat.

47. Det är dessutom inte klart rent praktiskt hur konsumenten skulle kunna göra en sådan kontroll, eftersom han eller hon vanligen inte känner till alla de särskilda krav som en ekologisk produkt måste uppfylla enligt förordning nr 834/2007 och enligt förordning nr 889/2008. ( 37 ) Konsumenten har vanligtvis inte den sakkunskap som krävs för detta.

48. Konsumenten har dessutom inte de medel och instrument som behövs för att undersöka de fakta och omständigheter som skulle behövas för att göra en meningsfull bedömning av produkten. Enbart genom produktens eller säljarens närvaro får köparen inte den information som krävs, eftersom säljaren inte är skyldig att informera köparen vare sig enligt förordning nr 834/2007 eller enligt förordning nr 889/2008. Potentiellt skadliga förhållanden, som kontakt med andra produkter och kemikalier, eller lämplig lagringstemperatur och lämpligt ljus eller ommärkning som kan ha gjorts tidigare kan konsumenten inte nödvändigtvis se och fastställa. Konsumenten ser bara produkten i försäljningsögonblicket och har således ingen information om hur lagringsförhållandena har varit omedelbart dessförinnan.

49. Förordning nr 834/2007 skulle i själva verket vara ganska inkonsekvent om den å ena sidan krävde att medlemsstatens kontrollmyndighet, när den ville delegera kontrolluppgifter till ett särskilt kontrollorgan, skulle bevisa att kontrollorganet hade erforderlig sakkunskap, utrustning och infrastruktur för detta samt en tillräckligt stor, kvalificerad och erfaren personalstyrka, ( 38 ) och å andra sidan lät medlemsstaterna anförtro denna krävande uppgift åt vanliga konsumenter.

50. Enligt förordning nr 834/2007 ska konsumenten inte åläggas ansvaret för kontrollverksamheter. Tanken är snarare att han eller hon ska kunna lita på märkningen och presentationen av produkten. I skäl 22 första meningen i förordning nr 834/2007 anges följande: ”Det är viktigt att bibehålla konsumenternas förtroende för ekologiska produkter.” ( 39 ) Om konsumenten anses ha förtroende för produkten behöver han eller hon inte agera och kritiskt granska produkten med avseende på dess ekologiska egenskaper.

2. Främjande av ekologiska produkter

51. Slutligen är det viktigt att notera att ett av förordningens övergripande mål är att skapa förutsättningar så att den ekologiska sektorn kan utvecklas i takt med produktions- och marknadsutvecklingen. ( 40 ) Genom detta syfte undviks onödiga begränsningar när det gäller distributionssätt och distributionskanaler för dessa produkter.

52. Mot denna bakgrund verkar det aktuella undantaget från kontrollsystemet vara motiverat, och det finns inget behov av ytterligare begränsningar. ( 41 ) Med tanke på att stormarknader och andra icke-specialiserade detaljhandlare med ett särskilt stort sortiment av produkter och detaljhandlare, som klaganden i det nationella målet, Grill Shop, som säljer grilltillbehör, endast vill kunna erbjuda några få ekologiska produkter för vilka det inte skulle löna sig att ta på sig kostnaderna och det administrativa krånglet med att anmäla och låta företaget omfattas av det ekologiska kontrollsystemet, verkar det önskvärt att inte ålägga dem en börda som skulle kunna få dem att välja bort försäljning av ekologiska produkter och följaktligen göra dessa produkter mindre tillgängliga för konsumenterna. Detta skulle leda till att ekologiska produkter bara kunde köpas i specialbutiker och till att den ekologiska marknaden inte skulle kunna utnyttja alla de försäljningskanaler som finns.

53. Såsom visats ovan med ledning av förarbetena var frågan huruvida och i vad mån den återstående risken kunde godtas föremål för en kompromiss ( 42 ), och frågan överläts till sist åt medlemsstaterna, eftersom det rådde tveksamhet och osäkerhet beträffande kontrollen av ytterligare sektorer ( 43 ). Medlemsstaterna är bäst lämpade att, mot bakgrund av det nationella sammanhanget, det vill säga bestämmelser och förordningar som gäller för detaljhandlarna i den medlemsstaten och andra villkor som råder där, avgöra huruvida och i vilken mån ett undantag skulle vara lämpligt med hänsyn till proportionalitetsprincipen. ( 44 ) Medlemsstatens utrymme för skönsmässig bedömning och dess individuella riskbedömning får inte hindras av en tolkning enligt vilken ytterligare begränsningar ska åläggas.

D. Ordalydelsen

54. Ordalydelsen i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 innehåller inga uppgifter som tyder på att det skulle vara nödvändigt att säljaren och köparen eller produkten är närvarande på försäljningsplatsen.

55. I texten finns, till skillnad från vad Zentrale och kommissionen har gjort gällande, över huvud taget inget som tyder på att termen ”sälja direkt” kräver en koppling mellan försäljningen och en viss plats. Enligt den andra hälften av meningen i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 ska säljare som förvarar [produkter] ”annat än i anslutning till försäljningsplatsen” inte undantas. I texten anges emellertid inte”på annan plats än försäljningsplatsen”. ( 45 )”Försäljningsplats” används vanligen i en mer abstrakt betydelse och anger att en försäljning har genomförts, men termen avser inte nödvändigtvis en plats, utan snarare kontaktytan mellan säljaren och köparen. För att markera kopplingen används i texten orden ”i anslutning” och inte en preposition som anger en plats som ”på”. ( 46 ) Artikel 28.2 avser en organisatorisk koppling, inte en lokal sådan. ( 47 ) När och i den mån aktören förvarar produkter måste denna förvaring ske i anslutning till försäljningen.

E. Avslutande anmärkningar

56. När det gäller den centrala frågan i förevarande mål, nämligen huruvida näthandel kan omfattas av undantaget eller huruvida, vilket kommissionen har gjort gällande, den generellt inte omfattas, vill jag först erinra om att undantagsbestämmelsen skapades år 2003 då näthandel var välkänd och direktivet om elektronisk handel ( 48 ) redan hade trätt i kraft, varför man skulle kunna vänta sig att lagstiftaren skulle ha angett ett uttryckligt undantag, om avsikten hade varit att undanta näthandel.

57. Kommissionens argument att ju längre förvaring, desto större risk för bedrägeri, är för det första inte övertygande, och för det andra skulle det inte vara ett skäl till att utesluta näthandlare, eftersom dessa inte nödvändigtvis förvarar produkterna längre tid än handlare med en fysisk gatubutik. De har kanske inte ens förfogar över några förvaringsmöjligheter, utan i stället låter grossisten leverera direkt till konsumenten.

58. Slutligen är näthandeln vanligen fördelaktig för skyddet av miljön, vilket är ett av målen med förordning nr 834/2007. Allt detta talar helt klart mot att näthandlare undantas från tillämpningsområdet för artikel 28.2 i förordning nr 834/2007.

IV. Förslag till avgörande

59. Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) vill i huvudsak få klarhet i huruvida det, förutom en direkt koppling mellan aktören och konsumenten, krävs ytterligare inslag av fysisk närvaro för att en transaktion ska omfattas av det undantag som föreskrivs i artikel 28.2 i rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av förordning (EEG) nr 2092/91. Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) har emellertid begränsat sin fråga till tolkningen av begreppet ”direkt försäljning”. ( 49 )

60. För att kunna göra en användbar tolkning bör EU-domstolen, omformulera frågan ( 50 ), såsom kommissionen har föreslagit, och utvidga den till att avse alla begränsningar i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007.

61. Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen besvarar frågan från Bundesgerichtshof (Federala högsta domstolen) på följande sätt: För att det ska vara fråga om försäljning ”direkt” till slutkonsumenten i den mening som avses i artikel 28.2 i förordning (EG) nr 834/2007 räcker det att näringsidkaren eller dennes försäljningspersonal säljer produkterna till slutkonsumenten utan inblandning av tredje part. Om det emellertid visar sig att den näringsidkare som säljer produkter direkt till slutkonsumenten producerar, bereder, förvarar sådana produkter annat än i anslutning till försäljningsplatsen eller importerar dem från ett tredjeland ska densamme inte kan beviljas möjlighet till undantag enligt artikel 28.2 i förordning (EG) nr 834/2007. Uttrycket ”annat än i anslutning till försäljningsplatsen” begränsar inte förvaringen till den fysiska plats där försäljningen eller leveransen äger rum, utan det krävs att förvaringen är knuten till försäljningsverksamheten och inte går utöver vad som rimligen krävs för att genomföra försäljningen. För att undantag ska beviljas saknar det betydelse huruvida och var säljaren förvarar produkterna eller vem som är närvarande på platsen för förvaring eller försäljning.

( 1 ) Originalspråk: engelska.

( 2 ) Det sammanlagda värdet uppskattades till cirka 20 miljarder euro år 2011, se arbetsdokument från kommissionens avdelningar Assessment Accompanying the document Proposal for a Regulation of the European Parliament and the Council on organic production and labelling of organic products, amending regulation (EU) No XXX/XXX of the European Parliament and the Council [Official controls Regulation] and repealing Council Regulation (EC) No 834/2007, COM(2014) 180 final, s. 11 med ytterligare hänvisningar. Sedan år 2011 har sektorn för ekologisk produktion fortsatt att växa i en stadig takt. Den ojämförligt största marknaden för ekologiska produkter i unionen var Tyskland med 6,6 miljarder euro år 2011, följt av Frankrike med 3,8 miljarder euro, ibidem.

( 3 ) Se arbetsdokument från kommissionens avdelningar, i fotnot 2 ovan, Impact Assessment, s. 11. År 2015 var värdet 27,1 miljarder euro i unionen, se Zahlen Daten Fakten – Die Bio-Branche 2017, Bund Ökologische Lebensmittelwirtschaft BÖLW, Berlin, s. 20 och följande sidor.

( 4 ) Se skäl 1 i rådets förordning (EG) nr 834/2007 av den 28 juni 2007 om ekologisk produktion och märkning av ekologiska produkter och om upphävande av förordning (EEG) nr 2092/91 (EUT L 189, 2007, s. 1) där följande anges i första meningen: ”Ekologisk produktion är ett övergripande system för jordbruksverksamhet och livsmedelsproduktion där man kombinerar bästa miljöpraxis, stor biologisk mångfald, bevarande av naturresurser, tillämpning av stränga djurskyddskrav och en produktionsmetod som motsvarar förväntningarna från de konsumenter som föredrar produkter som har framställts med användning av naturliga ämnen och processer.”

( 5 ) Se Proposal for a Regulation of the European Parliament and the Council on organic production and labelling of organic products, amending regulation (EU) No XXX/XXX of the European Parliament and the Council [Official controls Regulation] and repealing Council Regulation (EC) No 834/2007, COM(2014) 180 final, Explantory Memorandum, s. 6.

( 6 ) I dom av den 5 november 2014, Herbaria Kräuterparadies (C‑137/13, EU:C:2014:2335), bedömde domstolen huruvida tillsatser i en ekologisk dryck skulle vara tillåtna, vilket krävde en tolkning av artikel 27.1 f i kommissionens förordning (EG) nr 889/2008 av den 5 september 2008 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 834/2007 (EUT L 250, 2008, s. 1). Domstolen stödde sig härvidlag på skälen 3, 5, 22 och 25 samt artiklarna 6, 19, 21 och 23 i förordning nr 834/2007. I dom av den 4 juni 2015, Andechser Molkerei Schietz/kommissionen (C‑682/13 P, ej publicerad, EU:C:2015:356), som avsåg ett överklagande av ett beslut som meddelats av tribunalen beträffande giltigheten av kommissionens förordning (EU) nr 1131/2011 av den 11 november 2011 om ändring av bilaga II till Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1333/2008 vad gäller steviolglykosider (EUT L 295, 2011, s. 205), hänvisade domstolen likaså till skäl 1 i förordning nr 834/2007. Det finns fem domar i vilka rådets tidigare förordningar –- rådets förordning (EEG) nr 2092/91 av den 24 juni 1991 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel (EGT L 198, 1991, s. 1) och rådets förordning (EG) nr 392/2004 av den 24 februari 2004 om ändring av förordning nr 2092/91 (EUT L 65, 2004, s. 1) har tolkats (dom av den 29 november 2007, kommissionen/Tyskland, C‑404/05, EU:C:2007:723, dom av den 29 november 2007, kommissionen/Österrike, C‑393/05, EU:C:2007:722, dom av den 14 juli 2005, kommissionen/Spanien, C‑135/03, EU:C:2005:457, dom av den 13 juli 1995, parlamentet/kommissionen, C‑156/93, EU:C:1995:238 och dom av den 14 juli 2005, Comité Andaluz de Agricultura Ecologica, C‑107/04, EU:C:2005:470). De två första avsåg en fråga angående kontrollsystemet, närmare bestämt permanent inrättande av privata kontrollorgan.

( 7 ) Att analysera syftet med unionens lagstiftning är en av de metoder som domstolen använder för att fastställa innebörden i unionens sekundärrätt. Se, exempelvis, dom av den 7 december 2010, Pammer och Hotel Alpenhof (C‑585/08 och C‑144/09, EU:C:2010:740, punkt 71 och följande punkter), dom av den 15 juli 2010 (Purrucker, C‑256/09, EU:C:2010:437, punkt 84 och följande punkter), och dom av den 27 oktober 2016, kommissionen/Tyskland (C‑220/15, EU:C:2016:815).

( 8 ) Se, exempelvis, dom av den 16 juli 2015, Lanigan, C‑237/15 PPU, EU:C:2015:474, punkt 35; och dom av den 13 oktober 2016, Mikołajczyk, C‑294/15, EU:C:2016:772, punkt 26.

( 9 ) Se femte skälet jämfört med tredje skälet i förordning nr 2092/91.

( 10 ) Se tolfte skälet i förordning nr 2092/91. I trettonde skälet i förordning nr 2092/91 angavs följande: ”Alla som odlar, bereder, importerar eller marknadsför varor som är försedda med uppgifter som hänvisar till ekologisk produktion underkastas ett system för regelbunden kontroll som uppfyller gemenskapens minimikrav och som utförs av särskilt utsedda kontrollmyndigheter.”

( 11 ) Se, exempelvis, Alberto Alemanno, “The European Reform on Organic Farming – Balancing Consumer Preferences and Free Movement Imperatives”, i: EFFL 2009, sidorna 406–419 och 409.

( 12 ) KOM(2003) 14 slutlig, punkt 3 i motiveringen till ”Förslag till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel”, som framlades av kommissionen. Denna förklaring har inbegripits i skäl 3 i det förslaget och även i skäl 3 i rådets förordning nr 392/2004.

( 13 ) Se fotnot 12 ovan.

( 14 ) Se fotnot 12 ovan.

( 15 ) Se rådsdokument 8482/03 av den 15 april 2003 om resultatet av förhandlingarna vid mötet med arbetsgruppen för livsmedelskvalitet (Outcome of Proceedings of the meeting of the Working Party on Foodstuff Quality) den 14 april, s. 2, led II ii.

( 16 ) Se artikel 1 i förordning nr 392/2004, genom vilken artikel 8.1 första stycket fick denna lydelse. Den nya beskrivningen av tillämpningsområdet för kontrollsystemet gällde från och med juli 2005, se artikel 2 i förordning nr 392/2004.

( 17 ) Genom att stryka orden ”i syfte att sedan marknadsföra denna” och göra några små ändringar i ordalydelsen fick man fem mer klara och tydliga kategorier av verksamheter som omfattades av kontrollsystemet (control system i den engelska språkversionen, vilket i fortsättningen var benämningen på det tidigare inspection system).

( 18 ) Denna växande medvetenhet framgår om man granskar ingresserna i de olika versionerna. Medan skäl 3 i förordning nr 392/2004 hade kvar formuleringen ”alla aktörer under hela produktions- och bearbetningsprocessen”, angavs i skäl 31 i förordning nr 834/2007 slutligen uttryckligen följande tre områden: ”aktörerna … i alla led i produktions-, berednings- och distributionskedjan”. (Min kursivering.)

( 19 ) Vid diskussionen vid mötet med arbetsgruppen för livsmedelskvalitet den 14 april 2003 (se rådsdokument 8482/03, s. 2, led II ii, till vilket hänvisas i fotnot 15 ovan) betonade kommissionens företrädare att utvidgningen avsåg lagring och detaljhandel endast i den mån dessa verksamheter utövades som verksamheter som var skilda från de verksamheter som redan omfattades av den tidigare versionen av artikel 8.

( 20 ) Se rådsdokument 8482/03 s. 2, led II ii, till vilket hänvisas i fotnot 15 ovan.

( 21 ) Se rådsdokument 6999/03 av den 2 april 2003 om resultatet av förhandlingarna vid mötet med arbetsgruppen för livsmedelskvalitet (Outcome of Proceedings of the meeting of the Working Party on Foodstuff Quality) den 28 februari 2003, s. 2, led III ii.

( 22 ) Se rådsdokument 6999/03, till vilket hänvisas i fotnot 21 ovan.

( 23 ) Skäl 3a i ”Uppdaterat kompromissförslag från ordförandeskapet” beträffande förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel, rådsdokument 16235/03, bilaga, av den 18 december 2003, resultat av förhandlingar i arbetsgruppen för livsmedelskvalitet (ekologisk odling) av den 10 december 2003.

( 24 ) Se Europaparlamentets dokument SLUTLIG A5–0392/2003, rapport av den 6 november 2003 om förslaget till rådets förordning om ändring av förordning (EEG) nr 2092/91 om ekologisk produktion av jordbruksprodukter och uppgifter därom på jordbruksprodukter och livsmedel (KOM(2003)14 – C5‑0021/2003 – 2003/0002(CNS)), utskottet för jordbruk och landsbygdens utveckling, rapportör Danielle Auroi, s. 9, motivering av förslag till ändring 10.

( 25 ) Till rådets föreslagna mening lades en andra mening genom Europaparlamentets utkast till förslag. Den hade följande lydelse: ”Detaljhandlare som importerar förseglade förpackningar direkt från tredjeländer omfattas av bestämmelserna i artikel 11.” Se Europaparlamentets dokument SLUTLIG A5–0392/2003, punkt 9, ändring 10, till vilket hänvisas i fotnot 24 ovan.

( 26 ) Kompromisstext till artikel 8.1 andra stycket, utarbetad av ordförandeskapet mot bakgrund av diskussionerna i arbetsgruppen den 14 april 2003, rådsdokument 8571/03 av den 23 april 2003.

( 27 ) Rådsdokument 16235/03, bilaga, se fotnot 23 ovan.

( 28 ) Se artikel 1 i förordning nr 392/2004, genom vilken artikel 8.1 andra stycket fick denna lydelse. Den nya beskrivningen av tillämpningsområdet för kontrollsystemet gällde från och med juli 2005, se artikel 2 i förordning nr 392/2004.

( 29 ) Bortsett från en lingvistisk anpassning (”stycke” byttes mot ”artikel” och ”sådana produkter” mot ”produkter”) och redaktionella och siffermässiga omdisponeringar förblev denna bestämmelse oförändrad år 2007, se texten i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007, punkt 5 ovan.

( 30 ) Att man valde den allmännare benämningen ”aktör” i artikel 28.2 i förordning nr 834/2007 kan bero på att denna senare term har definierats i artikel 2 d i förordning nr 834/2007 där följande anges: ”aktör: fysiska eller juridiska personer som ansvarar för att kraven i denna förordning uppfylls inom de ekologiska företag som de driver.” Ersättningen av ”detaljhandlare” med ”aktörer” är bara en anpassning till förordningens allmänna terminologi och även till den terminologi som används i artikel 28.1. I skäl 32 i förordning nr 834/2007 används fortfarande termen ”detaljhandlare”.

( 31 ) Se ordalydelsen i de första utkasten till en ändrad artikel 8 i förordning nr 2092/91, vilken har återgetts i punkterna 32 och 33 ovan.

( 32 ) Se rådsdokument 6999/03, till vilket hänvisas i fotnot 21 ovan.

( 33 ) Se även Schmidt, H. & Haccius, M., EG-Verordnung ”Ökologischer Landbau”. Eine juristische und agrarfachliche Kommentierung der Verordnung (EG) Nr. 834/2007, Freiburg im Breisgau 2008, s. 445 och 446 som beskriver den lägre graden av bedrägerier i denna sektor, särskilt vad gäller redan paketerade varor som verkar täcka en stor del av varorna i detaljhandeln.

( 34 ) Enligt artikel 27.13 i förordning nr 834/2007, ska medlemsstaterna se till att det inrättade kontrollsystemet gör det möjligt att spåra produkten.

( 35 ) Se även Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Regionala överdomstolen i Frankfurt am Main), GRUR-RR 2015, s. 308 och Landgericht München (Underrätten i München), WRP 2015, s. 780.

( 36 ) Se punkterna 31 och 42 ovan.

( 37 ) Sådana regler som också den slutliga återförsäljaren måste iaktta är till exempel reglerna i kapitel 4 (artikel 30 och följande artiklar) i förordning nr 889/2008 om insamling, förpackning, transport och lagring av produkter samt reglerna i avdelning III (artikel 57 och följande artiklar) i förordning nr 889/2008 om märkning. Såsom kommissionen helt riktigt uppgav i sin ”anteckning nr 2012–03 angående tolkningen” krävs det fysisk infrastruktur som också omfattas av vissa driftskrav som rengöring och desinficering.

( 38 ) Se artikel 27.5 i förordning nr 834/2007.

( 39 ) I skälen 3 och 5 i förordning nr 834/2007 nämns också konsumentens förtroende, vilket visar dess centrala roll i förordningen.

( 40 ) Se, till exempel, skäl 3 andra meningen i förordning nr 834/2007.

( 41 ) I skäl 22 andra meningen i förordning nr 834/2007 anges följande: ”Undantag från de krav som tillämpas på ekologisk produktion bör därför vara strängt begränsade till fall där det bedöms vara motiverat att tillämpa undantagsbestämmelser.” Wettbewerbszentrale har åberopat skäl 22 som argument för en restriktiv tolkning av undantaget.

( 42 ) Se punkterna 33 och 34 ovan.

( 43 ) Se punkt 29 ovan.

( 44 ) Medlemstaterna har faktiskt utnyttjat möjligheten att bevilja undantag enligt artikel 28.2 på ganska många olika sätt. En del begränsar det till redan paketerade varor, nämligen Italien (artikel 2.4 i Disposizioni per l’attuazione dei regolamenti (CE) n. 834/2007, n. 889/2008, n. 1235/2008 e successive modifiche riguardanti la produzione biologica e l’ettichettatutra dei prodotti biologici Registro ufficiale 0018354 – 27/11/2009, föreskriver följande: ”Ai sensi dell’articolo 28 paragrafo 2 del Reg. (CE) n. 834/2007 sono esentati dall’applicazione del medesimo articolo gli operatori che vendono prodotti da agricoltura biologica al consumatore all’utilizzatore finale in imballaggio preconfezionato, a condizione che non li producano …”) och Estland (§ 5.2 i lagen om ekologiskt jordbruk stadgas, på engelska, att ”A holding of a person specified in Article 28(2) of Council Regulation (EC) No 834/2007 need not be approved if the holding engages only in the sale of pre-packaged products. [RT I 2009, 12, 72 – dag för ikraftträdande 01.03.2009]”). I Spanien har Comunidad Valenciana gjort en riskanalys inte bara med avseende på det faktum att produkten redan är paketerad utan även med avseende på faktorer som det årliga försäljningsvärdet, eller möjligheten för konsumenten att övervaka uppdelningsförfarandet för produkten (Resolución de 20 de junio de 2016 de la Dirección General de Desarrollo Rural y Política Agraria Común, por la que se regulan determinadas excepciones relativas al régimen de control de los comerciantes minoristas en la Comunitat Valenciana, que vendan directamente al consumidor final productos ecológicos, conforme al Reglamento (CE) 834/2007 de 28 junio de 2007 y el Reglamento 889/2008 que lo desarrolla (2016/5529, Diario Oficial de la Comunitat Valenciana, Num. 7842/02.08.2016, s. 2249). Andra medlemsstater har helt enkelt använt sig av den vidare ordalydelsen av direktivet (se § 3 andra stycket i tyska ÖLG, se punkt 6 ovan, eller artikel 4 i den brittiska British Organic Products Regulations 2009 eller artikel 2 i Dutch Regeling van de Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit van 4 december 2008, nr. TRCJZ/2008/3442, houdende wijziging van de Landbouwkwaliteitsregeling 2007).

( 45 ) Min kursivering. Medan – enligt några slumpvis utvalda exempel – en motsvarighet till engelskans mer vaga ”point of sale” (till exempel ”pas ailleurs qu’au point de vente”, ”solo in connessione con il punto di vendita”, ”salvo en el punto de venta”, ”senão no ponto de vanda”, ”w celach innych niż odnoszących się do punktu sprzedaży”, ”undtagen i forbindelse med salgsstedet”, ”ħlief in konnessjoni mal-punt ta’ bejgħ”, ”išskyrus pardavimo punktus”), används i de flesta språkversionerna av förordningen, får formuleringen i den tyska versionen en viss lokal bibetydelse genom att ”an einem anderen Ort als in Verbindung mit der Verkaufsstelle” används. Så är också fallet i den nederländska och den svenska versionen, vilka har följande lydelse: ”op een plaats die geen verband houdt met het verkoopunt” och ”annat än i anslutning till försäljningsplatsen” samt i den rumänska och den bulgariska versionen med följande lydelse: ”în alte părți decât în legătură cu locul de vânzare” respektive ”другаде, освен в мястото на продажба” (min kursivering). Med undantag för den bulgariska används i de senare versionerna som konjunktion en översättning av ”i anslutning” och inte en preposition som anger en plats, som ”på”. Med beaktande av skillnaderna mellan de olika språkversionerna kan ett argument som grundar sig på ordalydelsen har någon stark inverkan på min tolkning av artikel 28.2, vilket innebär att de andra tolkningsmetoderna (se punkterna 19‐52 och 55 och följande punkter) väger tyngre i det här sammanhanget.

( 46 ) Fyra av de 13 språkversioner som analyseras här använder inte ”i anslutning till”, se fotnot 44 ovan. Tre av dessa fyra refererar emellertid till en punkt och inte till en plats eller ett ställe.

( 47 ) Se Schmidt, H. & Haccius, se fotnot 33 ovan.

( 48 ) Europaparlamentets och rådets direktiv 2000/31/EG av den 8 juni 2000 om vissa rättsliga aspekter på informationssamhällets tjänster, särskilt elektronisk handel, på den inre marknaden (Direktiv om elektronisk handel).

( 49 ) Se, beträffande frågans ordalydelse, punkt 14 ovan.

( 50 ) Den omständigheten att detta kan innebära att hänsyn ska tas till ytterligare detaljer och problem hindrar inte domstolen från att göra detta. Se, exempelvis, dom av den 23 februari 2006, van Hilten-van der Heijden, C‑513/03, EU:C:2006:131, punkterna 25–27, dom av den 11 mars 2008, Jager, C‑420/06, EU:C:2008:152, punkterna 45–58, dom av den 18 november 2010, Lahousse och Lavichy, C‑142/09, EU:C:2010:694, punkterna 35–48, och dom av den 10 februari 2011, Vicoplus m.fl., förenade målen C‑307/09–C‑309/09, EU:C:2011:64, punkterna 22–25.