SV Europeiska unionens officiella tidning C 179/13

Överklagande ingett den 27 april 2011 av Formula One Licensing BV av den dom som tribunalen meddelade den 17 februari 2011 i mål T-10/09, Formula One Licensing BV mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller), Global Sports Media Ltd

(Mål C-196/11)

2011/C 179/25

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Formula One Licensing BV (ombud: K. Sandberg och B. Klingberg, Rechtsanwältinen)

Övrig part i målet: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den överklagade domen,

— bifalla klagandens yrkande om ogiltigförklaring av det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 16 oktober 2008 i ärende R7/2008-1 eller, i andra hand, återförvisa målet till tribunalen för förnyad prövning, och

— förplikta harmoniseringsbyrån och intervenienten att bära sina egna rättegångskostnader och ersätta klagandens rättegångskostnader, både i första instans och i målet om överklagande.

Grunder och huvudargument

Klaganden åberopar ett åsidosättande av unionsrätten, närmare bestämt en oriktig tillämpning av artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 (1) (nu förordning nr 207/2009) och av artikel 8.5 i förordning nr 40/94. Klaganden anför härvid följande huvudargument:

1. Tribunalen åsidosatte artikel 8.1 i förordning nr 40/94 i följande avseenden: 1.1 Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid bedömningen av särskiljningsförmågan hos beteckningen ”F 1”. För det första åsidosatte tribunalen den regel som följer av fast rättspraxis att ett varumärkes särskiljningsförmåga ska bedömas utifrån de konkreta varor och tjänster som avses med varumärket. För det andra grundades tribunalens konstateranden på en felaktig bedömning av de faktiska omständigheterna. För det tredje underlät tribunalen att tillämpa den fasta rättspraxis enligt vilken ett varumärke kan förvärva särskiljningsförmåga också genom att användas som del av ett annat registrerat varumärke. Tribunalens konstateranden i detta avseende medförde, för det fjärde, att klagandens registrerade varumärken ”F 1” i vanligt typsnitt i praktiken ogiltigförklarades. 1.2 Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid bedömningen av risken för förväxling enligt artikel 8.1 b i förordning nr 40/94 med avseende på varumärkena ”F 1” i vanligt typsnitt och logotypen ”F 1 Formula 1”, vilka båda åberopats som stöd för invändningen. För det första beaktade inte tribunalen det faktum att de aktuella varorna och tjänsterna var identiska eller av mycket liknande slag, trots att den hade funnit att det förelåg känneteckenslikhet. För det andra koncentrerade tribunalen sig på särskiljningsförmågan hos uttrycket ”F 1” och beaktade därvid inte andra enligt fast rättspraxis relevanta faktorer. För det tredje underlät tribunalen att göra någon bedömning av graden av likhet mellan de motstående kännetecknen.

2. Tribunalen åsidosatte artikel 8.5 i förordning nr 40/94 i följande avseenden: 2.1 Tribunalen gjorde fel när den fann att klagandens varumärken ”F 1” i vanligt typsnitt inte är kända. 2.2 Vidare gjorde tribunalen sig skyldig till felaktig rättstillämpning vid bedömningen av känneteckenslikheten med avseende på logotypen ”F 1” som åberopats i invändningsförfarandet på grund av att den oriktigt fann att uttrycket ”F 1” saknar särskiljningsförmåga.

(1) Rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3)