Förslag till avgörande av generaladvokat Alber föredraget den 22 februari 2000. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 93/104/EG - Arbetstidens förläggning - Underlåtenhet att införliva. - Mål C-46/99.



Rättsfallssamling 2000 s. I-04379



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har med föreliggande talan yrkat att domstolen skall fastställa att Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter enligt fördraget och rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden(1) (nedan kallat direktivet). I huvudsak har kommissionen kritiserat Frankrike för att denna stat inte inom den föreskrivna fristen har antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att till fullo följa direktivet, eller, i andra hand, att den inte underrättat kommissionen om detta. Det är därvid framför allt fråga om bestämmelserna rörande veckovila och längden av nattarbete. Kommissionen har dessutom yrkat att svaranden skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

2 Enligt artikel 18.1 a i direktivet skulle medlemsstaterna anta lagar och andra författningar som var nödvändiga för att följa direktivet senast den 23 november 1996 eller se till att arbetsmarknadens parter senast den dagen genom överenskommelse fastställde de nödvändiga bestämmelserna.

3 Frankrikes ständiga representant vid Europeiska unionen underrättade genom en skrivelse av den 13 mars 1997 kommissionen om att de flesta direktivsbestämmelserna redan ingick i gällande franska lagbestämmelser, även om direktivet ännu inte till fullo hade införlivats. Särskilt saknades fortfarande bestämmelser rörande veckovila.

4 Kommissionen uppmanade genom en formell underrättelse enligt artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) den 30 maj 1997 den franska regeringen att yttra sig angående det förmodade åsidosättandet av dess skyldighet att införliva direktivsbestämmelserna med nationell rätt.

5 Kommissionen erhöll inte något officiellt svar på denna skrivelse och sände därför den 20 januari 1998 ett motiverat yttrande till den franska regeringen.

6 De franska myndigheterna meddelade genom skrivelse av den 13 mars 1998 kommissionen att de ännu inte helt hade slutfört införlivandet av direktivet med nationell rätt.

7 Kommissionen väckte då föreliggande talan genom en ansökan, som inkom till domstolens kansli den 16 februari 1999.

8 Den franska regeringen har i sitt svaromål inte bestritt att direktivets bestämmelser avseende veckovila och längden av nattarbete fortfarande återstår att införliva. Den har emellertid försäkrat att lagstiftningsförfaranden har inletts i detta hänseende och att domstolen och kommissionen kommer att informeras om dessa så snart som möjligt. Övriga bestämmelser i direktivet har redan på ett korrekt sätt införlivats med fransk rätt.

9 Mot bakgrund av vad som anförts ovan framgår det klart att det fördragsbrott som kommissionen kritiserat Republiken Frankrike för föreligger.

10 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall Republiken Frankrike ersätta rättegångskostnaderna i detta mål.

Förslag till avgörande

11 Jag föreslår att talan skall bifallas och att domstolen skall

1) fastställa att Republiken Frankrike har åsidosatt sina skyldigheter enligt fördraget och rådets direktiv 93/104/EG av den 23 november 1993 om arbetstidens förläggning i vissa avseenden genom att inte inom föreskriven frist ha antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att till fullo följa nämnda direktiv,

2) förplikta Republiken Frankrike att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 307, s. 18.