ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
64

I en not av den 18 mars 2016 från direktoratet för protokoll och sammanträden vid rådets generaldirektorat för administration, med rubriken ”Arbetsprogram för protokollavdelningen”, angavs att mötet den 18 mars 2016 och ankomsten av ”Europeiska rådets medlemmar, Republiken Turkiets premiärminister och unionens höga representant för utrikes frågor och säkerhetspolitik” för direktoratets del inte skulle kräva någon särskild protokollär ordning mellan klockan 12.00 och 12.45 och att en ”arbetslunch för Europeiska rådets medlemmar och den höga representanten” skulle äga rum klockan 13.00, utan någon angivelse om huruvida den turkiske premiärministern skulle närvara. I samma not från protokollavdelningen bjöds emellertid deltagarna in till ett ”arbetsmöte mellan stats- och regeringscheferna och [unionens] höga representant och Turkiets premiärminister”, vilket skulle hållas klockan 15.00. Detta styrker att det var i den sistnämnda egenskapen, och inte i egenskap av Europeiska rådets medlemmar, som företrädarna för unionens medlemsstater kallades till ett möte med sin turkiska motpart.
32

Såsom TAR har framhållit i sin dom av den 15 maj 2014 (se punkt 8 ovan), som sökanden vid upprepade tillfällen har hänvisat till, inleddes det nationella registreringsförfarandet för den omtvistade SGB:n år 2011 vid de italienska myndigheterna och avslutades av desamma den 11 december 2012, då de översände handlingarna till kommissionen (se punkterna 4 och 5 ovan). Det nationella förfarandet är tidsmässigt (ratione temporis) reglerat i förordning nr 510/2006. Enligt artikel 5.5 och 5.6 i den förordningen hade Republiken Italien, som var skyldig att inleda ett invändningsförfarande – som för övrigt inleddes – under vilket den som hade ett berättigat intresse kunde invända mot registreringsansökan, behörighet att tillåta ett tillfälligt och nationellt skydd för sökanden att använda beteckningen ”romagnole” liksom en motsvarande anpassningsperiod, på villkor att sökanden har salufört sina piadine under nämnda beteckning under fem år före ansökan och ”har påpekat detta i det nationella invändningsförfarande”.
1)

Europeiska läkemedelsmyndighetens (EMA) beslut EMA/785809/2015 av den 25 november 2015 om att, enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar, ge en tredje man tillgång till rapporterna om toxikologiska tester C 45151/test av dermal toxicitet under 28 dagar (semiocklusiv tillämpning under sex timmar) på Wistar-råttor, C 45162/test av oral toxicitet (sondmatning) under 28 dagar på Wistar-råttor och C 88913/test av dermal toxicitet under 28 dagar (semiocklusiv tillämpning under sex timmar) på Wistar-råttor får tills vidare inte verkställas.
8

Republiken Portugal bestred kommissionens ståndpunkt men antog, i syfte att komma tillrätta med denna meningsskiljaktighet, Lei no 31/2008 Procede à primeira alteração à Lei no 67/2007, de 31 de Dezembro, que aprova o Regime da Responsabilidade Civil Extracontratual do Estado a Demais Entitades Públicas (lag nr 31/2008, om ändring av lag nr 67/2007), av den 17 juli 2008 (Diário da República, serie 1, nr 137, av den 17 juli 2008), vilken med retroaktiv verkan från den 30 januari 2008 ändrade artikel 7 i bestämmelserna rörande statens och andra offentliga organs civilrättsliga utomobligatoriska skadeståndsansvar i deras lydelse i bilagan till lag nr 67/2007. Kommissionen bedömde att Republiken Portugal därmed hade upphört med det fördragsbrott som hade fastställts i domen av den 14 oktober 2004, kommissionen/Portugal (C‑275/03, ej publicerad, EU:C:2004:632).
49

I detta sammanhang är det slutligen nödvändigt att beakta sökandenas argument i punkt 80 i ansökan, enligt vilket kommissionen missförstod den grundläggande principen i deras personalstrategi. Denna princip bestod nämligen i att ställa fler anställda till förfogande under det första eller de två första åren för verksamheten för att väsentligt minska det antal anställda som ställdes till förfogande under det tredje och det fjärde året till följd av betydande effektivitetsvinster genom en innovativ konsolideringsstrategi. Sökandena kan inte vinna framgång med detta argument, för det fall det ska förstås som ett ifrågasättande av slutsatserna i punkterna 44–46 ovan. Även om det inte kan uteslutas att en innovativ konsolideringsinsats under de första åren skulle kunna resultera i användning av färre anställda för fler användare under senare år – vilket således skulle kunna medföra ett ifrågasättande av lämpligheten av en modell enligt vilken anbudsgivarna bara behöver ange det antal anställda som ska ställas till förfogande för det fjärde året, varvid antalet för de tre första åren beräknas automatiskt i förhållande till ett mindre antal användare – har sökandena i synnerhet underlåtit att åberopa någon bevisning för att styrka att de faktiskt har angett sådana metoder i sitt anbud. Därtill kommer att sådana metoder ska vara öppna, logiska, konsekventa, granskningsbara, fullständiga och ändamålsenliga, såsom krävs enligt förfrågningsunderlaget (avsnitt 1-5-0 ”Metod för tillhandahållande av personal – Finansiella aspekter”, kapitel 2.2). Den enda effektivitetshöjande omständighet som sökandena hänvisade till i sitt muntliga yttrande var att de erbjöd ett system i vilket användarna skulle efterfråga IT‑utrustning genom en onlineplattform i stället för att använda sig av andra telekommunikationsmedel. I den mån ett argument av detta slag kan bedömas utan någon klar bevisning som stöd, har det i vart fall inte framkommit att sådana åtgärder – även om de skulle kunna medföra en mer effektiv tidsanvändning för användarna av tjänsten – i avsaknad av närmare dokumentation märkbart skulle påverka effektiviteten hos anbudsgivarens personal, inte minst eftersom någon särskild innovation inte hade angetts såvitt avser deras uppgift att ställa den efterfrågade utrustningen till förfogande.
7.

Domstolsförfarande — Talans upptagande till sakprövning — Bedömning utifrån situationen vid den tidpunkt då ansökan gavs in — Beslut som under processens gång ersätter det angripna beslutet — Anpassning av de ursprungliga yrkandena och grunderna — Möjligt endast under förutsättning att den ursprungliga talan kunde tas upp till sakprövning (Tribunalens rättegångsregler, artikel 48.2) (se punkt 72)
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 13 mars 2014

Mål T‑652/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Personalmål – Tjänstemän – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken: Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (andra avdelningen) meddelade den 19 september 2013 i mål F‑31/13, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande: Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen – Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post – Följder – Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits

(Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa/Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis, 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 14 november 2013, Marcuccio /kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑436/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (första avdelningen) meddelade den 28 maj 2013 i mål F‑67/11, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
25

För det andra är det konstaterat att de grekiska jordbrukarna betalat in avgifter till det obligatoriska försäkringssystemet ELGA, avgifter som under åren 2008 och 2009 i vart fall indirekt bidragit till ELGA:s intäkter med minst 145 miljoner euro. Även om den omständigheten att ELGA:s omtvistade utbetalningar till viss del finansierats med sådana avgifter inte utgör hinder mot att utbetalningarna betraktas som statligt stöd, torde utbetalningarnas finansiella inverkan på konkurrensen och på handeln mellan medlemsstaterna i vart fall mildras av den omständigheten att det var jordbrukarna själva, inklusive stödmottagarna, som har varit skyldiga att betala in dessa avgifter. I punkt 22 i det angripna beslutet bedömde kommissionen dessutom att den ersättning som utbetalas av ELGA enligt det obligatoriska försäkringssystemet eventuellt inte ska anses ge mottagarna en otillbörlig fördel, i den mån denna ersättning finansieras genom intäkter från en särskild försäkringsavgift.
3.

Domstolsförfarande — Åberopande av nya grunder under rättegången — Villkor — Grund som föranleds av omständigheter som framkommit först under rättegången — Räckvidd — Grund som föranleds av omständigheter som var kända och gjordes gällande när talan väcktes — Omfattas inte — Utvidgning av redan åberopad grund — Omfattas inte — Avvisning av grunder som inte uppfyller villkoren för att utgöra en ny grund (Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 44.1 c och 48.2) (se punkterna 34–36, 40 och 41)
SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:T:2010 :170 1BESLUT M EDDELAT AV TRIBUNALENS ORDFÖRANDE
den 28 april 2010
Mål T-103/10 P (R)-R
Europaparlamentet
mot
U
”Interimistiskt förfarande — Personalmål — Tjänstemän — Beslut om uppsägning — Beslut av 
ordföranden i E uropeiska u nionens personaldomstol i ett förfarande angående interimistiska 
åtgärder — Ansökan om uppskov me d ve rkställigheten — Anledning saknas att döma i saken”
Saken: Begäran om uppskov me d verkställigheten av det beslut som me ddelades av ordföranden i 
personaldomstolen d en 18 december 2009 i m ål F-92/09 R , U m ot parlamentet 
(REUP 2009 , s. I-A-1-511 o ch II-A-1-2771 ).
Avgörande:Det finns inte längre anledning att pröva Europaparlamentets ansökan. Beslut i fråga om 
rättegångskostnader komme r att me ddelas senare.
Samm anfattning
Interimistiskt förfarande — Uppskov med v erkställigheten — Begäran har inte längre något föremål — 
Anledning saknas att döma i s aken
(Artikel 278 FEUF; tribunalens rättegångsregler artikel 104.2)
34

Genom särskild handling, som inkom till förstainstansrättens kansli den 30 september 2009, begärde sökanden att en åtgärd för processledning skulle vidtas, i syfte att anmoda kommissionen att ange huruvida den externa revisorn genomfört en revision enligt ”internationella redovisningsnormer” eller om denne använt sig av ett ”godkänt förfarande” som regleras av ”the International Standard on Related Services 4400 – Engagements to perform agreed-upon procedures regarding financial information”, vilket inte överensstämmer med vad som föreskrivs i avtalet mellan revisorn och kommissionen.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 26 oktober 2006 – European Association of Im- and Exporters of Birds and live Animals m.fl. mot kommissionen

(mål T‑209/06 R)

”Interimistiskt förfarande – Ansökan om interimistiska åtgärder och om uppskov med verkställigheten – Upptagande till sakprövning – Krav på skyndsamhet – Föreligger inte”

Interimistiskt förfarande – Uppskov med verkställigheten – Interimistiska åtgärder – Villkor för bifall – Allvarlig och irreparabel skada – Begrepp (Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2) (se punkterna 32, 34 och 35)

Saken

Ansökan dels om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut 2006/522/EG av den 25 juli 2006 om ändring av besluten 2005/759/EG och 2005/760/EG med avseende på vissa skyddsåtgärder mot högpatogen aviär influensa i samband med transport av vissa levande fåglar till gemenskapen (EUT L 205, s. 28), dels om varje annan nödvändig interimistisk åtgärd.

Avgörande

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) av den 3 april 2006 − The International Institute for the Urban Environment mot kommissionen

(mål T‑74/05)

”Programmet för forskning och teknisk utveckling Främjande av innovation och uppmuntran av små och medelstora företags deltagande – Gemenskapsfinansiering – Artiklarna 230 EG och 238 EG – Skiljedomsklausul – Talan om ogiltigförklaring – Upptagande till sakprövning”

1. Talan om ogiltigförklaring – Talan som i själva verket rör en avtalsrättslig tvist (Artiklarna 230 EG och 249 CE) (se punkt 33)

2. Förfarande – Ansökan genom vilken talan anhängiggjorts – Formkrav (Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44.1 c) (se punkterna 58 och 61)

Saken

Talan enligt artiklarna 230 EG och 238 EG angående den ersättning som sökanden kräver inom ramen för utförandet av kontrakten IPS‑1999‑00016 och IPS‑1999‑00022, som slutits inom ramen för programmet för forskning och teknisk utveckling Främjande av innovation och uppmuntran av små och medelstora företags deltagande.

Avgörande

Talan avvisas.
Ansökan från kommissionen att svarandena skall förpliktas att återbetala den överskjutande delen av det alltför stora ekonomiska stöd som betalats ut av Europeiska gemenskapen enligt två avtal som slutits inom ramen för genomförandet av gemenskapsprogrammet ”Telematics systems in the area of transport”.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 24 januari 2001. - Iberotam SA, Probelete SA, Agripraza SA, Protex SA, Laboratoire d'achat pour l'agriculture (LAPA), Afrasa SA, Herbex SA, European Crop Care Association (ECCA) och K & N Efthymiadis SA mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Direktiv 91/414/EEG - Utsläppande av växtskyddsmedel på marknaden - Förordning (EG) nr 451/2000 - Arbetsprogram för utvärdering av de verksamma ämnen som finns på marknaden (den andra och tredje etappen) - Avvisning. - Förenade målen T-112/00 och T-122/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00097



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning som fastställer ett förfarande för anmälan och utvärdering av verksamma ämnen på marknaden för växtskyddsmedel - Talan som väckts av företag som saluför växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen och av en förening som dessa företag är medlemmar i - Avvisning

(Artikel 230 fjärde stycket EG, kommissionens förordning nr 451/2000; rådets direktiv 91/414)

Sammanfattning

Företag som saluför växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen kan inte anses personligen berörda av förordning nr 451/2000 om genomförandebestämmelser för den andra och den tredje etappen i det arbetsprogram som avses i artikel 8.2 i direktiv nr 91/414, i den mån det i förordningen fastställs ett förfarande för anmälan och utvärdering av vissa verksamma ämnen. Eftersom det i de flesta medlemsstater fordras att ekonomiska aktörer är innehavare av ett godkännande för försäljning för att få saluföra växtskyddsmedel som innehåller verksamma ämnen, utgör inte ett sådant innehav en utmärkande egenskap eller en sådan faktisk situation som försätter sökandena i en ställning som motsvarar den som gäller för en person som ett beslut är riktat till. Att vissa aktörer i större omfattning än sina konkurrenter har påverkats ekonomiskt av en rättsakt är inte tillräckligt för att de skall anses vara personligen berörda av rättsakten i fråga.

En förening vari de nämnda företagen är medlemmar kan inte till stöd för sin talerätt åberopa ett eget personligt intresse som är avgränsat från dess medlemmars intressen. Varken artikel 43 i fördraget (nu artikel 37 EG i ändrad lydelse), som utgjorde den rättsliga grunden för att anta direktiv nr 91/414, eller själva direktivet, föreskriver att enskilda skall delta i antagandet av förordningen i fråga. Kommissionen var därmed inte skyldig att samråda med eller höra sökandena i samband med att den ifrågasatta förordningen antogs. Vidare förutsätter varken förfarandet för utarbetande av de normativa rättsakterna eller själva rättsakterna, som är bestämmelser med allmän giltighet, enligt gemenskapsrättens allmänna principer, till exempel rätten att yttra sig, att de berörda personerna deltar, eftersom dessa intressen anses företrädas av de politiska instanser som enligt fördraget har att anta dessa rättsakter.

( se punkterna 68, 70, 72, 77, 78 och 80 )
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 19 januari 2001. - Confederazione generale dell'idustria italiana (Confindustria) m.fl. mot Europeiska kommissionen. - Frist för att väcka talan - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål T-126/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00085



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Tidsfrist för att väcka talan - Beräkning

(Artikel 230 femte stycket EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 101.1 a och 102.1)

Sammanfattning

Den tolkning av gemenskapslagstiftningen om tidsfrister rörande förfarandet som innebär att "fristen inte börjar löpa förrän i slutet av dagen för delgivningen" oavsett vid vilket klockslag delgivningen av rättsakten i fråga ägt rum, är tillämplig även på artikel 102.1 i förstainstansrättens rättegångsregler om sådana tidsfrister för att väcka talan som börjar löpa från tidpunkten för den ifrågasatta rättsaktens offentliggörande, av vilken artikel det framgår att fristen för att väcka talan i enlighet med artikel 101.1 a i samma rättegångsregler skall räknas "från slutet av den fjortonde dagen efter den dag då rättsakten offentliggjordes".

Enligt artikel 102.1 i dessa rättegångsregler tillerkänns sökanden ytterligare fjorton hela dagar utöver den normala tvåmånadersfristen och den första dagen av fristen flyttas alltså fram till den fjortonde dagen efter den dag då rättsakten i fråga offentliggjordes.

( se punkterna 14 och 15 )
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 20 juli 2000. - Innova, Centro euromediterraneo per lo sviluppo sostenibile mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Behörighet saknas. - Mål T-149/00 R.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02941



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Sakprövningsförutsättningar - Upptagande till sakprövning av talan rörande huvudsaken - Saknar relevans - Gränser - Avvisning

(Artiklarna 242 EG och 243 EG; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1)

Sammanfattning

$$Frågan huruvida talan kan tas upp till sakprövning skall i princip inte prövas i ett interimistiskt förfarande, för att inte föregripa prövningen av saken i målet. Det kan emellertid visa sig nödvändigt att fastställa om vissa omständigheter föreligger som gör det möjligt att omedelbart avgöra huruvida talan rörande huvudsaken, som ansökan om interimistiska åtgärder hänför sig till, kan prövas när det har hävdats att det är uppenbart att en sådan talan skall avvisas.

(se punkt 18)
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 10 februari 2000. - Pantelis Andriotis mot Europeiska kommissionen och Europeiska centret för utveckling av yrkesutbildningen (Cedefop). - Cedefop - Förfarande vid offentlig upphandling av tjänster - Anbudsinfordran avseende arkitekttjänster - Underlåtenhet att offentliggöra ett meddelande om resultatet av upphandlingsförfarandet - Berättigat intresse att få saken prövad - Uppenbart att talan skall avvisas. - Mål T-5/99.



Rättsfallssamling 2000 s. II-00235



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska och juridiska personer - Berättigat intresse av att få saken prövad - Underlåtenhet att offentliggöra ett meddelande om resultatet av ett förfarande avseende offentlig upphandling av tjänster - Erhållande av de begärda upplysningarna innan talan väckts - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 175.4 (nu artikel 232.4 EG); rådets direktiv 92/50)

Sammanfattning

$$En förutsättning för att en talan om ogiltigförklaring som väckts av en fysisk eller juridisk person skall tas upp till prövning är att personen har ett berättigat intresse av att saken prövas.

Följaktligen kan en talan om ogiltigförklaring som väckts av en anbudsgivare mot underförstådda beslut att vägra att skriftligen informera denna om offentliggörandet i Europeiska gemenskapernas officiella tidning av resultatet av den offentliga upphandlingen av tjänster inte tas upp till prövning, när vederbörande, innan talan väcktes, redan hade erhållit alla de upplysningar som skulle ha kunnat publiceras i Officiella tidningen och således redan hade uppnått det resultat han eftersträvar, nämligen att erhålla nödvändiga uppgifter för att han inför domstol skulle kunna föra talan mot beslutet om tilldelning av det ifrågavarande kontraktet och det samtidiga avslaget av hans anbud.

(se punkterna 36, 39)