ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13

Artikel 7 i det kungliga dekretet har följande lydelse: ”1. Varje unionsmedborgare eller medborgare i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet ska ha rätt att uppehålla sig i Spanien under längre tid än tre månader om den berörda personen … b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga medel för att inte bli en belastning för Spaniens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i Spanien, eller, … d) är en familjemedlem som följer med eller ansluter sig till en unionsmedborgare eller en medborgare i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och vederbörande själv uppfyller villkoren i led a, b eller c. 2. Uppehållsrätten enligt punkt 1 ska även omfatta familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat när de följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren i Spanien eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, under förutsättning att unionsmedborgaren uppfyller villkoren i punkt 1 a, b eller c. … 7. Det kan inte fastställas ett fast belopp som motsvarar tillräckliga medel för uppehället, utan hänsyn ska tas till den personliga situation som medborgaren i en medlemsstat i Europeiska unionen eller i en annan stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet befinner sig i. Detta belopp får under alla omständigheter inte överstiga den beloppsgräns avseende värdet på de ekonomiska tillgångarna under vilken spanska medborgare är berättigade till socialt bistånd eller minimipension.”
24

Kommissionen konstaterade att deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan regelbundet kontaktade varandra och att kontakterna, i huvudsak per telefon, skedde oftare i samband med upphandlingsförfarandena, under vilka flera telefonsamtal per dag ägde rum bilateralt mellan vissa deltagare i den konkurrensbegränsande samverkan. Kommissionen preciserade att generellt sett var vissa bilaterala kontakter mellan deltagarna i den konkurrensbegränsande samverkan i allmänhet mer frekventa än andra.
3

Artikel 2 b och c i Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/58/EG av den 12 juli 2002 om behandling av personuppgifter och integritetsskydd inom sektorn för elektronisk kommunikation (direktiv om integritet och elektronisk kommunikation) (EGT L 201, 2002, s. 37) stadgar följande: ”Om inte annat anges ska definitionerna i [Europaparlamentets och rådets direktiv 95/46/EG av den 24 oktober 1995 om skydd för enskilda personer med avseende på behandling av personuppgifter och om det fria flödet av sådana uppgifter (EGT L 281, 1995, s. 31)] och [Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/21/EG av den 7 mars 2002 om ett gemensamt regelverk för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (ramdirektiv) (EGT L 108, 2002, s. 33)] gälla i detta direktiv. Dessutom skall följande definitioner gälla: … b) trafikuppgifter: alla uppgifter som behandlas i syfte att överföra en kommunikation via ett elektroniskt kommunikationsnät eller för att fakturera den. c) lokaliseringsuppgifter: alla uppgifter som behandlas i ett elektroniskt kommunikationsnät och som visar den geografiska positionen för terminalutrustningen för en användare av en allmänt tillgänglig elektronisk kommunikationstjänst.”
7

Bürgerausschuss für die Bürgerinitiative ”Minority SafePack – One million signatures for diversity in Europe” (medborgarkommittén för medborgarinitiativet Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe) ingav den 15 juli 2013 förslaget till det europeiska medborgarinitiativet med rubriken Minority SafePack – one million signatures for diversity in Europe (nedan kallat det aktuella föreslagna medborgarinitiativet) till kommissionen.
204

I punkterna 192 och 193 i den överklagade domen konstaterade tribunalen, för det första, att den överkompensation som kommissionen beräknat motsvarade skillnaden mellan de betalningar som AW faktiskt mottagit och de belopp som bolaget borde ha erhållit på grundval av den internränta som fastställts i PwC‑modellen med faktiskt uppbörd av vägtull, för det andra, att det överskjutande beloppet för perioden från september 2005 till oktober 2007 således motsvarade skillnaden mellan de betalningar som AW faktiskt mottagit och en ersättning beräknad på grundval av den internränta bolaget kunde förvänta sig strax före det att lagen av den 28 juli 2005 ändrades, för det tredje, att den internränta på 10,77 procent i modellen med faktisk uppbörd av vägtull som AW använt under oktober 2007 för att fastställa avgifterna för de virtuella vägtullarna för den föregående perioden redan var för hög jämfört med den internränta bolaget kunde förvänta sig, för det fjärde, att den översynsmekanism som införts i bilaga 6 endast bekräftade att internräntan var behäftad med detta fel, för det femte, att denna mekanism under dessa omständigheter inte kunde avhjälpa det förhållandet att AW inledningsvis inte borde ha erhållit så stora belopp under perioden från september 2005 till oktober 2007 och, för det sjätte, att den översynsmekanism som införts i bilaga 6 grundades på en jämförelse mellan internräntan i kontrollmodellen och internräntan i modellen med faktiskt uppbörd av vägtull, vilket innebar att det var möjligt att justera nivån på de virtuella vägtullarna mot bakgrund av verkliga trafikuppgifter sedan systemet med de virtuella vägtullarna införts.
100

För det andra har klaganden gjort gällande att motiveringen i det omtvistade beslutet har ersatts vad gäller identifieringen av syftet med referenssystemet. Klaganden har gjort gällande att syftet att ”säkerställa en viss konsekvens mellan den skattemässiga och den redovisningsmässiga behandlingen av mervärdet”, som nämns i punkt 111 i den överklagade domen, varken nämns i det omtvistade beslutet eller i de yttranden som Konungariket Spanien gav in under det administrativa förfarandet. Klaganden har vidare hävdat att påståendet att skattebestämmelserna om mervärde har ett sådant syfte under alla omständigheter är godtyckligt och ogrundat.
5

Artikel 3 i nämnda förordning har rubriken ”Skydd för öppen internetanslutning”. I punkterna 1–3 i den artikeln föreskrivs följande: ”1. Slutanvändare ska ha rätt att via sin internetanslutningstjänst ha tillgång till och distribuera information och innehåll, använda och tillhandahålla applikationer och tjänster och använda terminalutrustning efter eget val, oavsett var slutanvändaren eller leverantören befinner sig och oavsett informationens, innehållets, applikationens eller tjänstens lokalisering, ursprung eller destination. … 2. Överenskommelser mellan leverantörer av internetanslutningstjänster och slutanvändare om kommersiella och tekniska villkor och de egenskaper för internetanslutningstjänster, såsom pris, datavolymer och datahastighet, och eventuella affärsmetoder som tillämpas av leverantörer av internetanslutningstjänster, får inte begränsa utövandet av slutanvändares rättigheter som anges i punkt 1. 3. Leverantörer av internetanslutningstjänster ska behandla all trafik likvärdigt, utan diskriminering, begränsningar eller störanden, och oberoende av sändare och mottagare, det innehåll användarna tar del av eller distribuerar, de applikationer eller tjänster som används eller tillhandahålls eller den terminalutrustning som används. Det första stycket ska inte hindra leverantörer av internetanslutningstjänster från att genomföra rimliga trafikstyrningsåtgärder. För att anses vara rimliga ska sådana åtgärder vara öppna, icke-diskriminerande och proportionella och ska inte grundas på kommersiella överväganden utan på [objektivt] sett skilda krav på tjänstens tekniska kvalitet för specifika kategorier av trafik. Sådana åtgärder får inte övervaka det specifika innehållet och får inte bibehållas längre än vad som är nödvändigt. Leverantörer av internetanslutningstjänster får inte tillämpa trafikstyrningsåtgärder som går utöver de som anges i andra stycket och får i synnerhet inte blockera, sakta ned, ändra, begränsa, störa, försämra eller diskriminera specifikt innehåll, specifika applikationer eller tjänster eller specifika kategorier av dessa, utom när det är nödvändigt, och endast så länge det är nödvändigt, för att a) följa unionens lagstiftningsakter eller med unionsrätten förenlig nationell lagstiftning som leverantören av internetanslutningstjänster omfattas av, eller åtgärder som är förenliga med unionsrätten som ger verkan åt sådana unionslagstiftningsakter eller nationell lagstiftning, inklusive rättsliga avgöranden eller beslut från myndigheter med relevanta befogenheter, b) bevara robustheten och säkerheten i nätet, tjänster som tillhandahålls via det nätet och slutanvändarnas terminalutrustning, c) förhindra en nära förestående överbelastning av nätet eller lindra effekterna av exceptionell eller tillfällig överbelastning av nätet, under förutsättning att likvärdiga kategorier av trafik behandlas likvärdigt.”
16

I september 2017 väckte OH – parallellt med de förfaranden som inletts vid tribunalen – talan vid den hänskjutande domstolen, Polymeles Protodikeio Athinon (Förstainstansdomstolen i Aten, Grekland), med yrkande om att kommissionsledamoten skulle förpliktas att ersätta OH för den påstådda skada som uppkommit till följd av kommissionsledamotens ärekränkande anklagelser mot OH som beskyllts för att vara orsak till att det ömsesidiga förtroendet raserats och för att ha brustit i utförandet av sina uppgifter. Kommissionsledamotens agerande ledde nämligen till att kommissionen sade upp OH:s anställningsavtal, vilket orsakat en ekonomisk skada som OH uppskattar till 452299 euro, motsvarande en inkomstförlust för perioden 1 november 2016–31 oktober 2019. OH har även yrkat att den hänskjutande domstolen ska förplikta kommissionsledamoten att dels till OH utge 600000 euro i ersättning för ideell skada, dels ta tillbaka de osanna och illvilliga anklagelser som varit till skada för OH.
5

I artikel 2.1 i samma direktiv föreskrevs följande: ”I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: … d) erbjudande av värdepapper till allmänheten: ett meddelande till personer, oavsett form och medium, som innehåller tillräcklig information om villkoren för erbjudandet och de värdepapper som erbjuds för att en investerare skall ha förutsättningar att fatta beslut om att teckna eller förvärva dessa värdepapper. Definitionen skall också vara tillämplig på värdepappersplaceringar via finansiella mellanhänder. e) kvalificerade investerare: i) juridiska personer med auktorisation eller lagstadgad behörighet att verka på finansmarknaderna, bland annat kreditinstitut, värdepappersföretag, andra auktoriserade eller reglerade finansiella institut, försäkringsföretag, program för kollektiva investeringar och dessas förvaltningsbolag, pensionsfonder och dessas förvaltningsbolag, råvaruhandlare samt enheter som inte är auktoriserade eller reglerade vilkas verksamhetsföremål uteslutande gäller investeringar i värdepapper. ii) nationella och delstatliga regeringar, centralbanker, internationella och överstatliga institutioner som Internationella valutafonden, Europeiska centralbanken, Europeiska investeringsbanken och andra liknande internationella organisationer. … iv) vissa fysiska personer: under förutsättning att ömsesidigt erkännande föreligger får en medlemsstat välja att tillåta att fysiska personer som är bosatta i medlemsstaten och som uttryckligen begär det betraktas som kvalificerade investerare om dessa personer uppfyller minst två av kriterierna i punkt 2. v) vissa små och medelstora företag: under förutsättning att ömsesidigt erkännande föreligger får en medlemsstat välja att tillåta att små och medelstora företag som har sitt säte i medlemsstaten och som uttryckligen begär det betraktas som kvalificerade investerare. … h) emittent: en juridisk person som emitterar eller föreslår emission av värdepapper. …”
10

Under år 2015 vände sig VEB till Rechtbank Amsterdam (Domstolen i Amsterdam, Nederländerna) och väckte, med stöd av artikel 305a i del 3 BW, en grupptalan mot BP för personer som under perioden den 16 januari 2007–25 juni 2010 hade köpt, innehaft eller sålt stamaktier i BP via ett investeringskonto i Nederländerna eller ett investeringskonto i en bank och/eller ett investmentbolag med säte i Nederländerna (nedan kallade BP:s aktieägare).
7

Sedan Johnson Controls Inc., Johnson Controls Tolling GmbH & Co. KG och Johnson Controls Recycling GmbH (nedan gemensamt kallade JCI) den 22 juni 2012 ingett en ansökan om immunitet mot böter med stöd av 2006 tillkännagivande, inleddes en utredning avseende Recylex, JCI och två andra företagskoncerner, nämligen Campine NV och Campine Recycling NV (nedan gemensamt kallade Campine), samt Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH och Société de traitement chimique des métaux SAS (nedan gemensamt kallade Campine Eco-Bat), angående en kartell inom sektorn för köp av förbrukade bilbatterier. Den 13 september 2012 beviljade kommissionen JCI villkorlig immunitet med stöd av punkt 18 i nämnda tillkännagivande.
15

I artikel 38 i dekret nr 295 föreskrevs följande: ”Sökanden kan beviljas stöd för jordbruksmark som används för en stödberättigad gröda enligt bilaga 2 till detta dekret och som betecknats som ängsmark med högt naturvärde, under förutsättning att följande krav är uppfyllda: … 38.3 ängsmark med högt naturvärde avbetas och slås varje år och ett visst antal djur hålls som, uttryckt i nötkreatursenheter, motsvarar en djurtäthet på mellan 0,4 och 0,9 enheter per hektar, eller slås minst en gång under perioden mellan den 1 augusti och den 15 september. Det slagna gräset från fältet samlas in och avlägsnas eller finfördelas.”
4

I artikel 21 i tillämpningskonventionen föreskrivs följande: ”1. ”Utlänningar med av någon medlemsstat utfärdat giltigt uppehållstillstånd får, på grundval av detta tillstånd och en giltig resehandling, röra sig fritt under högst tre månader under en sexmånadersperiod inom övriga medlemsstaters territorier, förutsatt att de uppfyller de inresevillkor som avses i artikel 5.1 a, c och e i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 562/2006 av den 15 mars 2006 om en gemenskapskodex om gränspassage för personer (kodex om Schengengränserna) [EUT L 105, 2006, s. 1] och inte finns registrerade på den berörda medlemsstatens spärrlista.” … 2a Rätten till fri rörlighet som avses i punkt 1 ska även gälla utlänningar med en giltig visering för längre vistelse som utfärdats av någon av medlemsstaterna i enlighet med artikel 18.”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) och Wellcome Trust Ltd (nedan kallat WTL). Målet rör återbetalning av mervärdesskatt som betalats i samband med köp av tjänster som tillhandahållits av kapitalförvaltare etablerade utanför unionen.
46

I beslutet av den 15 oktober 2014 konstaterade kommissionen bland annat att ST hade gjort sig skyldigt till missbruk av dominerande ställning i form av marginalpress på grossistmarknaden för tillträde till accessnät och detaljistmarknaden (massmarknaden) för fasta bredbandstjänster i Slovakien, medan det, med förbehåll för den hänskjutande domstolens kontroll, framgår av handlingarna i målet att den slovakiska konkurrensmyndigheten hade konstaterat att ST hade gjort sig skyldig till missbruk av dominerande ställning i form av marginalpress dels på marknaderna för tillhandahållande av taltelefonitjänster och marknaden för samtrafik i grossistledet inom marknaderna för samtalsoriginering och samtalsterminering i offentliga nät via en anslutningspunkt som tillhör ST, dels marknaden för låghastighetsinternetstjänster och den relevanta marknaden för samtrafik i grossistledet, det vill säga tillhandahållande i grossistledet av tillträde via uppringd förbindelse över analog anslutning och via anslutning till det tjänsteintegrerade digitala nätet över det allmänna telefonnätet via en anslutningspunkt som tillhör ST. Det förefaller således som att nämnda missbruk inte avser samma produktmarknader.
14

Under prövningen av denna ansökan mottog Migrationsverket information från norska myndigheter om att A hade hållits i förvar i Norge och där hade använt sig av flera olika identiteter. Dessutom hade han, under en av dessa identiteter, dömts till fängelse i Norge för innehav och försäljning av narkotika. Norge hade utvisat honom på livstid och registrerat honom på spärrlistan i SIS i syfte att han skulle nekas inresa i Schengenområdet. A hade vidare, i Dakar (Senegal), lämnat in en annan ansökan om uppehållstillstånd som registrerats i Sverige under nämnda identitet. Den ansökan hade avslagits med motiveringen att den grundade sig på ett skenäktenskap.
28

Artikel 2.2 och 2.3 i legge n. 468 – Misure urgenti nel settore lattiero-caseario (lag nr 468 om brådskande åtgärder inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter) av den 26 november 1992 (GURI nr 286 av den 4 december 1992) (nedan kallad lag nr 468/1992) hade följande lydelse: ”2. För producenter som är medlemmar i organisationer som ingår i Unione nazionale fra le associazioni di produttori di latte bovino (Unalat) [(nationell sammanslutning av organisationer för producenter av mjölk från nötkreatur)] samt för medlemmarna i Associazione produttori latte (Azoolat) [(organisation för mjölkproducenter)], delas kvoterna för leveranser och direktförsäljning upp i två skilda delar: a) En A-kvot, som motsvarar den produktionskapacitet som fastställts för perioden 1991/1992 och som motsvarar den produktkvantitet som producenterna salufört under perioden 1988/1989. För de producenter vars produktion under perioden 1988/1989 påverkades av de händelser som anges i artikel 3.3 andra stycket i förordning nr 857/84, ska den produktkvantitet som saluförts under perioden 1985/1986–1987/1988 beaktas. b) En B-kvot, som motsvarar den positiva skillnaden mellan den kvantitet som de producenter som anges i led a har salufört under perioden 1991/1992 och den kvantitet som de har salufört under perioden 1988/1989. Producenter som har lämnat in den deklaration som avses i artikel 2 i [jord- och skogsbruksministerns dekret av den 30 september 1985], som offentliggjordes i GURI nr 237 av den 8 oktober 1985, vilka inte berörs av bestämmelserna i led a, ska tilldelas en B-kvot som motsvarar den produktkvantitet som har saluförts under perioden 1991/1992. 3. Producenter som inte är medlemmar i någon organisation ska såsom A‑kvoter tilldelas de kvoter som anges i bilagorna till jord- och skogsbruksministerns dekret av den 26 maj 1992, som offentliggjorts i det ordinarie tillägget till GURI nr 130 av den 4 juni 1992, och i senare tillägg till nämnda bilagor. Den tilldelade kvoten får inte överstiga den kvantitet som faktiskt producerats och saluförts under perioderna 1990/1991 eller 1991/1992, såvida inte producenten har upphört med sin verksamhet före perioden 1990/1991 utan att erhålla någon ersättning för att mjölkproduktionen har lagts ned eller för att djuren har slaktats. …”
14

I artikel 1, med rubriken ”Mål”, i Legge regionale n. 14, norme per il sostegno all’acquisto dei carburanti per autotrazione ai privati cittadini residenti in Regione e di promozione per la mobilità individuale ecologica e il suo sviluppo (regional lag nr 14 om fastställande av bestämmelser om stöd till inköp av motorbränsle för transportändamål till enskilda med hemvist i regionen samt om främjande och utveckling av ekologisk rörlighet för enskilda) av den 11 augusti 2010 (Bollettino ufficiale della Regione autonoma Friuli Venezia Giulia nr 19 av den 13 augusti 2010), i den lydelse som är tillämplig i förevarande mål (nedan kallad den regionala lagen nr 14/2010), föreskrivs följande i punkt 1: ”Regionen … föreskriver genom denna lag, i syfte att komma till rätta med den allvarliga konjunkturrelaterade krisen, särskilda kompletterande åtgärder avsedda att stödja rörligheten på väg och minska miljöföroreningar. I denna lag föreskrivs särskilt a) stödåtgärder till inköp av motorbränsle för enskildas rörlighet på väg, b) incitament för användning av motorer som helt eller delvis drivs utan brännbara bränslen för rörlighet på väg, c) stöd till forskning och teknikutveckling som syftar till att ta fram motorer som helt eller delvis drivs utan brännbara bränslen, d) åtgärder för att främja en utvidgning av distributionsnätet för bränslen med liten miljöpåverkan.”
11

Under år 2010 sålde LN, genom två köpeavtal, en av de tre fastigheter som nämns i föregående punkt och även en tomt som LN hade förvärvat under år 2005. Under åren 2011 och 2012 sålde LN, genom ytterligare två köpeavtal, de två andra fastigheterna som ropats in på den exekutiva auktionen.
20

Närmare bestämt köpte ITH under år 2006 en tomt och flera gamla byggnader av en hisstillverkare. ITH genomförde detta köp i syfte att uppföra ett kontors- och köpcentrum som bolaget avsåg att senare hyra ut (nedan kallat det första projektet). ITH hade kommit överens med hisstillverkaren om att ITH skulle söka efter och inreda fabrikslokaler som ITH skulle hyra ut till hisstillverkaren under minst tio år. Under år 2007 vidtog ITH således dels åtgärder avseende detta projekt i syfte att erhålla ett tillstånd att riva befintliga byggnader och ett bygglov för kontors- och köpcentret, dels ett projekt kallat Dragomirești Val (nedan kallat det andra projektet) avseende uppförande av fabrikslokaler för hisstillverkaren. Vad gällde uthyrningen av de sistnämnda lokalerna hade IHT valt att den skulle beskattas, samtidigt som bolaget ingått konsultavtal för att erhålla bygglov och redan genomförde planeringsarbeten.
46

Det saknar även betydelse att nämnda betalning, såsom den hänskjutande domstolen också har påpekat, endast ska göras under en begränsad period, i förevarande fall fyra år, eftersom målet vid den nationella domstolen avser just fastställandet av tullvärdet på de aktuella varorna under denna inledande period, under vilken säljaren faktiskt krävde en sådan betalning för exklusiv distribution av dessa varor.
5

I artikel 5 i denna förordning, med rubriken ”Parternas val av tillämplig lag”, föreskrivs följande: ”1. Makarna får enas om att välja vilken lag som ska tillämpas på deras äktenskapsskillnad eller hemskillnad under förutsättning att det gäller någon av följande lagar: a) Lagen i den stat där makarna har gemensam hemvist vid tidpunkten för avtalets ingående. b) Lagen i den stat där makarna senast hade gemensam hemvist om en av dem fortfarande har hemvist där vid tidpunkten för avtalets ingående. c) Lagen i den stat där någon av makarna var medborgare vid tidpunkten för avtalets ingående. d) Domstolslandets lag. 2. Ett lagvalsavtal får, utan att de påverkar tillämpningen av punkt 3, ingås och ändras vid vilken tidpunkt som helst, dock senast när saken tas upp till prövning av domstol. 3. Om domstolslandets lag tillåter det kan makarna även välja tillämplig lag under pågående förfarande inför domstolen. I så fall ska domstolen registrera lagvalet i enlighet med domstolslandets lag.”
9

Klaganden i det nationella målet är det dominerande företaget i en skattegrupp i vilket ingår ett aktiebolag som driver ett vårdhem som en verksamhet som är undantagen från skatteplikt. Under år 2003 uppförde sistnämnda bolag en kafeteria som utgör en tillbyggnad till vårdhemmet. Denna kafeteria var tillgänglig för besökare via en yttre ingång och för de boende via vårdhemmets matsal.
16

I artikel 8 i förordning nr 261/2004, med rubriken ”Rätt till återbetalning eller ombokning”, föreskrivs följande i punkt 1. ”Vid hänvisning till denna artikel skall passagerare erbjudas att välja mellan a) – återbetalning inom sju dagar, i enlighet med bestämmelserna i artikel 7.3, av hela inköpspriset för biljetten, för den del eller de delar av resan som inte fullföljts och för den del eller de delar som fullföljts, om flygningen inte längre har något syfte med avseende på passagerarens ursprungliga resplan, samt dessutom, i relevanta fall, – en returflygning till den första avgångsorten snarast möjligt, b) ombokning till den slutliga bestämmelseorten snarast möjligt, under likvärdiga transportvillkor, eller c) ombokning till den slutliga bestämmelseorten till ett senare datum som passageraren finner lämpligt, under likvärdiga transportvillkor, beroende på platstillgång.”