ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
20

Det framgår emellertid av domstolens praxis att det vid fastställandet av vilka organ som ska erkännas som organ av social karaktär, i den mening som avses i artikel 132.1 g i direktiv 2006/112, ankommer på de nationella myndigheterna att i överensstämmelse med unionsrätten och under överinseende av de nationella domstolarna beakta ett flertal omständigheter, såsom förekomsten av specifika bestämmelser, oavsett om dessa är nationella eller regionala, lagfästa eller av administrativ karaktär, skatterättsliga eller socialförsäkringsrättsliga, det allmännyttiga inslaget i den beskattningsbara personens verksamhet, den omständigheten att andra beskattningsbara personer som bedriver likadan verksamhet redan har erhållit ett liknande erkännande, samt huruvida de aktuella kostnaderna slutligen till stor del bärs av sjukkassor eller av andra socialförsäkringsorgan (se, för ett liknande resonemang, dom Kügler, C‑141/00, EU:C:2002:473, punkterna 57 och 58; Kingscrest Associates och Montecello, C 498/03, EU:C:2005:322, punkt 53, och Zimmermann, C 174/11, EU:C:2012:716, punkt 31).
17

Artikel 21.1–21.3 i punktskattelagen har följande lydelse: ”1. Den skattskyldige är skyldig att utan uppmaning från skattemyndigheten ... 2) beräkna punktskatt och betala in denna till den behöriga tullmyndighetens konto — varje månad, senast 25 dagar efter utgången av den månad då skattskyldigheten har uppkommit, såvida inte annat föreskrivs. 2. Vid tillämpning av uppskovsförfarandet för punktskatt är den skattskyldige skyldig att utan uppmaning från skattemyndigheten … 2) beräkna punktskatt och betala in denna till den behöriga tullmyndighetens konto — varje månad, senast 25 dagar efter utgången av den månad då skattskyldigheten har uppkommit till följd av att detta uppskovsförfarande upphört. 3. Bestämmelserna i första och andra styckena är inte tillämpliga 1) om den skattskyldige är skyldig att inge en förenklad anmälan samt beräkna och betala in punktskatten enligt artikel 78.1 punkt 3. …”
24

Under år 2008 begärde L.F. Evans att Svb skulle redogöra för hennes försäkringsperioder enligt AOW för att hon skulle kunna beräkna sin framtida pension. Den 27 mars 2008 underrättade Svb L.F. Evans om att hon enligt dess uppfattning hade varit försäkrad hos SvB under åren 1973–1980, men däremot inte under den period då hon var anställd vid Amerikas förenta staters generalkonsulat. Svb grundade sig på den omständigheten att förordning nr 1408/71 inte var tillämplig på L.F. Evans eftersom Amerikas förenta stater inte är medlem i Europeiska unionen och att konsulatspersonal, inbegripet administrativ personal, enligt nederländsk lagstiftning, vilken är den enda som är tillämplig, endast omfattas av socialförsäkringen om de är nederländska medborgare.
7

Supreme Court of the United Kingdom slog i punkt 33 i sitt avgörande av den 22 maj 2013 fast följande. Det ska, vid bedömningen av om ett gränsöverskridande koncernavdrag ska beviljas – med beaktande av den lagstiftning som var i kraft före den 1 april 2006 tolkad mot bakgrund av unionsrätten – prövas huruvida sökandebolaget kan visa, med hänvisning till omständigheter som var kända vid den tidpunkt då ansökan om koncernavdrag lämnades in, att det inte fanns någon möjlighet att beakta förlusterna i fråga i den medlemsstat där det överlåtande bolaget har sitt hemvist under något beskattningsår som föregår tidpunkten för ingivandet av ansökan och att det inte fanns någon möjlighet att beakta sådana förluster under det beskattningsår då ansökan lämnades in eller under något framtida beskattningsår.
7

Artikel 2 c, 2 e och 2 g i direktivet har följande lydelse: ”I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: … c) flykting: en tredjelandsmedborgare som med anledning av välgrundad fruktan för förföljelse på grund av ras, religion, nationalitet, politisk åskådning eller tillhörighet till viss samhällsgrupp befinner sig utanför det land där han eller hon är medborgare och som inte kan eller på grund av sin fruktan inte vill begagna sig av det landets skydd … … e) person som uppfyller kraven för att betecknas som alternativt skyddsbehövande: en tredjelandsmedborgare eller statslös person som inte uppfyller kraven för att betecknas som flykting, men där det finns grundad anledning att förmoda att den berörda personen, om han eller hon återsänds till sitt ursprungsland, eller, i fråga om en statslös person, till det land där han eller hon tidigare hade sin vanliga vistelseort, skulle utsättas för en verklig risk att lida allvarlig skada enligt artikel 15 … och som inte kan, eller på grund av en sådan risk inte vill begagna sig av det landets skydd. … g) ansökan om internationellt skydd: en ansökan om skydd som ges in till en medlemsstat av en tredjelandsmedborgare eller statslös person och där det finns skäl att anta att personen söker flyktingstatus eller status som alternativt skyddsbehövande och att denne inte uttryckligen ansöker om en annan typ av skydd som ligger utanför detta direktivs tillämpningsområde och som kan omfattas av en separat ansökan.”
31

Kommissionen anser i enlighet med artikel 260.2 FEUF och med stöd av sitt meddelande av den 13 december 2005, med titeln ”Tillämpning av artikel [260 FEUF]”(SEK(2005) 1658) (EUT 2007, C 126, s. 12), i dess lydelse enligt kommissionens meddelande av den 31 augusti 2012, med titeln ”Updating of data used to calculate lump sum and penalty payments to be proposed by the Commission to the Court of Justice in infringement proceedings” (C(2012) 6106 final) (nedan kallat kommissionens meddelande) att domstolen med anledning av Republiken Greklands underlåtelse att uppfylla sina skyldigheter ska förplikta den medlemsstaten att i enlighet med punkt 10 i kommissionens meddelande utge ett schablonbelopp och betala löpande vite.
7

Inom ramen för den så kallade ”historiska” modellen hade de jordbrukare som hade beviljats stöd under en referensperiod som generellt innefattar kalenderåren 2000–2002 enligt minst ett av de stödsystem som anges i bilaga VI till grundförordningen rätt till ”stödrättigheter” beräknade utifrån ett referensbelopp som, för varje jordbrukare, erhållits från det årliga genomsnittet av samtliga belopp som vederbörande beviljats enligt dessa stödsystem under denna period. Antalet beviljade stödrättigheter motsvarade det årliga genomsnittet av antalet hektar som gav jordbrukaren rätt till sådant stöd under referensperioden.
13

I artikel 3 i förordning nr 2073/2005, med rubriken ”Allmänna krav”, föreskrivs följande: ”1. Livsmedelsföretagarna skall säkerställa att livsmedlen uppfyller de relevanta mikrobiologiska kriterierna i bilaga I. I detta syfte skall livsmedelsföretagarna i varje led av livsmedelsproduktionen, bearbetnings- och distributionskedjan, inbegripet detaljhandeln, vidta åtgärder som en del av sina förfaranden som grundas på HACCP-principer [’hazard analysis and critical control point’] tillsammans med genomförandet av god hygienpraxis för att säkerställa att a) anskaffning, hantering och bearbetning av råvaror och livsmedel under deras kontroll utförs så att kriterierna för god processhygien uppfylls, b) de livsmedelssäkerhetskriterier som gäller under produkternas hela hållbarhetstid uppfylls under rimligen förutsebara förhållanden vid distribution, förvaring och användning. 2. När det behövs skall livsmedelsföretagare med ansvar för tillverkningen av produkten utföra studier enligt bilaga II för att undersöka att kriterierna uppfylls under produkternas hela hållbarhetstid. … …”
8

De förklarande anmärkningarna till HS avseende nr 3822 har följande lydelse: ”Detta nummer omfattar reagens, för diagnostiskt bruk eller laboratoriebruk, på underlag, beredda reagens för diagnostiskt bruk eller laboratoriebruk, andra än diagnostiska reagens enligt nr 3002 och diagnostiska reagens som utformats för att administreras till patienten och blodgrupperingsreagens enligt nr 3006. Det omfattar även certifierade referensmaterial. Diagnostiska reagens används vid bedömning av fysiska, biofysiska och biokemiska processer och tillstånd hos djur och människor. Deras funktion är baserad på en mätbar eller iakttagbar förändring hos de biologiska eller kemiska substanser hos reagenset. Beredda diagnostiska reagens enligt detta nummer kan till sin funktion likna de reagens som är avsedda för invärtes eller utvärtes bruk (nr 3006.30) bortsett från att de snarare används för in vitro-tillämpningar än för in vivo-tillämpningar. Beredda laboratoriereagens omfattar inte bara diagnostiska reagens, utan även andra analytiska reagens som används för andra ändamål än upptäckt eller diagnos. Beredda diagnostiska reagens och laboratoriereagens kan användas vid medicinska, veterinärmedicinska, vetenskapliga och industriella laboratorier, på sjukhus, inom industrin, på fältet eller i vissa fall för hemmabruk. Reagens enligt detta nummer föreligger antingen på underlag eller i form av preparat och utgörs alltså av mer än en enda beståndsdel. De kan t.ex. bestå av blandningar av en eller flera reagens eller av enstaka reagens upplösta i andra lösningsmedel än vatten. De kan också bestå av papper, plast och andra material (som används som underlag eller stöd), impregnerade eller täckta med ett eller flera diagnostiska reagens eller laboratoriereagens, som lackmus-, pH- eller polindikatorpapper eller förbehandlade immunanalysplattor. Reagens enligt detta nummer kan också föreligga i form av satser bestående av flera komponenter, även om en eller flera av komponenterna är separata, kemiskt definierade föreningar enligt kapitel 28 eller enligt kapitel 29, syntetiska färgämnen enligt nr 3204 eller någon annan substans som, när den föreligger separat, skulle klassificeras enligt ett annat nummer. Exempel på sådana satser är de för test av glukos i blod, keton i urin, etc. och satser baserade på enzymer. Numret omfattar dock inte diagnostiska satser som har huvudsaklig karaktär av produkter enligt nr 3002 eller nr 3006 (till exempel sådana som är baserade på monoklona eller polyklona antikroppar). Reagens enligt detta nummer ska vara klart igenkännliga som endast avsedda att användas som diagnostiska reagens eller laboratoriereagens. Detta ska framgå av deras sammansättning, märkning, anvisning för in vitro- eller laboratoriebruk, uppgift om det särskilda diagnostiska test som skall utföras eller den fysiska formen (till exempel på underlag eller bärare). Med undantag av produkter enligt kapitlen 28 eller 29 ska, vid klassificering av certifierade referensmaterial, nr 3822 ha företräde framför alla andra nummer i nomenklaturen. ...”
3

Skälen 13, 19 och 23‑25 i förordning nr 1896/2006 har följande lydelse: ”(13) I ansökan om ett europeiskt betalningsföreläggande är sökanden skyldig att lämna upplysningar som är tillräckliga för att fordran och grunden för denna klart skall kunna identifieras, så att svaranden kan göra ett välgrundat val att antingen bestrida fordran eller att lämna den obestridd. … (19) Med hänsyn till skillnaderna mellan medlemsstaternas civilprocessrättsliga regler, särskilt reglerna om delgivning av handlingar, är det nödvändigt att på ett specifikt och detaljerat sätt definiera de miniminormer som bör tillämpas i samband med det europeiska betalningsföreläggandet. När det gäller uppfyllandet av dessa miniminormer bör i synnerhet inte delgivningssätt som bygger på en juridisk fiktion betraktas som tillräckliga för delgivning av ett europeiskt betalningsföreläggande. … (23) Svaranden får lämna in sitt bestridande genom att använda standardformulär som återges i denna förordning. Domstolarna bör emellertid beakta varje annan skriftlig form av bestridande om det är klart formulerat. (24) Ett bestridande som har lämnats in inom tidsfristen bör leda till att det europeiska förfarandet för betalningsföreläggande avslutas och att ärendet automatiskt övergår till ett ordinarie civilrättsligt förfarande, om inte sökanden uttryckligen har begärt att förfarandet i så fall skall avslutas. Med avseende på tillämpningen av denna förordning bör begreppet ’ordinarie civilrättsligt förfarande’ inte nödvändigtvis tolkas enligt nationell lagstiftning. (25) När tidsfristen för att lämna in ett bestridande har löpt ut bör svaranden i vissa undantagsfall ha rätt att begära en förnyad prövning av det europeiska betalningsföreläggandet. En förnyad prövning i undantagsfall bör inte innebära att svaranden får en andra möjlighet att bestrida fordran. Under den förnyade prövningen bör sakförhållandena i målet inte bedömas utöver vad som följer av de exceptionella omständigheter som svaranden har åberopat. De andra exceptionella omständigheterna kan omfatta en situation då det europeiska betalningsföreläggandet grundades på att oriktiga uppgifter lämnats i ansökningsformuläret.”
19

Artikel 16 i presidentdekret nr 394, av den 31 augusti 1999 om tillämpningsföreskrifter för regleringen av invandring samt regler om utlänningars ställning, har rubriken ”Ansökan om uppehållstillstånd”. I artikel 16.1–16.4 föreskrivs – i enlighet med artikel 1.6 i lagstiftningsdekret nr [286/1998] (ordinarie tillägg till GURI nr 190 av den 3 november 1999), i dess lydelse enligt presidentdekret nr 334 av den 18 oktober 2004 om ändring och komplettering av dekret nr 394 av den 31 augusti 1999 om invandring (ordinarie tillägg till GURI nr 33 av den 10 februari 2005) –, följande: ”1. För att få uppehållskort enligt artikel 9 i [lagstiftningsdekret nr 286/1998] måste den sökande skriftligen ansöka om detta på ett ansökningsformulär som överensstämmer med det som har godkänts genom beslutet av [inrikesministern]. 2. I ansökan, som ska lämnas in till polismyndigheten på den ort där utlänningen är bosatt, ska följande anges: a. fullständiga personuppgifter b. den ort eller de orter i Italien där vederbörande har varit bosatt de senaste fem åren c. bosättningsort d. inkomstkällor, … … 4. Utan att det påverkar tillämpningen av bestämmelserna i artikel 9.2 och artikel 30.4 i de kodifierade bestämmelserna ska, när det är fråga om en ansökan som avser familjemedlemmar enligt artikel 9.1 och artikel 29.1 b-bis i de nämnda kodifierade bestämmelserna, de uppgifter som anges i punkt 2 och den dokumentation som anges i punkt 3 i denna artikel även lämnas för make/maka samt underåriga barn (det vill säga under 18 år) som sökanden bor tillsammans med och för vilka det också ansöks om uppehållskort. Vidare ska dokument framläggas som styrker: a. ställning som make/maka eller underårigt barn … b. tillgång till en bostad … c. inkomst… inbegripet inkomst för hemmaboende självförsörjande familjemedlemmar.”
45

För bolag är det sätet i den mening som avses enligt artikel 54 FEUF som, på samma sätt som nationaliteten när det är fråga om fysiska personer, bestämmer anknytningen till en stats rättsordning. Om det accepterades att hemvistmedlemsstaten fritt kunde välja att tillämpa en annorlunda behandling uteslutande av det skälet att ett bolag har sitt säte i en annan medlemsstat, skulle detta innebära att innehållet i artikel 49 FEUF inte längre fick någon verkan. Syftet med etableringsfriheten är nämligen att säkerställa en nationell behandling i den mottagande medlemsstaten genom ett förbud mot all diskriminering som grundar sig på var ett bolag har valt att förlägga sitt säte (se dom Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, punkt 43, dom Denkavit Internationaal och Denkavit France, C‑170/05, EU:C:2006:783, punkt 22, samt dom Burda, C‑284/06, EU:C:2008:365, punkt 77).
9

Enligt artikel 132.1 b och c i mervärdesskattedirektivet gäller följande: ”Medlemsstaterna skall undanta följande transaktioner från skatteplikt: ... b) Sjukhusvård och sjukvård samt transaktioner nära knutna till dessa, som utförs av offentligrättsliga organ eller under jämförbara sociala betingelser av sjukhus, centrum för medicinsk behandling eller diagnos och andra i vederbörlig ordning erkända inrättningar av liknande art. c) Sjukvårdande behandling som ges av medicinska eller paramedicinska yrkesutövare såsom dessa definieras av medlemsstaten i fråga.”
9

Artikel 107 i förordning nr 574/72, med rubriken ”Omräkning av valutor”, har följande ordalydelse: ”1. Vid tillämpning av a) … artikel 12.2, 12.3 och 12.4, artikel 14d.1, artikel 19.1 b sista meningen, artikel 22.1 ii sista meningen, artikel 25.1 b näst sista meningen, artikel 41.1 c och d, artikel 46.4, artikel 46a.3, artikel 50, artikel 52 b sista meningen, artikel 55.1 ii sista meningen, artikel 70.1 första stycket och artikel 71.1 a ii och b ii näst sista meningen [i förordning nr 1408/71] samt b) … artikel 34.1, 34.4 och 34.5 [i förordning nr 574/72] skall omräkningskursen till en valuta av belopp som är uttryckta i en annan valuta vara den kurs som under den referensperiod som fastställs i punkt 2 beräknas av kommissionen på grundval av det månatliga genomsnittet av de referensvalutakurser som offentliggörs av Europeiska centralbanken. 2. Referensperioden skall vara: — januari för växelkurser gällande från följande 1 april, — april för växelkurser gällande från följande 1 juli, — juli för växelkurser gällande från följande 1 oktober, — oktober för växelkurser gällande från följande 1 januari. 4. Den dag som skall beaktas vid fastställande av de växelkurser som skall gälla i fall som avses under punkt 1 skall fastställas av administrativa kommissionen [för social trygghet för migrerande arbetare] efter förslag av revisionskommittén. 5. De växelkurser som skall gälla i fall som avses under punkt 1 offentliggörs i Europeiska gemenskapernas officiella tidning under den näst sista månaden före den månad från vars första dag de skall gälla. 6. I andra fall än de som avses under punkt 1 skall omräkningen ske enligt den officiella växelkursen på utbetalningsdagen, såväl vad gäller betalning som återbetalning av förmåner.”
2)

Medför den skyldighet som åligger en nationell domstol i enlighet med unionsrätten och praxis från [EU-domstolen] att neka avdragsrätt vid skatteundandragande även en skyldighet för nationell domstol, om sådana omständigheter som de i målet vid den nationella domstolen är för handen, att ex officio pröva huruvida det föreligger ett skatteundandragande – mot bakgrund av sin skyldighet enligt nationell rätt att pröva målet i sak, att iaktta förbudet mot mindre fördelaktig behandling av klaganden, principen om rätten till försvar och rättssäkerhetsprincipen samt att ex officio tillämpa de relevanta bestämmelserna – genom att pröva all bevisning – däribland sådan som avser skentransaktioner, falska handlingar och handlingar med felaktigt innehåll – och nya faktiska omständigheter som inte åberopats tidigare?
6

I 6 § InvStG, som har rubriken ”Taxering när deklaration saknas”, i den lydelse som är i kraft sedan den 9 december 2004 (BGBl. 2004 I, s. 3310), föreskrivs följande: ”Om villkoren i 5 § första stycket inte är uppfyllda ska placeraren beskattas för utdelning av avkastningen på andelarna, mellanvinsten och 70 procent av den kapitalvinst som uppkommit av skillnaden mellan det första inlösenpris som fastställs under kalenderåret och det sista inlösenpris som fastställts under samma år. Beskattningen ska fastställas till minst 6 procent av det sista inlösenpris som fastställs under kalenderåret. Om något inlösenpris inte har fastställs, ska börsvärdet eller marknadspriset tillämpas i stället. …”
34

Denna slutsats stöds av omständigheten att i flera språkversioner av artikel 1.3 andra meningen i förordning nr 2252/2004 omfattas en av de kategorier av handlingar som nämns i föregående punkt – närmare bestämt identitetskort som medlemsstaterna utfärdar – inte av orden ”provisoriska” och ”med en giltighetstid på högst tolv månader”. Detta gäller bland annat den engelska språkversionen (”temporary passports and travel documents having a validity of 12 months or less”), den tyska språkversionen (”vorläufige Pässe und Reisedokumente mit einer Gültigkeitsdauer von zwölf Monaten oder weniger”) och den nederländska språkversionen (”tijdelijke paspoorten en reisdocumenten die een geldigheidsduur van 12 maanden of minder hebben”).
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (nedan kallad Commissioners) och GMAC UK plc (nedan kallat GMAC) angående beskattningsunderlaget för mervärdesskatt för leveranser som GMAC utfört enligt avtal om avbetalningsköp av bilar med äganderättsförbehåll.
10

Punkterna 2 och 3 i artikel 3 i auktorisationsdirektivet, under rubriken ”Allmän auktorisation för elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster”, har följande lydelse: ”2. Tillhandahållande av elektroniska kommunikationsnät eller tillhandahållande av elektroniska kommunikationstjänster får, utan att det påverkar tillämpningen av de särskilda skyldigheter som anges i artikel 6.2 eller nyttjanderätten enligt artikel 5, endast underkastas allmän auktorisation. Det får krävas att det berörda företaget skall göra en anmälan, men inte att det skall ha erhållit ett uttryckligt beslut eller någon annan administrativ handling från den nationella regleringsmyndigheten, innan det börjar utöva de rättigheter som följer av auktorisationen. Företaget får inleda sin verksamhet direkt efter ingiven anmälan, om sådan krävs, under förutsättning att bestämmelserna om nyttjanderätt i artiklarna 5, 6 och 7 är uppfyllda. Företag som tillhandahåller gränsöverskridande elektroniska kommunikationstjänster till företag som är belägna i flera medlemsstater ska inte vara skyldiga att lämna in mer än en anmälan per berörd medlemsstat. 3. Den anmälan som avses i punkt 2 får inte innefatta mer än att en juridisk eller fysisk person underrättar den nationella regleringsmyndigheten om att personen har för avsikt att börja tillhandahålla elektroniska kommunikationsnät eller kommunikationstjänster och lämnar in det minimum av information som den nationella regleringsmyndigheten behöver för att kunna föra ett register eller en förteckning över leverantörer av elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster. Informationen skall inskränka sig till sådana uppgifter som är nödvändiga för att identifiera leverantören, t.ex. organisationsnummer, och leverantörens kontaktpersoner, adress och en kortfattad beskrivning av nätet eller tjänsten samt den planerade tidpunkten för inledande av verksamheten.”
9

Artikel 8.1 i direktivet har följande lydelse: ”Medlemsstaterna skall säkerställa att i de fall då det slutgiltiga emissionspriset eller det antal värdepapper som skall erbjudas allmänheten inte kan anges i prospektet a) detta skall innehålla uppgifter om de kriterier och/eller villkor som skall tillämpas för att fastställa dessa uppgifter eller, när det gäller priset, om det maximala priset, eller b) godkännande av köp eller tecknande av värdepapper skall kunna återkallas under minst två arbetsdagar efter det att emissionspriset och antalet värdepapper som erbjuds allmänheten har fastställts slutgiltigt och givits in. Det slutliga emissionspriset och antalet värdepapper skall ges in till den behöriga myndigheten i hemmedlemsstaten och offentliggöras på det sätt som fastställs i artikel 14.2.”
11

Kontrollen föranledde VID att ta prover och göra en analys avseende sex tulldeklarationer som hade ingetts under månaderna oktober och november 2005 (nedan kallade de aktuella tulldeklarationerna). Med stöd av resultatet av denna kontroll fann skattemyndigheten att GFSL i 29 tulldeklarationer, som ingetts under perioden 4 juni 2004–29 november 2005, inbegripet de sex aktuella deklarationerna, hade deklarerat varor för import till unionen för övergång till fri omsättning under felaktiga nummer i Kombinerade nomenklaturen för klassificeringen av varorna i den integrerade tulltaxan för Europeiska gemenskaperna (nedan kallad TARIC), som införts i artikel 2 i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen (EGT L 256, s. 1; svensk specialutgåva, område 2, volym 16, s. 4), i dess ändrade lydelse.