Förslag till avgörande av generaladvokat Mischo föredraget den 2 april 1998. - Antonio Pontillo mot Donatab Srl. - Begäran om förhandsavgörande: Pretura circondariale di Caserta - Italien. - Gemensam organisation av marknaden - Råtobak - Pris- och bidragssystem - Giltigheten av rådets förordning (EEG) nr 1738/91. - Mål C-372/96.



Rättsfallssamling 1998 s. I-05091



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Pretura circondariale di Caserta har inom ramen för en tvist mellan Antonio Pontillo och bolaget Donatab ställt två frågor till domstolen angående giltigheten av rådets förordning (EEG) nr 1738/91 av den 13 juni 1991 om fastställande för skörden år 1991 av målpriser, interventionspriser och bidrag till köpare av bladtobak, härledda interventionspriser för baltobak, referenskvaliteter, produktionsområden samt garanterade maximikvantiteter, och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1331/90(1).

Tillämpliga bestämmelser

2 Genom rådets förordning (EEG) nr 727/70 av den 21 april 1970 om den gemensamma organisationen av marknaden för råtobak(2) infördes ett stödsystem som bygger på mål- och interventionspriser för bladtobak från gemenskapen, vilka fastställs årligen av rådet före den 1 augusti med avseende på skörden kommande kalenderår. Enligt detta system kan odlarna sälja sin produktion antingen till interventionsorgan, vilka är skyldiga att köpa till interventionspriset, eller på marknaden.

3 För att befrämja inköp hos producenterna till ett pris som ligger så nära målpriset som möjligt föreskrivs i förordning nr 727/70(3) att ett bidrag på vissa villkor skall utgå till de personer som köper bladtobak direkt hos producenter i gemenskapen och som låter den inköpta produkten genomgå en första beredning och behandling. Bidrag utgår även till producenter som låter sin egen bladtobak genomgå en första beredning och behandling.(4) Enligt artikel 4.4 i förordningen fastställs bidraget per sort av rådet före den 1 november för skörden kommande kalenderår.

4 För att begränsa ökningen av tobaksproduktionen inom gemenskapen och samtidigt begränsa produktionen av de olika tobakssorter som var svåra att avsätta tillades genom rådets förordning (EEG) nr 1114/88 av den 25 april 1988 om ändring av förordning nr 727/70(5) artikel 4.5 till förordning nr 727/70.

5 Efter vissa ändringar(6) lyder de bestämmelser i artikel 4.5 som är relevanta för den aktuella perioden enligt följande:

"5. Rådet skall i enlighet med förfarandet i artikel 43.2 i EEG-fördraget årligen fastställa en garanterad maximikvantitet för varje sort eller sortgrupp tobak som produceras inom gemenskapen för vilka priserna och bidragen har fastställts, med särskild hänsyn till marknadsförhållandena, de sociala och ekonomiska förhållandena och odlingsbetingelserna inom de berörda produktionsområdena. Rådet skall fastställa de garanterade maximikvantiteterna för skörden år 1990 samtidigt som för skörden år 1989. Den totala garanterade maximikvantiteten för gemenskapen fastställs till 385 000 ton bladtobak per skörd under åren 1988-1993.

...

Utan att tillämpningen av artiklarna 12a och 13 påverkas skall för varje del som överstiger en procent av den högsta garanterade maximikvantiteten för en sort eller sortgrupp en motsvarande sänkning av interventionspriserna samt de därtill hörande bidragen om 1 procent företas. En ändring som motsvarar sänkningen av bidraget tillämpas på målpriset för ifrågavarande skörd.

De sänkningar som avses i tredje stycket skall inte överstiga 5 procent för skörden år 1988 respektive 15 procent för skörden åren 1989-1993.

Kommissionen skall för tillämpningen av denna bestämmelse före den 31 juli konstatera om produktionen överskrider den garanterade maximikvantiteten för en sort eller sortgrupp.

Tillämpningsföreskrifter för denna bestämmelse skall antas i enlighet med förfarandet i artikel 17."

6 Priser och bidrag för skörden år 1991 fastställdes för tobakssorten Burley I genom förordning nr 1738/91.

7 Rådet sänkte genom den förordningen interventionspriset från 2 421 ecu/kg (skörden år 1990) till 2 102 ecu/kg (skörden år 1991) samt beredningsbidraget från 2 103 ecu/kg till 1 748 ecu/kg.

8 Kommissionen fastställde i förordning (EEG) nr 2178/92 av den 30 juli 1992(7) den faktiska tobaksproduktionen för skörden år 1991 och konstaterade att de garanterade maximikvantiteterna hade överskridits. Den faktiska produktionen av tobakssorten Burley I uppgick nämligen till 55 843 ton medan den garanterade maximikvantiteten för den sorten fastställts till högst 46 750 ton, vilket innebar ett överskridande med 19,45 procent. Detta medförde att interventionspriset och bidraget sänktes med 15 procent. Således uppgick interventionspriset för skörden år 1991 till 1 787 ecu/kg och bidraget till 1 486 ecu/kg.

Tvisten vid den nationella domstolen

9 Antonio Pontillo driver ett jordbruksföretag i regionen Caserta i Italien. Han sålde sin skörd år 1991 av tobakssorten Burley I till tobaksberedningsföretaget Donatab Srl, Caserta. Donatab ansökte och erhöll av det behöriga interventionsorganet Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo - Settore tabacco en förskottsutbetalning av det bidrag som avses i artikel 3.1 i förordning nr 727/70 mot att företaget ställde säkerhet.

10 På grund av antagandet av förordning nr 2178/92 var Donatab tvunget att återbetala det belopp som sänkningen av procentsatsen för bidraget resulterade i. Donatab begärde därefter att Antonio Pontillo skulle återbetala ett belopp motsvarande sänkningen av bidraget uttryckt i procent.

11 Antonio Pontillo ansåg att sänkningen av bidraget var rättsstridig på grund av att förordningarna om fastställande av priser, bidrag och garanterade maximikvantiteter för skörden år 1991 var ogiltiga, och väckte talan mot Donatab vid Pretura circondariale di Caserta. Antonio Pontillo yrkade att den ifrågavarande sänkningen inte skulle få återverka på hans handelsförbindelser med bolaget.

12 Pretura circondariale di Caserta beslutade att ställa en fråga till domstolen(8) angående giltigheten av förordning nr 1738/91. Pretura ansåg att förordningen fastställde en garanterad maximikvantitet för tobakssorten Burley I med retroaktiv verkan.

13 Domstolen konstaterade i domen i det målet att det vid undersökningen av den aktuella tolkningsfrågan inte hade framkommit några omständigheter av sådant slag att de påverkade den omtvistade förordningens giltighet. Den garanterade maximikvantiteten för skörden av tobakssorten Burley I för år 1991 hade inte ändrats i förordning nr 1738/91, eftersom den redan var fastställd i bilaga V till rådets förordning (EEG) nr 1331/90 av den 14 maj 1990(9), följaktligen innan de berörda producenterna hade anledning att fatta beslut om skörden år 1991.

14 Den begäran om förhandsavgörande som domstolen nu har att ta ställning till gäller också giltigheten av förordning nr 1738/91, men den nationella domstolen anser att frågorna gäller andra omständigheter och aspekter än de som togs upp i målet C-300/93.

Tolkningsfrågorna

15 Pretura circondariale di Caserta har ställt följande två frågor till domstolen:

"1) Är rådets förordning nr 1738/91 giltig med hänsyn till principen om skydd för berättigade förväntningar och till skälen för införandet av kvotsystemet, i det avseendet att en oväntad och oförutsebar sänkning av priserna och av bidragen för beredning av tobakssorten italiensk Burley föreskrivs i förordningen, trots att tobaksskörden var så långt framskriden att inte ens de mest försiktiga och välinformerade producenterna gavs något handlingsutrymme?

2) Kan bristen på uttrycklig eller underförstådd motivering av bestämmelserna om tobakssorten Burley i förordning nr 1738/91 och den omständigheten att de bestämmelserna är strängare än bestämmelserna avseende andra tobakssorter, trots att större produktionsöverskott har registrerats för dem, utgöra grund för att kritisera förordningen på den grunden att väsentliga formföreskrifter har åsidosatts?"

Den första frågan

16 Den nationella domstolen vill med sin första fråga att domstolen skall ta ställning till om förordning nr 1738/91 är giltig med hänsyn till principen om skydd för berättigade förväntningar.

17 Pretura circondariale ansluter sig i sin begäran till den argumentation som sökanden vid den domstolen har framfört genom att påpeka att sänkningen av priser och bidrag med tillämpning av den ifrågavarande förordningen "har negativa följder för producenterna av tobakssorten Burley I, vilka inte var förutsebara vare sig då producenterna skulle lägga fram sina planer för skörden år 1991, det vill säga i november 1990, eller då tobaken skulle utplanteras, det vill säga i februari 1991".

18 Den ifrågavarande förordningen är daterad den 13 juni 1991 men offentliggjordes först den 26 juni 1991 och Pretura anser att "den följaktligen strider mot principen om berättigade förväntningar, eftersom den får retroaktiva följder för en tobaksproduktion för vilken oåterkalleliga val redan har gjorts".

19 Samtliga parter som intervenerat till stöd för att förordning nr 1738/91 är ogiltig har påpekat att tobaksproducenterna, i förhållande till de referensuppgifter de grundade sina produktionsval på i början av produktionsåret 1991, har tvingats bära en dubbel sänkning: först med 13 procent på grund av förordning nr 1738/91, och därefter med 15 procent på grund av att kommissionen konstaterade att de garanterade maximikvantiteterna hade överskridits.(10) Det är således ostridigt att de berörda tobaksproducenternas vinster var betydligt mindre än de hade skäl att förvänta.

20 Den nationella domstolen, som får stöd i den italienska och den grekiska regeringens yttranden, har tillagt följande:

"Den påförda sänkningen kan inte anses ingå i den normala ekonomiska risk som varje omsorgsfull och välinformerad producent normalt bör kunna förutse. De tillgängliga uppgifterna om marknaden för tobakssorten Burley, på vilka producenterna hade giltig anledning att grunda sina produktionsval i början av produktionsåret 1991, talade för just investeringar i odlingar. Priserna och bidragen som skulle utbetalas för skörden år 1990 var högre än de som hade fastställts för skörden år 1989, och någon uppgift om att den garanterade maximikvantiteten hade överskridits hade ännu inte registrerats."

21 Mot denna faktiska och rättsliga bakgrund kan det för det första konstateras att rådets och kommissionens uppträdande är synnerligen klandervärt.

22 Det är ostridigt att förordning nr 1738/91, i vilken priser på och bidrag för olika tobakssorter fastställdes för skörden år 1991, offentliggjordes den 26 juni 1991. När det gäller tobakssorten Burley I sammanföll det med den period då tobaksplantorna skulle utplanteras på fälten, det vill säga före april år 1991, och således efter det att tobakssådden skett i för ändamålet iordningsställda drivbänkar, det vill säga i februari 1991. Vid den tidpunkt då förordningen offentliggjordes hade avtal med beredningsindustrin redan ingåtts och registrerats och därmed var även villkoren för beviljande av bidraget avgjorda.(11)

23 Det är således förvånansvärt att konstatera att kommissionen, som skall säkerställa att fördragen följs, inte lade fram sina förslag till priser för skörden år 1991 förrän i april det året. På grund av det kunde rådet inte fullgöra sin skyldighet enligt förordning nr 727/70 att fastställa mål- och interventionspriser före den 1 augusti 1990 och bidrag före den 1 november 1990.

24 Det kan emellertid inte råda någon tvekan om att de datum som anges i förordning nr 727/70 syftar till att ge producenterna möjlighet att med full kännedom om samtliga relevanta faktorer fatta beslut om vilken tobakssort de skall plantera.

25 För det andra är det mycket frestande att i likhet med sökanden vid den nationella domstolen tillämpa domstolens resonemang i domen i målet Crispoltoni(12), av vilket det framgår att producenterna har rätt att förvänta sig att de i god tid informeras om eventuella åtgärder som kan påverka deras investeringar.

26 Trots att jag i hög grad sympatiserar med detta argument, måste jag emellertid invända att den domen gällde införandet under löpande produktionsår av ett nytt verktyg, nämligen systemet med garanterade maximikvantiteter. I det aktuella fallet gällde det en övergång från ett obegränsat garantisystem till ett system med en starkt avtagande garanti i förhållande till den producerade kvantiteten. Producenterna av den tobakssort som var i fråga i det målet kunde inte förutse vid utplanteringen att rådet skulle införa ett sådant kvotsystem vid slutet av produktionsåret och på så sätt ändra det tidigare gällande systemet. Det var således mot den bakgrunden som domstolen anmodade rådet att i god tid informera om åtgärder som påverkar producenternas investeringar.

27 Till skillnad från sökandena i målet Crispoltoni I, kunde producenterna av tobakssorten italiensk Burley förutse att rådet skulle anta en förordning om fastställande av priser och bidrag för skörden år 1991. Förordning nr 1331/90 var per definition endast tillämplig på denna skörd. Fram till antagandet av förordning nr 1738/91 förelåg således ett rättsligt tomrum.

28 Det stod således klart att rådet skulle anta en rättsakt och att denna, på grund av dröjsmålet, skulle få retroaktiv verkan. Rådet skulle inte ha kunnat avstå från att fatta det beslutet bara för att det oundvikligen skulle få en sådan verkan, eftersom det var skyldigt att slutligt fastställa de sedan länge emotsedda priserna.

29 Det handlar därför i föreliggande fall inte om retroaktiv tillämpning av nya bestämmelser, eftersom rådet inte har ändrat de tidigare gällande bestämmelserna. Det rör sig om ett fördröjt fastställande av priser och bidrag för en skörd.

30 Den omständigheten att den omtvistade förordningen antogs sent kan enligt min mening inte utgöra grund för ogiltighet i det avseendet att producenternas berättigade förväntningar har åsidosatts.

31 Det står först och främst klart att rådet kan fastställa priser och bidrag efter eget skön. Detta följer av fast rättspraxis, vilket domstolen även erinrade om i domen i målet Crispoltoni II(13) som gällde samma förordning:

"Det kan erinras om att även om principen om skydd för berättigade förväntningar utgör en av de grundläggande principerna för gemenskapen, är de ekonomiska aktörerna likväl inte berättigade att förlita sig på att existerande förhållanden skall bestå. Dessa förhållanden kan ändras inom det bedömningsutrymme som gemenskapsinstitutionerna förfogar över. Detta gäller särskilt inom ett område som detta som rör en gemensam organisation av marknaden, vars syfte medför en konstant anpassning i takt med att de ekonomiska förhållandena förändras ...

Av detta följer att de ekonomiska aktörerna inte kan göra gällande en etablerad rättighet för att behålla en fördel som för dessa aktörer är resultatet av införandet av en gemensam organisation av marknaden och som de har haft en fördel av vid en viss tidpunkt ...

En eventuell minskning av deras inkomster kan således inte utgöra ett åsidosättande av principen om berättigade förväntningar."

32 Det står vidare klart att även om de garanterade priserna höjdes under de tidigare produktionsåren, såsom sökanden vid den nationella domstolen har påpekat, kan de ekonomiska aktörerna inte förvänta sig att denna utveckling skall fortgå eller att priserna skall ligga kvar på samma nivå som under det föregående produktionsåret.

33 Förordning nr 1738/91 antogs visserligen sent, men rådet är skyldigt att årligen fastställa priser och bidrag och kan inom ramen för den skyldigheten bedöma pris- och bidragsnivån efter eget skön.

34 Av det föregående följer att tobaksproducenternas berättigade förväntningar inte har åsidosatts, eftersom de för det första kunde förvänta sig att en förordning om fastställelse av priser och bidrag skulle antas och för det andra inte hade rätt att förvänta sig att en viss pris- och bidragsnivå skulle bibehållas.

35 Den bedömningen förtar dock inte det faktum att kommissionens och rådets uppträdande var i hög grad klandervärt. Den enda tänkbara påföljden skulle, om samtliga villkor härför var uppfyllda, emellertid vara ett skadestånd för den skada producenterna åsamkats på grund av det försenade antagandet av förordningen.

36 Under alla omständigheter kan man inte godta att rådet och kommissionen - även i framtiden - ostraffat kan underlåta att iaktta de datum som föreskrivs i förordning nr 727/70 och därigenom tvinga jordbrukarna att göra sina produktionsval trots en ovisshet om såväl

- de principiellt tillämpliga priserna,

som

- de priser som verkligen kommer att tillämpas efter konstaterandet av om de garanterade maximikvantiteterna eventuellt har åsidosatts.

37 Vad beträffar den första frågan har den hänskjutande domstolen även begärt att domstolen skall uttala sig om huruvida förordning nr 1738/91 är giltig med hänsyn till de skäl som låg till grund för införandet av ett kvotsystem, det vill säga skälen till förordning nr 1114/88.(14)

38 Sökanden vid den nationella domstolen har tagit fram statistik över variationerna i de årligen fastställda priserna och härmed velat bevisa att rådet "fullständigt har bortsett från syftena med kvoteringen av produktionen, såsom de framgår av motiven till förordning nr 1114/88 genom vilken systemet med garanterade maximikvantiteter infördes".

Sökanden vid den nationella domstolen har emellertid även hävdat följande:

"Det är uppenbart och obestridligt ... att kvotsystemet för produktionen som rådet har infört inte enbart grundas på fastställandet av en garanterad maximikvantitet, utan att pris- och bidragsnivån är av väsentlig betydelse för detta system och att det tvärtom är med hjälp av pris- och bidragsnivån som kvoterna och den berörda åtgärden administreras. Om man har för avsikt att motverka en viss produktion är det just genom att påverka pris- och bidragsnivån inom ramen för systemet med garanterade maximikvantiteter som detta kan göras."

39 Detta argument är inte övertygande. I andra övervägandet i förordning nr 1738/91 preciseras att "målpriset och interventionspriset på bladtobak skall fastställas i enlighet med de kriterier som anges i artikel 2.2 i förordning (EEG) nr 727/70 i syfte att främja i synnerhet en produktionsinriktning som leder till att odlingen omställs till de sorter som är mest efterfrågade, mest konkurrenskraftiga samt minst skadliga för hälsan".

40 Genom förordning nr 1738/91 sänktes priserna för samtliga tobakssorter, varav sju sorter fick vidkännas en sänkning med omkring 13 procent och nio andra sorter en sänkning med omkring 6 procent.

41 Påståendet att det inte förekommit "någon prisvariation som syftat till att uppmuntra eller motverka odling av vissa sorter och kvaliteter" motsägs följaktligen av den angripna rättsakten i sig.

42 Om slutligen den argumentation som sökanden vid den nationella domstolen har framfört hade till syfte att bevisa att rådet, genom att fastställa priserna för skörden år 1991 på ett så sent stadium, inte längre kunde vare sig begränsa produktionen eller främja en viss produktionsinriktning för skörden 1991, har han helt rätt. Emellertid återkommer man då till de ovan angivna övervägandena.

43 Jag anser därför att det vid undersökningen av den första fråga som den nationella domstolen har ställt inte har framkommit någon omständighet av sådant slag att giltigheten av förordning nr 1738/91 påverkas.

Den andra frågan

44 Den nationella domstolen vill med sin andra fråga få klargjort om förordning nr 1738/91 åsidosätter väsentliga formföreskrifter genom att bestämmelserna om tobakssorten Burley varken uttryckligen eller implicit har motiverats, trots att de bestämmelserna är betydligt strängare än de som gäller andra tobakssorter för vilka större produktionsöverskott har registrerats.

45 Den grekiska regeringen har påpekat att "övervägandena i förordning nr 1738/91 har ett innehåll av allmän räckvidd" och medgett att de är "av formell karaktär liknande de överväganden som normalt förekommer i förordningar om fastställande av priser och bidrag inom tobakssektorn". Den grekiska regeringen har emellertid hävdat att "övervägandena inte innehåller den motivering som är nödvändig för att få kännedom om skälen till de berörda åtgärderna och deras syfte". Den har konstaterat att "det är omöjligt att kontrollera om de vidtagna åtgärderna var nödvändiga och lämpliga".

46 Det kan i det hänseendet påpekas att motiveringen av en gemenskapsrättsakt skall upplysa de berörda om skälen för den vidtagna åtgärden och göra det möjligt för gemenskapsdomstolarna att utföra sin prövning.(15) Omfattningen av denna motiveringsskyldighet beror emellertid enligt fast rättspraxis på rättsaktens art.(16)

47 I det avseendet har domstolen fastslagit att "när det gäller rättsakter som är allmänt tillämpliga, i synnerhet förordningar, är kraven i artikel 190 i fördraget uppfyllda om de huvudsakliga skälen för institutionernas åtgärder framgår av motiveringen. Det kan inte krävas en särskild motivering av alla detaljer som en sådan åtgärd kan innefatta, så länge dessa ingår i ett större systematiskt sammanhang".(17)

48 I fem bilagor till förordning nr 1738/91 anges för var och en av de 34 tobakssorterna följande åtgärder:

- sorter och referenskvaliteter (för bladtobak och baltobak),

- erkända produktionsområden,

- målpriser och interventionspriser,

- bidrag,

- härledda interventionspriser på baltobak,

- garanterad maximikvantitet per sort och sortgrupp.

49 Utan att vilja förringa betydelsen av priser och bidrag tror jag att det vore överdrivet att kräva att rådet särskilt skulle motivera varje åtgärd som vidtas inom ramen för förordning nr 1738/91. Det vore praktiskt omöjligt

50 Rådet anser således helt riktigt i sitt skriftliga yttrande att "det räcker att förklara för det första varför mål- och interventionspriser har fastställts, vilket görs i de tre första övervägandena, samt att systemet med garanterad maximikvantitet motiveras ...". Kommissionen har också påpekat att "gemenskapslagstiftaren har preciserat klart i ingressen till förordningen vilka kriterier som följts för att fastställa priser inom råtobakssektorn för skörden år 1991".

51 Jag anser att de två överväganden(18) som gäller fastställandet av priser i allmänhet samt sjunde övervägandet i ingressen avseende fastställandet av bidrag(19) utgör en tillräcklig och lämplig motivering med hänsyn till den aktuella rättsaktens art och räckvidd.

52 Enligt sökanden vid den nationella domstolen avser Preturas andra fråga inte enbart åsidosättandet av formföreskrifter på grund av bristande motivering, utan även huruvida principen om likabehandling av olika tobakssorter eventuellt har åsidosatts. Sökanden har frågat sig om "producenterna av Burleytobak har utsatts för diskriminering, i synnerhet med hänsyn till att denna tobakssort har missgynnats utan motivering".

53 Det kan i det avseendet erinras om att i brist på bevis för maktmissbruk är rådets beslut att sänka bidragen för och priserna på tobakssorten Burley I uttryck för ett politiskt val som träffats inom ramen för rådets befogenhet att företa skönsmässiga bedömningar. Beslutet kan följaktligen inte anses som en sanktionsåtgärd med avseende på denna tobakssort. Rådets val att främja en inriktning av produktionen mot vissa sorter medför per definition och nödvändigtvis en differentiering mellan tobakssorterna.

54 Vid undersökningen av den andra frågan har således inte heller någon omständighet framkommit av sådant slag att giltigheten av förordning nr 1738/91 påverkas.

Förslag till avgörande

55 Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen skall besvara de två frågor som ställts av Pretura circondariale di Caserta enligt följande:

Vid undersökningen av de två frågorna har det inte framkommit någon omständighet av sådant slag att den påverkar giltigheten av rådets förordning (EEG) nr 1738/91 av den 13 juni 1991 om fastställande för skörden år 1991 av målpriser, interventionspriser och bidrag till köpare av bladtobak, härledda interventionspriser för baltobak, referenskvaliteter, produktionsområden samt garanterade maximikvantiteter, och om ändring av rådets förordning (EEG) nr 1331/90.

(1) - EGT L 163, s. 13.

(2) - EGT L 94, s. 1.

(3) - Artikel 3.1.

(4) - Artikel 3.2.

(5) - EGT L 110, s. 35.

(6) - Se rådets förordning (EEG) nr 1251/89 av den 3 maj 1989 om ändring av förordning nr 727/70 (EGT L 129, s. 16) samt rådets förordning (EEG) nr 1329/90 av den 14 maj 1990 om ändring av förordning nr 727/70 (EGT L 132, s. 25).

(7) - EGT L 217, s. 75.

(8) - Dom av den 5 oktober 1994 i de förenade målen C-133/93, C-300/93 och C-362/93, Crispoltoni m.fl. (REG 1994, s. I-4863, nedan kallad domen i målet Crispoltoni II).

(9) - EGT L 132, s. 28.

(10) - Förordning nr 2178/92.

(11) - Se domen i det ovannämnda målet Crispoltoni II, punkt 67.

(12) - Dom av den 11 juli 1991 i mål C-368/89 (REG 1991, I-3695, nedan kallad domen i målet Crispoltoni I).

(13) - Se ovannämnda dom, punkt 57 och följande punkter.

(14) - Förordning nr 1114/88 antogs på grundval på grundval av följande överväganden:

"För att begränsa ökningen av tobaksproduktionen i gemenskapen och för att samtidigt begränsa produktionen av de olika tobakssorter som är svåra att avsätta, finns det anledning föreskriva att överskridandet av en inför varje skörd fastställd garanterad maximikvantitet medför att priserna och bidragen minskas i proportion till överskridandet. Interventionspriset skall uppräknas med beaktande av vissa utgifter för att erhålla det härledda interventionspriset. Tillämpningen av sänkningskoefficienten på det härledda interventionspriset skall inte påverka dessa utgifter.

Den garanterade maximikvantiteten skall fastställas bland annat med beaktande av produktionsstatistik och marknadsläget, i syfte att få till stånd en inriktning på de mest efterfrågade kvaliteterna samt med hänsyn tagen till de särskilda sociala, ekonomiska och regionala förhållanden som präglar tobaksproduktionen. En garanterad maximikvantitet skall fastställas för varje sort eller sortgrupp. Under en begränsad period finns det anledning föreskriva en gräns för den eventuella sänkningen av priserna och bidragen. Förordning (EEG) nr 727/70, senast ändrad genom förordning (EEG) nr 1974/87, bör således ändras."

(15) - Se exempelvis dom av den 22 januari 1986 i mål 250/84, Eridania m.fl. (REG 1984, s. 117).

(16) - Se till exempel dom av den 30 november 1978 i mål 87/78, Welding (REG 1978, s. 2457).

(17) - Dom av den 12 juli 1979 i mål 166/78, Italien mot rådet (REG 1979, s. 2575), punkt 8.

(18) - "Vid fastställandet av priser inom råtobakssektorn skall målen för den gemensamma jordbrukspolitiken beaktas. Den gemensamma jordbrukspolitiken har bland annat som mål att tillförsäkra jordbruksbefolkningen en skälig levnadsstandard, trygga försörjningen samt tillförsäkra konsumenterna tillgång till varor till skäliga priser.

Mål- och interventionspriser på bladtobak skall fastställas i enlighet med kriterierna i artikel 2.2 i förordning (EEG) nr 727/70, i syfte att främja i synnerhet en produktionsinriktning som leder till att odlingen omställs till de sorter som är mest efterfrågade, mest konkurrenskraftiga samt minst skadliga för hälsan."

(19) - "Bidraget till köpare av gemenskapstobak skall göra det möjligt för köparna att betala producenterna av bladtobak ett pris som ligger i nivå med målpriset med hänsyn tagen till prisutvecklingen på världsmarknaden samt i nivå med det pris som utbud och efterfrågan på gemenskapsmarknaden ger upphov till."