ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
—

för det andra, med stöd av artikel 272 FEUF, fastställer att kommissionen har åsidosatt punkterna II.14 punkt 1 a och 11.22 punkt 5 i de allmänna villkoren FP7 i förhållande till revisionsrapport 11-INFS-025 och revisionsrapport 11-BA119-016 som Rose Vision har upprättat inom ramen för dess deltagande i projektet ”Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)”, projektet ”Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)”, projektet ”Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)”, projektet ”Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)” och projektet ”Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)”,
—

Kommissionen har inte precist angett vilka rättsliga bestämmelser den stött sig på för att ålägga Rumänien betalningsskyldigheten, och tillämpningen av dessa har inte varit förutsebara för medlemsstaten. Innan den rumänska staten mottog kommissionens skrivelse kunde den varken förutse eller känna till att den skulle bli skyldig att betala in det begärda beloppet till unionen. Vidare hävdar Rumänien att kommissionen inte respekterat medlemsstatens berättigade förväntningar på att inte behöva betala tullskulden avseende transitoperationerna i fråga genom att inte anta det angripna beslutet och ålägga Rumänien denna betalningsskyldighet fem år efter de faktiska omständigheterna och tvärtemot kommissionens slutsatser under den dialog den under denna tid fört med de rumänska myndigheterna.
I första hand — konstatera och fastställa att de avtalsenliga skyldigheterna i stödavtal ”Grant Agreement n. HOME/2011/PPRS/AG/2176 Abac No. 30-CE-0495809/00-94” har fullgjorts fullt ut och följaktligen — fastställa att sökanden har rätt att innehålla det belopp på 80 242,78 euro som redan har mottagits såsom förskottsfinansiering, och som nu är föremål för debetnota HOME E2/FL/2015, referens 1520007 av den 1 april 2015 angående ”HOME/2011/PPRS/AG/2176 TORRE – Transnational Observatory for Refugee’s Resettlement in Europe n. 3241503771, som Europeiska kommissionens generaldirektorat ”Migration och inrikes frågor” avdelning E: Migration och säkerhetsfonder, avdelning E2: asyl-, migrations och integrationsfonden utställt i syfte att återkräva nämnda belopp och — förplikta kommissionen att såsom slutbetalning till sökanden betala det resterande beloppet på 52 146,36, jämte dröjsmålsränta fram till dess att full betalning har erlagts enligt artikel II.16.3 i stödavtalet, och att ersätta sökandens rättegångskostnader.
4.

Fjärde grunden: Åsidosättande av artiklarna 107.1 FEUF och 108.2 FEUF samt artikel 14.1 i rättegångsreglerna, genom att omstruktureringsstödet utvidgades till sökanden Sökanden har hävdat att det inte förelåg något statligt stöd till bolagets förmån, eftersom försäljningen skedde till marknadspris. Enligt sökanden är kommissionens argument och tvivel på att de priser som Via Chem och därefter Fortishem erlade för NCHZ tillgångar motsvarade marknadspriset felaktiga av flera skäl. Sökanden har hävdat, för det första att det inte är tillräckligt att kommissionen uttrycker tvivel, eftersom den har bevisbördan. För det andra antas att tillgångarna såldes till högsta möjliga pris, eftersom försäljningen skedde i samband med ett konkursförfarande och under överinseende av en konkursdomstol som var skyldig att agera i konkursborgenärernas intresse. För det tredje var anbudsförfarandet öppet, överblickbart och villkorslöst. Därför säkerställdes det högsta pris som kunde erhållas på marknaden. Förköpsrättsåtagandet påverkade inte försäljningspriset. Trots att villkoren för försäljningen mellan Via Chem och Fortishem är irrelevanta på grund av marknadspriset vid den första försäljningen, antas det försäljningspris som förhandlats fram mellan de ekonomiska aktörerna p den privata marknaden vara ett marknadspris även om något anbudsförfarande inte arrangeras. Sökanden har vidare anfört att det är uppenbart att överföringen av NCHZ tillgångar till Via Chem och därefter till sökanden inte kan anses utgöra ett försök att kringgå kommissionens beslut om återbetalning av två skäl. För det första är fallet så långt ifrån ett typiskt förfarande för kringgående att till och med kommissionen medger att den inte har några bevis för en avsikt att kringgå återbetalning. För det andra kommer kommissionen ändå till slutsatsen att ekonomisk kontinuitet föreligger och att den kan utvidga återbetalningen till sökanden. Kommissionens slutsats bygger emellertid på en felaktig bedömning som grundar sig på en misstolkning av individuella kriterirer, underlåtelse att ta hänsyn till bevisbördan och missuppfattning av det övergripande konceptet ekonomisk kontinuitet i fråga om statligt stöd. Sökanden har slutligen hävdat att kommissionens ställningstagande är ekonomiskt fördärvligt och onödigt i ett konkurrensrättsligt perspektiv. Enligt sökanden försöker kommissionen att skapa en ny och mycket striktare rättspraxis enligt vilken transaktionens ändamål ska vara det avgörande kriteriet och försäljningspriset ett bikriterium, om ens det.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 65/35

Talan väckt den 19 november 2014 – ANKO mot kommissionen

(Mål T-768/14)

(2015/C 065/49)

Rättegångsspråk: grekiska

Parter

Sökande: ANKO AE Antiprosopeion, Emporeiou kai Viomichanias (Aten, Grekland) (ombud: advokaten V. Christianos)

Svarande: Europeiska kommissionen

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

— slå fast att beloppet 3 77 733,93 euro, som kommissionen betalat ut till sökanden för projektet POCEMON, motsvarar ersättningsgilla kostnader och att sökanden följaktligen inte är skyldig att återbetala beloppet såsom felaktigt mottaget, och

— förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Förevarande mål avser kommissionens ansvar, i den mening som avses i artikel 272 FEUF, på grundval av avtalet nr 216088 vad gäller projektet ”Point Of CarE MONitoring and Diagnostics for Autoimmune Diseases” (POCEMON). Sökanden gör i synnerhet gällande att kommissionen, i strid med avtalet, principen om god tro, principen om förbud mot rättsmissbruk, och proportionalitetsprincipen, har begärt återbetalning av de belopp som betalats ut till ANKO trots att detta har fullgjort samtliga sina skyldigheter som följer av avtalet.

Sökanden gör därför gällande, för det första, att kommissionen stöder sig på argument som helt saknar grund och som i vilket fall som helst inte kan vederläggas, för att visa att i princip inga belopp som betalats ut till ANKO är ersättningsgilla och för att kunna begära återbetalning av de belopp som betalats ut till ANKO för projektet POCEMON. För det andra gör sökanden gällande att kommissionen har åsidosatt principen om förbud mot rättsmissbruk och proportionalitetsprincipen genom att avvisa 98,68 procent av utbetalningen med hänvisning till att denna inte motsvarar de ersättningsgilla kostnader som sökanden varit tvungen att bära för att kunna genomföra projektet.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 159/34

Talan väckt den 28 februari 2014 – JingAo Solar m.fl. mot rådet

(Mål T-158/14)

2014/C 159/46

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Kina), Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd (Shanghai, Kina), Yangzhou JA Solar Technology Co. Ltd (Yangzhou, Kina), Hefei JA Solar Technology Co. Ltd (Hefei, Kina), Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd (Shanghai) och JA Solar GmbH (München, Tyskland) (ombud: advokaterna A. Willems, S. De Knop och J. Charles)

Svarande: Europeiska unionens råd

Yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— förklara att talan kan tas upp till sakprövning,

— ogiltigförklara rådets genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 325, s. 66), i den del den avser sökandena, och

— förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan åberopar sökandena tre grunder.

1. Första grunden: Institutionerna har åsidosatt artikel 10.12 och 10.13 i rådets förordning (EG) nr 597/2009 (1), genom att vidta utjämningsåtgärder på solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter avsända från Folkrepubliken Kina trots att det i tillkännagivandet om inledande endast angavs solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter med ursprung i Folkrepubliken Kina.

2. Andra grunden: Institutionerna har åsidosatt artiklarna 1 och 27 i rådets förordning (EG) nr 597/2009, genom att vidta utjämningsåtgärder på solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter som inte var föremål för en antisubventionsundersökning.

3. Tredje grunden: Institutionerna har åsidosatt artikel 2 c i rådets förordning (EG) nr 597/2009, genom att göra en enda undersökning avseende två separata produkter (nämligen solcellsmoduler av kristallint kisel och celler).

(1) Rådets förordning (EG) nr 597/2009 av den 11 juni 2009 om skydd mot subventionerad import från länder som inte är medlemmar i Europeiska gemenskapen (EUT L 188, s. 93).
1.

Den första grunden: Åsidosättande av artikel 260.1 och 260.3 andra stycket, samt åsidosättande av den dom som ska verkställas vad gäller fordringar som finns mot de företag som är föremål för ”ackordsförfarande” eller står under ”kontrollerad förvaltning”. I det angripna beslutet görs nämligen inte från det stöd som ska återbetalas under den aktuella sexmånadersperioden avdrag för fordringarna mot de företag som har gått i konkurs eller är föremål för ett konkursförfarande, trots att det enligt den italienska regeringens uppfattning rör sig om fordringar som medlemsstaten försökt driva in med alla tillgängliga medel och som därför inte ska räknas in i det stödbelopp som enligt ska återkrävas enligt nämnda dom.
—

Sökanden har i detta avseende gjort gällande att kommissionen åsidosatt öppenhetsprincipen när den vägrade att lämna konkreta uppgifter avseende skälen till att ställa in upphandlingen. Sökanden kan till exempel inte avgöra huruvida de angivna skälen över huvud taget föreligger. Sökanden har vidare gjort gällande dels att den aktuella marknaden för data från fjärranalyssatelliter är högst specialiserad och att antalet potentiella anbudsgivare därför är mycket begränsad, dels att kommissionen före sitt beslut om att ställa in upphandlingen inte angett att upphandlingen skulle kunna komma att ställas in om man inte fick in tillräckligt många anbud.
2.

Andra grunden: Överträdelse av fördraget och av rättsregler om dess tillämpning — Klaganden anser att beslutet strider mot unionsrätten i följande avseenden: a) Uppenbart felaktig bedömning av omständigheterna, av bevisningen och av bevisvärdet, eftersom kommissionen gjort en felaktig bedömning och tolkning av de uppgifter som parterna i ärendet gett in. Kommissionen har därför inte dragit korrekta slutsatser av uppgifterna i handlingarna i ärendet. b) Felaktig tolkning av artikel 101 FEUF och till följd därav åsidosättande av nämnda bestämmelse, eftersom kommissionen, utan grund och felaktigt, fann att parterna var potentiella konkurrenter på merparten av de marknader som påstods omfattas av konkurrensklausulen i fråga. Konkurrensklausulen kunde inte kvalificeras som en konkurrensbegränsning redan på grund av sitt syfte men kommissionen har inte styrkt att den haft några som helst verkningar. c) Åsidosättande av skyldigheten att pröva de argument som framförts. Kommissionen har i beslutet underlåtit att bemöta eller bestrida ett antal relevanta argument som framförts av parterna, särskilt beträffande konkurrensklausulen. d) Åsidosättande av principen in dubio pro reo. Kommissionen har nämligen utgått från vissa omständigheter som är till nackdel för sökanden och beträffande vilka det råder tvivel. Kommissionen är själv osäker vad gäller dessa. e) Åsidosättande av principer som kommissionen åtagit sig att följa vid påförandet av böter, i enlighet med punkt 13 i kommissionens riktlinjer härom. Kommissionen har nämligen beräknat bötesbeloppet utifrån generellt bestämda marknader för elektronisk kommunikation, oavsett huruvida dessa avser den Iberiska halvön eller inte och, under alla omständigheter, med bortseende av den omständigheten att den påstådda överträdelsen inte fortsatt efter den 29 oktober 2010. f) Åsidosättande av proportionalitetsprincipen, med hänsyn till omständigheterna i det konkreta fallet och till de kriterier som ska iakttas vid påförande av böter.
—

Sökanden kan inte hållas ansvarig för vad som lagts Export Development Bank of Iran till last för en tidsperiod då sökanden ännu inte hade tillträtt sitt uppdrag för detta bolag. Sökanden ifrågasätter också att de faktiska omständigheter som läggs detta bolag till last.
4.

Fjärde grunden: Kommissionen har åsidosatt artikel 101.1 FEUF, artikel 296 FEUF, artikel 41 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artiklarna 4, 7 och 23.2 i rådets förordning nr 1/2003, principen att ansvar ska vara personligt och god förvaltningssed när den funnit att sökanden var ansvarig för det agerande som BAX Global Ltd. (UK) låg bakom och enbart bötfällt sökanden för detta agerande, trots att BAX Global Ltd. (UK) var ett dotterbolag till ett annat bolag under ledning av The Brink's Company under hela den period som det agerande pågick som anges i artikel 1.1 a i det angripna beslutet.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 165/25

Talan väckt den 28 mars 2012 — Wehmeyer mot harmoniseringsbyrån — Cluett, Peabody (Fairfield)

(Mål T-139/12)

2012/C 165/44

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Wehmeyer GmbH & Co. KG (Aachen, Tyskland) (ombud: advokaten C. Weil)

Svarande: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

Motpart vid överklagandenämnden: Cluett, Peabody & Co. Inc. (New York, Förenta staterna)

Yrkanden

Sökanden yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara beslut R 2509/2010-1 som meddelades av första överklagandenämnden vid Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (harmoniseringsbyrån) den 19 januari 2012,

— ogilla den invändning som motparten vid överklagandenämnden framställt vid invändningsenheten mot ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av ”Fairfield”,

— förplikta harmoniseringsbyrån och motparten vid överklagandenämnden att ersätta rättegångskostnaderna, inbegripet sökandens kostnader i förfarandet vid överklagandenämnden.

Grunder och huvudargument

Sökande av gemenskapsvarumärke: Sökanden.

Sökt gemenskapsvarumärke: Ordmärket ”Fairfield” för varor i klasserna 3, 14, 18 och 25 — Ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke nr 6294342.

Innehavare av det varumärke eller kännetecken som åberopats som hinder för registrering i invändningsförfarandet: Motparten vid överklagandenämnden.

Varumärke eller kännetecken som åberopats: Registreringen som gemenskapsvarumärke av figurmärket ”FAIRFIELD BY ARROW” för varor i klass 25, under nummer 3079481.

Invändningsenhetens beslut: Delvist avslag på registreringsansökan.

Överklagandenämndens beslut: Avslag på överklagandet.

Grunder: Åsidosättande av artikel 8.1 b i rådets förordning nr 207/2009 genom att överklagandenämnden felaktigt slog fast att det förelåg risk för förväxling av de båda varumärkena.
—

förplikta svaranden att ta fram de frågeformulär som tredje män skickade till kommissionen under den första och den andra fasen av svarandens undersökning av Western Digital Corporations planerade förvärv av Viviti Technologies Ltd. Och Seagates planerade förvärv av Samsung Electronics Co. Ltd:s hårdvaruverksamhet,
SV Europeiska unionens officiella tidning C 72/24

Talan väckt den 7 januari 2011 — Bank Kargoshaei m.fl. mot rådet

(Mål T-8/11)

2011/C 72/41

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agrochemical Company, Shomal Cement Co., (Tehran, Iran) (ombud: advokaterna L. Defalque och S. Woog)

Svarande: Europeiska unionens råd

Sökandenas yrkanden

Sökandena yrkar att tribunalen ska

— ogiltigförklara punkt 5 i avdelning B i bilagan till rådets beslut 2010/644/Gusp av den 25 oktober 2010 om ändring av beslut 2010/413/Gusp om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2007/140/Gusp (1) och punkt 5 i avdelning B i bilaga VIII till rådets förordning (EU) nr 961/2010 av den 25 oktober 2010 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av förordning (EG) nr 423/2007 (2) samt det beslut som återfinns i rådets skrivelse av den 28 oktober 2010,

— fastställa att artikel 20.1 b i rådets beslut av den 26 juli 2010 (3) och artikel 16.2 a i rådets förordning (EU) nr 961/2010 är rättsstridiga och inte ska tillämpas med avseende på sökandena,

— förplikta rådet att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sin talan gör sökandena gällande samma grunder som anförts i mål T-7/11, Bank Melli Iran mot rådet.

(1) EUT L 281, s. 81

(2) EUT L 281, s. 1

(3) Rådets beslut av den 26 juli 2010 om restriktiva åtgärder mot Iran och om upphävande av gemensam ståndpunkt 2007/140/Gusp, EUT L 195, s. 39
SV Europeiska unionens officiella tidning C 80/27

Talan väckt den 21 december 2009 — Niki Luftfahrt mot kommissionen

(Mål T-511/09)

2010/C 80/48

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Niki Luftfahrt GmbH (Wien, Österrike) (ombud: advokaten H. Asenbauer)

Svarande: Europeiska kommissionen

Sökandens yrkanden

Sökanden yrkar att förstainstansrätten ska

— ogiltigförklara kommissionens angripna beslut av den 28 augusti 2009 med rubriken ”Statligt stöd C 6/09 (ex. N 663/08) — Österrike Austrian Airlines — Omstruktureringsplan”, enligt artikel 264.1 i FEUF (tidigare artikel 231.1 EG), och

— förplikta kommissionen att i enlighet med artikel 87.2 i tribunalens rättegångsregler ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Talan riktar sig mot kommissionens beslut K (2009) 6686 slutlig av den 28 augusti 2009 om statligt stöd inom ramen för försäljningen av den österrikiska statens andel i företagsgruppen Austrian Airlines till bolaget Deutsche Lufthansa AG (C 6/09 (ex N 663/08)). I detta beslut har kommissionen gjort gällande att det omstruktureringsstöd som Republiken Österrike beviljat till förmån för Australian Airlines, med förbehåll för vissa villkor, är förenligt med den gemensamma marknaden, såvitt den omstruktureringsplan som meddelats kommissionen genomförs fullt ut.

Till stöd för sin talan om ogiltigförklaring har sökanden, som driver ett privatfinansierat flygbolag och som lämnat in ett klagomål till kommissionen avseende det ifrågasatta omstruktureringsstödet, inledningsvis gjort gällande att kommissionen åsidosatt artiklarna 87.1 och 87.3 c EG, och 88.2 EG samt Gemenskapens riktlinjer för statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter (EUT C 244, 2004, s. 2). I detta avseende har sökanden bland annat gjort gällande att kommissionen inte beaktat den omständigheten

— Att mottagare av det ifrågasatta stödet inte är Austian Airlines utan Lufthansa, som inte är ett företag i svårigheter och således inte behörigt.

— Att varken Austrian Airlines eller Lufthansa har lämnat ett lämpligt eget bidrag till omstruktureringen av Austrian Airlines.

— Att de meddelade omstruktureringsåtgärderna inte är förenliga med de ovannämnda riktlinjerna.

— Att de kompensationsåtgärder som Republiken Österrike föreslagit inte är tillräckliga för att minimera stödets negativa effekter på handelsvillkoren.

Sökanden har vidare gjort gällande att det ifrågasatta stödet är oskiljaktigt knutet till omständigheter som inte är förenliga med de gemenskapsrättsliga bestämmelserna om etableringsfrihet, det vill säga artikel 43 EG.

Sökanden har dessutom gjort gällande att kommissionen åsidosatt artikel 253 EG, eftersom den inte tillräckligt ha motiverat det angripna beslutet när den

— inte tagit upp och bedömt situationen på de berörda marknaderna, bland annat det stödmottagande bolagets och dess konkurrensters ställning på de ifrågavarande marknaderna, och

— inte beaktat den omständigheten att Austrian Airlines redan mottagit ett flertal stöd som inte varit förenliga med gemenskapsrätten.

Sökanden har slutligen gjort gällande att kommissionen missbrukat sin behörighet.
—

bifalla talan och delvis ogiltigförklara kommissionens beslut av den 11 juni 2008 om fastställande av beloppen per medlemsstat för retroaktivt omstruktureringsstöd för odlare och företag som har omstrukturerats under regleringsåren 2006/07 och 2007/08 inom ramen för den tillfälliga ordningen för omstruktureringen av sockerindustrin i gemenskapen (delgivet med nr K(2008) 2557) (1), närmare bestämt i den del beslutet rör det belopp som fastställts för Portugal för omstruktureringsstöd för odlare och företag som har omstrukturerats under regleringsåren 2006/07 och 2007/08,
SV Europeiska unionens officiella tidning C 197/32

Talan väckt den 4 juni 2008 – Amertranseuro International Holdings Ltd m.fl. mot Europeiska gemenskapernas kommission

(Mål T-212/08)

(2008/C 197/55)

Rättegångsspråk: Engelska

Parter

Sökande: Amertranseuro International Holdings Ltd (London, Förenade kungariket), Trans Euro Ltd (London, Förenade kungariket) och Team Relocations Ltd (London, Förenade kungariket) (ombud: L. Gyselen, lawyer)

Svarande: Europeiska gemenskapernas kommission

Sökandenas yrkanden

Sökandena yrkar att förstainstansrätten ska

— ogiltigförklara artikel 2 i) i kommissionens beslut av den 11 mars 2008 i ärende COMP/38.543 – internationella flyttfirmor, i den del sökandena förklarats solidariskt ansvariga för Team Relocations NVs påstådda överträdelse av artikel 81 EG och artikel 53 EES-avtalet, under perioden mellan januari månad år 1997 och september månad år 2003,

— i andra hand ogiltigförklara artikel 2 i) i kommissionens beslut, i den del Amertranseuro Ltds solidariska ansvar inte faktiskt begränsas till 1.3 miljoner euro, och

— förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Sökanden yrkar med stöd av artikel 230 EG delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2008) 926 slutlig av den 11 mars 2008 om ett förfarande enligt artikel 81 i EG-fördraget och artikel 53 i EES-avtalet (ärende COMP/38.543 – Internationella flyttfirmor) (nedan kallat det angripna beslutet). Sökandena yrkar ogiltigförklaring av artikel 2 i) i det angripna beslutet, i den del de förklarats solidariskt ansvariga för Team Relocations NV:s (TRNV) påstådda delaktighet i den överträdelse som beskrivits i artikel 1 i det angripna beslutet.

Sökandena anför två grunder till stöd för sin talan.

Sökandena gör för det första gällande att kommissionen gjort en felaktig bedömning genom att förklara dem alla tre ansvariga, trots att de varken hade eller kunde ha haft kännedom om TRNVs inblandning i den påstådda överträdelsen. Sökandena gör för det andra gällande att kommissionen gjort sig skyldig till maktmissbruk genom att ålägga dem böter som de inte kan betala.