ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
41

Oberoende av att det vore praktiskt omöjligt att tvinga förarna av de fordon i vilka de berörda djuren fraktas att stanna fordonet först efter en transportperiod på högst fjorton timmar, konstaterar domstolen att det under normala förhållanden är objektivt sett mindre betungande för djuren med en transportfas under vilken fordonet tas ur trafik för att stå stilla jämfört med att förflyttas. Detta framgår av definitionen av ”plats för vila” i artikel 2 f i förordning nr 1/2005, som syftar på ”varje plats där man gör uppehåll under befordran och som inte utgör bestämmelseort”, och av vissa passager i det yttrande om djurs välbefinnande under transport som Vetenskapliga kommittén för djurs hälsa och välbefinnande avgav den 11 mars 2002, i vilket det understryks att fordonets rörelse har negativ inverkan på de transporterade djurens välbefinnande. Den omständigheten att en transportperiod på högst fjorton timmar innefattar en eller flera färduppehåll ska således i princip inte anses inverka negativt på djurens välbefinnande.
8

Artikel 7 i Europaparlamentets och rådets direktiv av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, 2004, s. 77), har rubriken ”Uppehållsrätt för längre tid än tre månader”. I nämnda artikel föreskrivs följande: ”1. Varje unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen a) är anställd eller egenföretagare i den mottagande medlemsstaten, eller b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller c) — är inskriven vid en privat eller statlig institution, som är erkänd eller finansierad av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess lagstiftning eller administrativa praxis, med huvudsyftet att bedriva studier eller genomgå en yrkesutbildning — samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten samt avger en försäkran till den behöriga nationella myndigheten, i form av en förklaring eller på något annat valfritt likvärdigt sätt, om att han har tillräckliga tillgångar för att kunna försörja sig själv och familjen, så att de inte blir en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under deras vistelseperiod, eller d) är familjemedlem som följer med eller ansluter sig till en unionsmedborgare som uppfyller kraven i a, b eller c. ... 3. Vid tillämpningen av punkt 1 a skall en unionsmedborgare som inte längre är arbetstagare eller egenföretagare behålla sin ställning som arbetstagare eller egenföretagare i följande fall: a) Om personen har drabbats av tillfällig arbetsoförmåga på grund av sjukdom eller olycksfall. b) Om personen har drabbats av vederbörligen konstaterad ofrivillig arbetslöshet efter mer än ett års anställning och har anmält sig som arbetssökande vid en behörig arbetsförmedling. c) Om personen har drabbats av vederbörligen registrerad ofrivillig arbetslöshet efter att ha fullgjort en anställning som varit tidsbegränsad till mindre än ett år eller efter att ha blivit ofrivilligt arbetslös under de första tolv månaderna samt har anmält sig som arbetssökande till en behörig arbetsförmedling. I detta fall skall ställningen som arbetstagare kvarstå under minst sex månader. d) Om personen inleder en yrkesutbildning. Om han eller hon inte är ofrivilligt arbetslös skall ställningen som arbetstagare kvarstå endast om yrkesutbildningen har ett samband med den tidigare sysselsättningen. ...”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Bookit Ltd och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Tull- och skattemyndigheten i Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, nedan kallad skattemyndigheten). Målet rör skattemyndighetens beslut att inte medge undantag från mervärdesskatteplikt för vissa tillhandahållanden av tjänster som utförs av Bookit.
20

I beslutet av den 18 december 2006 beaktade integrationsministeriet bland annat det förhållandet att Caner Genc är född i Turkiet och har tillbringat hela sin barndom och genomgått sin skolgång fram till denna tidpunkt i detta land, att han aldrig varit i Danmark, att han enbart talar turkiska, att han inte har någon anknytning till det danska samhället och att han träffat sin far endast vid två tillfällen under de senaste två åren. Integrationsministeriet drog härav slutsatsen att Caner Genc under sin ungdom inte präglats av danska normer och värderingar i sådan utsträckning att han har eller kan ha en tillräcklig anknytning till Danmark för att det ska finnas förutsättningar för en lyckad integration.
47

Den hänskjutande domstolen har ställt den andra frågan för att få klarhet i huruvida artikel 11 A.1 b i sjätte direktivet, i ett fall som det förevarande, där mark och en byggnad under uppförande har mottagits till följd av upplåtelsen av en sakrätt som ger innehavaren nyttjanderätt till denna fasta egendom, ska tolkas på så sätt att det värde på sakrätten som ska ingå i beskattningsunderlaget för en leverans i den mening som avses i artikel 5.7 a i sjätte direktivet ska vara värdet på de belopp som årligen ska betalas i vederlag under arrendeavtalets hela löptid, eller värdet på de belopp som ska betalas under den del av avtalets löptid som återstår.
3

Artikel 4 i förordning nr 1408/71 har rubriken ”Sakområden”. I artikel 4.1 c föreskrivs följande: ”Denna förordning gäller all lagstiftning om följande grenar av social trygghet: … c) förmåner vid ålderdom, …”
22

För det andra fann Kommunikationsverket att Sanoma sände reklam under 12 minuter och 7 sekunder per klocktimme och överskred därmed den högsta tillåtna reklamtiden på 12 minuter som föreskrivs i 29 § första stycket i lag 744/1998. För att komma fram till denna slutsats ansåg Kommunikationsverket att symboler som hänvisar till en sponsor av ett program som visas vid andra tillfällen än under det sponsrade programmet skulle kvalificeras som reklamtid. Kommunikationsverket slog även fast att de svarta sekunder som Sanoma lade in mellan ett reklamavbrott och det föregående programmet skulle anses som en del av det programmet, men att de svarta sekunder som åtskilde de olika reklaminslagen inom reklamavbrottet och de som visades mellan reklamavbrottet och det påföljande programmet skulle räknas som reklamtid.
38

Enligt artikel 1 fjärde stycket i direktiv 90/425 ska det direktivet inte tillämpas på veterinära kontroller vid förflyttning mellan medlemsstaterna av sällskapsdjur som ledsagas av en fysisk person och står under dennes ansvar, i de fall då förflyttningen inte har ett kommersiellt syfte. Sådan förflyttning regleras i förordning nr 998/2003, under förutsättning att djuren åtföljer sin ägare eller en fysisk person som för ägarens räkning ansvarar för dem under en transport och att de inte ska bli föremål för försäljning eller ägarbyte.
2)

Under alla omständigheter, är bestämmelserna i artikel 130.5 [i tullagen] jämförda med bestämmelserna i artikel 128.1 i samma lag, enligt vilka intyget om tullbehandling av [unionsfordon som har importerats till Grekland] utfärdas efter uppbörden av registreringsavgiften, för vilken betalningsskyldighet uppkommer när sådana fordon förs in i landet, förenliga med bestämmelserna … i artikel 3 [c] i EEG‑fördraget, enligt vilka hindren för den fria rörligheten för varor ska avskaffas mellan medlemsstaterna?”
37

Under dessa omständigheter beslutade Raad van State att förklara målet vilande och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Är kapitel III i direktiv 2006/123 tillämpligt på rent interna situationer [och] ska domstolens praxis avseende fördragets bestämmelser om etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster i rent interna situationer tillämpas vid bedömningen av frågan huruvida detta kapitel är tillämpligt? 2) Om svaret på fråga 1 är att det är domstolens praxis avseende fördragets bestämmelser om etableringsfrihet och fri rörlighet för tjänster i rent interna situationer som ska tillämpas vid bedömningen av huruvida kapitel III i direktiv 2006/123 är tillämpligt: a) Ska den nationella domstolen tillämpa bestämmelserna i kapitel III i direktiv 2006/123 i en situation som den som är i fråga i förevarande mål, där tjänsteleverantören varken har etablerat sig i en annan medlemsstat eller erbjuder gränsöverskridande tjänster, men trots det åberopar dessa bestämmelser? b) Är det för svaret på denna fråga relevant att verksamhetsinnehavaren huvudsakligen tillhandahåller tjänster till prostituerade från andra medlemsstater än Konungariket Nederländerna som arbetar som egenföretagare? c) Ska det för besvarandet av denna fråga fastställas huruvida företag etablerade i andra medlemsstater har visat, eller kommer att visa, ett reellt intresse av att etablera en fönsterprostitutionsverksamhet i Amsterdam? 3) I det fall verksamhetsinnehavaren kan åberopa kapitel III i direktiv 2006/123, utgör då artikel 10.2 c i nämnda direktiv hinder för en åtgärd som den som är i fråga i förevarande mål, där innehavaren av fönsterprostitutionsverksamheter endast får lov att hyra ut rum under delar av dagen till prostituerade som kan göra sig förstådda med innehavaren på ett språk som han förstår?”
25

Mot denna bakgrund beslutade High Court of Justice (England & Wales), Family Division att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Vad innebär ”fastställts” i den mening som avses i artikel 19.1 och 19.3 i förordning nr 2201/2003 i en situation där a) sökanden i målet vid den domstol där talan först har väckts (nedan kallat det första målet) praktiskt taget inte tar några initiativ i det första målet utöver det första mötet vid domstolen, och i synnerhet inte lämnar in någon framställning inom tidsfristen vid vilken ansökan förfaller, vilket resulterar i att det första målet förfaller utan att avgöras genom att tidsfristen löper ut i enlighet med inhemsk (fransk) rätt i det första målet, det vill säga 30 månader efter det första inledande mötet, b) det första målet förfaller enligt ovan väldigt kort tid (3 dagar) efter det att målet vid den andra domstolen där talan har väckts (nedan kallat det andra målet) inleds i England, med resultatet att det varken finns någon dom i Frankrike eller någon risk för oförenliga domar mellan det första målet och det andra målet, och c) sökanden i det första målet, efter det att det första målet förfallit, på grund av Förenade kungarikets tidszon alltid skulle kunna väcka talan om äktenskapsskillnad i Frankrike innan sökanden (i det andra målet) skulle kunna väcka talan om äktenskapsskillnad i England? 2) I synnerhet, innebär ”fastställts” att sökanden i det första målet är tvungen att med omsorg och skyndsamhet ta initiativ i det första målet för att nå en lösning av tvisten (oavsett om det sker genom domstol eller genom en överenskommelse), eller är sökanden i det första målet, genom att den domstol vederbörande valt en gång har tillförsäkrats behörighet enligt artiklarna 3 och 19.1 [i förordning nr 2201/2003], fri att över huvud taget inte ta några initiativ av betydelse mot en lösning av det första målet och därmed fri att tillförsäkra sig ett avbrott i det andra målet och ett dödläge för tvisten i dess helhet?”
4

Genom artikel 10 bis i kunglig förordning nr 50 av den 24 oktober 1967 om ålders- och efterlevandepension för anställda (arrêté royal no 50, du 24 octobre 1967, relatif à la pension de retraite et de survie des travailleurs salariés) (Moniteur belge av den 27 oktober 1967, s. 11246), i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för omständigheterna i det nationella målet (nedan kallad kunglig förordning nr 50) införs begreppet ”yrkeslivsenhet”. Artikeln infördes genom kunglig förordning nr 205 av den 29 augusti 1983 om ändring av pensionslagstiftningen på området för social trygghet (arrêté royal no 205, du 29 août 1983, modifiant la législation relative aux pensions du secteur social) (Moniteur belge av den 6 september 1983, s. 11094).
78

Däremot kan det inte uteslutas att en medlemsstat kan säkerställa iakttagandet av sina skyldigheter enligt fördraget genom att ingå ett avtal för att undvika dubbelbeskattning med en annan medlemsstat (dom Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, C‑374/04, EU:C:2006:773, punkt 71, dom Amurta, C‑379/05, EU:C:2007:655, punkt 79, och dom kommissionen/Spanien, C‑487/08, EU:C:2010:310, punkt 58).
7

Våren år 2006 lämnade Samsung Electronics Co., Ltd (nedan kallat Samsung), ett bolag bildat enligt koreansk rätt, in en ansökan om immunitet mot böter till kommissionen i enlighet med kommissionens meddelande om immunitet mot böter och nedsättning av böter i kartellärenden (EGT C 45, 2002, s. 3). Samsung angav vid det tillfället att en konkurrensbegränsande samverkan förelåg mellan flera företag, däribland klaganden, avseende vissa slags LCD.
41

Enligt Frankrike skulle ett återkrav av ett sådant belopp oundvikligen leda till att SNCM försätts i konkurs, vilket i sin tur skulle medföra mycket allvarliga störningar av den allmänna ordningen, av det slag som förekommit under strejken år 2005 och i mindre omfattning även under år 2014. Sådana strejker kan, såsom skett i det förgångna, på nytt komma att under en lång tid blockera Marseilles hamn, äventyra den territoriella kontinuiteten mellan fastlandet och Korsika och slutligen allvarligt påverka den ekonomiska balansen i en hel region.
2

Respektive begäran har framställts i mål mellan, å ena sidan, LFB Biomédicaments SA (nedan kallat LFB) och Association des déficitaires en Alpha 1 Antitrypsine (Association ADAAT Alpha 1-France) respektive Pierre Fabre Médicament SA (nedan kallat PFM) och, å andra sidan, Ministre des Finances et des Comptes publics och Ministre des Affaires sociales et de la Santé. Målen rör beslut att avföra läkemedel från en förteckning över farmaceutiska specialiteter för vilka ersättning utgår utöver den ersättning som utgår för tjänster under en sjukhusvistelse, vilka ersätts enligt ett schablonbelopp för vistelse och vård.
9

Artikel 7a i denna lag, med rubriken ”Beskattningsunderlaget vid gratis förvärv av utsläppsrätter”, har följande lydelse: ”1) Vid gratis förvärv av utsläppsrätter ska beskattningsunderlaget vara det genomsnittliga marknadsvärdet på utsläppsrätter för växthusgaser per den 28 februari under det relevanta kalenderåret multiplicerat med det antal utsläppsrätter för elproduktion som förvärvats gratis under det relevanta kalenderåret. 2) Det genomsnittliga marknadsvärdet på en utsläppsrätt för växthusgaser per den 28 februari under det relevanta kalenderåret ska fastställas av Miljöministeriet på ett sätt som möjliggör åtkomst på distans.”
Unionsrätten ska tolkas så, att den, vid tillämpningen av artikel 4.3 FEU, artikel 325 FEUF samt artiklarna 2, 250.1 och 273 i direktiv 2006/112 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, inte utgör hinder för att skattemyndigheten – för att fastställa ett rättsmissbruk på mervärdesskatteområdet – använder sig av bevis som insamlats utan den beskattningsbara personens kännedom och med hjälp av exempelvis telefonavlyssning och beslagtagande av e-postmeddelanden inom ramen för ett parallellt pågående straffrättsligt förfarande som ännu inte har avslutats, under förutsättning att varken insamlingen av denna bevisning inom ramen för det straffrättsliga förfarandet eller användningen av densamma inom ramen för det administrativa förfarandet, strider mot de rättigheter som garanteras i unionsrätten.

Härvid ankommer det enligt artiklarna 7, 47 och 52.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna på den nationella domstol som gör en laglighetsprövning av ett efterbeskattningsbeslut avseende mervärdesskatt vilket är grundat på sådan bevisning, att pröva dels huruvida telefonavlyssning och beslagtagande av e-postmeddelanden utgör undersökningsmetoder som var föreskrivna i lag och som var nödvändiga i det straffrättsliga förfarandet, dels huruvida myndighetens användning av bevisning som samlats in med hjälp av dessa metoder också var tillåten enligt lag och nödvändig. Det ankommer dessutom på nämnda domstol att undersöka huruvida den beskattningsbara personen har beretts tillfälle, i enlighet med den allmänna principen om iakttagande av rätten till försvar, att inom ramen för det administrativa förfarandet ta del av bevisningen och yttra sig över den. Om den nationella domstolen konstaterar att den beskattningsbara personen inte har haft en sådan möjlighet eller att insamlingen av bevisningen inom ramen för det straffrättsliga förfarandet eller användningen av denna i det administrativa förfarandet har skett i strid med artikel 7 i nämnda stadga, ska den nationella domstolen avvisa bevisningen såsom otillåten och upphäva beslutet om det, av detta skäl, inte längre föreligger någon grund för detta beslut. Likaså ska bevisningen avvisas om den nationella domstolen inte har befogenhet att kontrollera att denna bevisning under det straffrättsliga förfarandet samlades in i enlighet med unionsrätten, eller inte ens kan försäkra sig om att nämnda bevis samlades in i enlighet med unionsrätten genom att grunda sig på en prövning redan företagen av en brottsmålsdomstol inom ramen för ett kontradiktoriskt förfarande.

( se punkterna 90 och 91 samt punkt 4 i domslutet)
58

För det första, vad gäller det argument som utvecklades inom ramen för den andra delgrunden avseende tribunalens oriktiga bedömning vad gäller de produktgrupper som den överträdelse som klaganden läggs till last avser, ska det nämligen påpekas, såsom tribunalen anförde i punkt 51 i den överklagande domen, att det följer av artikel 44.1 c i tribunalens rättegångsregler, i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för den överklagade domen, att föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna är sådana uppgifter som ska anges i en ansökan genom vilken talan väcks och enligt artikel 48.2 i samma rättegångsregler får nya grunder inte åberopas under rättegången, såvida de inte föranleds av rättsliga eller faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet (se, för ett liknande resonemang, dom av den 12 november 2009, SGL Carbon/kommissionen, C‑564/08 P, ej publicerad, EU:C:2009:703, punkt 21, och dom av den 3 april 2014, Frankrike/kommissionen, C‑559/12 P, EU:C:2014:217, punkt 38). Såsom tribunalen konstaterade, bestred emellertid inte klaganden kännedom om att överträdelsen avsåg de tre produktgrupperna förrän i sin replik till tribunalen, och förevarande argument utgjorde inte en utvidgning av en grund som anförts i ansökan i första instans. Tribunalen gjorde därmed en riktig bedömning när den i punkterna 53, 54, 114 och 171 i den överklagade domen fann att detta argument skulle underkännas, såsom för sent inkommet.
10

Storleken på den schablonersättning och proportionella ersättning som avses i artiklarna 59 och 60 i upphovsrättslagen fastställs genom artiklarna 2, 4, 8 och 9 i kunglig kungörelse av den 30 oktober 1997 om ersättning till upphovsmän och förläggare för mångfaldigande för privata eller pedagogiska ändamål av verk som överförts på grafiskt medium eller motsvarande (nedan kallad den kungliga kungörelsen). Artiklarna har följande lydelse: ”Artikel 2 1. Storleken på schablonersättningen för kopiatorer fastställs till följande belopp: 1° [5,01] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mindre än 6 kopior per minut, 2° [18,39] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mellan 6 och 9 kopior per minut, 3° [60,19] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mellan 10 och 19 kopior per minut, 4° [195,60] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mellan 20 och 39 kopior per minut, 5° [324,33] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mellan 40 och 59 kopior per minut, 6° [810,33] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mellan 60 och 89 kopior per minut, 7° [1838,98] euro för kopiatorer som har en kopieringshastighet på mer än 89 kopior per minut. Vid fastställandet av nivån på schablonersättningen ska hastigheten vid svartvit kopiering beaktas, även för apparater som framställer färgkopior. 2. Nivån på schablonersättningen för kopiatorer och kontorsoffsetmaskiner fastställs till följande belopp: 1° [324,33] euro per kopiator, 2° [810,33] euro per kontorsoffsetmaskin. … Artikel 4 För apparater som har flera funktioner som motsvarar funktionerna hos de apparater som avses i artiklarna 2 och 3 är storleken på schablonersättningen den högsta bland de som föreskrivs i artiklarna 2 och 3 som kan tillämpas på den integrerade apparaten. … Artikel 8 Om den ersättningsskyldige underlåter att samarbeta i enlighet med vad som fastställs i artiklarna 10–12, fastställs storleken på den proportionella ersättningen till följande belopp: 1° [0,0334] euro per kopia av det skyddade verket, 2° [0,0251] euro per kopia av det skyddade verket som gjorts med apparater som används av en läroanstalt eller en institution som bedriver utlåning till allmänheten. De belopp som avses i det första stycket ska multipliceras med 2 för färgkopior av skyddade verk i färg. Artikel 9 Om den ersättningsskyldige har samarbetat vid upphovsrättsorganisationens uppbörd av den proportionella ersättningen fastställs storleken på denna till följande belopp: 1° [0,0201] euro per kopia av det skyddade verket, 2° [0,0151] euro per kopia av det skyddade verket som framställs med apparater som används av en läroanstalt eller en institution som bedriver utlåning till allmänheten. De belopp som avses i första stycket ska multipliceras med 2 för färgkopior av skyddade verk i färg.”
12

Prospektet innehöll, i punkt 16 i ”Terms and conditions of the Notes” (obligationsvillkor), en prorogationsklausul enligt vilken engelska domstolar hade exklusiv behörighet att pröva tvister till följd av eller med koppling till obligationerna.
4

I artikel 16 i förordningen föreskrivs följande: ”Artiklarna 16–20 i denna avdelning skall endast gälla för färska produkter som omfattas av KN-nummer ex 0803 00 19. I denna avdelning används följande beteckningar med den betydelse som här anges: 1) Traditionell import från AVS-stater: import till [unionen] av bananer som har ursprung i de stater som förtecknas i bilagan, upp till 857700 ton (nettovikt) per år. Sådana bananer skall benämnas traditionella AVS-bananer. 2) Icke traditionell import från AVS-stater: import till [unionen] av bananer som har ursprung i AVS-stater men som inte omfattas av definitionen under punkt 1. Sådana bananer skall benämnas icke traditionella AVS-bananer. 3) Import från andra tredje stater än AVS-staterna: import till [unionen] av bananer med ursprung i andra tredje stater än AVS-staterna. Sådana bananer skall benämnas bananer från tredje stat.”
42

Vad särskilt avser Voss argument att överklagandenämnden jämförde formen av en cylinder med ett tvärsnitt av en cylinder [section d’un cylindre/section of a cylinder] och därigenom missuppfattade bevisningen i akten, eftersom ett cylindriskt tvärsnitt är en matematisk absurditet, fann tribunalen att ingenting tyder på att överklagandenämnden i punkt 37 i det omtvistade beslutet avsett att ge uttrycket cylindriskt tvärsnitt en matematisk betydelse i meningen ”ett snitt av en geometrisk form”. Enligt tribunalen ska ordet ”section” istället förstås i betydelsen ”en av de mer eller mindre klart avgränsade delar i vilka någonting är uppdelat eller kan delas upp i eller vilka det består av” (”any of the more or less distinct parts into which something is or may be divided or from which it is made up”, Oxford Dictionary).