1.

”… framställer en begäran om förhandsavgörande till EU-domstolen om tolkningen av artikel 101 i fördraget (tidigare artikel 81) med avseende på de lagbestämmelser och etiska bestämmelser som reglerar geologyrket och de institutionella uppgifterna och arbetsordningen för Consiglio Nazionale dei Geologi, som förevarande fall avser och som anges nedan, för att avgöra om de är förenliga med och lagenliga i förhållande till den unionsrättsliga lagstiftningen (ovannämnda artikel 101) på konkurrensområdet. Enligt artikel 9, och särskilt artikel 9 g, i lag 112/1963 ska ’Consiglio Nazionale dell’Ordine, förutom dess åligganden enligt andra bestämmelser, a) säkerställa att yrkesföreskrifterna och alla andra bestämmelser för yrket följs, b) hålla ett register och en särskild förteckning och sköta in- och utskrivningar, c) övervaka skyddet för yrkestiteln och verka för att hindra att yrket utövas på ett lagstridigt sätt, d) vidta disciplinära åtgärder, e) på begäran, fastställa arvodena, f) sörja för förvaltningen av Ordine Nazionales tillgångar och årligen utarbeta budgeten och räkenskaperna, g) i den mån det är strikt nödvändigt för att täcka kostnaderna för Ordine Nazionales verksamhet fastställa — genom beslut som ska godkännas av Ministro della Giustizia — storleken av den årliga premie som de som inskrivits i registret eller i den särskilda förteckningen ska betala samt storleken av avgiften för inskrivning i registret eller i förteckningen samt av avgiften för utfärdande av intyg och utlåtanden om fastställandet av arvoden’. I artikel 14 första stycket i lag 616/1966 föreskrivs att ’den i registret eller på den särskilda förteckningen inskrivna person som uppför sig på ett sätt som inte är förenligt med yrkets anseende eller värdighet, beroende på avvikelsens allvar, kan åläggas en av följande disciplinära sanktioner: 1) reprimand, 2) yrkesförbud under högst ett år, 3) uteslutning’. I artikel 17 i lag 616/1966 föreskrivs att ’taxan för arvoden och gottgörelser samt kriterierna för kostnadsersättning fastställs genom dekret av Ministro per la Grazia e Giustizia (nu Ministro della Giustizia) (justitieministern) i samråd med Ministro per l'Industria e per il Commercio (nu Ministro per le Attività Produttive) (handelsministern) på förslag av Consiglio Nazionale dei Geologi’. I artikel 6 i den nya etiska koden av den 19 december 2006 (beslut nr 143/2006), ändrad genom beslut nr 65 av den 24 mars 2010, om ’professionella tjänster’, föreskrivs att ’tjänstens funktion och effektivitet i huvudsak beror på följande: den inneboende tekniska svårigheten, omfattningen av det påtagna ansvaret, begärans originalitet, frågan huruvida det finns tidigare tekniska lösningar som kan hänföras till det aktuella fallet, betydelsen av de tekniska omständigheter som ska bedömas, samtliga tekniska omständigheter som ska samordnas, lösningens originalitet, hur lång tid och hur intensivt engagemanget är, förmågan till ömsesidigt samspel med uppdragsgivaren och med de andra personer, även företagare, som medverkar vid tillhandahållandet av tjänsten, arbetets värde’. I artikel 7 i den nya etiska koden av den 19 december 2006 (beslut nr 143/2006), ändrad genom beslut nr 65 av den 24 mars 2010, om ’Yrkets värdighet’, föreskrivs att ’yrkesmannens värdighet i huvudsak består i att den tillhandahållna tjänsten ska utföras korrekt och fullt ut, förmågan att åta sig ansvar, att ha effektiv teknisk och professionell utrustning tillgänglig, att finnas tillgänglig och vara redo att använda lämpliga tekniskt uppdaterade redskap, att organisera ett effektivt kontor och ett professionellt team, att ta hänsyn till andra som medverkar vid tjänstens tillhandahållande, att ha medel och strukturer för en fortlöpande anpassning, även av medarbetare och anställda samt förmågan att snabbt och effektivt kommunicera med uppdragsgivaren, med privata och offentliga organisationer och institutioner samt med allmänheten’. I artikel 17 i den nya etiska koden av den 19 december 2006 (beslut nr 143/2006), ändrad genom beslut nr 65 av den 24 mars 2010, om ’Arvodesparametrar’, föreskrivs att ’geologen, vid fastställandet av arbetsvederlaget, ska följa vad som fastställts i lagdekret 223/2006, vilket konverterats till lag 248/2006, proportionalitetsprincipen i artikel 2233 andra stycket i civillagen (Codice Civile) och, under alla omständigheter, de gällande lagbestämmelser som reglerar området. Yrkestaxan som godkänts genom ministerdekret av den 18 november 1971, i dess därefter ändrade lydelse, och taxan på området för offentliga bygg- och anläggningsarbeten som, vad gäller geologer, godkänts genom ministerdekret av den 4 april 2001, utgör, i tekniskt och yrkesmässigt hänseende, en legitim och objektiv utgångspunkt när ersättningen mellan parterna övervägs, fastställs och definieras’. På denna punkt anmodas EU-domstolen att klargöra huruvida införandet, såsom tvingande lag, av lagdekret 223/2006 — med sitt numeriska och kronologiska system, det enda befintliga lagliga systemet, såväl nationellt som unionsrättsligt, som inte alls påverkar möjligheten att få kännedom om rättsregeln och dess tvingande karaktär — strider mot artikel 101 i fördraget.. I artikel 18 i den nya etiska koden av den 19 december 2006 (beslut nr 143/2006), ändrad genom beslut nr 65 av den 24 mars 2010, om ’Anpassning av arvodet’, föreskrivs att ’den geolog som utövar yrkesverksamhet i olika former — enskilt, i bolagsform eller som delägare — inom ramen för gällande lagstiftning, för att säkerställa kvaliteten på det utförda arbetet, alltid ska anpassa sitt arvode till uppdragets vikt och svårighet, till yrkets värdighet, till de tekniska kunskaperna och till arbetsinsatsen. Ordine Nazionale ska, med hänsyn till principerna om yrkesmässig konkurrenskraft, se till att dessa krav följs’. I artikel 19 i den nya etiska koden av den 19 december 2006 (beslut nr 143/2006), ändrad genom beslut nr 65 av den 24 mars 2010, om ’Offentlig upphandling’, föreskrivs att ’geologen, i fråga om offentliga upphandlingsförfaranden, om de offentliga myndigheterna med fog inte använder yrkestaxan som parameter för vederlaget, under alla omständigheter ska anpassa sitt anbud till uppdragets vikt och svårighet, till yrkets värdighet, till de tekniska kunskaperna och till arbetsinsatsen’. Med hänsyn till följande: — I sjätte skälet i rådets förordning (EEG) nr 2137/85 av den 25 juli 1985 om inrättandet av en ’Europeisk ekonomisk intressegruppering (EEIG) med syftet att underlätta eller utveckla medlemmarnas ekonomiska verksamhet’ anges att bestämmelserna i förordningen dock inte hindrar att det på det nationella planet tillämpas rättsregler och/eller etiska regler som gäller utövningen av en verksamhet eller ett yrke. — I skäl 43 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2005/36/EG av den 7 september 2005 om erkännande av yrkeskvalifikationer anges att ’(i) den mån de är reglerade omfattar detta direktiv även fria yrken, som enligt detta direktiv utövas av var och en som på grund av särskilda yrkeskvalifikationer personligen, under eget ansvar och yrkesmässigt självständigt utför intellektuella tjänster i allmänhetens och uppdragsgivarens intresse. Yrkesutövningen är i medlemsstaterna vanligen, i överensstämmelse med fördraget, underkastad särskilda rättsliga förpliktelser i enlighet med den nationella lagstiftningen och de bestämmelser som inom lagstiftningens ramar fastställs under självständiga former av respektive representativ yrkesorganisation; genom dessa bestämmelser säkerställs och vidareutvecklas professionaliteten och kvaliteten och förtroendeförhållandet mellan den som utför tjänsten och uppdragsgivaren’. — I skäl 115 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/123/EG av den 12 december 2006 om ’tjänster på den inre marknaden’, känt som tjänstedirektivet, anges att ’(s)yftet med uppförandekoder på gemenskapsnivå är att fastställa miniminormer för uppförande vilka utgör ett komplement till medlemsstaternas lagstadgade krav. De hindrar inte medlemsstaterna från att i enlighet med gemenskapsrätten införa strängare rättsliga regler eller nationella yrkesorganisationer från att föreskriva mer omfattande skydd i sina nationella uppförandekoder’. — EU-domstolen ombeds slutligen att uttala sig om huruvida den klara rättsliga och strukturella skillnaden mellan ett professionellt företag och ett kommersiellt företag, samt mellan den professionella konkurrensen och den kommersiella konkurrensen, är förenlig med artikel 101 i fördraget.”