Domstolens dom den 4 februari 1997. - Konungariket Belgien och Förbundsrepubliken Tyskland mot Europeiska kommissionen. - Bananer - Gemensam organisation av marknaden - Naturkatastrof - Importkvot - Ändring och fördelning. - Förenade målen C-9/95, C-23/95 och C-156/95.



Rättsfallssamling 1997 s. I-00645



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1 Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Bananer - Importordning - Tullkvot - Kommissionens befogenhet att företa ändringar i enlighet med artikel 16.3 i förordning nr 404/93 - Överträdelse av artikel 155 fjärde strecksatsen i EG-fördraget - Föreligger inte - Användning för att, utan att tillämpa fördelningsinstrumentet i artikel 19.1 i förordningen, öka den kvantitet som allokeras till aktörer som varit offer för en naturkatastrof - Tillåtlighet

(EG-fördraget, artikel 155; rådets förordning nr 404/93, artiklarna 16.3, 19.1 och 27; kommissionens förordningar nr 2791/94 och 510/95)

2 Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Räckvidd

(EG-fördraget, artikel 190)

Sammanfattning

3 Vid antagandet av förordningarna nr 2791/94 och 510/95 om tilldelning, som en undantagsåtgärd, av ytterligare en kvantitet utöver tullkvoten för import av bananer år 1994 respektive för första kvartalet 1995 som en följd av det tropiska ovädret Debbie har kommissionen lagligen grundat sig på artikel 16.3 i förordning nr 404/93 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer. Den bestämmelsen ger kommissionen generell befogenhet att, med iakttagande av förvaltningskommittéförfarandet som föreskrivs i artikel 27, ändra tullkvoten under regleringsåret för att ta hänsyn till en nödsituation och särskilt för att ta hänsyn till effekterna av undantagsförhållanden som påverkar villkoren för produktion eller import. Bestämmelsen tillät närmare bestämt kommissionen att avvika från det fördelningsinstrument för tullkvoten som åsyftas i artikel 19.1 i förordning nr 404/93, med hänsyn till att en tillämpning av detta instrument skulle ha lett till att ytterligare importrättigheter hade allokerats till ekonomiska aktörer som inte hade drabbats av undantagsförhållanden och skulle ha låtit bli att ta hänsyn till den särskilda situation som de aktörer som har drabbats av dessa händelser befann sig i.

De befogenheter som sålunda har tilldelats kommissionen genom artikel 16.3 i den ovan nämnda förordningen går för övrigt inte utöver vad den kan ges i enlighet med artikel 155 fjärde strecksatsen i EG-fördraget. Med hänsyn härtill, och eftersom det gäller jordbrukssektorn, har kommissionen befogenhet att vidta alla nödvändiga eller lämpliga tillämpningsåtgärder för verkställande av de grundläggande föreskrifterna, såvida åtgärderna inte strider mot dessa föreskrifter eller rådets tillämpningsföreskrifter, vilket inte var fallet här.

4 Den motivering som krävs enligt artikel 190 i fördraget skall vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen skall klart och tydligt framgå det sätt på vilket den institution som har antagit akten har resonerat, så att de som berörs därav får kännedom om skälen till den åtgärd som har vidtagits och så att domstolen kan utöva sin kontroll. Det kan emellertid inte krävas att motiveringen till en rättsakt innehåller alla de särskilda faktiska och rättsliga omständigheter som ligger till grund för rättsakten, när denna ingår i ett större systematiskt sammanhang.

Parter

I de förenade målen C-9/95, C-23/95 och C-156/95,

Konungariket Belgien, företrätt av avdelningschefen J. Devadder, ministeriet för utrikesärenden, utrikeshandel och biståndssamarbete, i egenskap av ombud, med delgivningsadress: Belgiens ambassad, 4, rue des Girondins, Luxemburg,

sökande i mål C-9/95 och C-156/95,

och

Förbundsrepubliken Tyskland, företrädd av E. Röder, Ministerialrat, förbundsekonomiministeriet, D-53107 Bonn, i egenskap av ombud,

sökande i mål C-23/95,

mot

Europeiska gemenskapernas kommission,

- i mål C-9/95 och C-156/95 företrädd av juridiske rådgivaren T. van Rijn,

- i mål C-23/95 företrädd av juridiske rådgivaren D. Booß och K.-D. Borchardt, rättstjänsten,

båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress: C. Gómez de la Cruz, rättstjänsten, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,

svarande,

i målen C-9/95, C-23/95 och C-156/95 med stöd av

Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, företrätt av S. Braviner, Treasury Solicitor's Department, i egenskap av ombud, biträdd av D. Anderson, barrister, med delgivningsadress: Brittiska ambassaden, 14, boulevard Roosevelt, Luxemburg,

och i mål C-156/95 med stöd av

Republiken Frankrike, företrädd av C. de Salins, sous-directeur, utrikesministeriets rättsavdelning, och F. Pascal, attaché d'administration, samma avdelning, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress: Frankrikes ambassad, 9, boulevard du Prince Henri, Luxemburg,

intervenienter,

angående en talan om ogiltigförklaring

- av kommissionens förordning (EG) nr 2791/94 av den 16 november 1994 om tilldelning, som en undantagsåtgärd, av ytterligare en kvantitet utöver tullkvoten för import av bananer år 1994 som en följd av det tropiska ovädret Debbie (EGT L 296, s. 33) (i mål C-9/95 och C-23/95) och

- av kommissionens förordning (EG) nr 510/95 av den 7 mars 1995 om tilldelning, som en undantagsåtgärd, av ytterligare en kvantitet utöver tullkvoten för import av bananer för första kvartalet 1995 som en följd av det tropiska ovädret Debbie (EGT L 51, s. 8) (i mål C-156/95),

meddelar

DOMSTOLEN

sammansatt av ordföranden G.C. Rodríguez Iglesias, avdelningsordförandena G.F. Mancini, J.C. Moitinho de Almeida (referent) och J.L. Murray samt domarna P.J.G Kapteyn, C. Gulmann, D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann och H. Ragnemalm,

generaladvokat: M.B. Elmer,

justitiesekreterare: avdelningsdirektören D. Louterman-Hubeau,

med hänsyn till förhandlingsrapporten,

efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 9 juli 1996 av: Belgiens regering, företrädd av biträdande rådgivaren A. De Ridder, rättsavdelningen, ministeriet för utrikesärenden, utrikeshandel och biståndssamarbete, i egenskap av ombud, Tysklands regering, företrädd av B. Kloke, Oberregierungsrat, förbundsekonomiministeriet, i egenskap av ombud, kommissionen, företrädd av T. van Rijn och D. Booß, den brittiska regeringen, företrädd av D. Anderson, och Frankrikes regering, företrädd av F. Pascal.

och efter att den 15 oktober 1996 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Konungariket Belgien har genom ansökningar som inkom till domstolens kansli den 16 januari 1995 i mål C-9/95 och den 17 maj 1995 i mål C-156/95, med stöd av artikel 173 första stycket i EG-fördraget, yrkat ogiltigförklaring av kommissionens förordning (EG) nr 2791/94 av den 16 november 1994 om tilldelning, som en undantagsåtgärd, av ytterligare en kvantitet utöver tullkvoten för import av bananer år 1994 som en följd av det tropiska ovädret Debbie (EGT L 296, s. 33) och kommissionens förordning (EG) nr 510/95 av den 7 mars 1995 om tilldelning, som en undantagsåtgärd, av ytterligare en kvantitet utöver tullkvoten för import av bananer för första kvartalet 1995 som en följd av det tropiska ovädret Debbie (EGT L 51, s. 8) (nedan kallade de omtvistade förordningarna). Genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 2 februari 1995 i mål C-23/95 har Förbundsrepubliken Tyskland med stöd av artikel 173 första stycket i EG-fördraget yrkat ogiltigförklaring av artikel 1.2 och artikel 2 i förordning nr 2791/94.

2 Genom tre beslut av domstolens ordförande den 6 juli 1995 (C-9/95 och C-23/95) och den 9 januari 1996 (C-156/95) har Förenade kungariket tillåtits att intervenera i de tre målen till stöd för kommissionens yrkanden.

3 Genom beslut av domstolens ordförande den 6 september 1995 har Republiken Frankrike tillåtits att intervenera i mål C-156/95 till stöd för kommissionens yrkanden.

4 Genom beslut av domstolens ordförande av den 14 juni 1996 har de tre målen förenats vad gäller det muntliga förfarandet och den slutliga domen.

5 Rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (EGT L 47, s. 1, nedan kallad rådets förordning) har genom avdelning IV ersatt de tidigare gällande nationella ordningarna med en gemensam ordning för handel med tredje land.

6 I artikel 18.1 i denna förordning, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 3290/94 av den 22 december 1994 om de anpassningar och övergångsåtgärder som krävs inom jordbrukssektorn för att genomföra avtalen som slöts inom ramen för de multilaterala handelsförhandlingarna i Uruguayrundan (EGT L 349, s. 105), föreskrivs att en tullkvot på 2,1 miljoner ton (nettovikt) skall öppnas för år 1994 och en tullkvot på 2,2 miljoner ton (nettovikt) för följande år för import av "tredjelandsbananer" och "icke traditionella AVS-bananer".

7 I artikel 19.1 i rådets förordning föreskrivs en fördelning av tullkvoten som öppnas till 66,5 procent för den kategori aktörer som har avyttrat bananer från tredje land eller icke traditionella AVS-bananer, 30 procent för den kategori aktörer som har avyttrat gemenskapsbananer eller traditionella AVS-bananer och till 3,5 procent för den kategori aktörer som är etablerade i gemenskapen som sedan 1992 har börjat avyttra andra bananer än gemenskapsbananer eller traditionella AVS-bananer.

I artikel 19.4 föreskrivs:

"Om tullkvoten ökas skall den ökade disponibla kvantiteten ... fördelas till importörer i de kategorier som avses i punkt 1."

8 I artikel 16.1 i rådets förordning föreskrivs att det varje år skall sammanställas en prognostiserad försörjningsbalans för produktionen och förbrukningen i gemenskapen och för importen och exporten.

Enligt artikel 16.3 i förordningen får

"[b]alansen [...] vid behov ändras under regleringsåret, bland annat för att ta hänsyn till effekterna av undantagsförhållanden som påverkar villkoren för produktion eller import. I ett sådant fall skall den tullkvot som föreskrivs i artikel 18 ändras i enlighet med förfarandet i artikel 27."

9 I artikel 18.1 sista stycket i rådets förordning föreskrivs att kvoten skall ökas i enlighet med förfarandet i artikel 27 om efterfrågan i gemenskapen enligt försörjningsbalansen ökar.

10 I artikel 20 i rådets förordning ges kommissionen befogenhet att besluta om och ändra den prognostiserade försörjningsbalansen som avses i artikel 16 och besluta om närmare tillämpningsföreskrifter till avdelning IV, som bland annat får omfatta kompletterande bestämmelser för utfärdande av licenser, deras giltighetstid och villkoren för överförbarhet.

11 I artikel 30 i förordningen föreskrivs följande:

"Om det efter juli 1993 krävs särskilda åtgärder för att underlätta övergången från den ordning som gällde innan denna förordning trädde i kraft till den som fastställs genom denna förordning, särskilt för att komma tillrätta med svårigheter av en känslig natur, skall kommissionen i enlighet med förfarandet i artikel 27 besluta om de övergångsåtgärder som den bedömer vara nödvändiga."

12 I artikel 27 i rådets förordning, till vilken bland annat hänvisas i artiklarna 16, 18 och 30, ges kommissionen befogenhet att besluta om verkställighetsåtgärder enligt det så kallade förvaltningskommittéförfarandet. I bestämmelsen föreskrivs bland annat att kommittén skall yttra sig över de åtgärder som skall vidtas inom den tid som ordföranden bestämmer med hänsyn till hur brådskande de aktuella frågorna är och att kommissionen skall besluta med omedelbar verkan.

13 Genom artikel 12 i förordningen, som ingår i avdelning III "stöd", införs ett system med ersättning för eventuellt inkomstbortfall som skall beviljas bananproducenter i gemenskapen.

14 För genomförande av rådets förordning har kommissionen bland annat antagit förordning (EEG) nr 1442/93 av den 10 juni 1993 om tillämpningsföreskrifter för ordningen för import av bananer till gemenskapen (EGT L 142, s. 6). I tillämpningsförordningen återkommer de tre kategorierna av ekonomiska aktörer som har nämnts i punkt 7 ovan. De kallas här kategori A, B och C.

15 I andra övervägandet i ingressen till förordningarna nr 2791/94 och 510/95 motiveras antagandet av dessa förordningar på följande sätt:

"Den 10 september 1994 orsakade det tropiska ovädret Debbie allvarliga skador på bananplantagerna i gemenskapsregionerna Martinique och Guadeloupe och i AVS-staterna Saint Lucia och Dominica. Effekten av dessa exceptionella omständigheter på produktionen i de drabbade regionerna kommer att märkas fram till juli månad 1995 och i hög grad påverka importen och tillförseln till gemenskapsmarknaden under det fjärde kvartalet 1994. Detta kommer sannolikt att orsaka en väsentlig ökning av marknadspriserna i vissa regioner i gemenskapen."

16 De omtvistade förordningarna utfärdades med stöd av rådets förordning, särskilt artikel 16.3, artikel 20 och artikel 30 i denna, samt med stöd av förordning nr 1442/93.

17 Beträffande artikel 16.3 har kommissionen uppgivit följande i det fjärde övervägandet i förordningarna nr 2791/94 och 510/95:

"Ändringen av tullkvoten måste tillåta en tillräcklig tillförsel till gemenskapsmarknaden till och med utgången av år 1994 [förordning nr 2791/94; under första kvartalet 1995 beträffande förordning nr 510] och kompensera de aktörer som inbegriper eller företräder de bananproducenter som drabbas och som dessutom, om inte lämpliga åtgärder vidtas, riskerar att på lång sikt förlora sina traditionella avsättningsmöjligheter på gemenskapsmarknaden."

18 Genom de omtvistade förordningarna införs en ytterligare kvantitet på 53 400 ton respektive 45 500 ton som skall tilldelas de aktörer som förser gemenskapen med bananer som odlats i Martinique, Guadeloupe Saint Lucia och Dominica.

19 I kommissionens beslut 94/654/EG av den 29 september 1994 om prognostiserad försörjningsbalans för produktionen och förbrukningen av bananer i gemenskapen samt för import och export för år 1994 (EGT L 254, s. 90; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå), som tillkom före förordning nr 2791/94, sägs, i det andra övervägandet, att den prognostiserade försörjningsbalansen skall tas upp till ny behandling "så att hänsyn kan tas till de följder som det tropiska ovädret Debbie som drabbade Martinique och Guadeloupe och vissa AVS-länder hade på produktionen i dessa områden".

20 Genom kommissionens beslut 94/752/EG av den 18 november 1994 om ändring av beslut 94/654/EG (EGT L 298, s. 48; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå), som tillkom efter förordning nr 2791/94, har en ändrad prognostiserad försörjningsbalans upprättats på grundval av en undersökning av situationen och en tillförlitlig bedömning av de följder som ovädret Debbie har haft på produktionen och tillgången på bananer i vissa av gemenskapens produktionsområden samt i vissa AVS-stater som har drabbats av detta oväder.

Den första grunden

21 Konungariket Belgien och Förbundsrepubliken Tyskland har gjort gällande att varken artikel 16.3, artikel 20 eller artikel 30 i rådets förordning vid en ökning av tullkvoten tillåter att avsteg görs från fördelningsinstrumentet i artikel 19.1. Följaktligen kan dessa föreskrifter inte utgöra något rättsligt stöd för de omtvistade förordningarna.

22 Vad gäller artikel 30 i rådets förordning har domstolen fastslagit att det av det tjugoandra övervägandet i denna förordning framgår att syftet med denna föreskrift är att komma till rätta med störningar på den inre marknaden som kan bli följden av att den gemensamma organisationen av marknaden ersätter de olika nationella ordningarna. Kommissionen skall enligt artikeln besluta om de övergångsåtgärder som den bedömer vara nödvändiga för detta ändamål (beslut av den 29 juni 1993 i mål C-280/93 R, Tyskland mot rådet, Rec. 1993, s. I-3667, punkterna 46 och 47, och dom av den 26 november 1996 i mål C-68/95, T. Port, REG 1996, s. I-6065, punkt 34).

23 Tillämpningen av artikel 30 förutsätter att de åtgärder som kommissionen skall vidta syftar till att underlätta övergången av de olika nationella ordningarna till den gemensamma organisationen av marknaden och att de är nödvändiga för att göra detta (den ovan nämnda domen i målet T. Port, punkt 35).

24 Övergångsåtgärderna måste möjliggöra lösningen av de svårigheter som har uppkommit efter införandet av den gemensamma organisationen av marknaden, men som har sitt ursprung i det tillstånd som de nationella marknaderna befann sig i före utfärdandet av de omtvistade förordningarna (den ovan nämnda domen i målet T. Port, punkt 36).

25 De klimatbetingade problem som ligger till grund för antagandet av de omtvistade förordningarna ingår emellertid inte i den typ av svårigheter som det är tänkt att artikel 30 skall komma till rätta med, varför denna föreskrift inte kan utgöra något stöd för antagandet av de omtvistade förordningarna.

26 Vad gäller artikel 16.3 i rådets förordning kan noteras att kommissionen genom denna föreskrift generellt sett ges befogenhet att ändra tullkvoten vid undantagsförhållanden som påverkar villkoren för produktion eller import i enlighet med förfarandet i artikel 27 .

27 Det finns i detta hänseende anledning att fastställa att det åtminstone i två medlemsstater, i Förenade kungariket och i Frankrike, fanns förfaranden som tillät antagandet av nödvändiga åtgärder i händelse av naturkatastrofer. Rådet har inte utfärdat några bestämmelser i förordning nr 404/93 för att komma till rätta med undantagsförhållanden som påverkar villkoren för produktion och import, utan har ansett det vara att föredra att antingen ge kommissionen rätten att med iakttagande av förfarandet i artikel 27 ändra tullkvoten i enlighet med vad som krävs i varje särskilt fall eller att själv förbehålla sig denna rätt.

28 Konungariket Belgiens argument att den kompensationsersättning som föreskrivs i artikel 12 i rådets förordning skulle vara det bästa medlet att komma till rätta med skador som har orsakats av naturkatastrofer kan inte vinna bifall.

29 Såsom kommissionen mycket riktigt har gjort gällande beviljas nämligen kompensationsersättningen för bananer som avsätts på gemenskapsmarknaden och beräknas den med utgångspunkt från den genomsnittliga produktionsinkomsten i en producentregion. I händelse av att bananplantorna förstörs av ett oväder kan emellertid inga bananer från den region som har drabbats av ovädret avyttras och skillnaden mellan den genomsnittliga produktionsinkomsten i en region och den genomsnittliga gemenskapsinkomsten är inte ägnad att ge kompensation för de skador som har orsakats av en sådan naturkatastrof. För övrigt kan endast gemenskapsproducenter erhålla sådan ersättning som föreskrivs i artikel 12.

30 För att kunna bedöma om det fördelningsinstrument som avses i artikel 19.1 i rådets förordning måste följas vid en ändring av tullkvoten enligt artikel 16.3 är det nödvändigt att undersöka ordalydelsen av artikel 19.1 samt kontexten till denna bestämmelse. Detsamma gäller för artikel 19.4.

31 Det kan i detta hänseende noteras att artikel 19.4 i rådets förordning bör jämföras med artikel 18.1 fjärde stycket i denna förordning som rör ökningen av tullkvoten för nästföljande regleringsår till följd av en ökning av efterfrågan i gemenskapen enligt den prognostiserade försörjningsbalansen för förbrukningen i gemenskapen under regleringsåret.

32 Artikel 16.3, som enligt systematiken föregår artiklarna 18 och 19 i avdelning IV i rådets förordning, handlar däremot inte om den årliga och regelmässiga ökningen av denna kvot, utan om ändringen av kvoten under regleringsåret för att komma till rätta med särskilt känsliga fall, bland annat för att ta hänsyn till effekterna av undantagsförhållanden som påverkar villkoren för produktion eller import, såsom en sådan naturkatastrof som låg till grund för de omtvistade förordningarna. I det nionde övervägandet i rådets förordning sägs för övrigt uttryckligen att det bör vara möjligt att under året ändra den prognostiserade försörjningsbalansen till följd av till exempel särskilda väderleksförhållanden.

33 Att tillämpa det i artikel 19.1 i rådets förordning föreskrivna fördelningsinstrumentet på en ändring av tullkvoten i enlighet med artikel 16.3 vore att göra en felaktig bedömning av denna målsättning genom att detta skulle leda till att ytterligare importrättigheter skulle allokeras till ekonomiska aktörer som inte har drabbats av undantagsförhållanden och att det inte skulle behöva tas hänsyn till den särskilda situation som de aktörer som har drabbats av dessa händelser befinner sig i.

34 Av vad som anförts följer att det är förenligt med artikel 16.3 i rådets förordning att vid ändring av tullkvoten under regleringsåret avvika från fördelningsinstrumentet i artikel 19.1 i rådets förordning för att ta hänsyn till en nödsituation.

35 De befogenheter som sålunda har tilldelats kommissionen genom artikel 16.3 i rådets förordning går inte utöver vad den kan ges i enlighet med artikel 155 fjärde strecksatsen i EG-fördraget.

36 Enligt fast rättspraxis följer det av fördragets systematik, i vilken artikel 155 ingår, samt av de krav som ställs upp i praxis, att begreppet genomförande skall ges en vid tolkning. Eftersom endast kommissionen har möjlighet att fortlöpande och uppmärksamt följa utvecklingen av jordbruksmarknaderna och handla med den skyndsamhet som situationen kräver, kan rådet bli tvunget att tilldela kommissionen långtgående befogenheter. Följaktligen skall gränserna för dessa befogenheter i synnerhet bedömas utifrån de allmänna grundläggande syftena med organisationen av marknaden (dom av den 29 juni 1989 i mål 22/88, Vreugdenhil m.fl., Rec. 1989, s. 2049, punkt 16, och angiven rättspraxis, samt dom av den 17 oktober 1995 i mål C-478/93, REG 1995, s. I-3081, punkt 30).

37 Domstolen har i enlighet med detta uttalat att kommissionen har befogenhet att på jordbruksområdet vidta alla nödvändiga eller lämpliga tillämpningsåtgärder för verkställande av de grundläggande föreskrifterna, såvida åtgärderna inte strider mot dessa föreskrifter eller rådets tillämpningsföreskrifter (dom av den 15 maj 1984 i mål 121/83, Zuckerfabrik Franken, Rec. 1984, s. 2039, punkt 13, och i det ovan nämnda målet Nederländerna mot kommissionen, punkt 31).

38 Enligt artikel 16.3 i rådets förordning skall tullkvoten ändras i enlighet med förfarandet i artikel 27.

39 Såsom framgår av det sista övervägandet i de omtvistade förordningarna har förvaltningskommittén för bananer inte avgivit något yttrande inom den tid som dess ordförande har bestämt.

40 Det ankom således på kommissionen att besluta om de åtgärder som var nödvändiga med hänsyn till de undantagsförhållanden som rådde.

41 Under dessa förhållanden kan det fastslås att kommissionen med rätta kunde stödja sig på artikel 16.3 i rådets förordning när den antog de omtvistade förordningarna

42 Yrkandet om ogiltigförklarande kan följaktligen inte bifallas på denna grund.

Den andra grunden

43 Till utveckling av nästa grund har Förbundsrepubliken Tyskland för det första anfört att förordning nr 2791/94 inte innehåller några uppgifter om de skador som har uppkommit. I den prognostiserade försörjningsbalansen som sammanställts den 29 september 1994 har någon hänsyn inte tagits till effekterna av ovädret Debbie. Den ändrade försörjningsbalansen av den 18 november 1994, som tillkom efter förordning nr 2791/94, avser leveransförluster för hela gemenskapen och alla AVS-stater. Även om en skördeförlust i storleksordningen 53 400 ton - såsom i förordning nr 2791/94 - skulle godtas, kvarstår att denna förordning inte innehåller någon motivering till den överkompensation för förlusterna som den medför genom tilldelningen av importrättigheter för tredjelandsbananer.

44 I detta hänseende kan erinras om att den motivering som krävs enligt artikel 190 i fördraget enligt fast rättspraxis skall vara anpassad till rättsaktens beskaffenhet. Av motiveringen skall klart och tydligt framgå det sätt på vilket den institution som har antagit akten har resonerat, så att de som berörs därav får kännedom om skälen till den åtgärd som har vidtagits och så att domstolen kan utöva sin kontroll. Av denna rättspraxis framgår vidare att det inte kan krävas att motiveringen till en rättsakt innehåller alla de särskilda faktiska och rättsliga omständigheter som ligger till grund för rättsakten, så länge den ingår i ett större systematiskt sammanhang (se dom av den 13 oktober 1992 i målen C-63/90 och C-67/90, Portugal och Spanien mot rådet, Rec. 1992, s. I-5073, punkt 16, och av den 14 juli 1994 i mål C-353/92, Grekland mot rådet, Rec. 1994, s. I-3411, punkt 19).

45 Såsom nämnts under punkt 15 i förevarande dom har kommissionen motiverat antagandet av de omtvistade förordningarna med de tropiska oväder som har drabbat vissa regioner i gemenskapen och vissa AVS-stater, med de skadliga effekter som dessa naturkatastrofer hade på produktionen i de drabbade regionerna och med den verkan detta hade på tillförseln till gemenskapsmarknaden. Kommissionen har även pekat på risken för en prisökning i vissa gemenskapsregioner.

46 Såsom framgår av punkt 17 i förevarande dom har kommissionen även uppgivit att ändringen av tullkvoten i enlighet med artikel 16.3 i rådets förordning har till syfte att säkerställa en tillräcklig tillförsel till gemenskapen och kompensera de aktörer som drabbats av naturkatastrofer.

47 Genom beslut 94/654 har kommissionen upprättat en prognostiserad försörjningsbalans för år 1994 för produktionen och förbrukningen i gemenskapen och för importen och exporten, varvid den uppgivit att det skulle göras en översyn av balansen för att ta hänsyn till de naturkatastrofer som hade drabbat vissa gemenskapsregioner och vissa AVS-stater.

48 Genom beslut 94/752 har kommissionen offentliggjort ändringen av den prognostiserade balansen som låg till grund för den ändring av tullkvoten som skedde genom förordning nr 2791/94.

49 Slutligen innehåller förordning nr 2791/94 i artikel 1.2 uppgifter om de leveransförluster som skall kompenseras uttryckta i siffror.

50 Förbundsrepubliken Tyskland har även kritiserat den omständigheten att kommissionen inte har motiverat varför det är nödvändigt att tilldela de drabbade ekonomiska aktörerna importrättigheter beträffande tredjelandsbananer och varför de skall överkompenseras för skadorna genom tilldelning av importlicenser. Denna kritik grundas på påståendet att de drabbade aktörerna hade kunnat förse sig med gemenskapsbananer och AVS-bananer och att tilldelningen av importlicenser för tredjelandsbananer för dem leder till en ekonomisk fördel som är större än den som försäljningen av en motsvarande kvantitet gemenskapsbananer eller AVS-bananer skulle ge upphov till.

51 I detta hänseende kan först noteras att förlusterna beträffande gemenskapsproduktionen av bananer eller minskningen av möjligheterna att exportera traditionella AVS-bananer borde leda till att kommissionen ökade rätten att importera tredjelandsbananer för att säkerställa ett tillräckligt utbud av bananer i gemenskapen.

52 Såsom generaladvokaten har anfört i punkt 35 i sitt förslag till avgörande, hade det vidare varit svårt för de ekonomiska aktörer som drabbats av de ifrågavarande naturkatastroferna att förse sig med gemenskapsbananer eller traditionella AVS-bananer, då produktionen av sådana bananer just hade minskat till följd av dessa katastrofer.

53 Vad beträffar möjligheten att sälja importlicenserna har kommissionen - utan att bli motsagd - under förhandlingen uppgivit att licenserna faktiskt har använts av de av naturkatastrofer drabbade aktörerna för att köpa tredjelandsbananer. Den föregivna överkompensationen för skadorna som enligt sökanden hade krävt en särskild motivering har således inte kommit till stånd.

54 Vid detta förhållande kan det fastslås att kommissionen med hänsyn till de särskilda omständigheterna, särskilt sakens brådskande natur, har lämnat en tillräcklig motivering till förordning nr 2791/94 och att den grund som Förbundsrepubliken Tyskland har åberopat i mål C-23/95 till stöd för en talan om ogiltigförklaring på grund av ett åsidosättande av artikel 190 i fördraget inte kan godtas.

55 Av vad ovan anförts följer att Konungariket Belgiens och Förbundsrepubliken Tysklands talan i de tre målen skall ogillas.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

56 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Eftersom Konungariket Belgien och Förbundsrepubliken Tyskland har tappat målen, skall de ersätta rättegångskostnaderna. Enligt artikel 69.4 i rättegångsreglerna skall medlemsstater och institutioner som har intervenerat bära sina rättegångskostnader.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

följande dom:

57 Talan ogillas.

58 Sökandena skall ersätta rättegångskostnaderna.

59 Intervenienterna skall bära sina kostnader.