ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Tribunalens beslut (första avdelningen) av den 26 november 2015 – One of Us m.fl. mot parlamentet m.fl.

(mål T‑561/14)

”Institutionell rätt — Europeiskt medborgarinitiativ — Meddelande från kommissionen enligt artikel 10.1 c i förordning (EU) nr 211/2011 — Tidsfrist för väckande av talan — Delvis avvisning”

Talan om ogiltigförklaring — Tidsfrister — Den tidpunkt då fristen börjar löpa — Datum för offentliggörande av akten i fråga — Beräkning — För sent inkommen ansökan — Uppenbart att talan ska avvisas (Artikel 263 sjätte stycket FEUF; tribunalens rättegångsregler (1991), artiklarna 101.2, 102.1 och 102.2; Europaparlamentets och rådets förordning nr 211/2011) (se punkterna 21-24)

Saken

Talan om ogiltigförklaring av kommissionens meddelande COM (2014) 355 final av den 28 maj 2014 angående det europeiska medborgarinitiativet ”One of Us” och, i andra hand, av artikel 10.1 c i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 211/2011 av den 16 februari 2011 om medborgarinitiativet (EUT L 65, s. 1).

Avgörande

1) Talan avvisas i den del den avser artikel 10.1 c i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 211/2011 av den 16 februari 2011 om medborgarinitiativet.
2

Den 19 december 2007 och den 2 september 2008 ingick Europeiska kommissionen och sökanden, enligt Europaparlamentets och rådets beslut nr 1982/2006/EG av den 18 december 2006 om Europeiska gemenskapernas sjunde ramprogram för verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (2007–2013) (EUT L 412, 2006, s. 1), ett bidragsavtal rubricerat ”Senior – Social Ethical and Privacy Needs in ICT for Older People: a dialogue roadmap” (Seniorer – Behoven av social etik och konfidentialitet i IKT för äldre personer: en strategi för dialog) (nedan kallat Senioravtalet) och ett bidragsavtal med rubriken ”Market Requirements, Barriers and Cost-Benefits Aspects of Assistive Technologies” (Marknadskrav, hinder och kostnads-nyttoaspekter av stödjande teknik) (nedan kallat MARE-avtalet).
42

Vad för det fjärde gäller sökandens argument att den har ett eget intresse av utgången i målet, eftersom kommissionen avslagit sökandens invändning i det aktuella ärendet, bygger detta argument på en felaktig premiss. Det framgår klart av de handlingar som inkommit i målet att kommissionen anser att endast de invändningar som framförts av Förbundsrepubliken Tyskland kan tas upp till prövning – och inte dem som sökanden framfört (skäl 2 i den angripna förordningen). Sökanden har inte ifrågasatt denna slutsats inom ramen för sin talan. Vidare uppmanade kommissionen endast Förbundsrepubliken Tyskland – och inte sökanden – att inleda lämpligt samråd i syfte att nå en överenskommelse, i den mening som avses i artikel 7.5 i förordning nr 510/2006. Sökanden har således inte erkänts av kommissionen som en ”berörd part”i den mening som avses i nämnda artikel. Sökanden har inte ifrågasatt denna slutsats inom ramen för sin talan. Mot denna bakgrund kan sökanden inte med framgång åberopa att kommissionen i förevarande fall har avslagit dess invändning. Det kan för övrigt påpekas att det i artikel 7.2 andra stycket i förordning nr 510/2006 föreskrivs att alla fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse, och är etablerade eller bosatta i en medlemsstat, kan göra invändningar mot den föreslagna registreringen genom att lämna in en motiverad förklaring i den medlemsstaten inom den tidsfrist för invändningar som fastställs i punkt 1 i nämnda artikel. I artikel 7.1 i förordning nr 510/2006 föreskrivs bland annat att ”medlemsstaterna” får göra invändningar mot den föreslagna registreringen genom att till kommissionen lämna in en motiverad förklaring. Av detta följer, tvärtemot vad sökanden i huvudsak har gjort gällande i sina inlagor, att fysiska eller juridiska personer som har ett legitimt intresse, och är etablerade eller bosatta i en medlemsstat, inte kan lämna in invändningar direkt till kommissionen (se, för ett liknande resonemang, förstainstansrättens beslut av den 11 september 2007 i mål T-35/06, Honig-Verband mot kommissionen, REG 2007, s. II-2865, punkt 51).
2)

Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology, Europejskie Stowarzyszenie Ochrony Środowiska, Przedsiębiorstwo Usług Geologiczno – Wiertniczych Chemkop-Geowiert sp. z o.o., Stowarzyszenie Obrony Środowiska, Fundacja Partnerstwo dla Środowiska, Niezależne Forum Ochrony Biosfery Ziemi, Jan Adamczyk och Emanuel Lipartowski ska ersätta rättegångskostnaderna.
Begäran om uppskov med verkställigheten av kommissionens beslut 2007/375/EG av den 7 februari 2007 om den befrielse från punktskatt som Frankrike, Irland och Italien tillämpar för mineraloljor som används som bränsle vid framställning av aluminiumoxid i Gardanne, i Shannon-regionen och på Sardinien (C 78/2001 (ex NN 22/01), C 79/2001 (ex NN 23/01), C 80/2001 (ex NN 26/01)) (EUT L 147, s. 29) till den del detta berör sökanden.
Förstainstansrättens beslut (sjunde avdelningen) av den 25 september 2008 – Stepek mot harmoniseringsbyrån – Masters Golf Company (GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN)

(mål T‑294/07)

”Gemenskapsvarumärke – Invändningsförfarande – Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av figurmärket GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN – Det äldre nationella figurmärket The Masters och det äldre gemenskapsfigurmärket The Masters GOLF COMPANY – Återkallelse av överklagandet vid överklagandenämnden – Kostnader i samband med förfarandet vid överklagandenämnden”

Gemenskapsvarumärke – Förfarandebestämmelser – Fördelning av kostnader (Rådets förordning nr 40/94, artiklarna 81.3, 81.6 och 89.1; kommissionens förordning nr 2868/95, artikel 1 reglerna 94.3 och 94.7 d vi) (se punkterna 29–35)

Saken

Talan mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 23 maj 2007 (ärende R 95/2007-1) om ett invändningsförfarande mellan The Masters Golf Company Ltd och Wilhelm Stepek.

Uppgifter i målet

Sökande av gemenskapsvarumärke: Wilhelm Stepek Sökt gemenskapsvarumärke: Figurmärket ”GOLF-FASHION MASTERS THE CHOICE TO WIN” för varor i klasserna 3, 9, 12, 18, 24, 25 och 28 – anmälan nr 3136041 Innehavare av det varumärke eller kännetecken som åberopats som hinder för registrering i invändningsförfarandet: The Masters Golf Company Ltd Varumärke eller kännetecken som åberopats som hinder för registrering: Det nationella figurmärket ”The Masters” för varor i klass 25 och figurmärket ”The Masters GOLF COMPANY” (gemenskapsvarumärke nr 1582535) för varor i klasserna 12, 25 och 28 Invändningsenhetens beslut: Bifall till invändningen och avslag på ansökan för varor i klasserna 12, 25 och 28 Överklagandenämndens beslut: Beslut att avsluta överklagandeförfarandet och att avvisa överklagandet





Avgörande

1) Talan ogillas.
I bestämmelserna i artikel 4 i beslut 1999/396 om villkor och närmare bestämmelser fór interna utredningar for att bekämpa bedrägerier, korruption och all annan olaglig verksamhet som kan skada gemenskapernas intressen anges de villkor under vilka iakttagandet av den berörde tjänstemannens rätt till forsvar är förenliga med det krav på konfidentiell behandling som utredningar av detta slag är underkastade.

Icke desto mindre framgår inte av dessa bestämmelser att de förberedande eller handläggningsmässiga åtgärder som inledandet och genomförandet av en intern utredning utgör för denna tjänsteman får vara föremål för en särskild talan, särskild från den talan som den berörde är behörig att väcka mot administrationens slutliga beslut. När en sådan talan väcks mot det slutliga beslutet får den berörde nämligen åberopa att väsentliga formföreskrifter enligt honom åsidosatts under utredningsförfarandet.

Ett beslut att entlediga en utredare från en utredning på grund av en potentiell intressekonflikt hos honom, i vilket de av denne utredare redan utförda handlingarna inte underkänns, utgör endast ett beslut i handläggningen mot vilket en talan inte får väckas särskilt. Dessutom utgör ett sådant beslut inte en rättsakt som kan skiljas från utredningsförfarandet och som ingår i ett från utredningen separat förfarande. I detta hänseende innebär inte den i artikel 14 i förordning nr 1073/1999 om utredningar som utförs av Europeiska byrån för bedrägeribekämpning (OLAF) gjorda hänvisningen till tjänsteföreskrifternas bestämmelser om tjänstemäns klagomål och väckande av talan att det finns ett från utredningen separat förfarande, utan den har som uttryckligen framgår till syfte att göra vissa i tjänsteföreskrifterna intagna bestämmelser om rättsmedel tillämpliga på klagomål mot sådana rättsakter från byrån som går de berörda emot. Under alla omständigheter innebär inte denna hänvisning att det finns en möjlighet att vid domstolen väcka talan mot rättsakter som inte går de berörda tjänstemännen emot.

(se punkterna 32,33 och 35-37)

Hänvisning till domstolen den 8 april 2003 i mål C-471/02 P (R), Gómez-Reino mot kommissionen, REG 2003, s. I-3207, punkterna 63,64 och 65
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 27 oktober 1999. - Karl L. Meyer mot Europeiska kommissionen. - Avvisning - Rättsakt mot vilken talan kan väckas - Tillgång till institutionernas handlingar - Skillnad mellan upplysning och handling. - Mål T-106/99.



Rättsfallssamling 1999 s. II-03273



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Begrepp - Rättsakter som har tvingande rättsverkningar - Skrivelse från kommissionen om avslag på en begäran om upplysningar om vissa räntesatser - Omfattas inte

(EG-fördraget, artikel 173 (nu artikel 230 EG, i ändrad lydelse))

2 Kommissionen - Allmänhetens tillgång till kommissionens handlingar - Beslut 94/90 - Skillnad mellan handling och uppgift - Kommissionens skyldighet att besvara varje begäran om upplysningar från en enskild - Föreligger inte

(Kommissionens beslut 94/90)

Sammanfattning

1 Det är endast åtgärder som har tvingande rättsverkningar, som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning, som utgör rättsakter och beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring i den mening som avses i artikel 173 i fördraget (nu artikel 230 EG i ändrad lydelse). Detta är inte fallet med en skrivelse från kommissionen om avslag på sökandens begäran om upplysningar angående de räntesatser som Europeiska investeringsbanken tillämpar på lån som är avsedda att finansiera projekt för att främja den ekonomiska utvecklingen i Franska Polynesien, eftersom de efterfrågade uppgifterna finns att tillgå i rättsakter som har antagits av rådet och som har offentliggjorts i Europeiska gemenskapernas officiella tidning. I detta avseende finns det inte någon gemenskapsrättslig bestämmelse som ålägger kommissionen en skyldighet att besvara en begäran från en person som är bosatt i en medlemsstat eller i något av de utomeuropeiska länder och territorier som är associerade till gemenskapen om att kommissionen skall identifiera relevanta avsnitt i gemenskapslagstiftningen.

2 Det framstår som nödvändigt att vid tillämpningen av beslut 94/90 skilja mellan begreppet handling och begreppet uppgifter. Inte i någon bestämmelse i detta beslut, eller i den uppförandekodex som utgör bilaga till beslutet, talas det om rätten att få tillgång till en uppgift, eftersom denna rätt endast avser handlingar. Endast i ett övervägande i beslut 94/90 hänvisas det till den förklaring om rätten att få tillgång till information, som utgör bilaga till slutakten i Fördraget om Europeiska unionen. Detta omnämnande, som inte förklaras ytterligare, kan inte medföra att uttrycket "handling", som används på ett flertal ställen i beslut 94/90, ges en ny betydelse. Det går således inte att av beslut 94/90 dra slutsatsen att allmänhetens rätt att få tillgång till kommissionens handlingar innebär att kommissionen är skyldig att besvara varje begäran om uppgifter från en enskild.
61998B0081

Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 6 december 1999. - Patricia Boyes mot Europeiska kommissionen. - Sökanden avliden - Rättsinnehavare har inte övertagit talan - Anledning saknas att döma i saken. - Mål T-81/98.



Rättsfallssamling 1999 s. II-03501
Beslut meddelat av ordföranden på förstainstansrättens första avdelning den 3 juni 1999. - Armement coopératif artisanal vendéen m.fl. mot Europeiska unionens råd. - Intervention - Lokala och regionala organ - Berättigat intresse av utgången av tvisten. Mål T-138/98.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01797



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Intervention - Berörda personer - Mål om ogiltigförklaring av en förordning om vissa tekniska åtgärder för bevarande av fiskeresurserna - Ekonomiska aktörer - Regionala och lokala enheter - Upptagande till sakprövning - Villkor

(EG-stadgan för domstolen, artiklarna 37 andra stycket och 46 första stycket)

Sammanfattning

Begreppet berättigat intresse av utgången av tvisten i den mening som avses i artikel 37 andra stycket i stadgan för domstolen skall förstås som ett direkt och faktiskt intresse av utgången i förhållande till själva yrkandena. Gemenskapsdomstolen skall särskilt kontrollera att intervenienten är direkt berörd av den omtvistade rättsakten och att denne har ett berättigat intresse av utgången av tvisten.

Inom ramen för en talan om ogiltigförklaring av en förordning som innebär ett förbud för fartyg som för en medlemsstats flagg att använda drivgarn för fiske av vissa fiskarter, har ekonomiska aktörer i en medlemsstat som bedriver sin fiskeverksamhet med hjälp av den teknik som avses i nämnda förordning ett berättigat intresse av utgången av tvisten, eftersom den ifrågasatta förordningen kan hindra dem från att fortsätta att bedriva en del av sitt fiske och medföra att de drabbas av inkomstförlust.

Även en regional eller lokal enhet har ett sådant intresse om det tillförlitligt har visats att dess ekonomiska och sociala struktur huvudsakligen är beroende av den verksamhet som berörs av den ifrågasatta förordningen och att ett bibehållande av nämnda förordning kan nödvändiggöra en heltäckande omställningsplan.

En interventionsansökan från en regional eller lokal enhet skall däremot avvisas om enhetens intresse av tvisten grundas på risken för en minskning av antalet arbetstillfällen och av de näringsidkares verksamheter som är etablerade på en ort på enhetens territorium vilken företräds av en annan intervenient, och det inte bevisats att enhetens ekonomiska och sociala struktur huvudsakligen är beroende av dessa verksamheter. Det allmänintresse som en sådan enhet kan ha av en positiv utgång till förmån för lönsamheten hos dessa företag och, följaktligen, till förmån för sysselsättningen inom det geografiska område där dessa företag bedriver sin verksamhet, kan inte i sig rättfärdiga en intervention i tvisten, eftersom ett sådant intresse är indirekt och avlägset. Dessutom utgör en annan intervenients förmodade intresse inte ett direkt intresse av utgången av tvisten.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 12 augusti 1998. - Maria Paola Sabbatucci mot Europaparlamentet. - Ansökan om interimistiska åtgäder - Förlikning - Tvingande beskaffenhet - Avskrivning ex officio - Villkor. - Mål T-42/98 R.



Rättsfallssamling 1998 s. II-03043

s. IA-00459

s. II-01353



Sammanfattning



Nyckelord

Förfarande - Förlikning i förfarande om interimistiska åtgärder - Tvingande beskaffenhet - Korrekt genomförande - Avskrivning ex officio

Sammanfattning

Det ankommer på förstainstansrätten att säkerställa att parterna iakttar en förlikning som de i ett förfarande om interimistiska åtgärder har ingått inför rätten, eftersom en sådan förlikning är rättsligt tvingande.

För det fall rätten, vid utgången av den tidsfrist som föreskrivs i protokollet från förhandlingen om interimistiska åtgärder, av vilket det framgår att parterna skall underrätta rätten om resultatet av verkställigheten av den förlikning de ingått, fastställer att förlikningen har verkställts på ett korrekt sätt, men att sökanden inte uppfyller sitt åtagande att återkalla sin ansökan om interimistiska åtgärder, ankommer det på rätten att ex officio avskriva talan.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 23 oktober 1998. - Regione Puglia mot Europeiska kommissionen och Konungariket Spanien. - Jordbruk - Förordning av allmän räckvidd - Talan väckt av region - Avvisning. - Mål T-609/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-04051



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om fastställande av det produktionsstöd som får betalas ut i förskott till olivoljeproducenter - Talan av en regional myndighet som grundas på konsekvenserna för dess territorium - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 173, andra och fjärde stycket; kommissionens förordning nr 1979/97)

Sammanfattning

En regional myndighet i en medlemsstat är inte behörig att ifrågasätta en förordning som inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaderna för oljor och fetter fastställer, för ett visst regleringsår, den beräknade olivoljeproduktionen och det enhetsbelopp för produktionsstöd som får betalas ut i förskott till producenter som är etablerade inom gemenskapen, genom att göra gällande att den minskning av stödet som föreskrivs i förordningen kommer att få betydande sociala och ekonomiska konsekvenser inom dess territorium.

För det första kan en sådan myndighet inte åberopa artikel 173 andra stycket i fördraget, eftersom det tydligt framgår av fördragets allmänna systematik att begreppet medlemsstat - i den mening som avses i bestämmelserna om domstolsprövning - enbart avser regeringarna i de medlemsstater som ingår i Europeiska gemenskaperna och därför inte även kan anses omfatta regeringar för regioner, oavsett omfattningen av den behörighet som de har tilldelats.

Det allmänna intresse som en myndighet, såsom behörigt organ för ekonomiska och sociala frågor inom sitt territorium, kan ha av en utgång som är gynnsam för den ekonomiska utvecklingen i ett visst område kan för det andra inte i sig räcka för att den skall anses vara personligen berörd av bestämmelserna i den omtvistade förordningen, även om den har den rättskapacitet som krävs för att väcka talan enligt artikel 173 fjärde stycket i fördraget, emedan förordningen i fråga inte utgör ett beslut.
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen) den 13 april 2000. - GAL Penisola Sorrentina mot Europeiska kommissionen. - Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsinitiativet Leader II - Fysiska och juridiska personer - Rättsakter som inte berör dem personligen - Rättegångshinder. - Mål T-263/97.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02041



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Tidsfrister - Utgångspunkt - Tidpunkt för den händelse som medför att fristen börjar löpa - Bevisbörda

(EG-fördraget, artikel 173 femte stycket (nu artikel 230 femte stycket EG, i ändrad lydelse); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 102.2)

2 Talan om ogiltigförklaring - Fysiska och juridiska personer - Rättsakter som direkt och personligen berör dem - Beslut från kommissionen till en medlemsstat om beviljande av gemenskapsstöd till vissa projekt som föreslagits inom ramen för Leader II-programmet - Talan av en lokal utvecklingsgrupp vars projekt inte erhållit stöd - Avvisning

(EG-fördraget artikel 173 fjärde stycket (nu artikel 230 fjärde stycket EG i ändrad lydelse))

Sammanfattning

1 Det ankommer, avseende de frister som föreskrivs i artikel 173 sista stycket i fördraget (nu artikel 230 sista stycket EG i ändrad lydelse) och i artikel 102.2 i förstainstansrättens rättegångsregler, på den part som gör gällande att ansökan skett för sent att bevisa när den händelse inträffade som medför att fristen började löpa. (se punkt 47)

2 Andra personer än dem som ett beslut är riktat till kan göra anspråk på att vara personligen berörda i den mening som avses i artikel 173.4 i fördraget (nu artikel 230.4 EG i ändrad lydelse) endast om beslutet angår dem på grund av vissa egenskaper som är utmärkande för dem eller på grund av en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till alla andra personer och därigenom försätter dem i en ställning som motsvarar den som gäller för en person som ett beslut är riktat till.

Så är inte fallet när kommissionen genom sitt beslut utesluter vissa administrativa enheter från de stödområden inom vilka olika lokala utvecklingsgrupper och kollektiva aktörer inom ramen för strukturåtgärder skulle kunna få stöd av gemenskapen under den andra fasen av Leader II-programmet i Kampanien. Det angripna beslutet berör inte sökanden på annat sätt än andra ovannämnda lokala utvecklingsgrupper och kollektiva aktörer, utan innebär i stället i förhållande till sökanden en åtgärd med objektiva, allmänna och abstrakta följder för olika personkretsar. (se punkterna 63 och 64)
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen i utökad sammansättning) av den 4 maj 1998. - Bureau européen des unions des consommateurs (BEUC) mot Europeiska kommissionen. - Antidumpningsförfarande - Berörd part - Avslag - Talan om ogiltigförklaring - Bekräftande rättsakt - Tidsfrist - Avvisning. - Mål T-84/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-00795



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan väckas - Begrepp - Rättsakter som har tvingande rättsverkningar - Brev från kommissionens generaldirektoratet (motsvarande) om avslag på en konsumentorganisations begäran att få tillgång till handlingar som inte är konfidentiella i ett antidumpningsförfarande

(EG-fördraget, artikel 173)

2 Talan om ogiltigförklaring - Talan mot ett beslut som bekräftar ett beslut mot vilket talan inte har väckts inom den föreskrivna fristen - Avvisning - Begreppet bekräftande beslut

(EG-fördraget, artikel 173)

Sammanfattning

1 Endast rättsakter och beslut som har bindande rättsverkningar som kan påverka sökandens intressen genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring.

Ett brev varigenom kommissionens tjänstegrenar informerar en konsumentorganisation om att den inte kan anses vara berörd part i ett antidumpningsförfarande och att begäran om att få tillgång till de handlingar som inte är konfidentiella avslås, påverkar ogynnsamt denna organisations intressen på ett direkt och omedelbart sätt.

I det avseendet saknar den form i vilken rättsakter eller beslut vidtas i princip betydelse för möjligheten att angripa dem genom en talan om ogiltigförklaring. För att kunna avgöra om de angripna åtgärderna utgör rättsakter i den mening som avses i artikel 173 skall man fästa avseende vid deras innehåll. När ett beslut innehåller en tydlig och slutgiltig bedömning av en begäran som ingetts till kommissionen, kan karaktären hos detta beslut inte ifrågasättas endast av den anledningen att denna bedömning har utförts av kommissionens tjänstegrenar.

2 En talan om ogiltigförklaring av ett beslut som enbart utgör en bekräftelse av ett tidigare beslut, som inte är omtvistat, kan inte tas upp till prövning. Ett beslut är en ren bekräftelse av ett tidigare beslut om det inte innehåller någon ny omständighet jämfört med den tidigare rättsakten och om det inte har föregåtts av en omprövning av den ställning som mottagaren av denna tidigare rättsakt har.