ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 142/7

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 18 mars 2014 (begäran om förhandsavgörande från The Equality Tribunal – Irland) – Z mot A Government Department, the Board of Management of a Community School

(Mål C-363/12) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Socialpolitik - Direktiv 2006/54/EG - Likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet - Beställande mor som får barn genom surrogatavtal - Beslut att neka henne betald ledighet som är likvärdig med mammaledighet eller adoptionsledighet - Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning - Direktiv 2000/78/EG - Likabehandling i arbetslivet - Förbud mot all form av diskriminering på grund av funktionshinder - Den beställande modern kan inte vara gravid - Förekomst av ett funktionshinder - Fråga om direktiven 2006/54 och 2000/78 är giltiga))

2014/C 142/07

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

The Equality Tribunal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Z

Motparter: A Government Department, the Board of Management of a Community School

Saken

Begäran om förhandsavgörande – The Equality Tribunal (Irland) – Tolkningen av artiklarna 4 och 14 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet (omarbetning) (EUT L 204, s. 23) – Tolkningen av artiklarna 3.1 och 5 i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling (EGT L 303, s. 16) – Biologisk mor som har använt sig av surrogatmödraskap – Kvinna som lider av ett tillstånd som innebär att hon inte kan föda barn – Rätt till mammaledighet

Domslut

1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2006/54/EG av den 5 juli 2006 om genomförandet av principen om lika möjligheter och likabehandling av kvinnor och män i arbetslivet, i synnerhet artiklarna 4 och 14 häri, ska tolkas så, att det inte utgör könsdiskriminering att neka en arbetstagare som i egenskap av beställande mor har fått barn genom surrogatavtal betald ledighet som är likvärdig med mammaledighet. En sådan beställande mors situation omfattas inte av detta direktiv såvitt gäller beviljande av adoptionsledighet.

2) Rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet, ska tolkas så, att det inte utgör diskriminering på grund av funktionshinder att neka en kvinnlig arbetstagare betald ledighet som är likvärdig med mammaledighet eller adoptionsledighet när hon inte kan vara gravid och har använt sig av avtal om surrogatfödsel. Direktivets giltighet kan inte bedömas med avseende på Förenta nationernas konvention om rättigheter för personer med funktionsnedsättning, men nämnda direktiv ska så långt som möjligt tolkas i överensstämmelse med denna konvention.

(1) EUT C 311, 13.10.2012
3.

Artikel 2.2 b i direktiv 2003/4 ska tolkas så, att en fysisk eller juridisk person som omfattas av denna bestämmelse utgör en offentlig myndighet med avseende på all miljöinformation som personen innehar. Sådana affärsdrivande bolag som United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd och Southern Water Services Ltd, som endast kan utgöra offentliga myndigheter enligt artikel 2.2 c i direktivet om de, när de tillhandahåller offentliga tjänster på miljöområdet, står under överinseende av ett sådant organ eller en sådan fysisk eller juridisk person som avses i artikel 2.2 a eller b i direktivet, är inte skyldiga att tillhandahålla miljöinformation om det är klarlagt att informationen inte rör tillhandahållandet av sådana offentliga tjänster.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 45/12

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 10 december 2013 (begäran om förhandsavgörande från Asylgerichtshof — Österrike) — Shamso Abdullahi mot Bundesasylamt

(Mål C-394/12) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt europeiskt asylsystem - Förordning (EG) nr 343/2003 - Fastställande av vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan - Kontroll av att ansvarighetskriterierna för prövningen av asylansökan har iakttagits - Domstolsprövningens omfattning)

2014/C 45/20

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Asylgerichtshof

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Shamso Abdullahi

Motpart: Bundesasylamt

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Asylgerichtshof — Tolkning av rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat (EUT L 50, s. 1), särskilt artiklarna 10, 16, 18 och 19 i förordningen, samt av kommissionens förordning (EG) nr 1560/2003 av den 2 september 2003 om tillämpningsföreskrifter till rådets förordning (EG) nr 343/2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat (EUT L 222, s. 3) — Somlisk medborgare som reste in i Unionen via Grekland varifrån hon därefter, via tredjeländer och Ungern, begav sig till Österrike där hon mindre än 12 månader efter den första inresan i Unionen ingav en asylansökan — Fastställande av vilken stat som har ansvaret för att pröva denna asylansökan

Domslut

Artikel 19.2 i rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat ska tolkas så, att när en medlemsstat med tillämpning av kriteriet i artikel 10.1 i kapitel III i förordningen har samtyckt till att överta en asylsökande, det vill säga i egenskap av den medlemsstat till vilken asylsökanden anlände vid första inresan till Europeiska unionen, kan asylsökanden ifrågasätta valet av detta kriterium endast genom att åberopa att de systembrister vad beträffar asylförfarandet och mottagningsvillkoren för asylsökande som finns i den medlemsstaten utgör allvarliga och klarlagda skäl att anta att sökanden löper en verklig risk att utsättas för omänsklig eller förnedrande behandling i den mening som avses i artikel 4 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna.

(1) EUT C 343 av den 10.11.2012
SV Europeiska unionens officiella tidning C 45/14

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 12 december 2013 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (Chancery Division) — Kungariket Storbritannien) — Eli Lilly and Company Ltd mot Human Genome Sciences Inc

(Mål C-493/12) (1)

(Humanläkemedel - Tilläggsskydd - Förordning (EG) nr 469/2009 - Artikel 3 - Villkor för erhållande av tilläggsskydd - Uttrycket ”produkten skyddas av ett gällande grundpatent” - Kriterier - Lydelsen av patentkraven i grundpatentet - Precisering och specificering - Definition av en aktiv ingrediens funktion - Definition av en aktiv ingrediens struktur - Europeiska patentkonventionen)

2014/C 45/24

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Eli Lilly and Company Ltd

Svarande: Human Genome Sciences Inc

Saken

Tolkning av artikel 3 a och c i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 469/2009 av den 6 maj 2009 om tilläggsskydd för läkemedel (EUT L 152, s. 1) — Villkor för erhållande av ett tilläggsskydd — Begreppet ”produkt skyddad av ett gällande grundpatent” — Bedömningskriterier — Tillämpning av kriterierna på produkter som inte består av en kombination av läkemedel och medicintekniska produkter

Domslut

Artikel 3 a i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 469/2009 av den 6 maj 2009 om tilläggsskydd för läkemedel ska tolkas så, att patentkraven i ett patent, för att en aktiv ingrediens ska kunna anses ”skyddas av ett gällande grundpatent”, i den mening som avses i denna bestämmelse, inte måste innehålla en beskrivning av den aktiva ingrediensens struktur. När patentkraven i ett europeiskt patent som meddelats av EPO innehåller en beskrivning av den aktiva ingrediensens funktion utgör nämnda artikel 3 a i princip inte hinder för att ett tilläggsskydd meddelas för den aktiva ingrediensen, under förutsättning att det på grundval av sådana patentkrav, bland annat tolkade mot bakgrund av beskrivningen av uppfinningen såsom föreskrivs i artikel 69 i konventionen om meddelande av europeiska patent och tolkningsprotokollet för denna, är möjligt att dra slutsatsen att patentkraven, underförstått men nödvändigtvis, specifikt avser den aktuella aktiva ingrediensen, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera.

(1) EUT C 9, 12.01.2013.
2.

Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters and Trappers Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC–Greenland), Johannes Egede och Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europarlamentets och Europeiska unionens råds rättegångskostnader.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 174/9

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 3 maj 2012 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Förenade kungariket) — Lebara Ltd mot The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-520/10) (1)

(Beskattning - Sjätte mervärdesskattedirektivet - Artikel 2 - Tillhandahållande av tjänster mot vederlag - Telekommunikationstjänster - Förbetalda telefonkort med uppgifter som gör det möjligt att ringa internationella samtal - Försäljning av telefonkort genom ett nätverk av distributörer)

2012/C 174/11

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Lebara Ltd

Motpart: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Saken

Begäran om förhandsavgörande — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Tolkning av artikel 2.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) — Telefonkort som säljs av en skattskyldig person med hemvist i en medlemsstat till en distributör med hemvist i en annan medlemsstat och som distributören säljer vidare till personer som använder dem för att ringa telefonsamtal — Transaktion som delas upp i flera delar — Beskattningsmetod för uppbörd av mervärdesskatt

Domslut

Artikel 2 led 1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, i dess lydelse enligt rådets direktiv 2003/92/EG av den 7 oktober 2003, ska tolkas så, att en teleoperatör, som erbjuder telekommunikationstjänster som består i försäljning till en distributör av telefonkort som innehåller alla uppgifter som är nödvändiga för att ringa internationella samtal med hjälp av den infrastruktur som ställs till förfogande av nämnda operatör, och där distributören, i eget namn och för egen räkning, säljer korten vidare till slutanvändare, antingen direkt eller genom andra skattskyldiga personer, såsom grossister och detaljister, genomför ett tillhandahållande av telekommunikationstjänster mot vederlag till distributören. Nämnda operatör genomför däremot inte ett andra tillhandahållande av tjänster mot vederlag till slutanvändaren när denna användare, efter att ha förvärvat telefonkortet, utövar rätten att ringa telefonsamtal med hjälp av de uppgifter som finns på kortet.

(1) EUT C 30, 29.1.2011.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 118/3

Domstolens dom (andra avdelningen) av den 1 mars 2012 (begäran om förhandsavgörande från Supreme Court of the United Kingdom — Förenade kungariket) — Dermod Patrick O'Brien mot Ministry of Justice (tidigare Department for Constitutional Affairs)

(Mål C-393/10) (1)

(Ramavtalet om deltidsarbete - Begreppet ”deltidsarbetande som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande” - Deltidsarbetande domare som uppbär dagsarvode - Avslag på ansökan om ålderspension)

2012/C 118/04

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Dermod Patrick O'Brien

Motpart: Ministry of Justice (tidigare Department for Constitutional Affairs)

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Supreme Court of the United Kingdom — Tolkning av rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS (EGT L 14, 1998, s. 9) — Begreppet ”deltidsarbetande som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande” (klausul 2.1 i ramavtalet) — Deltidsarbetande domare — Skillnad i behandling i fråga om rätt till ålderspension mellan heltidsarbetande och deltidsarbetande domare, eller mellan olika kategorier av deltidsarbetande domare

Domslut

1. Unionsrätten ska tolkas så, att det ankommer på medlemsstaterna att definiera begreppet ”…arbetande som har ett anställningsavtal eller ett anställningsförhållande” i klausul 2.1 i ramavtalet om deltidsarbete av den 6 juni 1997 — vilket är bilagt rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS, i dess lydelse enligt direktiv 98/23/EG av den 7 april 1998 — och, i synnerhet, att fastställa huruvida domare omfattas av detta begrepp, på villkor att detta inte leder till att denna personkategori godtyckligt undantas från det skydd som ges i direktiv 97/81, i dess lydelse enligt direktiv 98/23, och i ramavtalet. Ett undantagande från detta skydd kan endast godtas om förhållandet mellan domarna och Ministry of Justice till sin natur skiljer sig väsentligt från det förhållande som en anställd som enligt nationell rätt är att anse som arbetstagare har till sin arbetsgivare.

2. Ramavtalet om deltidsarbete av den 6 juni 1997 — vilket är bilagt rådets direktiv 97/81, i dess lydelse enligt direktiv 98/23 — ska tolkas så, att det utgör hinder för att det i nationell rätt görs skillnad mellan heltidsarbetande domare och deltidsarbetande domare som uppbär dagsarvode, när det gäller rätten att uppbära ålderspension, såvida det inte finns objektiva grunder som motiverar en sådan särbehandling, vilket det ankommer på den nationella domstolen att bedöma.

(1) EUT C 274, 9.10.2010.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 298/7

Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 28 juli 2011 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Förenade kungariket) — Pacific World Limited, FDD International Limited mot Commissioners for her Majesty’s Revenue and Customs

(Mål C-215/10) (1)

(Gemensamma tulltaxan - Tullklassificering - Kombinerade nomenklaturen - Satser av formade konstgjorda naglar av plast - Giltigheten av förordning (EG) nr 1417/2007 - Andra plastvaror (nummer 3926) - Preparat för manikyr eller pedikyr (nummer 3304) - Artiklar och satser av artiklar för manikyr eller pedikyr (nummer 8214))

2011/C 298/12

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Pacific World Limited, FDD International Limited

Motpart: Commissioners for her Majesty’s Revenue and Customs

Saken

Begäran om förhandsavgörande — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Tolkningen av kommissionens förordning (EG) nr 1417/2007 av den 28 november 2007 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen — Giltigheten av klassificeringen av konstgjorda naglar i plast enligt KN-nummer 3926 90 97 (andra plastvaror).

Domslut

Kommissionens förordning (EG) nr 1417/2007 av den 28 november 2007 om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen är giltig i den del den klassificerar konstgjorda naglar och därmed de satser innehållande konstgjorda naglar som beskrivs i bilagan till nämnda förordning enligt undernummer 3926 90 97 i Kombinerade nomenklaturen, som återfinns i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1549/2006 av den 17 oktober 2006.

(1) EUT C 209, 31.7.2010.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 234/3

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 29 juni 2010 — Europeiska kommissionen mot The Bavarian Lager Co. Ltd., Europeiska datatillsynsmannen

(Mål C-28/08 P) (1)

(Överklagande - Tillgång till institutionernas handlingar - Handling från ett sammanträde som hölls i samband med ett fördragsbrottsförfarande - Skydd av personuppgifter - Förordning (EG) nr 45/2001 - Förordning (EG) nr 1049/2001)

2010/C 234/04

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: C. Docksey och P. Aalto)

Parter som har intervenerat till stöd för klaganden: Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: E. Jenkins och V. Jackson samt J. Coppel, barrister), Europeiska unionens råd (ombud: B. Driessen och C. Fekete)

Övriga parter i målet: The Bavarian Lager Co. Ltd. (ombud: J. Webber och M. Readings, solicitors), Europeiska datatillsynsmannen (ombud: H. Hijmans, A. Scirocco och H. Kranenborg)

Parter som har intervenerat till stöd för motparten: Konungariket Danmark (ombud: B. Weis Fogh), Republiken Finland (ombud: J. Heliskoski), Konungariket Sverige (K. Petkovska)

Saken

Överklagande av den dom som förstainstansrätten (tredje avdelningen) meddelade den 8 november 2007 i mål T-194/04, Bavarian Lager mot kommissionen, genom vilken kommissionens beslut av den 18 mars 2004 om avslag på Bavarian Lagers ansökan om tillgång till en handling från ett sammanträde, som hade hållits i samband med ett fördragsbrottsförfarande rörande bestämmelserna om försäljning av öl från andra medlemsstater på utskänkningsställen i Förenade kungariket, ogiltigförklarades — Tolkningen av artikel 4.1 b i rådets och Europaparlamentets förordning (EG) nr 1049/2001 av den 30 maj 2001 om allmänhetens tillgång till Europaparlamentets, rådets och kommissionens handlingar (EGT L 145, s. 43).

Domslut

1. Europeiska gemenskapernas förstainstansrätts dom av den 8 november 2007 i mål T-194/04, Bavarian Lager mot kommissionen, upphävs i den del som den innebär att kommissionens beslut av den 18 mars 2004 om avslag på en ansökan om tillgång till det fullständiga protokollet från sammanträdet den 11 oktober 1996, där samtliga deltagare namnges, ogiltigförklaras och att kommissionen förpliktas att ersätta The Bavarian Lager Co. Ltd:s rättegångskostnader.

2. The Bavarian Lager Co. Ltd:s talan mot kommissionens beslut av den 18 mars 2004 om avslag på en ansökan om tillgång till det fullständiga protokollet från sammanträdet den 11 oktober 1996, där samtliga deltagare namnges, ogillas.

3. The Bavarian Lager Co. Ltd ska ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader, både avseende överklagandet och i första instans.

4. Konungariket Danmark, Republiken Finland, Konungariket Sverige, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, Europeiska unionens råd och Europeiska datatillsynsmannen ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 79 av den 29.3 2008.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 100/3

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 23 februari 2010 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal — Förenade kungariket) — London Borough of Harrow mot Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

(Mål C-310/08) (1)

(Fri rörlighet för personer - Uppehållsrätt för en tredjelandsmedborgare, som är gift med en medborgare i en medlemsstat, och för deras barn, som är medborgare i en medlemsstat - Medborgare i en medlemsstat som, efter det att dennes anställning har upphört, lämnar den mottagande medlemsstaten - Barn som går i skolan - Medel för uppehälle saknas - Förordning (EEG) nr 1612/68 - Artikel 12 - Direktiv 2004/38/EG)

2010/C 100/03

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: London Borough of Harrow

Motpart: Nimco Hassan Ibrahim, Secretary of State for the Home Department

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Court of Appeal — Tolkning av Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier (EUT L 158, s. 77) och av artikel 12 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1, s. 33) — En tredjelandsmedborgare som är maka till en medborgare i en medlemsstat och hennes barn, som också är medborgare i en medlemsstat, har flyttat till maken i Förenade kungariket där denne har varit anställd — Makans och barnens uppehållsrätt efter det att maken har slutat sin anställning och lämnat Förenade kungariket

Domslut

Under sådana omständigheter som de som är för handen i målet vid den nationella domstolen har barnen till en medborgare i en medlemsstat, som arbetar eller har arbetat i den mottagande medlemsstaten, och den förälder som har den faktiska vårdnaden om barnen uppehållsrätt i den sistnämnda staten enbart på grundval av artikel 12 i rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen, i dess lydelse enligt rådets förordning (EEG) nr 2434/92 av den 27 juli 1992. Uppehållsrätten är inte villkorad av att de har tillräckliga tillgångar och en heltäckande sjukförsäkring i den staten.

(1) EUT C 247 av den 27.9.2008.
3)

Undantaget i artikel 27.3 c i rambeslut 2002/584 ska tolkas så, att om det föreligger ett ”annat brott” än det brott för vilket den berörda personen överlämnades, måste samtycke inhämtas enligt artikel 27.4 i rambeslutet och erhållas för att en påföljd eller annan åtgärd som innefattar frihetsberövande ska få verkställas. Den överlämnade personen får åtalas och dömas för ett sådant brott innan detta samtycke har erhållits, förutsatt att inga frihetsinskränkande åtgärder vidtas under åtalsfasen eller domsfasen med anledning av detta brott. Undantaget i artikel 27.3 c utgör dock inte hinder mot att den överlämnade personen underkastas frihetsinskränkande åtgärder innan samtycket erhålls, då dessa åtgärder är lagligt motiverade genom andra åtalspunkter i den europeiska arresteringsordern.