ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

I artikel 1 i förordning nr 85/2006 föreskrivs följande: ”1. En slutgiltig antidumpningstull skall införas på import av odlad lax (dvs. annan än vild), även filéad, färsk, kyld eller fryst, enligt KN-nummer ex 03021200, ex 03031100, ex 03031900, ex 03032200, ex 03041013 och ex 03042013 (nedan kallad ’odlad lax’, med ursprung i Norge). … 4. För [andra företag än Nordlaks Oppdrett AS] (TARIC-tilläggsnummer A999) skall den slutgiltiga antidumpningstullen vara ett belopp motsvarande skillnaden mellan det minimiimportpris som fastställs i punkt 5 och nettopriset fritt gemenskapens gräns, före tull, om det senare priset är lägre än det förra. Ingen tull skall tas ut i de fall där nettopriset fritt gemenskapens gräns är lika med eller högre än det motsvarande minimiimportpris som fastställs i punkt 5. 5. För tillämpningen av punkt 4 skall det minimiimportpris som fastställs i kolumn 2 i tabellen nedan gälla. Om det vid kontroll efter importen konstateras att det nettopris fritt gemenskapens gräns som faktiskt betalats av den första oberoende kunden i gemenskapen (priset efter import) är lägre än det nettopris fritt gemenskapens gräns, före tull, som framgår av tulldeklarationen, och priset efter import är lägre än minimiimportpriset skall den fasta antidumpningstull som anges i kolumn 3 i tabellen tillämpas, såvida inte tillämpningen av den fasta tull som anges i kolumn 3 plus priset efter import leder till ett belopp (det pris som faktiskt betalats plus fast tull) som är lägre än det minimiimportpris som anges i kolumn 2 i tabellen. I sådana fall skall ett tullbelopp motsvarande skillnaden mellan det minimiimportpris som anges i kolumn 2 i tabellen och priset efter import gälla. Om sådan fast antidumpningstull tas ut retroaktivt skall den tas ut med avdrag för eventuell tidigare erlagd antidumpningstull, beräknad på grundval av minimiimportpriset. Presentation av odlad lax Minimiimportpris euro/kg produktvikt netto Fast tull euro/kg produktvikt netto TARIC-nummer Hel fisk, färsk, kyld eller fryst 2,80 0,40 0302120012, 0302120033, 0302120093, 0303110093, 0303190093, 0303220012, 0303220083 Urtagen med huvud, färsk, kyld eller fryst 3,11 0,45 0302120013, 0302120034, 0302120094, 0303110094, 0303190094, 0303220013, 0303220084 Annan (även urtagen utan huvud), färsk, kyld eller fryst 3,49 0,50 0302120015, 0302120036, 0302120096, 0303110018, 0303110096, 0303190018, 0303190096, 0303220015, 0303220086 Hela fiskfiléer och filéer i bitar med en vikt av mer än 300 g per filé, färska, kylda eller frysta 5,01 0,73 0304101313, 0304101394, 0304201313, 0304201394 Hela fiskfiléer och filéer i bitar med en vikt av mer än 300 g per filé, färska, kylda eller frysta 6,40 0,93 0304101314, 0304101395, 0304201314, 0304201395 Andra hela fiskfiléer och filéer i bitar med en vikt av högst 300 g per filé, färska, kylda eller frysta 7,73 1,12 0304101315, 0304101396, 0304201315, 0304201396 …”
13

I artikel 16 i direktiv 2002/53 föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna skall se till att utsäde av sorter som har godkänts i enlighet med bestämmelserna i detta direktiv eller i enlighet med motsvarande principer från och med det offentliggörande som avses i artikel 17 inte underkastas några begränsningar för saluföringen med avseende på sort. 2. En medlemsstat får, efter ansökan som skall behandlas i enlighet med förfarandet i artikel 23.2 eller 23.3 när det gäller genetiskt modifierade sorter, tillåtas att förbjuda användning av sorten på hela eller en del av sitt territorium eller att fastställa lämpliga villkor för odling av sorten samt, i det fall som avses i c, villkor för användning av produkter som härrör från odlingen, i följande fall: a) Om det har fastställts att odling av sorten kan inverka skadligt på växtsundheten vid odling av andra sorter eller arter. b) Om det på grundval av officiella odlingsförsök som har utförts i den ansökande medlemsstaten, genom analogitillämpning av bestämmelserna i artikel 5.4, har konstaterats att sorten inte på någon del av dess territorium ger resultat som motsvarar de som erhålls för en jämförbar sort som har godkänts på denna medlemsstats territorium, eller om det är allmänt känt att sorten på grund av sina egenskaper eller sin mognadskategori inte är lämplig för odling på någon del av dess territorium. Ansökan skall lämnas in före utgången av det tredje kalenderåret efter godkännandet. c) Om det finns giltiga skäl, förutom de som redan har angetts eller som har kunnat anges i samband med det förfarande som avses i artikel 10.2, att anse att sorten utgör en risk för människors hälsa och för miljön.”
37

Mot denna bakgrund beslutade Juzgado de lo Mercantil nr 1 de Alicante och nr 1 de Marca Comunitaria att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Ska artikel 14.3 i förordning nr 6/2002 tolkas så, att den endast avser gemenskapsformgivningar som skapats inom ramen för ett anställningsförhållande där skaparen/formgivaren är bunden av ett avtal som omfattas av arbetsrättens bestämmelser och som uppfyller kraven på att denne stadigvarande arbetar under en annan persons ledning och för dennes räkning? 2) Eller ska begreppen ’anställd’ och ’arbetsgivare’ i artikel 14.3 i förordning nr 6/2002 ges en vid tolkning så att de omfattar andra fall än anställningsförhållanden – exempelvis förhållanden där en enskild person (formgivare) via ett civilrättsligt avtal (där det alltså inte föreskrivs att en enskild person stadigvarande arbetar under en annan persons ledning och för dennes räkning) åtar sig att skapa en formgivning för någon annan till ett fast pris – och formgivningen därmed anses tillhöra uppdragsgivaren utom i de fall då det motsatta gäller enligt avtalet? 3) Om fråga nr 2 ska besvaras nekande, på grund av att skapandet av formgivningar som sker inom ett anställningsförhållande och skapandet av formgivningar inom ett förhållande som inte utgör ett anställningsförhållande utgör olika faktiska situationer, a) ska då den allmänna regeln i artikel 14.1 i förordning nr 6/2002 tillämpas, och ska därmed formgivningarna anses tillhöra formgivaren förutom då parterna avtalar om motsatsen, eller b) ska domstolen för gemenskapsformgivningar till följd av hänvisningen i artikel 88.2 i förordning nr 6/2002 tillämpa den nationella lagstiftningen som reglerar formgivningar? 4) För det fall hänvisningen till den nationella lagstiftningen är tillämplig, är det då möjligt att tillämpa den nationella rätten när denna innebär att formgivningar som skapats inom ramen för ett anställningsförhållande (vilka tillhör arbetsgivaren om inget annat avtalats) likställs (såsom är fallet i den spanska lagstiftningen) med formgivningar som skapats enligt uppdrag (vilka tillhör uppdragsgivaren om inget annat avtalats)? 5) Om fråga nr 4 ska besvaras jakande, strider då inte denna lösning (formgivningarna tillhör uppdragsgivaren om inget annat avtalats) mot det nekande svaret på fråga nr 2?”
Uppkomsten av skyldigheten för arbetsgivaren att inleda överläggningar avseende övervägda kollektiva uppsägningar är inte beroende av huruvida arbetsgivaren redan har möjlighet att ge arbetstagarrepresentanterna all den information som krävs enligt artikel 2.3 första stycket b i direktiv 98/59 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om kollektiva uppsägningar. Utgångspunkten i tiden för överläggningarna kan inte bero på huruvida arbetsgivaren redan har möjlighet att ge arbetstagarrepresentanterna all den information som nämns i denna bestämmelse. Logiken bakom denna bestämmelse är att arbetsgivaren ska förse arbetstagarna med relevant information under hela tiden som överläggningarna pågår. En flexibilitet i detta hänseende är nödvändig med hänsyn till att dessa uppgifter kan bli tillgängliga vid olika tillfällen under överläggningsförfarandet, vilket medför att arbetsgivaren har möjlighet och skyldighet att komplettera dessa under detta förfarande.

(se punkterna 53–55 och punkt 2 i domslutet)
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Liga Portuguesa de Futebol Profissional (nedan kallat Liga) och Bwin International Ltd (nedan kallat Bwin), tidigare Baw International Ltd, och å andra sidan Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (nedan kallat Santa Casa), beträffande de böter som Santa Casas styrelse har ålagt de förstnämnda parterna med motiveringen att dessa har åsidosatt den portugisiska lagstiftningen om tillhandahållande av vissa hasardspel via Internet.
11

Enligt 4 § i statsrådets beslut nr 365/1994, av den 19 maj 1994, om rening av sådant avloppsvatten från allmänt avlopp och vissa industrisektorer som leds in i vatten samt rening av sådant avloppsvatten från industri som leds in i allmänt avlopp, utgör all vattenmiljö i Finland känsliga områden i den mening som avses i direktiv 91/271.
12

I förordning nr 832/2005 fastställer kommissionen de överskottskvantiteter som varje ny medlemsstat ska ta bort. Skäl 3 lyder enligt följande: ”I allmänhet anses överskottskvantiteter av socker vara resultatet av utvecklingen av produktionen plus import minus export för perioden från och med den 1 maj 2003 till och med den 30 april 2004, jämfört med genomsnittet av samma kvantiteter under samma perioder under de tre föregående åren. Särskilda lagringsomständigheter beaktades också enligt artikel 6.1 c i förordning (EG) nr 60/2004, i synnerhet minskningen av lagren under den perioden.”
34

Enligt fast rättspraxis är det fördragets bestämmelser om etableringsfrihet som ska tillämpas när ett bolag innehar en andel i ett annat bolag som ger förstnämnda bolag ett bestämmande inflytande över det senare bolagets beslut och möjlighet att avgöra hur dess verksamhet ska bedrivas (se, bland annat, domarna i de ovannämnda målen Cadbury Schweppes och Cadbury Schweppes Overseas, punkt 31, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, punkt 39, dom av den 13 mars 2007 i mål C-524/04, Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, REG 2007, s. I-2107, punkt 27, av den 18 juli 2007 i mål C-231/05, Oy AA, punkt 20, och domen i det ovannämnda målet Burda, punkt 69).
4

Artikel 38 i tullkodexen har följande lydelse: ”1. Varor som förs in till gemenskapens tullområde skall utan dröjsmål av den person som fört in dem till gemenskapen befordras via den rutt som tullmyndigheterna närmare angivit och enligt deras eventuella anvisningar a) till det tullkontor som anvisats av tullmyndigheterna eller till någon annan plats som de anvisat eller godkänt, eller … 2. Den som tar på sig ansvaret för befordran av varor efter det att de förts in till gemenskapens tullområde, bl.a. till följd av omlastning, skall bli ansvarig för att förpliktelsen enligt punkt 1 efterlevs. …”
40

FNCBV har anfört fem grunder till stöd för yrkandet om att domstolen ska upphäva den överklagade domen och ogiltigförklara det angripna beslutet. Vissa grunder består av flera delgrunder: — Under den första grunden påstås förstainstansrätten ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att inte fastställa att kommissionen åsidosatte rätten till försvar i sitt meddelande om invändningar (punkterna 217–225 i den överklagade domen). — Under den andra grunden påstås förstainstansrätten ha missuppfattat viss bevisning, nämligen — FNB-direktörens handskrivna anteckningar angående mötet den 29 november 2001 (punkterna 169–174 i den överklagade domen), — det uttalande som viceordföranden i FNB gjorde den 4 december 2001 till Vendée agricole (punkt 176 i den överklagade domen), — nyhetsuppgiften från producentorganisationen i Vendée av den 5 december 2001 (punkt 177 i den överklagade domen), — FNPL:s meddelande av den 10 december 2001 (punkt 179 i den överklagade domen), och — vissa utdrag ur FNB-direktörens anteckningar angående mötet den 5 december 2001 (punkt 180 i den överklagade domen). — Under den tredje grunden påstås förstainstansrätten ha gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning när den prövade bevisningen för att FNCBV hade anslutit sig till det muntliga avtalet, eftersom — förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning i sin rättsliga kvalificering av organisationens anslutning till detta avtal, och — motiveringen i den överklagade domen är motsägelsefull med avseende på godtagandet av denna anslutning och förekomsten av våld mot nämnda organisation. — Under den fjärde grunden, som framställts i andra hand, görs det gällande att avtalet av den 24 oktober 2001 och det muntliga avtalet saknar konkurrenssnedvridande verkan, varför förstainstansrätten gjorde sig skyldig till felaktig rättstilllämpning när den kvalificerade avtalet av den 24 oktober 2001 som konkurrenssnedvridande och inte beaktade verkningarna av att avtalet förlängdes. — Under den femte grunden påstås förstainstansrätten ha tillämpat artikel 15.2 i förordning nr 17 på ett felaktigt sätt, med hänsyn till att — motiveringsskyldigheten har åsidosatts, och — motiveringen är motstridig.
44

Vad beträffar det analoga kabelnätet tillerkänns must carry-status TV-kanaler som redan sänds via DVB-T enligt 37 § punkt 1 NMedienG. Det framgår av de handlingar som den hänskjutande domstolen har tillhandahållit domstolen att det urval som görs genom att bevilja must carry-status till kanaler som sänds via DVB-T baseras på pluralism och åsiktsmångfald enligt bestämmelserna i NMedienG och att beslutet fattats av NLM:s styrelse enligt dessa kriterier. Styrelsen är fristående från de offentliga myndigheterna och består huvudsakligen av samhällsrepresentanter.
9

Anmärkning 5 till kapitel 84 har följande lydelse: ”A) Med maskiner för automatisk databehandling i nr 8471 förstås … B) Maskiner för automatisk databehandling kan förekomma i form av system som består av ett varierande antal separata enheter. Om inte annat anges i E nedan skall en enhet anses utgöra en del av ett komplett system om den uppfyller följande villkor: a) Den är av sådant slag som endast eller huvudsakligen används i en maskin[*] för automatisk databehandling. b) Den kan anslutas till centralenheten antingen direkt eller via en eller flera andra enheter. c) Den kan ta emot eller leverera data i sådan form (kod eller signaler) som kan användas av systemet. C) Separata enheter av en maskin för automatisk databehandling skall klassificeras enligt nr 8471 [i KN (nedan kallat nummer 8471)]. D) Skrivare, tangentbord, X-Y-koordinerade inorgan och minnen som uppfyller villkoren i B b och B c ovan skall under alla omständigheter klassificeras som enheter enligt [nummer] 8471. E) Maskiner i vilka ingår en maskin för automatisk databehandling eller som arbetar i anslutning till en sådan maskin och som utför en specifik arbetsuppgift annan än databehandling skall klassificeras enligt de nummer som motsvarar deras respektive arbetsuppgifter eller, om detta inte är möjligt, enligt något slumpnummer.” [*I enlighet med terminologin i andra språkversioner används nedan vid hänvisningar till anmärkning 5 B a, i syfte att underlätta förståelsen av resonemanget, uttrycket ”i ett system för automatisk databehandling” i stället för uttrycket ”i en maskin för automatisk databehandling”. Övers. anm.]
53

Det ska särskilt påpekas att medan kommissionen, såväl i artikel 7.2 i beslutet som i efterföljande skriftliga begäran, först och främst framhöll att det var nödvändigt att ge in en förteckning över de företag från vilka stöd skulle återkrävas och att skyndsamt genomföra faktiska återkrav och, därefter, även har godtagit vissa lättnader vid tillämpningen av gemenskapens riktlinjer, har de franska myndigheterna: — åtagit sig att skicka kommissionen en förteckning över 464 företag som inte är skyldiga att återbetala något stöd, — inte sedan första kvartalet 2005 vidtagit några konkreta åtgärder för att återkräva stödet från 55 företag som finns med i den förteckning som samma myndigheter skickade in den 16 mars 2005 och som avsåg företag som hade mottagit ett bruttostöd som översteg det gemenskapsrättsliga taket på över 1 miljon euro under åren 1994–2002, — inte från och med juli 2006 vidtagit några åtgärder för att återkräva stödet från 105 företag som finns med i den förteckning som skickades in den 7 juli 2006 och som var skyldiga att återbetala nettostöd på mindre än 200000 euro, — först den 22 oktober 2007, det vill säga nästan fyra år efter det att beslutet antogs, i en bilaga till dupliken i detta förfarande skickat in en förteckning över 88 företag som ska återbetala stöd på mer än 200000 euro, — medgett i dupliken att besluten om återkrav ännu inte utfärdats trots att det tillkännagetts att de första besluten skulle ha skickats ut den 12 april 2006 med frist den 31 maj 2006, — hänvisat till effektivitetsskäl som grund för att fordringarna har samlats departementsvis, men utan att detta lett till att något beslut om återkrav utfärdats.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Canterbury Hockey Club och Canterbury Ladies Hockey Club (nedan kallade landhockeyklubbarna), å ena sidan, och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (nedan kallade Commissioners), å andra sidan, angående det förhållandet att mervärdesskatt uttagits på medlemsavgifter som England Hockey Limited (nedan kallat England Hockey) mottagit, mot att detta bolag tillhandahåller tjänster till landhockeyklubbarna, medan de senare anser att dessa tjänster borde vara undantagna från mervärdesskatteplikt.
36

Under hänvisning till dessa förklaringar har kommissionen och klaganden i målet vid den nationella domstolen, under samma förhandling i domstolen, gjort gällande att det inte är förenligt med direktiv 2003/96 att från skatt undanta energiprodukter som klaganden i målet vid den nationella domstolen använder för att framställa elektricitet, eftersom den elektricitet som framställs är skattebefriad i sig. Den möjlighet som medlemstaterna enligt artikel 21.5 tredje stycket i direktiv 2003/96 har att, trots vad som sägs i artikel 14.1 a i detta direktiv, undanta småproducenter av elektricitet föreligger nämligen endast om de energiprodukter som används för denna framställning beskattas. Klaganden i målet vid den nationella domstolen har på denna punkt emellertid gjort gällande att det faktiskt har införts en särskild skattesats i de bestämmelser som under år 2006 medförde att det nämnda direktivet införlivades, som är betydligt lägre än den allmänna skattesats som gällde vid tiden för omständigheterna i målet vid den nationella domstolen.
15

Diether Schenkel väckte talan mot Emirates vid Amtsgericht Frankfurt am Main. Han begärde, med hänvisning till artiklarna 5.1 c och 7.1 c i förordning nr 261/2004, att Emirates skulle bevilja honom en kompensation på 600 euro.
Mål C-302/07

J D Wetherspoon plc

mot

The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(begäran om förhandsavgörande från VAT and Duties Tribunal, London)

”Första och sjätte mervärdesskattedirektiven — Principerna om skatteneutralitet och proportionalitet — Regler som rör avrundning av mervärdesskattebelopp — Fråga enligt vilken metod och på vilken nivå avrundning ska ske”

Förslag till avgörande av generaladvokat E. Sharpston föredraget den 20 november 2008 I ‐ 1470

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 5 mars 2009 I ‐ 1487

Sammanfattning av domen

Bestämmelser om skatter och avgifter – Harmonisering av lagstiftning – Omsättningsskatt – Gemensamt system för mervärdesskatt – Sjätte direktivet – Bestämmelser om avrundning av skattebeloppet (Rådets direktiv 67/227, artikel 2, och 77/388, artiklarna 11 A.1 a, 12.3 a och 22.3 b) Bestämmelser om skatter och avgifter – Harmonisering av lagstiftning – Omsättningsskatt – Gemensamt system för mervärdesskatt – Sjätte direktivet – Bestämmelser om avrundning av skattebeloppet (Rådets direktiv 67/227, artikel 2, och 77/388, artiklarna 11 A.1 a), 12.3 a och 22.3 b) Bestämmelser om skatter och avgifter – Harmonisering av lagstiftning – Omsättningsskatt – Gemensamt system för mervärdesskatt – Sjätte direktivet – Avrundning av skattebeloppet (Rådets direktiv 77/388)
I ‑ 63*UPPLYSNING OM OPUBLICERADE AVGÖRANDEN
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 24 april 2008 —  
kommissionen mot Luxemburg
(mål C-286/07)
”Fördragsbrott — Artikel 28 EG — Registrering av begagnade fordon 
som tidigare varit registrerade i andra medlemsstater — Krav på utdrag 
ur handelsregistret eller en motsvarande handling för att visa att fordonets 
säljare är registrerad som näringsidkare — Undantag från kravet på ingivande 
av fakturor eller andra handlingar som visar tidigare överlåtelser”
Fri rörlighet för varor — Kvantitativa restriktioner — Åtgärder med motsvarande 
verkan (artiklarna 28 EG och 30 EG) (se punkterna 26, 28, 32, 35, 38, 39, 43 och 46–48 
samt domslutet)
Saken
Fördragsbrott — Åsidosättande av artikel 28  EG — Nationell lagstiftning enligt 
vilken det för registrering av begagnade fordon som tidigare varit registrerade i 
andra medlemsstater krävs ett utdrag ur handelsregistret som utvisar att säljaren av 
fordonet är registrerad som näringsidkare trots att detta krav inte gäller för fordon 
som tidigare varit registrerade i Luxemburg — Hinder för den fria rörligheten för 
varor — Skäl saknas och proportionalitet föreligger inte.
Domslut
1)  Storhertigdömet Luxemburg har åsidosatt sina skyldigheter enligt 
artikel  28  EG genom att för registrering av fordon i Luxemburg kräva 
ett utdrag ur handelsregistret eller en motsvarande handling som visar 
att fordonets säljare är registrerad som näringsidkare, med undantag för 
I ‑ 64*UPPLYSNING OM OPUBLICERADE AVGÖRANDEN
näringsidkare som återfinns i det register som förs vid Société Nationale de 
Contrôle Technique.
2)  Storhertigdömet Luxemburg ska ersätta rättegångskostnaderna.
Beslut meddelat av domstolens ordförande den 24 april 2008 —  
kommissionen mot Malta
(mål C-76/08 R)
”Interimistiskt förfarande — Ansökan om interimistiska 
åtgärder — Bevarande av vilda fåglar — Direktiv 79/404/
EEG — Vårjakt — Förbud — Undantag från skyddsbestämmelser — Krav 
på att ’annan lämplig lösning’ saknas — Krav på skyndsamhet”
1.  Interimistiskt förfarandeSakprövningsförutsättningar — förutsättningar 
för uttagande av talan i huvudsaken till sakprövning — Saknar relevans 
— Gränser (Artiklarna 242  EG och 243 EG; domstolens rättegångsregler, 
artikel 83.1) (se punkt 15)
2.  Interimistiskt förfarande — Interimistiska åtgärder — Begäran att en 
medlemsstat ska föreläggas att under våren  inte vidta några åtgärder i 
form av undantag från den ordning för skydd av vilda fåglar som föreskrivs 
i direktiv  79/409 — Upptagande till sakprövning (Artikel 243 EG; rådets 
direktiv 79/409, artiklarna 7.3 och 9.1) (se punkterna 17–19)
3.  Interimistiskt förfarande — Interimistiska åtgärder — Villkor för beviljande 
— ”Fumus boni juris” — Krav på skyndsamhet — Allvarlig och irreparabel 
skada — Kumulativ karaktär — Avvägning mellan samtliga intressen som är 
i fråga (Artikel 243 EG) (se punkterna 21 och 22)
55

Klaganden har därefter framhållit att det som angetts i punkt 62 i den överklagade domen på rättegångsspråket, nämligen ”That list of goods and services is close to that which is claimed in the Community trade mark”, går emot slutsatsen att de varor som åtnjuter skydd genom det äldre varumärket och de varor som omfattas av det sökta varumärket inte är av liknande slag.