ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
18

Artikel 6 i direktiv 85/337 har följande lydelse: ”1. Medlemsstaterna skall vidta de åtgärder som är nödvändiga för att säkerställa att de myndigheter som på grund av sitt särskilda miljöansvar kan antas bli berörda av ett projekt, ges möjlighet att yttra sig över de uppgifter som lämnas av exploatören och över ansökan om tillstånd. I detta syfte skall medlemsstaterna utse de myndigheter som skall höras, antingen genom allmänna föreskrifter eller från fall till fall. De uppgifter som har inhämtats i enlighet med artikel 5 skall vidarebefordras till dessa myndigheter. Medlemsstaterna skall fastställa hur detta samråd skall gå till. 2. Allmänheten skall, genom offentliga meddelanden eller på annat lämpligt sätt, t.ex. med hjälp av elektroniska medier när sådana är tillgängliga, informeras om följande på ett tidigt stadium under de beslutsprocesser på miljöområdet som avses i artikel 2.2, och senast så snart som information rimligen kan ges: a) Ansökan om tillstånd. b) Uppgift om att projektet omfattas av en miljökonsekvensbedömning och, i förekommande fall, att artikel 7 är tillämplig. c) Uppgifter om vilka myndigheter som är behöriga att fatta beslut, från vilka relevant information kan erhållas, till vilka synpunkter eller frågor kan lämnas in samt om tidsfristerna för att överlämna synpunkter eller frågor. d) Vilka beslut som kan komma att fattas eller, i förekommande fall, utkastet till beslut. e) Uppgift om var den information som har samlats in i enlighet med artikel 5 finns tillgänglig. f) Uppgift om när och var samt på vilket sätt relevant information kommer att göras tillgänglig. g) Närmare bestämmelser om allmänhetens deltagande i enlighet med punkt 5 i den här artikeln. 3. Medlemsstaterna skall inom rimliga tidsramar se till att den berörda allmänheten får tillgång till följande: a) All information som har samlats in i enlighet med artikel 5. b) I enlighet med den nationella lagstiftningen, de viktigaste rapporter och utlåtanden som har lämnats till den eller de behöriga myndigheterna vid den tidpunkt då den berörda allmänheten skall informeras i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. c) I enlighet med bestämmelserna i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation (EUT L 41, s. 26), annan information än den som avses i punkt 2 i den här artikeln, som är relevant för beslutet i enlighet med artikel 8 och som blir tillgänglig efter det att den berörda allmänheten har informerats i enlighet med punkt 2 i den här artikeln. …”
12

Artikel 21.1 Vw 2000 har följande lydelse: Med tillämpning av artikel 8.2 i direktiv 2003/109 … får en ansökan om, eller ändring av, ett permanent uppehållstillstånd enligt artikel 20 endast avslås om a. utlänningen inte har varit lagligen och oavbrutet bosatt under fem år enligt [nämnda] artikel 8 omedelbart innan ansökan lämnades in, b. utlänningen under den period som avses ovan under a hade antingen ett tillfälligt uppehållstillstånd eller ett formellt begränsat uppehållstillstånd eller ett uppehållstillstånd i egenskap av arbetstagare till en leverantör av gränsöverskridande tjänster eller i egenskap av leverantör av gränsöverskridande tjänster, c. utlänningen under den period som avses ovan under a har varit bosatt under sex på varandra följande månader eller längre utanför Nederländerna, d. utlänningen inte på ett självständigt och varaktigt sätt förfogar över tillräckliga medel för sitt uppehälle, själv eller tillsammans med en familjemedlem som han eller hon bor tillsammans med, e. utlänningen genom lagakraftvunnen dom har dömts för brott för vilket det föreskrivs mer än tre års fängelse i straffskalan, eller en åtgärd av den typ som föreskrivs i artikel 73 i strafflagen (Wetboek van Strafrecht) har vidtagits gentemot utlänningen, f. utlänningen utgör en fara för nationell säkerhet, g. utlänningen inte har en tillräcklig sjukförsäkring för sig själv och för de familjemedlemmar för vilka vederbörande har försörjningsansvar, h. utlänningen har lämnat felaktiga upplysningar eller avstått från att lämna sådana upplysningar som kunde ha medfört avslag på vederbörandes ansökan om beviljande, ändring eller förlängning av uppehållstillståndet, i. utlänningen inte uppehåller sig varaktigt i Nederländerna i den mening som avses i artikel 8 c och d eller väntar på att ett definitivt beslut ska fattas om beviljande eller förlängning av giltighetstiden för ett uppehållstillstånd i den mening som avses i artikel 28 eller 33, j. utlänningen har eller har haft en särskilt privilegierad ställning under de fem år som omedelbart föregick ansökan, k. utlänningen inte har fått godkänt resultat på det integrationsprov som föreskrivs i artikel 13 i invandringslagen.”
12

I 56 § i del VI i den tyska socialförsäkringslagen (Sozialgesetzbuch) (nedan kallad SGB VI), med rubriken ”Perioder för vård av barn”, föreskrivs följande: ”1) Perioder för vård av barn är perioder som ägnas åt vård av ett barn under barnets tre första levnadsår. En vårdperiod tillgodoräknas en av föräldrarna (56 § 1 första meningen punkt 3 och 56 § 3 punkterna 2 och 3 i del I) under förutsättning 1. att föräldern anses ansvara för vården, 2. att vården har ägt rum i Förbundsrepubliken Tyskland eller kan jämställas med sådan vård, och 3. att föräldern inte är förhindrad att tillgodoräkna sig tiden av andra skäl. … 3) Vården har ägt rum i Förbundsrepubliken Tyskland om föräldern som ansvarar för vården har varit stadigvarande bosatt där tillsammans med barnet. Vård kan jämställas med vård i Förbundsrepubliken Tyskland om den vårdande föräldern har varit stadigvarande bosatt tillsammans med barnet i utlandet och under vårdtiden eller omedelbart före barnets födelse har erlagt lagstadgade avgifter på grund av anställning eller verksamhet som egenföretagare där. Detta gäller också om makarna eller partnerna gemensamt är bosatta i utlandet för det fall den vårdande förälderns make eller partner har erlagt sådana lagstadgade avgifter eller har underlåtit att göra detta enbart med anledning av att han eller hon ingår i den personkrets som avses i 5 § 1 och 5 § 4 eller var befriad från försäkringsplikten. …”
17

Georg Neidels begäran om kontant ersättning för den outtagna semestern avslogs av Stadt Frankfurt am Main, med motiveringen att det i den tyska regleringen för tjänstemän inte föreskrivs någon utbetalning i pengar för outtagen semester. Enligt Stadt Frankfurt am Main är inte artikel 7.2 i direktiv 2003/88 tillämplig på tjänstemän. Dessutom uppgav Stadt Frankfurt am Main att en pensionering inte ska anses medföra att ”anställningen avslutas” i den mening som avses i nämnda bestämmelse.
12

Genom skrivelse av den 17 mars 2008 biföll administration des douanes CIVAD:s ansökan beträffande de importdeklarationer som getts in mellan den 29 juli 1999 och den 25 januari 2002. Däremot avslogs ansökan vad avsåg de importdeklarationer som getts in under de två andra ovannämnda perioderna. Som skäl för sitt avslagsbeslut angav administration des douanes att ansökan getts in efter utgången av den treårsfrist som föreskrivs i artikel 236.2 första stycket i tullkodexen.
8

Under detta förfarande begärde NDS förtydliganden rörande anbud som lämnats av två företagskonsortier, vilka var anbudssökande bland flera andra. De företag som berördes var dels SAG ELV Slovensko a.s., FELA Management AG, ASCOM (Schweiz) AG, Asseco Central Europe a.s. och TESLA Stropkov a.s. (nedan tillsammans kallade SAG ELV m.fl.), dels Autostrade per l’Italia SpA, EFKON AG och Stalexport Autostrady SA (nedan tillsammans kallade Slovakpass). Förutom frågor rörande tekniska aspekter beträffande respektive anbud, begärde NDS även förtydliganden från de båda konsortierna angående anbudens onormalt låga pris. Begäran besvarades i respektive fall.
11

Products 4U har sedan den 1 december 2008 bokat ”Wintersteiger” som sökord (AdWord) i det annonseringssystem som utvecklats av den internetbaserade söktjänstleverantören Google. Bokningen, som var begränsad till Googles tyska toppdomäns webbplats, google.de, innebar att en internetanvändare som skrev in sökordet Wintersteiger i söktjänstens sökmotor, som första sökresultat fick en länk till företaget Wintersteigers webbplats. Samma sökord genererade emellertid dessutom en annons för Products 4U till höger på skärmen, under rubriken ”Anzeige” (”annonser”). Annonsen hade rubriken ”Skiwerkstattzubehör” (”tillbehör för skidverkstäder”) i blå, understruken text. Därunder stod orden ”Ski und Snowboardmaschinen” (”skid- och snowboardmaskiner”) samt”Wartung und Reparatur” (”underhåll och reparation”) på två rader. I den understa raden angavs Products 4U:s internetadress med gröna bokstäver. Klickade internetanvändaren på rubriken ”Skiwerkstattzubehör” (”tillbehör för skidverkstäder”) förflyttades han eller hon till utbudet av ”Wintersteiger-Zubehör” (”Wintersteiger-tillbehör”) på Products 4U:s webbplats. Annonsen på google.de saknade uppgift om att det inte förelåg något ekonomiskt samband mellan Products 4U och Wintersteiger. Products 4U har för övrigt inte satt in någon AdWords-annons med sökbegreppet Wintersteiger på Googles webbplats med nationell toppdomän för Österrike, google.at.
15

Artikel 13 i lag 17/2001 lyder på följande sätt: ”1. Ansökningsdag ska vara den dag då det behöriga organet i enlighet med artikel 11 tar emot de handlingar som innehåller de uppgifter som anges i artikel 12.1. 2. Ansökningsdag för ansökningar som lämnats in på ett postkontor ska vara den dag då kontoret tar emot de handlingar som innehåller de uppgifter som anges i artikel 12.1, förutsatt att dessa inges i ett öppet kuvert, via rekommenderad post med mottagningsbevis och är ställda till det organ som är behörigt att ta emot ansökan. Postkontoret ska registrera dag, timme och minut då ansökan ingavs. 3. Om något eller någon av de organ eller administrativa enheter som anges i föregående punkter vid mottagandet av ansökan inte har registrerat den timme då ansökan ingavs, ska den anses ingiven under dagens sista timme. Om den minut då ansökan ingavs inte har registrerats ska ansökan anses ingiven under timmens sista minut. Om varken timme eller minut har registrerats ska ansökan anses ingiven under dagens sista timme och minut.”
10

Artikel 15.1 i beslutet om tillämpningsföreskrifter för 1968 års lag om omsättningsskatt (Uitvoeringsbeschikking omzetbelasting 1968, nedan kallat genomförandebeslutet), som meddelades med stöd av artikel 15.6 i nämnda lag, har följande lydelse: ”Den skatt som belastar näringsidkarens innehav – inklusive förvärv – av en bil som av näringsidkaren även används för andra ändamål än hans rörelse (privat användning) dras först av, som om fordonet uteslutande användes i rörelsen. Därefter ska skatt varje år betalas, på grund av den privata användningen, med ett belopp motsvarande 12 procent av det belopp som i inkomstskattehänseende ska anses som uttag, om fordonet, med avseende på inkomstbeskattningen, har bokförts som rörelsetillgång. Omfattningen av den privata användningen bestäms på grundval av skillnaden mellan det totala antal kilometer som fordonet färdats under beskattningsåret och det totala antal kilometer som fordonet, vid inkomstskattningen anses ha färdats för rörelseändamål. Denna skatt ska betalas under den sista mervärdesskatteperioden under beskattningsåret.”
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Förfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav – Kortfattad framställning av grunderna för talan – Föreligger inte – Avvisning (Tribunalens rättegångsregler, artikel 44.1 c) (se punkterna 42-45, 52 och 55-56)

2. Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – Åtgärdens selektiva karaktär –Stöd för inköp av numeriska dekodrar vilket ger en fördel för tillhandahållare av numeriska sändningar och kabelsändningar i förhållande till TV-sändningar via sattelit – Omfattas (Artikel 87.1 EG) (se punkterna 36 och 62-65)

3. Överklagande – Grunder – Uppskattning av den ekonomiska fördel som blivit följden av ett statligt stöd– Grund som innebär att domstolen på nytt, utan att förvanskning föreligger, skulle pröva de faktiska omständigheterna, vilket endast tribunalen ska göra (Domstolens stadga, artikel 58) (se punkterna 73-77)

4. Överklagande – Grunder – Otillräcklig motivering – Överklagande av en indirekt motivering av tribunalen – Tillåtet – Villkor (se punkt 88)

5. Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Stöd som kan omfattas av undantaget i artikel 87.3 c EG – Villkor – Stöd för inköp av markbaserade numeriska dekodrar – Omfattas inte (Artikel 87.3 c EG) (se punkterna 101-104)

6. Institutionernas rättsakter – Motivering – Skyldighet – Räckvidd –Kommissionens beslut om statligt stöd– Klassificering som ett hot mot konkurrensen och det fria handelsutbytet mellan medlemsstaterna (Artiklarna 87.1 EG och 253 EG) (se punkternas 111, 113 och 115)

7. Stöd som ges av en medlemsstat – Återkrav av ett rättsstridigt stöd – Tillämpning av nationell rätt – Villkor och gränser (Art. 88 CE; rådets förordning nr 659/1999, artikel 14.1) (se punkterna 122-123)

8. Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens beslut i vilket ett stöd förklaras oförenligt med den gemensamma marknaden och i vilket det förordnas att stödet ska återkrävas – Möjlighet för kommissionen att överlämna till nationella myndigheter att räkna ut det exakta belopp som ska återkrävas– Åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar – Föreligger inte (Artikel 88 EG; rådets förordning nr 659/1999, artikel 14.1) (se punkterna 126-128)

Föremål för talan

Saken

Talan om upphävande av den dom som meddelades av tribunalen (andra avdelningen) den 15 juni 2010 i mål T-177/07, Mediaset mot kommissionen, i vilken tribunalen ogillade en talan om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2006) 6634 slutlig av den 24 januari 2007, i vilket det statliga stöd som Republiken Italien har genomfört åren 2004 och 2005 till förmån för konsumentköp eller hyra av interaktiva digitala dekodrar för mottagande av TV-program som sänds via digital markbaserad teknik eller via kabel förklarades oförenligt med den gemensamma marknaden med motiveringen att stödet inte omfattade dekodrar för mottagande av TV-program via satellit (statligt stöd C 52/2005, ex NN 88/2005, ex CP 101/2004).

Domslut

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Mediaset SpA ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de rättegångskostnader Europeiska kommissionen och Sky Italia Srl har haft.
78

Domstolen har i det avseendet även funnit att flyttningen av den verkliga ledningen för ett bolag från en medlemsstat till en annan inte kan innebära att ursprungsmedlemsstaten ska avstå från sin rätt att beskatta värdeökningar som omfattades av den statens beskattningsrätt när de uppkom före flyttningen (se, bland annat, dom av den 12 december 2006 i mål C-374/04, Test Claimants in Class IV of the ACT Group Litigation, REG 2006, s. I-11673, punkt 59, och domen i det ovannämnda målet National Grid Indus, punkt 46). Domstolen har i enlighet med detta redan slagit fast att en medlemsstat har rätt enligt den skatterättsliga territorialitetsprincipen sammankopplad med en tidsmässig komponent, nämligen den skattskyldiges skatterättsliga hemvist under den period när de orealiserade värdeökningarna uppkom, att beskatta dessa värdeökningar vid den skattskyldiges utflyttningstillfälle (se domen i det ovannämnda målet N, punkt 46, och National Grid Indus, punkt 46).
Domstolen kan avvisa ett överklagande, när det efter tribunalens dom har inträffat en omständighet som medför att domen inte längre är till skada för klaganden. En förutsättning för att en klagande ska ha ett berättigat intresse av att överklaga är nämligen att utgången av överklagandet kan medföra någon fördel för honom. När en förordning som antagits efter tribunalens dom upphäver den förordning som ogiltigförklarats av tribunalen enbart med verkan för framtiden (ex nunc) och inte med verkan från en viss tidpunkt (ex tunc) behåller klaganden ett berättigat intresse av att få saken prövad vad avser ogiltigförklaringen av den verkan som den ogiltigförklarade förordningen haft under tiden mellan dess ikraftträdande och dess upphävande.

(se punkterna 46, 48 och 49)
71

En nationell lagstiftning – enligt vilken bedömningen av huruvida en transaktion utgör ett fiktivt upplägg, som uteslutande betingas av skattemässiga överväganden, grundar sig på en prövning av objektiva och verifierbara omständigheter – ska anses hålla sig inom gränserna för vad som krävs för att uppnå ändamålen avseende upprätthållandet av en välavvägd fördelning av beskattningsrätten mellan medlemsstaterna och strävan att förebygga skatteflykt. Detta förutsätter dock för det första att den skattskyldige, i alla de fall där det inte kan uteslutas att en transaktion inte överensstämmer med vad som skulle ha avtalats under marknadsmässiga förhållanden, bereds möjlighet att utan onödig administrativ omgång lägga fram uppgifter som rör eventuella affärsmässiga skäl som föranlett denna transaktion (se, för ett liknande resonemang, domen i det ovannämnda målet Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation, punkt 82, och beslut av den 23 april 2008 i mål C-201/05, Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation, REG 2008, s. I-2875, punkt 84).
(73)

De förbättringar som konstaterats mellan 1998 och 2000 kan direkt tillskrivas de beslut som gemenskapsindustrin fattade 1998 om att investera i ytterligare produktionsanläggningar i gemenskapen. Mellan 1998 och 2000 ökade EU:s produktionskapacitet med 26 [procent] (från 125000 ton till 158000). Dessa beslut fattades som en reaktion på att antidumpningsåtgärderna på import av kisel från Kina, såsom beskrivs i skäl 1, hade förlängts under 1997 … Det kan därför konstateras att gemenskapsindustrin kunde dra fördel av antidumpningsåtgärderna beträffande kisel från Kina. Från 2000 till undersökningsperioden försämrades gemenskapsindustrins situation, i synnerhet genom att priserna minskade med 46 euro per ton, lönsamheten med 7,1 procentenheter, kassaflödet med 59 [procent] och investeringarna med 55 [procent]. Under undersökningsperioden befann sig gemenskapsindustrin i en situation där den gick med förlust. Av dessa skäl kan det konstateras att gemenskapsindustrin befann sig i en mycket utsatt och sårbar position under undersökningsperioden.
16

Artikel 5 i lag nr 191/2004, som har rubriken ”Indrivning av fordringar”, har följande lydelse: ”1. … På begäran av den behöriga myndigheten i en annan medlemsstat, ska ministeriet säkerställa att fordringar drivs in … En begäran om indrivning måste motiveras med stöd av originalet eller en bestyrkt kopia av dokument som medger verkställighet som kan verkställas i den stat där den behöriga myndigheten är belägen. 2. Ministeriet driver in fordringar under förutsättning att följande uppgifter förekommer i begäran om indrivning: a) den fysiska personens förnamn, efternamn och hemvist eller den juridiska personens benämning eller säte, eller vid behov, den person som är skyldig att betala fordran enligt rättsordningen i den stat där den behöriga myndigheten är belägen..., samt andra uppgifter som är nödvändiga för att identifiera den betalningsskyldige eller en annan person som har dennes ägodelar i sin ägo, b) fordrans art, kapitalbeloppet, upplupen ränta, böter, straffavgifter och förfallna kostnader, angivet i de två medlemsstaternas valuta, med hänvisning till det dokument som medger verkställighet, c) uppgifter om huruvida det dokument som medger verkställighet har rättskraft och om preskriptionsfrister eller om upphörande av rätten till indrivning av fordringar, … f) ett uttalande av den behöriga myndigheten i det andra staten med stöd av artikel 6.2 … 3. … Om begäran inte innehåller de uppgifter som avses i punkt 2 ovan, ska ministeriet verkställa indrivningen om dessa uppgifter efter anmodan kompletteras.”
24

Republiken Portugal har under alla omständigheter gjort gällande att ett förfarande har inletts för att ändra lagdekretet, med det huvudsakliga syftet att ersätta systemet med förhandstillstånd med ett system med tilldelning av koncessioner efter ett ansökningsförfarande. Genom antagandet och utfärdandet av den nya lagtexten – vilket ursprungligen avsågs ske under det första kvartalet 2009 och därefter under juli 2009 – ska, enligt dupliken, de villkor för tillstånd som krävs enligt lagdekretet och de eventuella inskränkningarna i etableringsfriheten försvinna.
29

Cour de cassation beslutade därför att vilandeförklara målet och att ställa följande tolkningsfrågor till domstolen med begäran om förhandsavgörande: ”1) Härrör hänvisningarna till likabehandling av aktieägare och närmare bestämt till skyddet för minoritetsaktieägare i a) artiklarna 20 och 42 i andra bolagsdirektivet 77/91 …, b) den tredje allmänna principen och tilläggsbestämmelse 17 i rekommendation [77/534]; c) lista C, punkt 2 a i bilagan till direktiv 79/279 …, vilken har upprepats i direktiv [2001/34], d) artikel 3.1 a jämförd med skäl 8 i direktiv 2004/25 … från en allmän gemenskapsrättslig princip? 2) Om den första frågan besvaras jakande, är då denna allmänna gemenskapsrättsliga princip endast tillämplig på förhållandet mellan ett bolag och bolagets aktieägare eller är den också tillämplig på förhållandet mellan huvudaktieägare som utövar eller förvärvar kontrollen av ett bolag å ena sidan och detta bolags minoritetsaktieägare å andra sidan, i synnerhet avseende ett bolag med börsnoterade aktier? 3) Om de två ovanstående frågorna besvaras jakande, ska då denna allmänna gemenskapsrättsliga princip, mot bakgrund av hur de hänvisningar som avses i fråga 1 har utvecklats över tid, anses ha existerat och vara tillämplig på förhållandena mellan majoritetsaktieägare och minoritetsaktieägare i den mening som avses i fråga 2 redan innan ovannämnda direktiv 2004/25/EG trädde i kraft och i föreliggande fall innan de omtvistade förhållandena uppstod, vilka ägde rum under det första halvåret år 2001?”
6

I artikel 7 i direktivet föreskrivs följande: ”1. De arter som anges i bilaga 2 får med hänsyn tagen till deras populationsnivå, geografiska spridning och reproduktion inom gemenskapen jagas i enlighet med nationell lagstiftning. Medlemsstaterna skall säkerställa att jakten på dessa arter inte äventyrar ansträngningarna att bevara arterna i deras utbredningsområde. 2. De arter som anges i bilaga 2 del 1 får jagas i det geografiska havs- och landområde som omfattas av detta direktiv. 3. De arter som anges i bilaga 2 del 2 får endast jagas i de medlemsstater beträffande vilka detta markerats i den bilagan. 4. Medlemsstaterna skall säkerställa att jakt, även falkenering om sådan bedrivs, som äger rum i enlighet med gällande nationella bestämmelser, överensstämmer med principerna om ett förnuftigt utnyttjande och en ekologiskt balanserad kontroll av de berörda fågelarterna och är förenlig med de åtgärder som vidtas enligt artikel 2 med avseende på populationen av dessa arter, särskilt flyttfåglar. De skall särskilt se till att de arter på vilka jaktlagstiftning tillämpas inte jagas under uppfödningssäsongen eller under häckningens olika stadier. Beträffande flyttfåglar skall medlemsstaterna särskilt se till att de arter som berörs av jaktbestämmelser inte jagas under häckningen eller under återvändandet till häckningsplatserna. Medlemsstaterna skall till kommissionen lämna all relevant information om den praktiska tillämpningen av sina gällande jaktbestämmelser.”