Mål T‑311/04

José Luis Buendía Sierra

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Tjänstemän – Befordran – Befordringsomgången 2003 − Tilldelning av prioritetspoäng”

Sammanfattning av domen

1. Tjänstemän – Talan – Rättsakt som går någon emot

(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 45, 90 och 91)

2. Tjänstemän – Talan – Föregående klagomål till administrationen

(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 45 och 90.2)

3. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 25.2, 26, 43, 45 och 90.2)

4. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

5. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

6. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

7. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

8. Tjänstemän – Beslut som går någon emot – Sättet för antagande

(Tjänsteföreskrifterna, artiklarna 45, 90.2 och 91)

9. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

10. Tjänstemän – Befordran – Jämförelse av kvalifikationer

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

11. Tjänstemän – Talan – Dom om ogiltigförklaring – Verkningar

(Artikel 233 EG ; tjänsteföreskrifterna, artikel 45)

1. Befordringssystemet har införts med stöd av kommissionens interna regler och grundas på hänsynstagande till ackumulerade meriter som kommer till uttryck i form av poäng som har samlats under föregående år. Den slutgiltiga rättsakten genom vilken befordringsförfarandet avslutas är komplex, eftersom den utgörs av två skilda beslut, nämligen tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng på vilket det första ovannämnda beslutet grundar sig. Tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng utgör en självständig rättsakt som kan bli föremål för klagomål och i förekommande fall för domstolsprövning inom ramen för de rättsmedel som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna.Tilldelningen av poäng under ett bestämt år har följder som inte endast begränsas till det berörda befordringsförfarandet utan påverkar flera befordringsförfaranden och medför tvingande rättsverkningar av sådan art genom att väsentligt förändra dennes rättsliga ställning.

En tjänsteman som har upptagits i förteckningen över tjänstemän som befordrats kan, om han bestrider det totala antalet poäng som han tilldelats av tillsättningsmyndigheten, och därmed de resterande poäng som kvarstår till nästa befordringsomgång, följaktligen anföra klagomål och i förekommande fall väcka talan mot beslutet om tilldelning av poäng som ger upphov till bindande och slutgiltiga rättsverkningar för tjänstemannen.

Det är vidare tänkbart att en tjänsteman som inte blivit befordrad och som inte önskar väcka talan om att han inte blivit befordrad under det aktuella befordringsförfarandet, utan endast mot att han inte tilldelats ett visst antal poäng, vilka inte möjliggör för honom att uppnå tröskelvärdet för befordran, kan inleda ett identiskt förfarande.

En tjänsteman som inte blivit befordrad på grund av att han oriktigt skulle ha tilldelats ett otillräckligt antal poäng för att uppnå befordringströskeln kan rikta sin talan såväl mot tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng som mot beslutet om upprättande av förteckningen över de tjänstemän som befordrats. Även om dessa två beslut kan åtskiljas i rättsligt hänseende och vara föremål för olika yrkanden om ogiltigförklaring, är det uppenbart att de i själva verket har ett nära samband med varandra om befordran nekas. Det sistnämnda är nödvändigtvis uteslutande kopplat till det totala antalet poäng som tilldelats tjänstemannen i förhållande till befordringströskeln, med undantag för de fall när en tjänsteman som ligger på befordringströskeln och tillhör ex aequo-gruppen, det vill säga de tjänstemän som uppnått befordringströskeln men som till antalet är fler än befordringsmöjligheterna, inte blivit befordrad, och detta på grund av underordnade överväganden som har samband med tjänstgöringstiden i lönegraden och lika möjligheter.

I det senare fallet kan den berörda tjänstemannen med giltig verkan väcka talan mot tillsättningsmyndighetens slutgiltiga beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats med motiveringen att tillsättningsmyndighetens bedömning vid rangordning av tjänstemän som tillhör ex aequo-gruppen är felaktig.

(se punkterna 82 och 88–94)

2. När det gäller ett befordringssystem som införts med stöd av kommissionens interna regler och som grundas på hänsynstagande till ackumulerade meriter som kommer till uttryck i form av poäng som har samlats under föregående år och där den slutgiltiga rättsakten genom vilken befordringsförfarandet avslutas är komplex, eftersom den utgörs av två skilda beslut, nämligen tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng på vilket det första ovannämnda beslutet grundar sig, anser förstainstansrätten att tremånadersfristen för att anföra klagomål mot såväl tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats som mot beslutet om fastställande av det totala antalet poäng av rättssäkerhetsskäl, med hänsyn till principen om likabehandling och god förvaltningssed, skall börja löpa den dag då tjänstemannen får kännedom om sin uppdaterade personalakt om befordran på institutionens intranät under förutsättning att detta skett inom en rimlig frist från den tidpunkt då protokollet offentliggörs med uppgift om att information om antalet tilldelade poäng är disponibel på det aktuella intranätet.

Offentliggörandet av förteckningen över de tjänstemän som befordrats, som endast innehåller namnen och tjänsteplacering på de personer som berörs, gör det möjligt för de tjänstemän som berörs att vinna säker och definitiv kännedom om den komplexa åtgärd som går honom emot genom vilken befordringsförfarandet avslutas. Det är först efter att ha tagit del av sin personalakt om befordran som tjänstemannen kan få kännedom om sitt totala antal poäng och poängens fördelning.

(se punkterna 105, 111, 112, 115, 118 och 121)

3. Ett befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler och som baseras på en kvantifiering av meriter och som kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng, där vissa ”meritpoäng” som motsvarar det betyg som tjänstemannen fått vid den regelbundna betygssättningen enligt artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och andra så kallade ”prioritetspoäng” som ges härutöver och inte i sig är avgörande för befordran syftar till att belöna tjänstemän för arbete som går utöver den enskildes arbetsbeskrivning eller tjänstemän som med framgång har tagit på sig ytterligare arbetsuppgifter i institutionens intresse, strider inte mot likabehandlingsprincipen i artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. De olika poängtyperna syftar nämligen till att belöna väl utfört arbete, och tilldelningen av dem skall alltid motiveras med synpunkter på meriterna.

Inom ramen för ett sådant system, där befordringsförfarandet avslutas genom en komplex rättsakt som utgörs av två skilda beslut, nämligen tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng på vilket det första ovannämnda beslutet grundar sig, utgör inte den omständigheten att beslutet om tilldelning av prioritetspoäng inte motiverats ett åsidosättande av artikel 25 andra stycket i tjänsteföreskrifterna. Enligt denna bestämmelse krävs inte att förslag, rekommendationer eller yttranden som inte går en tjänsteman emot eller som avser förberedande rättsakter skall motiveras. Tillsättningsmyndigheten uppfyller motiveringsskyldigheten när den motiverar sitt beslut att avslå ett klagomål som ingetts enligt artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.

Tilldelning av prioritetspoäng strider inte heller mot artikel 26 i tjänsteföreskrifterna vars syfte är att säkerställa tjänstemannens rätt till försvar genom att undvika att beslut som fattas av tillsättningsmyndigheten som rör hans administrativa ställning och karriär grundas på faktiska omständigheter angående hans uppförande som inte har införts i personalakten. Tilldelning av prioritetspoäng sker nämligen med utgångspunkt från rapporterna om karriärutveckling och de berörda tjänstemännens meriter som framgår av rapporterna om karriärutveckling. Upprättandet av rapporter om karriärutveckling är en del av ett komplext förfarande i vilket tjänstemännen medverkar i enlighet med artikel 43 i tjänsteföreskrifterna enligt vilken en tjänsteman skall underrättas om innehållet i rapporten och ”har möjlighet att lämna de synpunkter på denna som han anser är av betydelse”. En sökande kan slutligen inte med framgång åberopa att rätten till försvar åsidosatts när det gäller besluten om tilldelning av poäng vilka endast utgör förberedande rättsakter till beslut om fastställande av det totala antalet befordringspoäng eller upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats. Rätten till försvar är emellertid inte tillämplig i förhållande till sådana rättsakter, däremot med avseende på sådana som går den berörde emot.

(se punkterna 129–138, 143-147, 152 och 155–157)

4. Befordringssystemet har införts med stöd av kommissionens interna regler och baseras på en kvantifiering av meriter och kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng, varav vissa ”meritpoäng” som motsvarar det betyg som tjänstemannen fått vid den regelbundna betygssättningen enligt artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och andra så kallade ”prioritetspoäng” som ges för att bland tjänstemännen urskilja de mest förtjänstfulla, för att öka deras utsikter att bli befordrade. Att det inom ett sådant system finns en kvot för tilldelning av de sistnämnda poängen inom varje generaldirektorat och att det angetts ett målgenomsnitt för tilldelning av de förstnämnda poängen innebär inte en begränsning av betygssättarnas möjlighet till skönsmässig bedömning som strider mot artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, principen om likabehandling eller principen om karriärutveckling. Det framgår tvärtom att dessa båda mekanismer bidrar till att en representativ bedömning av tjänstemännens meriter kommer till uttryck på ett effektivt sätt, samtidigt som största möjliga grad av jämförbarhet av bedömningar i alla kommissionens generaldirektorat säkerställs, och följaktligen även likabehandling av ovannämnda tjänstemän. Det är härvid viktigt att påpeka att jämförelsen av kvalifikationer i praktiken skall ske från ett jämlikhetsperspektiv och utifrån jämförbara källor för information och upplysningar.

Kvoten av prioritetspoäng inom varje generaldirektorat överensstämmer med ändamålet med denna poängtyp, nämligen att bland tjänstemännen urskilja de mest förtjänstfulla, för att öka deras utsikter att bli befordrade. En begränsning av antalet poäng som står till förfogande medför nämligen att generaldirektoraten måste göra ett sådant urval. Detta ändamål är förenligt med artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, likabehandling och rätten till karriärutveckling.

Vad gäller målgenomsnittet kan konstateras att ovannämnda bestämmelse inte ålägger generaldirektoraten någon absolut skyldighet att beakta nämnda genomsnitt, men uppmuntrar dem att göra detta. Den omständigheten att generaldirektoraten beaktar det målgenomsnitt som angetts innebär emellertid inte att deras utrymme för skönsmässig bedömning begränsas på ett sätt som strider mot artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, principen om likabehandling och principen om rätten till karriärutveckling. Detta genomsnitt uttrycker nämligen med ett matematiskt uttryck bedömningen av en genomsnittlig tjänstemans arbetsinsats och hindrar inte betygssättarna från att använda en bred betygsskala, även i kombination med vägledande och inte bindande intervall, utifrån hur befordran i allmänhet skett tidigare. Det begränsar inte betygssättarnas möjlighet att skilja mellan de enskilda bedömningar som gjorts av varje tjänstemans arbetsinsats beroende på om dessa arbetsinsatser överskrider eller underskrider genomsnittet då betygssättaren har möjlighet att nyansera sin bedömning av tjänstemännen. Det gör det möjligt att förebygga risken för inflation av betyg och ålägger tvärtom betygssättarna att göra en mer strikt jämförelse av varje enskild tjänstemans meriter. Angivandet av ett målgenomsnitt gör det även möjligt att minska risken för skillnader i genomsnittet vid betygssättningen i olika generaldirektorat som inte kan motiveras av objektiva skäl som har samband med de betygssatta tjänstemännens meriter. Systemet med målgenomsnitt tar hänsyn till en verklighet som allt oftare observeras, nämligen en enhetlig fördelning av tjänstemän som vid betygsättningen erhåller betyg som ligger runt medelvärdet, möjligheten att avvika från målgenomsnittet när deras särskilda situation inte överensstämmer med verkligheten och möjligheten för varje tjänsteman att inkomma med ett överklagande för att få tillsättningsmyndigheten att tilldela honom en eller flera prioritetspoäng utöver generaldirektoratens poängantal, vilket är tillräckligt för att avhjälpa svårigheter på de avdelningar som har ett stort antal dugliga tjänstemän.

(se punkterna 169, 172–177, 179–183 och 187)

5. En ändring av en reglering är ägnad att skapa nya situationer vid en viss tidpunkt och samtidigt se till att tidigare situationer tas i beaktande. När det gäller ett befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler och som baseras på en kvantifiering av meriter och kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng ankommer det på tillsättningsmyndigheten att utforma ändringar av regler som gäller under en övergångsperiod avseende tjänstemännens befordran under hänsynstagande till de begränsningar som sammanhänger med övergången från ett system till ett annat, vilket kan tvinga administrationen att inom vissa gränser och tillfälligt avstå från en strikt tillämpning av bestämmelser och gällande principer som normalt sett är tillämpliga på situationer som den förevarande. Sådana avsteg måste emellertid motiveras av ett tvingande behov som anknyter till övergången och får varken till sin räckvidd eller giltighetstid gå utöver vad som är nödvändigt för att säkerställa den föreskrivna övergången från ett system till ett annat. Beaktande av ackumulerade meriter i en bestämd lönegrad hos de tjänstemän som var anställda vid kommissionen vid den tidpunkten då ovannämnda system trädde i kraft omfattar tilldelning av olika övergångspoäng till dessa tjänstemän.

Varje tjänsteman skall ex officio tilldelas ett visst antal prioritetspoäng per år i lönegraden upp till en viss gräns. Tjänstgöringstiden i en lönegrad kan betraktas som en objektiv indikator, men endast delvis, på de meriter som en tjänsteman samlat. Tilldelning av sådana poäng innebär ett beaktande av tjänstgöringstid i lönegraden i strid med de bestämmelser som normalt reglerar befordringsförfaranden. Inrättande av ett system som kännetecknas av en kvantifiering av meriter och nödvändigheten av att uppnå en viss tröskel motsvarande det ackumulerade antalet meritpoäng och prioritetspoäng för att kunna bli befordrad innebär i förevarande fall att de meriter som tjänstemän samlat sedan deras sista befordran i form av ett visst antal poäng som tilldelats dem enligt en metod som är förenlig med principen om likabehandling skall beaktas. Den åtgärd som består i en automatisk tilldelning av prioritetspoäng på grundval av tjänstgöringstiden i lönegraden uppfyller detta tvingande behov som anknyter till övergången. Bestämmelser som begränsar dess räckvidd, till exempel begränsning till endast den första befordringsomgång som följer ikraftträdandet av det nya systemet, dessa poängs begränsade inverkan på det totala antalet poäng som skall tilldelas samt det faktum att befordran underställs villkoret att tjänstemannen uppnått ett visst minimiantal andra poäng i sin senaste karriärutvecklingsrapport leder till slutsatsen att tillsättningsmyndigheten inte gått utöver vad som är nödvändigt för att säkerställa den föreskrivna övergången från ett system till ett annat.

Högst 2 tillfälliga prioritetspoäng kan tilldelas per tjänsteman av tillsättningsmyndigheten på förslag av befordringskommittéerna. De infördes för att lösa särskilda problem som uppstod i samband med övergången mellan det gamla och det nya systemet. Detta särskilda ändamål faller nödvändigtvis inom ramen för syftet med alla övergångspoäng som de utgör del av, nämligen att beakta de meriter som en tjänsteman samlat sedan hans sista befordran. Den bestämmelse genom vilken tilldelning av tillfälliga prioritetspoäng föreskrivs utgör följaktligen inte något åsidosättande av artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Den omständigheten att tilldelningen av sådana poäng skulle kunna medföra godtyckliga befordringar är ett resultat av tillämpningen i det enskilda fallet och inte av att bestämmelsen i sig är rättsstridig.

Inte heller de tillfälliga prioritetspoäng som kan tilldelas en tjänsteman som redan har varit föremål för förslag om befordran i ett tidigare befordringsförfarande men som inte befordrats strider mot artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. En praxis som medför en automatisk befordran av en restkandidat från föregående befordringsförfaranden utgör förvisso ett åsidosättande av principen om en jämförelse av kvalifikationerna för de tjänstemän som kan komma i fråga för befordran som föreskrivs i artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Tillsättningsmyndigheten har emellertid i princip rätt att vid den jämförande bedömningen av kvalifikationer beakta den omständigheten att en tjänsteman redan har varit föremål för förslag om befordran i ett tidigare befordringsförfarande under förutsättning att han inte blivit mindre förtjänstfull och att hans meriter bedöms i förhållande till meriterna hos övriga befordringsbara kandidater. Så är fallet med de övergångsbestämmelser som kommissionen infört.

Kommissionen har inte någon skyldighet att som system för omvandling av tidigare betyg anta ett så kallat genomsnittssystem för analytiska bedömningar eller det system som inrättats av andra institutioner som påstås begränsa regeln för befordran på grundval av meriter i mindre grad. En ändring av de gällande metoderna för en tjänstemans befordran antas nämligen syfta till att avhjälpa de olägenheter som en tillämpning av äldre bestämmelser medför. Det är följaktligen inneboende i en sådan reformprocess att vid en viss tidpunkt bedöma tjänstemännens meriter utgående från en ny bas. Administrationen har ett stort handlingsutrymme vid bedömningen av huruvida reformprocessen är nödvändig. Det krävs inte att administrationen fullt ut beaktar betyg som tilldelats tjänstemän inom ramen för det gamla systemet, eftersom detta nästan oundvikligen skulle beröva reformen avseende befordran dess praktiska betydelse. Detta trots att anställda inte har någon rätt att behålla gällande lagstiftning.

(se punkterna 204–211, 213, 218 och 220)

6. En bestämmelse i det nya befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler enligt vilken prioritetspoäng kan tilldelas tjänstemän för särskilt arbete som utförs i institutionens intresse strider inte mot artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, eftersom sådana poäng endast kan tilldelas för verksamhet som skiljer sig från de arbetsuppgifter som en tjänsteman normalt utför, som inte bedöms årligen och följaktligen inte ligger till grund för tilldelning av meritpoäng. Tillsättningsmyndigheten har enligt lag möjlighet att undvika att poäng tilldelas för meriter två gånger.

(se punkterna 236 och 240)

7. Inom ramen för ett befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler och som baseras på en kvantifiering av meriter och som kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng leder en strikt tillämpning av en bestämmelse, enligt vilken varje generaldirektorat förfogar över ett antal prioritetspoäng att dela ut motsvarande 2,5 gånger antalet tjänstemän vid generaldirektoratet som befinner sig i sådana lönegrader att de med hänsyn till sin lönegrad kan komma i fråga för befordran och där tilldelningen underkastats en nyckel för fördelning mellan bäst presterande tjänstemän och övriga tjänstemän, till en minskning av det antal prioritetspoäng som får delas ut bland de tjänstemän som tjänstgör vid dessa enheter, vilket uppenbarligen är till de sistnämndas nackdel. Ovannämnda tjänstemän befinner sig således i en objektivt annorlunda situation än deras kolleger vid generaldirektorat eller vid avdelningar med många anställda, vilket för att säkerställa iakttagande av principerna om likabehandling och rätten till karriärutveckling utgör förklaringen till och rättfärdigar att de behandlas annorlunda än de sistnämnda. I en särskild bestämmelse föreskrivs dessutom att om ett generaldirektorat eller en avdelning har färre än fyra tjänstemän i en viss grad skall det samlade antalet tillgängliga prioritetspoäng vara 10 och tilldelningen av dessa poäng skall inte omfattas av den fördelningsnyckel som i allmänhet är tillämplig på övriga tjänstemän.

(se punkterna 246–250)

8. Vare sig i tjänsteföreskrifterna eller i de interna kommissionsregler varigenom ett befordringsförfarande införs som baseras på en kvantifiering av meriter och som kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng, föreskrivs några formkrav beträffande hur sådana beslut skall fattas som avser tilldelning av dessa poäng eller avgörande av klagomål gentemot sådana beslut som riktats till tillsättningsmyndigheten. Artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna, i vilken föreskrivs att en tjänsteman kan vända sig till tillsättningsmyndigheten ”med klagomål mot en åtgärd som går honom emot”, innebär inte att en sådan åtgärd inte kan delges på annat sätt än i pappersform. Härav följer att den behöriga myndigheten kan anta sådana beslut genom en numerisk handling, som framtagits för detta ändamål och som har försetts med en elektronisk underskrift, utan att beslutet även fastställs i pappersform.

(se punkterna 255 och 256)

9. Inom ramen för ett befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler och som baseras på en kvantifiering av meriter och som kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng skall tilldelning av prioritetspoäng, som ges för att bland tjänstemännen urskilja de mest förtjänstfulla, för att öka deras utsikter att bli befordrade, ske på grundval av särskilda meriter hos de berörda tjänstemännen, där tjänstgöringstiden i lönegraden inte kan utgöra en avgörande faktor vid tilldelningen. Som avgörande faktor vid tilldelningen av prioritetspoäng får inte användas det totala antalet meritpoäng som motsvarar det betyg som tjänstemannen fått vid den regelbundna betygssättningen enligt artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och det antal tillfälliga prioritetspoäng som tilldelas tjänstemän ex officio upp till en viss gräns för varje år i lönegraden. Ett sådant kriterium kan nämligen få som objektiv följd att gynna tjänstemän med längre tjänstgöringstid i lönegraden. Administrationen kan förvisso tillfälligt och inom vissa gränser avstå från en strikt tillämpning av bestämmelser och gällande principer som normalt sett är tillämpliga på befordringsförfaranden. Detta får emellertid endast ske för att tillgodose ett tvingande behov som anknyter till övergången från ett gammalt till ett nytt befordringssystem och för att beakta begränsningar som finns i övergången från ett system till ett annat. Det har emellertid fastställts att prioritetspoäng utgör en permanent och inte en tillfällig beståndsdel i det nya befordringssystemet. Att ackumulerade meriter i en bestämd lönegrad skulle beaktas hos tjänstemän vid kommissionen vid den tidpunkten då ovannämnda system trädde i kraft motiverade för övrigt tilldelningen av tre kategorier av tillfälliga poäng.

(se punkterna 286, 288, 290, 293, 297 och 301)

10. Vid prövningen av vilka kvalifikationer som skall beaktas i ett beslut om befordran i enlighet med artikel 45 i tjänsteföreskrifterna och följaktligen även i ett beslut om tilldelning av prioritetspoäng när en sådan bedömning skall kvantifieras har administrationen ett stort utrymme för skönsmässig bedömning, och gemenskapsdomstolarnas kontroll skall, med hänsyn till de tillvägagångssätt och skäl som lett fram till administrationens bedömning, begränsas till huruvida administrationen hållit sig inom skäliga gränser och inte använt sin befogenhet på ett uppenbart felaktigt sätt.

(se punkterna 291 och 320)

11. När gemenskapsdomstolarna, inom ramen för ett befordringssystem som har införts med stöd av kommissionens interna regler och som baseras på en kvantifiering av meriter och som kännetecknas av att tjänstemän årligen tilldelas olika typer av poäng, ogiltigförklarat ett beslut av tillsättningsmyndigheten att tilldela sökanden ett visst antal poäng skall även beslutet att inte uppta sökanden på förteckningen över befordrade tjänstemän ogiltigförklaras, eftersom de åtgärder som administrationen måste vidta för att avhjälpa ovannämnda rättsstridigheter kan få sökanden att uppnå tröskelvärdet för befordran. En ogiltigförklaring av hela förteckningen över tjänstemän som befordrats skulle utgöra en alltför långtgående påföljd. Denna bedömning motsägs inte av den omständigheten att de beslut som fattats inom ramen för det ifrågasatta befordringsförfarandet inte upphör att gälla efter detta, så att sökanden i framtiden kan komma att konkurrera med de tjänstemän vars befordran inte ogiltigförklarats.

(se punkterna 340–342 och 349)

FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen i utökad sammansättning)

den 19 oktober 2006( )

”Tjänstemän − Befordran − Befordringsomgången 2003 − Tilldelning av prioritetspoäng”

I mål T‑311/04,

José Luis Buendía Sierra, tjänsteman vid Europeiska gemenskapernas kommission, Bryssel (Belgien), företrädd av advokaterna M. van der Woude och V. Landes,

sökande,

mot

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Berscheid och V. Joris, båda i egenskap av ombud, biträdda av advokaten D. Waelbroeck,

svarande,

angående en talan om ogiltigförklaring

– av beslutet som fattats av generaldirektören vid kommissionens rättstjänst om att endast tilldela sökanden en enda prioritetspoäng från generaldirektoratet för befordringsomgången 2003 – ett beslut som delgavs den 2 juli 2003 och fastställdes genom tillsättningsmyndighetens beslut, som delgavs den 16 december 2003,

– av tillsättningsmyndighetens beslut att inte tilldela sökanden någon särskild prioritetspoäng för ytterligare verksamhet som utförts i institutionens intresse för befordringsomgången 2003, som delgavs genom systemet Sysper 2 den 16 september 2003,

– av följande beslut: tillsättningsmyndighetens beslut att tilldela sökanden totalt 20 poäng för befordringsomgången 2003, förteckningen över meriterade tjänstemän i lönegrad A5 för befordringsomgången 2003, som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 69-2003 av den 13 november 2003, förteckningen över tjänstemän som befordrats till lönegrad A4 under befordringsomgången 2003, som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 73‑2003 av den 27 november 2003 samt beslutet att inte skriva in sökandens namn i dessa förteckningar,

– i den mån det är påkallat, av tillsättningsmyndighetens beslut av den 15 juni 2004 att avslå det klagomål som sökanden hade gett in den 12 februari 2004,

meddelar

FÖRSTAINSTANSRÄTTEN

(femte avdelningen i utökad sammansättning)

sammansatt av ordföranden M. Vilaras samt domarna M. E. Martins Ribeiro, F. Dehousse, D. Šváby och K. Jürimäe,

justitiesekreterare: handläggaren I. Natsinas,

efter det skriftliga förfarandet och förhandlingen den 29 september 2005,

följande

Dom

Tillämpliga bestämmelser

1 I artikel 26 första och andra styckena i Tjänsteföreskrifter för tjänstemän i Europeiska gemenskaperna, i den lydelse som var tillämplig vid tidpunkten för omständigheterna i målet (nedan kallade tjänsteföreskrifterna), föreskrivs följande:

”En tjänstemans personalakt skall innehålla följande:

a) Alla handlingar om tjänstemannens administrativa ställning och alla utlåtanden om hans kompetens, prestationsförmåga och uppförande.

b) Tjänstemannens eventuella synpunkter på dessa handlingar.

Handlingarna skall vara registrerade, numrerade och lagda i akter i löpande ordning; de handlingar som anges i punkt a får inte användas eller åberopas av institutionen mot en tjänsteman om de inte meddelats honom innan de lades i akten.”

2 Artikel 43 första stycket i tjänsteföreskrifterna har följande lydelse:

”Varje tjänstemans kompetens, prestationsförmåga och uppträdande i tjänsten med undantag för tjänstemän i lönegraderna A 1 och A 2 skall regelbundet redovisas i en rapport som skall utarbetas minst vartannat år enligt villkor som fastställs av varje institution i enlighet med artikel 110.”

3 Artikel 45.1 första stycket i tjänsteföreskrifterna har följande lydelse:

”En tjänstemans befordran skall beslutas av tillsättningsmyndigheten. Detta skall ske genom att tjänstemannen placeras i den närmast högre lönegraden i den kategori eller i den tjänstegrupp som han tillhör. Befordran skall ske uteslutande genom ett urval bland de tjänstemän som fullgjort en minimiperiod i sin lönegrad och efter en jämförelse av kvalifikationerna för de tjänstemän som kan komma i fråga för befordran och av rapporterna om dessa.”

4 Den 30 oktober 2001 antog kommissionen ett meddelande avseende ”rapporten om karriärutveckling” (personalutvärdering) och befordran (SEK(2001)1697). I detta meddelande fastställs riktlinjer för personalpolitiken för att upprätta ett samband mellan karriärutvecklingen och utvärderingen av de resultat som tjänstemannen redovisar och hans potential. I meddelandet anges bland annat att det nya systemet för befordran huvudsakligen kännetecknas av att det kommer att vara meritbaserat. Kommissionen har tillagt att merit är ett dynamiskt och kumulativt koncept (en ackumulering) … Den kvantifieras med hjälp av ett poängsystem. Efter en viss tid (i förhållande till ackumulerade meriter) ger de ackumulerade poängen tjänstemannen rätt att bli föreslagen att bli befordrad till en högre tjänstegrad. Kommissionen har anfört att de betyg och omdömen som varje enskild tjänsteman erhåller i karriärutvecklingsrapporten motsvarar meritpoängen (nedan kallade MP) till vilka prioritetspoäng adderas (nedan kallade PP). Kommissionen har påpekat att tilldelningen av dessa PP alltid skall motiveras skriftligen med argument som anknyter till meriterna. De avser att belöna de tjänstemän som anses vara de mest förtjänstfulla genom att öka deras befordringsmöjligheter eller göra det möjligt för dem att bli befordrade under det innevarande befordringsförfarandet. Kommissionen har preciserat att tilldelningen av PP även skall vara motiverad med utförligt formulerade bedömningar. Kommissionen har tillagt att PP skall tilldelas i enlighet med en hierarki av kriterier som syftar till att urskilja den personal som anses ha gjort sig förtjänt av PP. Enligt kommissionen är det grundläggande kriteriet en jämförelse mellan meriterna hos hela generaldirektoratet, särskilt med beaktande av personens potential (på grundval av en objektiv bedömning av de prestationer som tillhandahållits och den kompetens som uppvisats). Kommissionen har betonat att syftet med systemet särskilt är att säkerställa största möjliga samstämmighet mellan bedömningar mellan de olika avdelningarna inom kommissionen. Kommissionen har slutligen preciserat att det helt logiskt även rör sig om att säkerställa att de intervall med vilka befordran sker av personal i de olika generaldirektoraten är jämförbara.

5 Den 26 april 2002 antog kommissionen ett beslut om allmänna genomförandebestämmelser för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och ett beslut om allmänna genomförandebestämmelser för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna (nedan kallade genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna).

6 Enligt artikel 1.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna skall en rapport, kallad rapporten om karriärutveckling, ”utarbetas årligen om förmåga, effektivitet och uppförande i tjänsten för samtliga tjänstemän … i personalen”.

7 I artikel 2.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna definieras begreppen MP och PP i den mening som avses i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. I artikel 2.1 andra till femte styckena i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs följande:

”Syftet med både [MP] och [PP] är att belöna väl utfört arbete, och tilldelningen av [PP] skall alltid motiveras med synpunkter på meriterna.

[MP] tilldelas i samband med de utlåtanden som görs i rapporten om karriärutveckling.

[PP] tilldelas av följande instanser:

a) Av generaldirektörer (för A/LA-personal) … till förtjänta anställda efter det att rapporterna om karriärutvecklingen har avslutats på generaldirektoratet eller tjänsten. Kriterierna för tilldelning fastställs i artikel 6 i … genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

b) Av tillsättningsmyndigheten på rekommendation av befordringskommittéerna till förtjänta anställda som har tagit på sig ytterligare arbetsuppgifter i institutionens intresse. Kriterierna för tilldelning fastställs i artikel 9 i … genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

c) Av tillsättningsmyndigheten på rekommendation av befordringskommittéerna som svar på överklaganden mot tilldelningar av [PP] enligt artikel 13.2 i … genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

Både [MP] och [PP] ackumuleras under åren. Efter en befordran dras det antal poäng av som motsvarar befordringsgränsen. Eventuella återstående poäng sparas för senare befordringar.”

8 Enligt Administrativa meddelanden nr 99-2002 av den 3 december 2002 avseende personalutvärdering 2001–2002 (övergångsbestämmelser) skall varje enskild tjänsteman under utvärderingen tilldelas ett allmänt betyg på en skala mellan 0 och 20. Detta betyg omvandlas sedan till MP som används i befordringssyfte. Av ovannämnda Administrativa meddelanden framgår att antalet MP, förutom i undantagsfall, motsvarar det allmänna utvärderingsbetyget.

9 I artikel 3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att befordran uteslutande skall ske ”efter beaktande av de för befordran aktuella tjänstemännens jämförbara meriter”. Av denna artikel framgår att det som ”i första hand skall beaktas är antalet [MP] och [PP] som varje tjänsteman har samlat under det föregående (de föregående) året (åren)”. Kommissionen har tillagt att ”andra faktorer enligt artikel 10.1 [i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna] eventuellt [kan] tas i beaktande om det är nödvändigt att välja mellan två tjänstemän som har lika många [MP] och [PP]”.

10 I artikel 4 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs följande:

”Befordringsförfarandet består av följande två etapper:

a) Generaldirektoraten och befordringskommittéerna, vilka definieras i artikel 14, tilldelar prioritetspoäng i enlighet med artiklarna 6, 7 och 9.

b) Det faktiska befordringsförfarandet enligt artikel 10 genomförs.”

11 Enligt artikel 6 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna skall generaldirektörerna eller direktörerna dela ut de PP, som ställts till generaldirektorats förfogande (nedan kallade PPGD), efter samråd med den gemensamma utvärderingskommittén.

12 Av artikel 6.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna framgår med avseende på denna utdelning ”att varje generaldirektorat [har] ett antal [PP] att dela ut motsvarande 2,5 gånger antalet tjänstemän vid generaldirektoratet som befinner sig i sådana lönegrader att de kan komma ifråga för befordran”. Av ovannämnda bestämmelse och enligt Administrativa meddelanden nr 99-2002 följer emellertid att om ett visst generaldirektorats genomsnittliga meritpoängsresultat för en viss grad överskrider genomsnittet 14 poäng av 20 med mer än en poäng skall generaldirektoratets antal [PP] minskas med exakt samma antal poäng som man överskridit genomsnittet med. Ett generaldirektorat kan emellertid ange skäliga motiv för överskridandet och befordringskommittéerna får, då särskilda omständigheter föreligger, besluta om att påföljden helt eller delvis skall strykas.

13 I artikel 6.2 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att ”[i] samband med förfarandet för tilldelning av [PP] skall varje generaldirektorats generaldirektör och direktörer sammanträda för att enas om enligt vilka kriterier [PP] skall fördelas mellan de olika direktoraten”.

14 I artikel 6.3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs följande:

”Generaldirektörerna och direktörerna skall på förslag av sina direktörer, när det gäller A-personal … och med utgångspunkt från rapporterna om karriärutveckling dela ut [PP] till de tjänstemän som bäst anses vara förtjänta av dessa och detta på bland annat följande grunder:

i) Tjänstemannen har bidragit till att vissa resultat som ingår i direktoratets/generaldirektoratets arbetsprogram men som går utöver den enskildes arbetsbeskrivning har uppnåtts, inbegripet assistans till andra enheter, eller

ii) tjänstemannen har visat sig särskilt duglig och fått särskilt goda resultat i genomförandet av de egna arbetsuppgifterna, vilket skall framgå av rapporterna om karriärutveckling.”

15 I artikel 6.4 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att ”[f]ör att möjliggöra differentiering skall följande regler tillämpas:

a) 50 % av de [PP] som ingår i det poängantal som ställs till generaldirektoratets förfogande skall tilldelas de bäst presterande tjänstemän som är utomordentligt meriterade enligt de kriterier som anges under i och ii. Dessa tjänstemän skall motsvara cirka 15 % av de anställda vid ett generaldirektorat i en och samma lönegrad. Varje tjänsteman skall tilldelas mellan sex och tio poäng.

b) De 50 % som återstår skall fördelas mellan övriga tjänstemän som är meriterade enligt de kriterier som anges under i och ii och var och en av dessa tjänstemän skall tilldelas mellan noll och fyra poäng vardera.

En tjänsteman kan inte få poäng från båda grupperna. Detta innebär att en enskild tjänsteman högst kan få tio poäng per befordringsomgång.”

16 I artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs att när PP tilldelats i enlighet med förfarandet i artikel 6 skall GD ADMIN upprätta en förteckning över meriterade tjänstemän per grad och i fallande poängordning, offentliggöra förteckningarna på intranätet och sprida dem till samtliga anställda. I förteckningarna skall anges vilka tjänstemän som ligger fem poäng under befordringströskeln, de tjänstemän som ligger på tröskeln och de som ligger över den.

17 Enligt artikel 13.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna kan en tjänsteman inom fem arbetsdagar efter det att förteckningen över meriterade tjänstemän offentliggjorts i enlighet med artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna överklaga beslut om tilldelning av PP till befordringskommittéerna (nedan kallat överklagande). E. EE nligt artikel 13.2 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna skall ”befordringskommittén [om den] vid bedömningen av enskilda fall anser det lämpligt … rekommendera att den aktuelle tjänstemannen tilldelas ett visst antal [PP]. Befordringskommittén skall i sitt yttrande motivera sina åsikter i ärendet och utfärda en rekommendation till tillsättningsmyndigheten” som skall fatta beslut om en eventuell tilldelning av kompletterande PP (nedan kallade PPÖ). Det skall offentliggöras vilket antal sådana prioritetspoäng som har delats ut.

18 Enligt artikel 9.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna skall befordringskommittéerna rekommendera tillsättningsmyndigheten att PP tilldelas tjänstemän för särskilt arbete som utförs i institutionens intresse (nedan kallade PPSA). Denna typ av verksamhet förtecknas i bilaga I till ovannämnda genomförandebestämmelser.

19 Artikel 12 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna innehåller övergångsbestämmelser för befordringsförfarandet 2003 ”så att det är möjligt att beakta tidigare meriter”. I artikel 12.3 i ovannämnda bestämmelser föreskrivs tre kategorier av tillfälliga PP (nedan kallande TPP):

”a) Under övergångsperioden kommer varje tjänsteman att tilldelas [TPP] i form av ett poäng per år i lönegraden, högst sju poäng. Vidare kommer befordringskommittéerna att ha tillgång till ett antal [TPP] motsvarande en faktor av 0,25 per tjänsteman som kommittéerna kan dela ut, dock högst 2 poäng per tjänsteman.

b) Generaldirektoraten kan dela ut tillfälliga prioritetspoäng till tjänstemän som föreslagits för befordran under föregående befordringsomgång, men som inte befordrats” (nedan kallade restkandidater).

20 Enligt Administrativa meddelanden nr 18-2003 av den 17 februari 2003 (Befordringsförfarande 2003 – Kategorierna A, LA, B, C och D – verksamhetsbudget – Restkandidater från befordringsförfarandet 2002) och Administrativa meddelanden nr 34-2003 av den 2 maj 2003 (Befordringsförfarandet 2003), punkt III, kan maximalt fyra kompletterande särskilda prioritetspoäng tilldelas (nedan kallade KSPP).

21 I artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs följande:

”1. Så snart det förfarande som beskrivs i artikel 9 har avslutats skall befordringskommittéerna enligt artikel 14 sammanträda för att diskutera förteckningarna över meriterade tjänstemän och lägga förslag på tjänstemän utanför de egentliga befordringsramarna som skall befordras (ex aequo-gruppen). Om kommittéerna måste välja mellan två tjänstemän med lika många poäng skall hänsyn särskilt tas till faktorer som anciennitet och lika möjligheter. Detta förfarande skall inledas senast den 15 maj. Kommittéerna skall motivera sina förslag och överlämna dem till tillsättningsmyndigheten. Förteckningarna över meriterade tjänstemän enligt dessa förslag skall offentliggöras på Intranet. När det gäller de tjänstemän vars poängtal ligger exakt på tröskeln skall det av förteckningen framgå vilka tjänstemän som befordringskommittén föreslagit för befordran.

2. För att bli befordrad skall en tjänsteman ha fått minst tio [MP] i sin rapport om karriärutveckling vid den senaste bedömningen…

3. I juni månad skall tillsättningsmyndigheten, på grundval av de förslag som lämnats av befordringskommittéerna, fatta beslut om vilka tjänstemän som skall befordras till de olika graderna. När en tjänsteman befordras skall tröskelvärdet dras av från summan av [MP]. Resterande [MP] kvarstår till nästa befordringsomgång.

4. I juli månad skall GD ADMIN offentliggöra förteckningar över de tjänstemän som har befordrats.”

22 I artikel 14.1 och 14.2 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs följande:

”1. Det skall inrättas fem befordringskommittéer, en för var och en av kategorierna A, LA, B, C, och D.

2. Kommittéerna skall ha följande sammansättning:

– För kategori A: En ordförande, som skall vara GD ADMIN:s generaldirektör, ett antal ledamöter motsvarande antalet generaldirektörer och förvaltningschefer och femton ledamöter på lägst A4/LA4-nivå som skall utses av centrala personalkommittén.

– ....”

Bakgrund och förfarande

23 Sökanden är tjänsteman vid Europeiska gemenskaperna sedan april 1991. Han är anställd vid kommissionens rättstjänst sedan den 1 juli 2001.

24 Den 15 mars 2003 erhöll sökanden betyget 16 av 20 i sin rapport om karriärutveckling för perioden juli 2001 till december 2002. Detta betyg omvandlades till 16 MP.

25 Genom beslut som meddelades sökanden den 3 juli 2003 tilldelade generaldirektören vid rättstjänsten sökanden ytterligare en PPGD med stöd av artikel 6 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

26 På grundval av artikel 12.3 a första meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna tilldelades sökanden också tre TPP av rättstjänsten, en poäng per år i den aktuella lönegraden (nedan kallade TPPGD), motsvarande de tre år som sökanden befunnit sig i lönegrad A5.

27 Den förteckning över meriterade tjänstemän som avses i artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna avseende befordringsförfarandet 2003, som gäller tjänstemän i lönegrad A5, såsom sökanden, offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 48-2003 av den 7 juli 2003. Förteckningen innehåller uppgifter om det sammanlagda antalet MP och PPGD men även om antalet TPPGD och antalet KSPP för varje enskild tjänsteman. Sökandens namn anges inte i förteckningen.

28 Den 14 juli 2003 överklagade sökanden med stöd av artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna beslutet att endast tilldela sökanden en enda PPGD. Han framställde också en begäran om tilldelning av PPSA. Befordringskommittén för personal i kategori A sammanträdde den 17 och den 24 oktober samma år bland annat för att pröva överklagandet.

29 Den ovannämnda befordringskommittén upprättade den 13 november 2003 den förteckning över meriterade tjänstemän i lönegrad A5 som anges i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Denna förteckning offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 69-2003 av samma datum. Sökandens namn anges inte i förteckningen.

30 Den 20 november 2003 upprättade tillsättningsmyndigheten en förteckning över de tjänstemän som befordrats under befordringsförfarandet år 2003. Sökandens namn anges inte i förteckningen. Denna förteckning offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 73-2003 av den 27 november 2003.

31 Efter att ha tagit del av sin personalakt om befordran på kommissionens interna webbsida i databasen Sysper 2 den 16 december 2003 fick sökanden kännedom att han totalt tilldelats 20 poäng för befordringsomgången 2003.

32 Kommissionen offentliggjorde ett protokoll till det aktuella befordringsförfarandet i Administrativa meddelanden nr 82-2003 av den 19 december 2003.

33 Sökanden ingav ett klagomål den 12 februari 2004 med stöd av artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.

34 Klagomålet avslogs genom beslut från tillsättningsmyndigheten av den 15 juni 2004 som meddelades sökanden dagen därpå.

35 Sökanden har, genom ansökan som inkom till förstainstansrättens kansli den 22 juli 2004, väckt förevarande talan.

36 Svaromålet ingavs den 19 november 2004.

37 Genom skrivelse som inkom till förstainstansrättens kansli den 14 januari 2005 avstod sökanden från att inge en replik.

38 Med tillämpning av artikel 14 i förstainstansrättens rättegångsregler och på förslag av femte avdelningen beslutade förstainstansrätten, efter att ha hört parterna i enlighet med artikel 51 i rättegångsreglerna, att hänskjuta målet till avdelning i utökad sammansättning.

39 På grundval av referentens rapport beslutade förstainstansrätten (femte avdelningen i utökad sammansättning) att inleda det muntliga förfarandet. Som en åtgärd för processledning enligt artikel 64 i rättegångsreglerna ställde den skriftliga frågor till sökanden och till kommissionen och förelade dem att svara på dessa senast den 31 augusti 2005. Parterna efterkom denna begäran inom den föreskrivna fristen.

40 Parterna anmodades, i skrivelse från förstainstansrättens kansli av den 15 september 2005, att yttra sig över motpartens svar på förstainstansrättens skriftliga frågor senast den 23 september 2005. Sökanden och kommissionen inkom med yttranden till förstainstansrättens kansli den 23 och den 22 september 2005.

41 Parterna utvecklade sin talan och svarade på förstainstansrättens frågor vid det muntliga förfarandet den 29 september 2005.

Parternas yrkanden

42 Sökanden har i sin ansökan yrkat att förstainstansrätten skall

– förordna om företeende av handlingar genom åtgärder för processledning,

– ogiltigförklara följande rättsakter:

– Beslutet som fattats av generaldirektören vid rättstjänsten om att endast tilldela sökanden en enda prioritetspoäng från generaldirektoratet för befordringsomgången 2003 – ett beslut som delgavs sökanden den 2 juli 2003 och fastställdes genom tillsättningsmyndighetens beslut, vilket delgavs den 16 december 2003.

– Tillsättningsmyndighetens beslut att inte tilldela sökanden någon PPSA för befordringsomgången 2003, som delgavs genom systemet Sysper 2 den 16 september 2003.

– Följande beslut: tillsättningsmyndighetens beslut att tilldela sökanden totalt 20 poäng för befordringsomgången 2003, förteckningen över meriterade tjänstemän i lönegrad A5 för befordringsomgången 2003, som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 69-2003 av den 13 november 2003, förteckningen över tjänstemän som befordrats till lönegrad A4 under befordringsomgången 2003, som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 73-2003 av den 27 november 2003 samt beslutet att inte skriva in sökandens namn i dessa förteckningar.

– I den mån det är påkallat, tillsättningsmyndighetens beslut av den 15 juni 2004 att avslå sökandens klagomål av den 12 februari 2004,

– förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

43 Svaranden har i svaromålet yrkat att förstainstansrätten skall

– fastställa att de argument som framförts av sökanden avseende ogiltigförklaring av beslutet att tilldela honom totalt 20 poäng inte kan tas upp till sakprövning och att de är ogrundade,

– i övrigt ogilla talan, och

– besluta om rättegångskostnaderna i enlighet med gällande rätt.

44 Vid det muntliga förfarandet har kommissionen tagit tillbaka sitt yrkande att talan skall avvisas i den del den är riktad mot beslutet att tilldela sökanden totalt 20 befordringspoäng, vilket förstainstansrätten har beaktat i förhandlingsprotokollet.

45 Efter denna förklaring förklarade sökanden att han drar tillbaka sina yrkanden om ogiltigförklaring av de enskilda besluten att tilldela eller inte tilldela honom olika kategorier av PP, under förutsättning att det fortfarande är möjligt att bestrida giltigheten av kriterierna för tilldelning av särskilda poäng i talan som är riktad mot beslutet om fastställande av det totala antalet befordringspoäng. Detta har beaktats av förstainstansrätten i förhandlingsprotokollet.

Huruvida talan kan tas upp till sakprövning

46 Såsom anges ovan i punkt 44 har kommissionen vid det muntliga förfarandet dragit tillbaka invändningen att talan inte kan tas upp till sakprövning, i den del den är riktad mot beslutet att totalt tilldela sökanden 20 poäng för befordringsomgången 2003.

47 Det bör emellertid erinras om att villkoren för att en talan skall upptas till sakprövning utgör tvingande rätt. Förstainstansrätten får ex officio pröva om de är uppfyllda, och dess prövning är inte begränsad till parternas yrkanden om att talan skall avvisas. Det ankommer uteslutande på förstainstansrätten att i varje enskilt fall, oberoende av parternas ställningstaganden, undersöka och fastställa om det föreligger en rättsakt som går sökanden emot (se förstainstansrättens dom av den 8 mars 2005 i mål T-275/02, D mot BEI, REG 2005, s. I-0000, punkt 42 och där angiven rättspraxis).

48 Enligt fast rättspraxis utgör endast de åtgärder som medför tvingande rättsverkningar av sådan art att de direkt och omedelbart påverkar sökandens intressen genom att på ett betydande sätt förändra dennes rättsliga ställning, rättsakter eller beslut som kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring (domstolens dom av den 11 november 1981 i mål 60/81, IBM mot kommissionen, REG 1981, s. 2639, punkt 9, svensk specialutgåva, volym 6, s. 225, förstainstansrättens dom av den 22 juni 1990 i de förenade målen T‑32/89 och T-39/89, Marcopoulos mot domstolen, REG 1990, s. II-281, punkt 21, samt dom av den 17 december 2003 i mål T-324/02, McAuley mot rådet, REGP 2003, s. I-A-337 och s. II-1657, punkt 28).

49 Det framgår även av rättspraxis att det när det rör sig om beslut som utarbetas i olika etapper endast är de åtgärder som slutgiltigt slår fast beslutsfattarens ställningstagande som utgör en rättsakt mot vilken talan kan väckas, med undantag för mellankommande åtgärder som syftar till att förbereda det slutgiltiga beslutet (domarna i de ovan i punkt 48 nämnda målen Marcopoulos mot domstolen, punkt 21, och McAuley mot rådet, punkt 28).

50 Sökanden har i förevarande fall bestridit lagenligheten av olika rättsakter som antagits inom ramen för befordringsomgången 2003, som är den första omgången som regleras genom de nya genomförandebestämmelserna för artikel 43 och artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, med motiveringen att vissa av dessa rättsaker inte existerar.

51 Under dessa omständigheter finner förstainstansrätten att det krävs en klargörelse av den ratio som ligger till grund för det nya befordringssystemet och hela befordringsförfarandets förlopp för att kunna bedöma den rättsakt som går sökanden emot och fastställa fristen för att väcka talan mot denna.

1. Befordringssystemet

52 Det skall påpekas att befordran sker enligt de tillämpliga bestämmelserna på grundval av tjänstemannens meriter och de arbetsinsatser som tjänstemännen utfört varje år och kommer till uttryck i form av poäng som tilldelas inom ramen för det årliga bedömnings- och befordringsförfarandet.

53 I artikel 3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna med rubriken ”Grunder för befordran” föreskrivs att ”det som i första hand skall beaktas är antalet [MP] och [PP] som varje tjänsteman har samlat under det föregående (de föregående) året (åren)”.

54 Dessutom framgår av artikel 5 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna att en tjänsteman endast kan befordras under förutsättning att tjänstemannen samlat ett visst antal poäng som åtminstone är lika med det eller de av befordringskommittéerna för varje befordringsförfarande fastställda tröskelvärdet eller ”befordringströsklarna”.

55 I artikel 5.3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs nämligen följande:

”Tröskelvärdet för befordran skall vara det antal poäng ([MP] och [PP]) som krävs för befordran till en viss grad. Om budgetmedel finns tillgängliga skall de tjänstemän vars poängtal överskrider tröskelvärdet befordras. De tjänstemän vars poängtal är lika med tröskelvärdet kan eventuellt befordras eller kan få vänta till nästa befordringsomgång, beroende på hur stor den befordringsbara andelen är.”

56 Artikel 10.3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna kompletterar den ovannämnda bestämmelsen genom att det häri föreskrivs att ”[n]är en tjänsteman befordras skall tröskelvärdet dras av från summan av [MP]. Resterande MP kvarstår till nästa befordringsomgång”.

57 Det totala antalet poäng som en tjänsteman erhåller under ett befordringsförfarande är resultatet av en komplex process under vilken tjänstemannen tilldelas MP i samband med de utlåtanden som görs i rapporten om karriärutveckling och PP som enligt artikel 2.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna antingen tilldelas av generaldirektörer eller direktörer för varje generaldirektorat (PPGD) eller av tillsättningsmyndigheten på rekommendation av befordringskommittéerna (PPSA och PPÖ).

58 För befordringsomgången 2003, som var det första året under vilket det nya befordringssystemet tillämpades, föreskrivs dessutom övergångsbestämmelser i artikel 12.3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna ”så att det är möjligt att beakta tidigare meriter”. Dessa bestämmelser omfattar å ena sidan TPP som tilldelas alla tjänstemän i form av en poäng per antalet år som tjänstemannen befunnit sig i tjänsten men maximalt upp till 7 poäng [TPPGD, artikel 12.3 a första meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna] eller på rekommendation av befordringskommittéerna om tjänstemannens situation motiverar detta, dock högst 2 poäng per tjänsteman [TPP, artikel 12.3 a andra meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna], och å andra sidan maximalt fyra tillfälliga prioritetspoäng till tjänstemän som föreslagits för befordran under befordringsomgången år 2002, men som inte befordrats [artikel 12.3 b andra meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna och Administrativa meddelanden nr 18‑2003 och nr 34-2003].

2. Befordringsförfarandet

59 Befordringsförfarandet inleds varje år i slutet av bedömningsförfarandet och dess första fas, som inleds efter tilldelningen av MP, utgörs av en tilldelning av PP av varje generaldirektorat.

60 I förevarande fall tilldelade rättstjänstens generaldirektör sökanden, genom beslut som meddelades sökanden den 3 juli 2003, 1 PPGD på grundval av artikel 6 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna som adderades till de 16 MP som sökanden redan hade erhållit. Med stöd av artikel 12.3 a första meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna tilldelade rättstjänsten sökanden också 3 TPPGD motsvarande de tre år som sökanden tjänstgjort i lönegrad A5. Sökanden erhöll däremot inte någon KSPP i enlighet med artikel 12.3 b i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

61 Förutom att varje generaldirektorat individuellt och konfidentiellt skall upplysa de enskilda tjänstemännen om det ackumulerade antalet MP och PP (artikel 6.8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna) skall kommissionens generaldirektorat för personal och administration, efter tilldelning av PPDG, upprätta och offentliggöra en förteckning över meriterade tjänstemän för varje lönegrad, i vilken det anges vilka tjänstemän som ligger fem poäng under befordringströskeln, de tjänstemän som ligger på tröskeln och vilka tjänstemän som ligger över den, samt ange det ackumulerade antalet MP och PPGD som var och en av dem erhållit (artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna).

62 När det gäller befordringsförfarandet år 2003 offentliggjordes den ovannämnda förteckningen över meriterade tjänstemän i lönegrad A5, såsom sökanden, i Administrativa meddelanden nr 48-2003 av den 7 juli 2003. Denna innehåller uppgifter för varje berörd tjänsteman om det ackumulerade antalet MP och PPGD, men även om de TPPGD och KSPP som tilldelats inom ramen för tillämpningen av övergångsbestämmelserna.

63 I den förteckning som avses i artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna fastställs inte definitivt den situation som de tjänstemän som anges eller som inte anges i denna förteckning befinner sig i med avseende på befordringsförfarandet.

64 Å ena sidan kan den tjänsteman som är missnöjd med det antal PPGD som tilldelats honom inom fem arbetsdagar efter det att ovannämnda förteckning över meriterade tjänstemän offentliggjorts inkomma med klagomål till den behöriga befordringskommittén, som i förekommande fall kan rekommendera tillsättningsmyndigheten att tilldela PPÖ till den berörda tjänstemannen (artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna). Sökanden har för övrigt med giltig verkan ingett ett sådant överklagande den 14 juli 2003.

65 Å andra sidan kan tjänstemännen fortfarande, efter det att den förteckning över meriterade tjänstemän som avses i artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna offentliggjorts, erhålla PPSA (artikel 9 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna) och med tillämpning av övergångsbestämmelserna tillfälliga prioritetspoäng som tilldelas av tillsättningsmyndigheten på förslag av befordringskommittéerna (nedan kallade TPPBK) [artikel 12.3 a andra meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna].

66 Den andra etappen av befordringsförfarandet utgörs av befordringskommittéernas sammanträde och av att tillsättningsmyndigheten tillställs förslag som omfattas av deras behörighetsområde.

67 Det har redan slagits fast att befordringskommittéerna huvudsakligen har dubbel behörighet. De skall dels utfärda rekommendationer till tillsättningsmyndigheten avseende tilldelningen av vissa PP (artiklarna 9, 12 och 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna), med hänsyn tagen till att de ovannämnda kommittéerna normalt sett avger ett yttrande avseende tilldelningen av PPÖ innan de utfärdar sina rekommendationer om utdelning av PPSA till enskilda tjänstemän (artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna), dels lämna förslag till tillsättningsmyndigheten vad gäller rangordningen av de tjänstemän som tillhör den så kallade ex aequo-gruppen, det vill säga gruppen av tjänstemän utanför de egentliga befordringsramarna som skall befordras (artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna).

68 Eftersom ordalydelsen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är otydlig, är det svårt att fastställa tidpunkten för när befordringskommittéerna skall utföra sina uppgifter.

69 Sålunda föreskrivs i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna att befordringskommittéerna skall sammanträda för att diskutera förteckningarna över meriterade tjänstemän och lägga fram förslag genom att göra ett urval från ex aequo-gruppen ”så snart det förfarande som beskrivs i artikel 9 har avslutats”. Det sistnämnda uttrycket, läst tillsammans med artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, kan tolkas på så sätt att artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna innebär att befordringskommittéerna och tillsättningsmyndigheten med avseende på förslaget och beslutet om tilldelning av PP för första gången medverkan efter det att den förteckning över meriterade tjänstemän som avses i artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna offentliggjorts.

70 Syftet med denna medverkan skulle vara att definitivt fastställa tjänstemännens ställning vad gäller det totala antalet poäng som tilldelats under befordringsförfarandet och skulle nödvändigtvis åtföljas av ett nytt sammanträde mellan befordringskommittéerna för att utarbeta förslag avseende rangordningen av tjänstemän som ingår i ex aequo-gruppen.

71 En sådan tolkning är emellertid varken förenlig med ordalydelsen eller systematiken i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

72 Det skall för det första påpekas att det är olämpligt att tillämpa begreppet ”förfarande” eftersom artikel 9 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna egentligen inte innehåller någon beskrivning av ett allomfattande förfarande med fastställande av en detaljerad tidsplan, utan en beskrivning av fördelningen av behörighet mellan befordringskommittéerna och tillsättningsmyndigheten vad gäller tilldelning av PPSA.

73 För det andra innebär den i punkterna 69 och 70 nämnda tolkningen att det finns ett mellanliggande beslut från tillsättningsmyndigheten som avser fastställande av det totala antalet poäng. Artikel 9 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskriver emellertid inte att tillsättningsmyndigheten skall anta en sådan rättsakt, utan fastställer enbart tillsättningsmyndighetens principiella behörighet när det gäller tilldelning av PP, utan att närmare ange när denna behörighet skall utövas.

74 Detsamma gäller även för artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna avseende tilldelning av PPÖ, i vilken det endast föreskrivs att tillsättningsmyndigheten har behörighet att anta beslut, utan att det därvid närmare anges när denna behörighet skall utövas under befordringsförfarandet. I artikel 13.2 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs dessutom att antalet PPÖ som tilldelats av tillsättningsmyndigheten offentliggörs, men det fastställs emellertid inte när de skall offentliggöras. Det bör emellertid noteras att antalet PPÖ som tilldelades för befordringsomgången 2003 har preciserats i protokollet till det aktuella befordringsförfarandet som har offentliggjorts i Administrativa meddelanden nr 82-2003.

75 Det har i själva verket fastställts att det inte i någon artikel i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna föreskrivs när tillsättningsmyndigheten skall anta ett mellanliggande och separat beslut avseende fastställande av det totala antalet poäng.

76 För det tredje anges i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna att befordringskommittéerna skall sammanträda för att ”diskutera förteckningarna över meriterade tjänstemän”, en beteckning som återfinns i artikel 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna och som motsvarar förteckningen över de tjänstemän som ligger fem poäng under befordringströskeln, de tjänstemän som ligger på tröskeln och de som ligger över den med uppgift om det ackumulerade antalet MP och PPGD samt TPPGD och KSPP inom ramen för övergångsbestämmelserna som varje enskild tjänsteman erhållit. Det är meningsfullt att ta hänsyn till en sådan förteckning endast om denna handling fortfarande är av intresse på detta stadium, vilket inte skulle vara fallet om ett beslut av tillsättningsmyndigheten avseende fastställande av det totala antalet punkter skulle antas efter det att ovannämnda förteckning offentliggjorts.

77 När det gäller systematiken i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna bör det påpekas att det i artikel 10.3 i ovannämnda genomförandebestämmelser fastställs att ”[tillsättningsmyndigheten i] juni månad …, på grundval av de förslag som lämnats av befordringskommittéerna, [skall] fatta beslut om vilka tjänstemän som skall befordras till de olika graderna”.

78 Av uppenbara skäl som är hänförliga till god förvaltningssed och rättssäkerhet föreskrivs att antagandet av ett formellt beslut av tillsättningsmyndigheten som gör det möjligt för de tjänstemän som berörs att på ett säkert och slutgiltigt sätt få deras situation i befordringsförfarandet fastställd skall ske i slutet av befordringsförfarandet.

79 En tolkning av genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna som leder till att befordringskommittéernas och tillsättningsmyndighetens medverkande splittras och medför en skyldighet för tillsättningsmyndigheten att anta en mellankommande rättsakt avseende det totala antalet poäng komplicerar oerhört situationen för de tjänstemän som kommer i fråga för befordran, oberoende av om det rör sig om att fastställa den rättsakt som går en tjänsteman emot eller om att beakta tidsfristerna för att överklaga, vilket skulle strida mot kraven på rättssäkerhet.

80 Mot denna bakgrund konstaterar förstainstansrätten att befordringskommittéerna efter offentliggörandet av den förteckning över meriterade tjänstemän som avses i artikel i 8 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna sammanträder för att utarbeta förslag om tilldelning av PP som omfattas av deras behörighet och rangordning av de tjänstemän som tillhör ex aequo-gruppen. Alla dessa förslag finns upptagna i den förteckning över meriterade tjänstemän som anges i artikel 10.1 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

81 I förevarande fall offentliggjordes den förteckning över meriterade tjänstemän som avses i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna i Administrativa meddelanden nr 69-2003 av den 13 november 2003 som en följd av det arbete som befordringskommittéerna utförde avseende personal i kategori A. Dessa befordringskommittéer sammanträdde den 17 och den 24 oktober 2003.

82 I denna förteckning anges namnen på och tjänsteplaceringen av de tjänstemän som ligger på befordringströskeln och de som ligger över den och vilka tjänstemän som ligger fem poäng under tröskeln, samt följande uppgifter:

– Det totala antalet poäng som föreslagits för var och en av dem. Detta poängtal kunde vara högre för vissa tjänstemän jämfört med det poängantal som angetts i förteckningen över meriterade tjänstemän som offentliggjordes den 7 juli 2003 och detta på grund av befordringskommittéernas förslag om tilldelning av PPSA, PPÖ och TPPBK till dem.

– Bokstaven ”p” i marginalen vid sidan av namnet på den tjänsteman som kommittén föreslagit för befordran. Det rättsliga kravet och intresset av denna uppgift berör endast ex aequo-gruppen, det vill säga gruppen tjänstemän utanför de egentliga befordringsramarna som skall befordras, en situation i vilken rangordning sker med hänsyn särskilt tagen till faktorer som tjänstgöringstid och lika möjligheter.

83 I förteckningen över meriterade tjänstemän som avses i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna fastställs inte heller definitivt den situation som de tjänstemän som anges eller som inte anges i denna förteckning befinner sig i inom ramen för befordringsförfarandet.

84 Såsom redan har angetts gäller oberoende av om det är fråga om tilldelning av PP eller om skillnader inom ex aequo-gruppen att befordringskommittén endast överlämnar förslag till tillsättningsmyndigheten som ensam har befogenhet att fatta beslut, vilket även framgår av artikel 2 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och av artiklarna 10 och 14.4 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. I detta sammanhang skall påpekas att vissa genomförandebestämmelser för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är oklart avfattade, vilket är beklagligt. Dessa oklarheter kan leda till förvirring i fråga om befordringskommitténs roll, såsom till exempel rubriken för artikel 9, ”[PP] som tilldelas av befordringskommittéerna”. I artikel 9.3 anges emellertid uttryckligen att det rör sig om enskilda ”förslag” om tilldelning av PP som överlämnas till tillsättningsmyndigheten som ”fattar beslut om eventuell tilldelning av [PP]”. Detsamma gäller i fråga om artikel 12.3 a andra meningen i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna avseende tilldelning av TPPBK, vilket kommissionen medgav vid förhandlingen.

85 I artikel 10.3 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna framgår det också tydligt att tillsättningsmyndigheten skall ”fatta beslut” om vilka tjänstemän som skall befordras till de olika graderna på grundval av de ”förslag” som lämnats av befordringskommittéerna, vilka inte är bindande för tillsättningsmyndigheten som först skall befatta sig med eventuell tilldelning av poäng och därefter med rangordning av de tjänstemän som tillhör ex aequo-gruppen. Tillsättningsmyndigheten kan således besluta att följa eller inte följa de förslag som lämnats av befordringskommittéerna, vilket i det senare fallet kan innebära en sänkning eller höjning av det totala antalet poäng för den berörde tjänstemannen. Detta i sin tur medför att tjänstemannens poängtal antingen kan överskrida, underskrida eller vara lika med tröskelvärdet för befordran.

86 Den tredje och sista etappen av befordringsförfarandet består i att upprätta en förteckning över de tjänstemän som har befordrats. I förevarande fall upprättade tillsättningsmyndigheten en förteckning över de tjänstemän som befordrats till lönegrad A4 den 20 november 2003 som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 73-2003 av den 27 november 2003 och som på så sätt kom till samtliga berörda tjänstemäns kännedom, såsom sökandens. Av denna förteckning framgår att tillsättningsmyndigheten beslutade att fastställa alla förslag från befordringskommittén avseende tilldelning av poäng och rangordning av tjänstemän tillhörande ex aequo-gruppen.

3. Rättsakt som går sökanden emot

87 Av vad som anförts ovan följer att befordringsförfarandet avslutas genom att en förteckning upprättas över de tjänstemän som befordrats. I detta slutliga beslut anges namnen på de tjänstemän som befordrats under det innevarande befordringsförfarandet. Det är då denna förteckning offentliggörs som de tjänstemän som anser sig vara befordringsbara vinner säker och definitiv kännedom om hur deras meriter bedömts och som deras juridiska ställning påverkas (förstainstansrättens dom av den 21 november 1996 i mål T‑144/95, Michaël mot kommissionen, REGP 1996, s. I-A-529 och s. II-1429, punkt 30, och dom av den 19 mars 2003 i de förenade målen T-188/01–T‑190/01, Tsarnavas mot kommissionen, REGP 2003, s. I-A-95 och s. II‑495, punkt 73).

88 Det bör emellertid erinras om att tilldelningen av poäng under ett bestämt år har följder som inte endast begränsas till det berörda befordringsförfarandet. Det nya befordringssystemet grundas på hänsynstagande till ackumulerade meriter som kommer till uttryck i form av poäng som har samlats under det föregående (de föregående) året (åren). Därav framgår att de poäng som tilldelats under ett bestämt år påverkar flera befordringsförfaranden.

89 I en liknande situation har förstainstansrätten i en dom av den 11 december 2003, Breton mot Europeiska gemenskapernas domstol (mål T‑323/02, REGP 2003, s. I-A-325 och s. II-1587, punkterna 52–54), emellertid fastslagit att fastställandet av antalet poäng inför en befordran är en självständig rättsakt med bindande rättsverkningar som kan påverka tjänstemännens intressen genom att väsentligen förändra tjänstemannens rättsliga situation, trots att det endast utgör en etapp i befordringsförfarandet.

90 Denna rättspraxis är tillämplig på det förevarande målet, trots att den avser ett befordringssystem med endast en kategori av poäng. Förstainstansrätten anser därför att den slutgiltiga rättsakten genom vilken befordringsförfarandet avslutas är komplex, eftersom den utgörs av två skilda beslut, nämligen tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng på vilket det första ovannämnda beslutet grundar sig. Tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng utgör en självständig rättsakt som mot bakgrund av den rättspraxis som avses i föregående punkt kan bli föremål för klagomål och i förekommande fall för domstolsprövning inom ramen för de rättsmedel som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna.

91 En tjänsteman som har upptagits i förteckningen över tjänstemän som befordrats kan, om han bestrider det totala antalet poäng som han tilldelats av tillsättningsmyndigheten, och därmed de resterande poäng som kvarstår till nästa befordringsomgång, följaktligen anföra klagomål och i förekommande fall väcka talan mot beslutet om tilldelning av poäng som ger upphov till bindande och slutgiltiga rättsverkningar för tjänstemannen.

92 Det är vidare tänkbart att en tjänsteman som inte blivit befordrad och som inte önskar väcka talan om att han inte blivit befordrad under det aktuella befordringsförfarandet, utan endast mot att han inte tilldelats ett visst antal poäng, vilka inte möjligör för honom att uppnå tröskelvärdet för befordran, kan inleda ett identiskt förfarande.

93 En tjänsteman som inte blivit befordrad på grund av att han oriktigt skulle ha tilldelats ett otillräckligt antal poäng och som följaktligen ligger under befordringströskeln kan rikta sin talan såväl mot tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng som mot beslutet om upprättande av förteckningen över de tjänstemän som befordrats. Även om dessa två beslut kan åtskiljas i rättsligt hänseende och vara föremål för olika yrkanden om ogiltigförklaring, är det uppenbart att de i själva verket har ett nära samband med varandra om befordran nekas. Det sistnämnda är nödvändigtvis uteslutande kopplat till det totala antalet poäng som tilldelats tjänstemannen i förhållande till befordringströskeln, med undantag för de fall när en tjänsteman som ligger på befordringströskeln och tillhör ex aequo-gruppen inte blivit befordrad, och detta på grund av underordnade överväganden som har samband med anciennitet och lika möjligheter.

94 I det senare fallet kan den berörda tjänstemannen med giltig verkan väcka talan mot tillsättningsmyndighetens slutgiltiga beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats med motiveringen att tillsättningsmyndighetens bedömning vid rangordning av tjänstemän som tillhör ex aequo-gruppen är felaktig.

95 I förevarande fall skall erinras om att sökanden som inte blivit befordrad under befordringsförfarandet 2003, anförde klagomål och väckte sedan talan vid förstainstansrätten särskilt mot tillsättningsmyndighetens beslut att tilldela honom totalt 20 poäng, mot förteckningen över de tjänstemän som befordrats i lönegrad A4 under befordringsförfarandet 2003 och mot tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av denna förteckning varigenom sökanden inte befordras.

96 Sökanden har i förevarande mål också bestridit lagenligheten av beslutet att endast tilldela honom en enda PPGD eller att inte tilldela honom PPSA samt beslutet om att inte uppta sökanden i förteckningen över meriterade tjänstemän i lönegrad A5 som offentliggjordes i Administrativa meddelanden nr 69-2003 av den 13 november 2003 och förteckningen som sådan.

97 Dessa beslut utgör förberedande rättsakter som antas före, och är nödvändiga för, det slutliga beslutet om befordran och den rättsakt som detta omfattar (vilken kan särskiljas och är självständig), det vill säga beslutet om fastställande av det totala antalet poäng som sökanden vill få ogiltigförklarat vid förevarande instans. Så förhåller det sig med beslutet om tilldelning av PPGD oberoende av om ett överklagande har ingetts mot detta eller inte på grundval av artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Även om ett sådant klagomål inte inges och tillsättningsmyndigheten därmed inte kan ändra antalet PPGD genom att tilldela PPÖ förblir beslutet om tilldelning av PPGD inte desto mindre en förberedande rättsakt, eftersom det maximala antalet PPGD som kan tilldelas inte gör det möjligt att uppnå tröskelvärdet för befordran.

98 Enligt rättspraxis kan dessa rättsakter inte bli föremål för en självständig talan om ogiltigförklaring, men lagenligheten av dessa rättsakter kan alltid bestridas i en talan som är riktad mot det slutliga beslutet (förstainstansrättens dom av den 9 april 2003 i mål T‑134/02, Tejada Fernández mot kommissionen, REGP 2003, s. I-A-125 och s. II-609, punkt 18).

99 Sökanden har under förhandlingar visserligen återkallat sina yrkanden om ogiltigförklaring av besluten att endast tilldela honom en enda PPDG eller att inte tilldela honom PPSA, under förutsättning att han har juridisk möjlighet att bestrida giltigheten av kriterierna för tilldelning av ovannämnda poäng i en talan som är riktad mot beslutet om fastställande av det totala antalet poäng.

100 Förstainstansrätten anser att ett sådant återkallande inte kan tas upp till prövning. Förstainstansrätten kan nämligen endast godta ett återkallande av yrkanden som framställts i en talan om detta sker på ett klart och ovillkorligt sätt (förstainstansrättens dom av den 12 mars 1992 i mål T‑73/91, Gavilan mot parlamentet, REGP 1992, s. II-1555, punkt 26.

101 Det skall slutligen påpekas att sökanden, i den mån det är påkallat, i förevarande fall har yrkat ogiltigförklaring av tillsättningsmyndighetens beslut av de 15 juni 2004 att avslå hans klagomål. Förstainstansrätten erinrar härvid om att ett administrativt klagomål och ett uttryckligt eller tyst avslag på klagomålet av tillsättningsmyndigheten enligt fast rättspraxis utgör en integrerad del av ett komplext förfarande. Under dessa omständigheter följer att även om talan formellt sett är riktad mot avslaget på det administrativa klagomålet, medför den ändå att förstainstansrätten skall pröva den rättsakt som har gått sökanden emot och som är föremål för hans klagomål (domstolens dom av den 17 januari 1989 i mål 293/87, Vainker mot parlamentet, REG 1989, s. 23, punkt 8, och dom av den 7 februari 1990 i mål C‑343/87, Culin mot kommissionen, REG 1990, s. I-225, punkt 7, förstainstansrättens dom av den 16 oktober 1996 i mål T-36/94, Capitanio mot kommissionen, REGP 1996, s. I-A-449 och s. II-1279, punkt 33, och dom av den 7 juni 2005 i mål T-375/02, Cavallaro mot kommissionen, REG 2005, s. I-0000, punkt 59).

4. Fristerna för att väcka talan

102 Det skall erinras om att personalens rätt att väcka talan mot administrationens rättsakter som går den emot allmänt regleras av artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna. Av dessa bestämmelser framgår att hela det domstolssystem som upprättats präglas av det väsentliga kravet att rätten att väcka talan endast kan utövas om bestämda tidsfrister respekteras noggrant (domstolens dom av den 10 december 1980 i mål 23/80, Grasselli mot kommissionen, REG 1980, s. 3709, punkt 25, och förstainstansrättens dom av den 11 mars 1993 i mål T-87/91, Boessen mot CES, REG 1993, s. II-235, punkt 27).

103 Iakttagande av de tidsfrister som föreskrivs i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna kräver att tjänstemannen har uttrycklig och full kännedom om den rättsakt som går honom emot.

104 Med avseende på den tidsfrist på tre månader som beviljas en tjänsteman för att anföra klagomål mot en rättsakt som går honom emot föreskrivs i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna att denna tidsfrist börjar löpa

– ”den dag åtgärden offentliggörs, om det är fråga om en allmän åtgärd,

– den dag beslutet delges den det är riktat till, dock senast den dag han får kännedom om beslutet, om det är fråga om en individuell åtgärd; om en individuell åtgärd även kan gå emot en tredje man skall dock tidsfristen för denne löpa från och med den dag då han får kännedom om åtgärden, dock senast från och med den dag då den offentliggörs …”.

105 Dessa bestämmelser som upprättar ett samband mellan tidpunkten för när fristen på tre månader börjar löpa och det ifrågasatta beslutets rättsliga natur skall i förevarande fall tolkas med beaktande av befordringsförfarandets särdrag, nämligen att den slutgiltiga rättsakten genom vilken befordringsförfarandet avslutas är komplex, eftersom den utgörs av två skilda beslut, nämligen tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och dess beslut om fastställande av det totala antalet poäng under ovannämnda förfarande som utgör grund för det första ovannämnda beslutet. Tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng för befordringsomgången utgör en självständig rättsakt som kan bli föremål för klagomål och i förekommande fall för en talan inom ramen för de rättsmedel som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna.

106 Av den ovannämnda slutsatsen följer att begäran om ogiltigförklaring kan framställas i tre olika typer av mål vid utgången av befordringsförfarandet:

– En talan som enbart avser tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng som kan väckas av en tjänsteman som blivit befordrad men som bestridit antalet resterande poäng eller av en tjänsteman som inte blivit befordrad och som inte godtagit det antal poäng som tilldelats honom, men som inte ifrågasatt att han inte blivit befordrad.

– En talan riktad mot såväl tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng och beslutet om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats som kan väckas av en tjänsteman som inte befordrats med motiveringen att tjänstemannen felaktigt tilldelats ett otillräckligt antal poäng och poängtalet därmed ligger under befordringströskeln eller av en tjänsteman som inte befordrats, vars poängtal är lika med tröskelvärdet för befordran, men som har bestridit att antalet poäng är tillräckligt och tillsättningsmyndighetens urval inom ex aequo-gruppen på grundval av underordnade överväganden.

– En talan som endast avser tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats som kan väckas av en tjänsteman som inte befordrats, vars poängtal är lika med tröskelvärdet för befordran, som endast kritiserat ovannämnda urval.

107 Även om tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet punkter obestridligen utgör en individuell åtgärd mot vilken klagomål kan anföras inom tre månader från och med den dag beslutet delges den det är riktat till, dock senast den dag han får kännedom om beslutet, så utgörs tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats av en mängd individuella åtgärder riktade till de tjänstemän som befordrats till den berörda lönegraden. Dessa åtgärder går emellertid emot den tjänsteman vars namn inte upptagits i förteckningen, eftersom de utgör ett underförstått beslut om att inte befordra tjänstemannen.

108 Tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats skall med avseende på den tjänsteman som inte befordrats således anses som en individuell åtgärd som går emot en tredje man i den mening som avses i artikel 90.2 andra strecksatsen in fine (se, för ett liknande resonemang, domstolens dom av den 19 februari 1981 i de förenade målen 122/79 och 123/79, Schiavo mot rådet, REG 1981, s. 473, punkterna 21 till 23, och förstainstansrättens dom av den 2 juni 2005, i mål T‑326/03, Vounakis mot kommissionen, ej publicerad i rättsfallssamlingen, punkt 24. Enligt ovannämnda bestämmelse börjar således tidsfristen för den tjänsteman som inte befordrats att löpa den dag han får kännedom om ovannämnda åtgärd, dock senast från och med den dag då den offentliggörs.

109 Med beaktande av kommissionens skyldighet enligt artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna att offentliggöra förteckningen över de tjänstemän som befordrats i Administrativa meddelanden skulle, i det fall som avses i punkt 106 andra strecksatsen, två olika utgångspunkter komma i fråga för tjänstemannens klagomål beroende på vilken typ av rättsakt som ifrågasatts. När det gäller det fall som avses i punkt 106 tredje strecksatsen börjar fristen för att anföra klagomål normalt sett löpa dagen för offentliggörandet.

110 En sådan situation är emellertid inte förenlig med det nya befordringsförfarandets särdrag som består i en komplex rättsakt som går någon emot.

111 Offentliggörandet av förteckningen över de tjänstemän som befordrats, som endast innehåller namnen och tjänsteplacering på de personer som berörs, gör det möjligt för de tjänstemän som berörs att vinna säker och definitiv kännedom om deras situation i befordringsförfarandet, men möjliggör inte för dem att få kännedom om tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet punkter.

112 Det är först efter att ha tagit del av sin personalakt om befordran på kommissionens interna webbsida och databas Sysper 2 som den tjänsteman som blivit befordrad eller inte blivit befordrad kan få kännedom om sitt totala antal poäng och poängens fördelning.

113 Den berörda tjänstemannen kan således få kännedom om han ligger på befordringströskeln eller inte och om beslutet att inte befordra honom är motiverat av underordnade överväganden, som sådana som anges i artikel 10 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Vidare kan han få kännedom om dels utgången av ett eventuellt överklagande som gjorts mot det antal PPGD som tilldelats, dels det antal PPSA som eventuellt tilldelats och slutligen när det gäller befordringsförfarandet 2003, om det antal TPPBK som eventuellt tilldelats inom ramen för tillämpningen av övergångsbestämmelserna.

114 Dessa uppgifter krävs för att den berörde tjänstemannen skall kunna fatta beslut om att anföra klagomål. Denne kan slutligen på grundval av antalet poäng och fördelningen av de poäng han erhållit, den slutliga tröskeln för befordran som fastställs av administrationen och de tjänstemän som blivit befordrade under det berörda befordringsförfarandet avgöra att det inte är lämpligt att inleda ett sådant förfarande eller om förfarandet endast skall inledas mot tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng eller mot beslutet om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats.

115 Det är uppenbart att tillsättningsmyndighetens beslut om fastställande av det totala antalet poäng och beslutet om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats är nära kopplade till varandra även om de, såsom redan har angetts ovan, i rättsligt hänseende kan skiljas från varandra och vara föremål för olika yrkanden om ogiltigförklaring, såsom i förevarande fall. Offentliggörandet av ovannämnda förteckning möjliggör emellertid inte för varje berörd tjänsteman att få fullständig kännedom om den komplexa åtgärd som går honom emot genom vilken befordringsförfarandet avslutas.

116 Av befordringsförfarandet 2003 framgår dessutom att det kan gå ett betydligt antal dagar mellan tidpunkten för offentliggörandet av förteckningen över de tjänstemän som befordrats och den dag då tjänstemannen kan få insyn i sin personalakt om befordran på Sysper 2. Denna tidsskillnad beror på att det tar tid för den behöriga avdelningen att uppdatera den aktuella webbplatsen med uppgifter om samtliga tjänstemän som berörs av befordringsförfarandet som år 2003 uppgick till 14 000. Det finns naturligtvis ingen exakt kännedom om vilken tid som krävs för uppdatering vid offentliggörandet av ovannämnda förteckning i Administrativa meddelanden som år 2003 inte innehöll någon uppgift i detta avseende.

117 Även om det rimligtvis kan tänkas att den berörde tjänstemannen, såsom sökanden i förevarande fall, får kännedom om sitt totala antal poäng och deras fördelning inom den tidsfrist på tre månader som föreskrivs för att anföra klagomål, förkortas den tid som krävs för att uppdatera personalakter om befordran på webbplatsen Sysper 2, den tid som tjänstemannen har för att förbereda och framställa sitt klagomål i motsvarande omfattning om antagandet om dubbel utgångspunkt för nämnda tidsfrist godtas när den som beslutet är riktat till väcker talan mot såväl tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats som mot beslutet om fastställande av det totala antalet poäng.

118 Under sådana omständigheter anser förstainstansrätten att tremånadersfristen för att anföra klagomål mot såväl tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats som mot beslutet om fastställande av det totala antalet poäng av rättssäkerhetsskäl, med hänsyn till principen om likabehandling och god förvaltningssed, skall börja löpa den dag då tjänstemannen får kännedom om sin uppdaterade personalakt om befordran på webbplatsen Sysper 2.

119 I detta avseende skall det påpekas att kommissionen i sitt svar på förstainstansrättens frågor har anfört att insyn i databasen av säkerhetsskäl kan ”spåras ” elektroniskt och att ett ”accessprotokoll” möjliggör registrering av de datum då uppgifterna hämtades och namnen på dem som tagit del av uppgifterna.

120 Det framgår dessutom av handlingarna att kommissionen har offentliggjort ett protokoll till befordringsförfarandet 2003 i Administrativa meddelanden nr 82-2003. Punkt 4 i detta protokoll har följande lydelse:

”Uppdatering av personalakterna i Sysper 2

Förslag om tilldelning av poäng som lämnats av befordringskommittéerna och som fastställts av tillsättningsmyndigheten återfinns nu i varje enskild tjänstemans personalakt.

Med tillämpning av artikel 25 i tjänsteföreskrifterna, i vilken det föreskrivs att alla beslut i det enskilda fallet meddelas den berörda tjänstemannen, uppmanas varje tjänsteman i det aktuella beslutet att ta del av sin personalakt i Sysper 2.”

121 Även om detta förfarande inte kan jämställas med ett verkligt delgivande i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna anser förstainstansrätten att tjänstemannen skall ta del av sin personalakt om befordran i Sysper 2 inom en rimlig frist från den tidpunkt då protokollet offentliggörs, vilket hädanefter är praxis hos kommissionen vad beträffar befordringsförfaranden, för att på så sätt motverka alla eventuella försenade försök att ifrågasätta rättsförhållanden som uppkommit under befordringsförfarandet.

122 Det är i förevarande fall klarlagt att sökanden fick kännedom om att dennes totala antal poäng och deras fördelning fastställts genom att ta del av sin uppdaterade personalakt om befordran i Sysper 2 den 16 december 2003, det vill säga innan protokollet offentliggjordes, och att han anförde klagomål mot tillsättningsmyndighetens beslut om upprättande av en förteckning över de tjänstemän som befordrats och beslutet om fastställande av det totala antalet poäng den 12 februari 2004 och respekterade följaktligen den tidsfrist som föreskrivs i detta avseende.

123 Detta klagomål avslogs genom tillsättningsmyndighetens beslut av den 15 juni 2004, som delgavs sökanden dagen därpå. Sökanden väckte förevarande talan den 22 juli 2004, det vill säga inom den frist på tre månader som föreskrivs i artikel 91.3 i tjänsteföreskrifterna.

124 Av vad som ovan anförts följer att talan kan upptas till sakprövning.

Saken

1. Invändningar om rättsstridighet beträffande vissa bestämmelser i genomförandebestämmelserna för artiklarna 43 och 45 i tjänsteföreskrifterna

125 Sökanden har för det första bestridit lagenligheten av artikel 2 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och av artiklarna 3, 6, 7, 9, 10, 12 och 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Sökanden har i huvudsak kritiserat att antalet MP inte är av avgörande betydelse, att tilldelningen av PP inte behöver motiveras, att rätten till försvar åsidosatts och att överklaganden enligt artikel 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är ineffektiva. Han har för det andra gjort gällande att artiklarna 6 och 7 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna, lästa mot bakgrund av Administrativa meddelanden nr 99-2002, är rättsstridiga. Han anser att dessa bestämmelser begränsar generaldirektoratens utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om tilldelning av PPGD och att de hindrar dem från att göra en faktisk jämförelse av tjänstemännens kvalifikationer. Sökanden har för det tredje åberopat att artikel 12 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är rättsstridig. I motsats till sin ordalydelse är denna artikel ingen övergångsbestämmelse, artikeln tilldelar tjänstgöringstid i lönegrad en viktig plats, fastställer inte kriterierna för tilldelning av TPPBK, och ger befordringskommittéerna felaktig behörighet att tilldela sistnämnda poäng. Sökanden har för det fjärde gjort gällande att artikel 9 och punkterna 1, 2, 3, 5 och 6 i bilaga I i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är rättsstridiga. Dessa bestämmelser medför att vissa arbetsinsatser övervärderas och att tjänstemännen inte behandlas lika. Sökanden har för det femte bestridit lagenligheten av artikel 7.2 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna som gynnar de tjänstemän som är anställda vid ett litet generaldirektorat.

Den första invändningen om rättsstridighet, som riktas mot artikel 2 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och mot artiklarna 3, 6, 7, 9, 10, 12 och 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna

126 Sökanden har med stöd av artiklarna 25 och 26 i tjänsteföreskrifterna samt med stöd av dess artikel 45, som avser att säkerställa likabehandling, att befordran sker efter merit, rätten till karriärutveckling och en jämförelse av kvalifikationer, gjort gällande att artikel 2 i genomförandebestämmelserna för artikel 43 i tjänsteföreskrifterna och artiklarna 3, 6, 7, 9, 10, 12 och 13 i genomförandebestämmelserna för artikel 45 i tjänsteföreskrifterna är rättsstridiga. Han har också åberopat rätten till god förvaltningssed och till ett opartiskt och rättvist förfarande samt rätten att yttra sig.

Invändningen om att antalet MP inte är av avgörande betydelse

– Parternas argument

127 Sökanden har gjort gällande att de flesta tjänstemännen vid rättstjänsten har tilldelats mellan 13 och 16 MP. En tjänstemans befordran sker därför inte på grundval av de meriter som framgår av de rapporter som avses i artikel 45 i tjänsteföreskrifterna. Den sker på grundval av antalet PP, varvid högst 21 PP kan tilldelas. Dessa poäng fördelas emellertid oberoende av meriter. Detta innebär i sin tur ett åsidosättande av principen om likabehandling, och principen om att befordran sker efter meriter, principen om rätten till karriärutveckling och principen om jämförelse av kvalifikationer, som säkerställs i artikel 45 i tjänsteföreskrifterna.

128 Kommissionen har svarat att PP belönar meriter och att de förbättrar kommissionens förmåga att särskilja tjänstemännen från varandra på grundval av deras färdigheter.

– Förstainstansrättens bedömning

129 Enligt artikel 45.1 första stycket i tjänsteföreskrifterna skall en tjänstemans befordran beslutas av tillsättningsmyndigheten på grundval av en jämförelse av tjänstemännens kvalifikationer och med hänsyn till deras regelbundet återkommande personalrapporter.

130 Meriter utgör således det avgörande kriteriet för en tjänstemans befordran. Andra kriterier, såsom ålder, tjänstgöringstid i lönegraden eller i tjänsten, skall endast beaktas subsidiärt (domstolens dom av den 14 juli 1983 i mål 9/82, Ohrgaard och Delvaux mot kommissionen, REG 1983, s. 2379, punkt 19, och domen i det i punkt 101 nämnda målet Vainker mot parlamentet, punkterna 16 och 17, förstainstansrättens dom av den 18 september 2003 i mål T-241/02, Callebaut mot kommissionen, REGP 2003, s. I-A-215 och s. II-1061, punkt 44, och dom av den 10 juni 2004 i mål T-330/03, Liakoura mot rådet, REGP 2004, s. I-A-191 och s. II-859, punkt 49). Dessutom skall ovannämnda jämförelse av tillsättningsmyndigheten ske opartiskt och med omsorg, i tjänstens intresse och i enlighet med principen om likabehandling av tjänstemän (förstainstansrättens dom av den 30 november 1993 i mål T‑76/92, Tsirimokos mot parlamentet, REG 1993, s. II-1281, punkt 21, i mål T-78/92, Perakis mot parlamentet, REG 1993, s. II-1299, punkt 16, dom av den 5 november 2003 i mål T-240/01, Cougnon mot Europeiska gemenskapernas domstol, REGP 2003, s. I-A-263 och s. II-1283, punkt 70, dom av den 28 september 2004 i mål T-216/03, Tenreiro mot kommissionen, REGP 2003, s. I-A-245 och s. II-1087, punkt 68, och dom av den 15 september 2005 i mål T-132/03, Casini mot kommissionen, REG 2005, s. I‑0000, punkt 53).

131 Inom denna avgränsade ram har tillsättningsmyndigheten ett stort utrymme för skönsmässig bedömning. Tillsättningsmyndigheten har befogenhet att göra en bedömning av meriterna på det sätt eller enligt den metod som den anser vara lämpligast (se domar i de ovan i punkt 130 nämnda målen Tsirimokos mot parlamentet, punkt 16, Perakis mot parlament, punkt 14, Cou