ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 25 juli 2000. - RJB Mining plc mot Europeiska kommissionen. - EKSG-fördraget - Statligt stöd - Driftstöd - Villkor för tillstånd - Motiveringsskyldighet - Fortsatt förfarande efter mellandom - Uppenbart att talan helt saknar rättslig grund. - Mål T-110/98.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02971



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Åberopande av nya grunder under rättegången - Villkor - Utvidgning av tidigare åberopad grund - Begränsningar

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 48.2 första stycket)

2 Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Omfattning - EKSG-beslut

(EKSG-fördraget, artikel 15 första stycket)

3 Förfarande - Åberopande av nya grunder under rättegången - Otillräcklig motivering - Grund som kan åberopas när som helst under rättegången

Sammanfattning

1 En grund som utgör en utvidgning av en grund som, direkt eller indirekt, anförts i den ansökan genom vilken talan anhängiggjorts och som har en nära koppling till den sistnämnda grunden kan tas upp till prövning. Enligt artikel 48.2 första stycket rättegångsreglerna är det dock inte tillåtet att under pågående rättegång åberopa en ny grund, såvida den inte föranleds av rättsliga och faktiska omständigheter som framkommit först under förfarandet. Det är i detta avseende inte tillräckligt att en grund stöder sig på vissa omständigheter som har nämnts till stöd för en annan grund. Slutligen kan inte en dom i vilken ett rättsläge endast bekräftas, ett rättsläge som sökanden i princip kände till vid tidpunkten då han väckte talan, anses vara en ny omständighet som ger rätt att åberopa en ny grund.

(se punkterna 24, 34 och 36)

2 Enligt artikel 15 första stycket i EKSG-fördraget skall kommissionens beslut vara motiverade. Det skall av motiveringen klart och tydligt framgå hur den institution som har antagit rättsakten har resonerat, så att de som berörs därav kan få kännedom om skälen för den vidtagna åtgärden och tillvarata sina rättigheter, och så att gemenskapsdomstolarna kan utöva sin prövningsrätt. Det krävs dock inte att motiveringen innehåller alla relevanta faktiska och rättsliga omständigheter, eftersom frågan om motiveringen inte endast skall bedömas mot bakgrund av rättsaktens lydelse utan också med beaktande av såväl sammanhanget som alla de rättsregler som gäller på det berörda området.

(se punkt 44)

3 Grunder som avser avsaknad av motivering eller otillräcklig sådan hänför sig till grunderna för rättsordningen och kan åberopas av parterna när som helst under rättegången. Sökanden är således inte förhindrad att kritisera en otillräcklig motivering endast av det skälet att sökanden inte har åberopat den i sin ansökan.

(se punkt 46)
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen i utökad sammansättning) av den 8 december 1998. - Associazione Nazionale Bieticoltori (ANB) m.fl. mot Europeiska unionens råd. - Förordning (EG) nr. 2613/97 - Bestämmelse om avskaffande av nationellt stöd till producenter av sockerbetor från och med regleringsåret 2001/2002 - Talan om ogiltigförklaring - Avvisning. - Mål T-38/98.



Rättsfallssamling 1998 s. II-04191



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om avskaffande av anpassningsstöd till betodlare - Talan av producenter och av en sammanslutning av producenter - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 173 fjärde stycket; rådets förordning nr 2613/97, artikel 2)

Sammanfattning

En talan om ogiltigförklaring av artikel 2 i förordning nr 2613/97 om avskaffande av nationellt stöd till producenter av sockerbetor från och med regleringsåret 2001/2002, vilken har väckts av vissa betodlare, kan inte prövas i sak.

Genom denna bestämmelse införs nämligen en åtgärd med allmän giltighet som är tillämplig på objektivt fastställda situationer och får rättsverkningar för generellt och abstrakt bestämda personkategorier, nämligen medlemsstaterna och producenterna av sockerbetor. Även om denna åtgärd är av den arten att den kan påverka situationen för sökandena, är det enbart i deras objektiva egenskap av ekonomiska aktörer verksamma inom sockerbetssektorn, på samma sätt som alla andra ekonomiska aktörer som bedriver samma verksamhet inom Europeiska gemenskapen.

Det saknar i det avseendet betydelse att effekterna av den nämnda bestämmelsen är mera kännbara i den region där sökandena är verksamma, eftersom den omständigheten att den ifrågasatta bestämmelsen kan ha olika konkreta effekter för de olika rättssubjekt på vilka den är tillämplig inte motsäger dess karaktär av förordning och att sökandena under alla omständigheter befinner sig i samma situation som alla andra italienska betodlare som verkar inom samma region.

Även en talan om ogiltigförklaring av samma bestämmelse, vilken har väckts av en nationell sammanslutning som företräder betodlarnas intressen, skall avvisas, eftersom denna sammanslutning inte särskiljer sig på grundval av något av de kriterier som är relevanta i det avseendet. För det första medges det inte någon som helst rättighet av processuell natur till förmån för sammanslutningar i bestämmelserna om den gemensamma organisationen av marknaden för socker. För det andra befinner sig de betodlare vars intressen företräds av sammanslutningen i fråga i en situation som är jämförbar med den som gäller alla andra ekonomiska aktörer som kan inträda på samma marknad. För det tredje berör inte förordning nr 2613/97 sammanslutningens egna intressen, lika lite som den berör sammanslutningens medlemmar personligen. Sammanslutningen har inte heller spelat en roll som förhandlare i det förfarande som lett till antagandet av den nämnda förordningen.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 29 april 1999. - Alce mot Europeiska kommissionen. - Avvisning. - Mål T-120/98.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01395



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Förordning om klassificering av vissa varor i Kombinerade nomenklaturen - Talan väckt av en producent av mjölksyrabakterier - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 173 fjärde stycket; kommissionens förordning nr 1160/98)

Sammanfattning

En talan om ogiltigförklaring som väckts av en producent av mjölksyrabakterier mot förordning nr 1160/98, enligt vilken produkter som används vid produktion av mjölksyrabakterier skall klassificeras under undernummer 0404 90 21 i Kombinerade nomenklaturen, kan inte upptas till prövning.

Denna förordning är en åtgärd med allmän räckvidd som tillämpas på en objektivt fastställd situation och som medför rättsverkningar för en allmänt och abstrakt angiven personkrets, däribland importörer av de produkter som beskrivs i förordningen. Även om förordningen är av den beskaffenheten att den berör sökandens situation, är det endast i sökandens objektiva egenskap av ekonomisk aktör, vilken importerar de produkter som avses i förordningen, på samma sätt som den berör varje ekonomisk operatör som utövar samma verksamhet inom Europeiska gemenskapen.

Det saknar i detta avseende betydelse att sökanden är den största italienska producenten av mjölksyrabakterier. En sådan omständighet skulle nämligen inte kunna särskilja denne i förhållande till varje annan aktör med avseende på den angripna förordningen, vilken tar sikte på tulltaxan för produkterna i fråga i allmänhet, med anledning av att de importeras från tredje land till samtliga medlemsstater utan åtskillnad.
61998B0060

Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 26 maj 1998. - Ecord Consortium for Russian co-operation mot Europeiska kommissionen. - Interimistiskt förfarande - Begäran om interimistiska åtgärder - Kommissionens beslut att avvisa ett anbud. - Mål T-60/98 R.



Rättsfallssamling 1998 s. II-02205
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen i utökad sammansättning) av den 27 januari 2000. - TAT European Airlines SA mot Europeiska kommissionen. - Statligt stöd - Lufttransporter - Godkännande av ett stöd som betalas ut i tre delposter - Talan mot det beslut genom vilket utbetalningen av den tredje delposten godkänns -Antagande av ett nytt beslut genom vilket stödet godkänns för att genomföra en dom om ogiltigförklaring - Anledning saknas att döma i saken - Villkor. - Mål T-49/97.



Rättsfallssamling 2000 s. II-00051



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Talan mot ett beslut om verkställighet av ett beslut vari ett ogiltigförklarat stöd godkänns - Nytt beslut av kommissionen om godkännande av stödet, vilket inte bekräftar det angripna verkställighetsbeslutet utan ersätter det - Intresse av att föra talan mot beslutet om verkställighet - Föreligger inte

(EG-fördraget, artikel 173 (nu artikel 230 EG i ändrad lydelse))

2 Förfarande - Justering av yrkandena under rättegången - Former - Avsiktsförklaring om att en rättsakt kommer att angripas - Utgör ej justering

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 44)

Sammanfattning

1 När ett beslut av kommissionen om godkännande av statsstöd ogiltigförklaras i sin helhet av gemenskapsdomstolarna, undanröjer denna ogiltigförklaring den rättsliga grunden och existensberättigandet för de verkställighetsbeslut genom vilka kommissionen godkänt utbetalning av de olika delposterna. Den rättsakt varigenom kommissionen sedan bekräftade att stödet var förenligt med den gemensamma marknaden och förnyade sitt godkännande av utbetalningen av stödets olika delposter måste följaktligen anses vara ett självständigt beslut, som ersatt de tidigare besluten om godkännande, och inte enbart en bekräftande rättsakt.

Antagandet av denna nya rättsakt, vilken har en grundläggande, och därmed nyskapande, karaktär vad gäller godkännandet av utbetalningen av de olika delposterna, medför att det inte längre finns något berättigat intresse av att föra talan i det avseendet den gäller ogiltigförklaring av ett tidigare beslut om godkännande av utbetalning av en delpost.

(se punkterna 32-36)

2 Att endast visa sin avsikt att angripa ett beslut kan ej betraktas som en ansökan i enlighet med artikel 44 i förstainstansrättens rättegångsregler. Inte heller kan en sådan avsiktsförklaring jämställas med att yrkandena anpassas under förfarandets gång, vilket undantagsvis, och under speciella omständigheter, är möjligt för sökanden.

(se punkt 41)
61997B0156

Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 12 november 1997. - Achim Berge mot Europeiska kommissionen. - Insyn - Allmänhetens tillgång till kommissionens handlingar - Talan om ogiltigförklaring - Avskrivning. - Mål T-156/97.



Rättsfallssamling 1997 s. II-02097
Förstainstansrättens beslut (andra avdelningen) den 16 februari 1998. - Smanor SA, Hubert Ségaud och Monique Ségaud mot Europeiska kommissionen. - Vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande - Talan om ogiltigförklaring - Avvisning. - Mål T-182/97.



Rättsfallssamling 1998 s. II-00271



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Rättsakt mot vilken talan kan väckas - Kommissionens vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande - Omfattas inte

(EG-fördraget, artikel 169)

Sammanfattning

En talan om ogiltigförklaring som väckts av en enskild mot kommissionens vägran att inleda ett fördragsbrottsförfarande mot en medlemsstat kan inte upptas till sakprövning.

Talan kan inte väckas mot kommissionens vägran dels eftersom det framgår av artikel 169 i fördraget att kommissionen inte är skyldig att inleda ett fördragsbrottsförfarande utan i det avseendet förfogar över ett visst utrymme för skönsmässig bedömning som utesluter en rätt för enskilda att kräva att kommissionen skall ta ställning i någon bestämd riktning, dels eftersom den enskildes klagomål endast kan avse en begäran om att kommissionen skall avge ett motiverat yttrande, vilket i sig inte betraktas som en rättsakt mot vilken talan om ogiltigförklaring kan väckas.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 21 mars 1997. - Antillean Rice Mills NV mot Europeiska unionens råd. - Regler om associaring av utomeuropeiska länder och territorier - Skyddsåtgärd - Interimistiska åtgärder - Ansökan om uppskov med verkställigheten - Skyndsamhet - Föreligger inte. - Mål T-41/97 R.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00447



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Ekonomisk skada - Den ifrågasatta rättsakten har begränsad giltighetstid

(EG-fördraget, artikel 185; rättegångsreglerna för förstainstansrätten, artikel 104.2)

Sammanfattning

Vid en skyndsam prövning av en ansökan om uppskov med verkställigheten skall en ekonomisk skada i princip endast anses som allvarlig och irreparabel då den inte helt kan ersättas om sökandens talan vinner bifall i sak. Så kan bland annat vara fallet då den påstådda skadan hotar företagets existens eller om skadans omfattning inte kan uppskattas ens när den inträffar.

Då sökanden inte har visat att den riskerar att åsamkas irreparabel skada till följd av tillämpningen av den ifrågasatta förordningen, kan förstainstansrättens eventuella ogiltigförklaring av denna vid avgörandet av sakfrågan i målet föranleda lämplig ersättning, även om denna förordning bara har en begränsad giltighetstid. I varje fall innebär den omständigheten att förordningen redan har verkställts och att den föreskrivna tillämpningsperioden redan har löpt ut inte att sökanden berövas ett lämpligt skydd för sina intressen, eftersom den berörda institutionen måste vidta de åtgärder som är nödvändiga för att följa domen och således kan bli skyldig att återställa sökandens situation på lämpligt vis eller undvika att en likadan rättsakt antas.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 26 februari 1997. - C.A.S. Succhi di Frutta SpA mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Förfarande om interimistiska åtgärder - Ansökan om uppskov med verkställighet. - Mål T-191/96 R.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00211



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiskt förfarande - Villkor för upptagande till prövning - Fråga huruvida talan rörande huvudsaken kan tas upp till prövning - Saknar relevans - Gränser

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1)

2 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Begrepp - Bevisbörda

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2; kommissionens förordning nr 228/96)

Sammanfattning

3 Frågan huruvida talan rörande huvudsaken kan tas upp till sakprövning skall i princip inte bedömas inom ramen för ett förfarande om interimistiska åtgärder. En sådan bedömning skall endast ske i samband med prövningen av huvudsaken, utom i det fall då talan vid första anblicken uppenbarligen förefaller att inte kunna prövas, för att inte föregripa förstainstansrättens beslut i huvudsaken.

4 Skyndsamheten att vidta interimistiska åtgärder skall bedömas utifrån huruvida verkställigheten av omtvistade rättsakter, före förstainstansrättens avgörande i huvudsaken, skulle kunna medföra allvarlig och oåterkallelig skada för den part som begär åtgärderna, vilken inte skulle kunna ersättas om det omtvistade beslutet ogiltigförklarades eller som trots sin tillfälliga karaktär inte skulle stå i proportion till svarandens intresse av att få rättsakterna verkställda, även då dessa är föremål för överklagande. Det ankommer på sökanden att visa att villkoren är uppfyllda.

En ansökan om uppskov med verkställighet av ett beslut som har fattats med tillämpning av förordning nr 228/96, i vilket kommissionen har fastställt de kriterier som gäller för att ersätta de äpplen och apelsiner som ursprungligen var avsedda som betalning för leverans av fruktsaft och fruktsylt till befolkningen i Armenien och Azerbajdzjan, med persikor och aprikoser, skall avslås, då sökanden inte har förebringat någon bevisning till stöd för sina påståenden att risk för allvarlig och irreparabel skada har uppkommit till följd av en allvarlig snedvridning av konkurrensen på marknaden för den industriella bearbetningen av persikor, till följd av det omtvistade beslutet.
Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 13 juni 1997. - TEAM Srl och Centralne Biuro Projektowo-Badawcze Budownictwa Kolejowego (Kolprojekt) mot Europeiska kommissionen. - PHARE-programmet - Beslut att återkalla en anbudsinfordran och att utlysa en ny anbudsinfordran - Talan om ogiltigförklaring och skadestånd - Begäran om förklaring att anledning saknas att döma i saken - Invändning om rättegångshinder. - Mål T-13/96.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00983



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Talan mot ett beslut om att återkalla en anbudsinfordran som utlysts inom ramen för PHARE-programmet och att utlysa en ny anbudsinfordran - Tillbakadragande av det projekt som var föremål för de båda anbudsinfordringarna - Talan har mist sitt föremål - Anledning saknas att döma i saken

(EG-fördraget, artiklarna 173 och 176)

Sammanfattning

En talan som förs mot ett beslut från kommissionen att återkalla en anbudsinfordran som utlysts inom ramen för PHARE-programmet, angående ekonomiskt stöd till länder i Central- och Östeuropa, och att utlysa en ny anbudsinfordran mister sitt föremål så att det inte längre finns anledning för förstainstansrätten att döma i saken, om mottagarlandet under målets handläggning begär att det projekt som var föremål för dessa båda anbudsinfordringar skall dras tillbaka från PHARE-programmet och kommissionen bifaller dess begäran. I ett sådant fall, då det inte längre finns något kontrakt att tilldela och då en dom från förstainstansrätten genom vilken det omtvistade beslutet och den nya omtvistade anbudsinfordran ogiltigförklaras således inte skulle kunna föranleda några sådana åtgärder för att följa domen som avses i artikel 176 i fördraget, har sökandena nämligen inte längre något intresse av att få till stånd en ogiltigförklaring.
61996B0019

Förstainstansrättens beslut (fjärde avdelningen) den 22 oktober 1996. - John Carvel och Guardian Newspapers Ltd mot Europeiska unionens råd. - Avskrivning. - Mål T-19/96.



Rättsfallssamling 1996 s. II-01519
Förstainstansrättens beslut (femte avdelningen i utökad sammansättning) av den 7 mars 2000. - Industrie des poudres sphériques mot Europeiska unionens råd. - Fastställande av rättegångskostnader - Intervenients rättegångskostnad - Advokatarvode - Utgifter för resor och uppehälle. - Mål T-2/95 (92).



Rättsfallssamling 2000 s. II-00463



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Föremål för talan

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

2 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Omständigheter som skall beaktas

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

3 Förfarande - Rättegångskostnader - Fastställande - Ersättningsgilla kostnader - Intervenient

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 91 b och 92.1)

Sammanfattning

1 Inom ramen för ett förfarande för fastställande av rättegångskostnader är gemenskapsdomstolarna inte behöriga att fastställa de arvoden som parterna är skyldiga sina egna advokater utan endast att bestämma det arvodesbelopp som kan utkrävas av den part som har förpliktats att ersätta rättegångskostnaderna.

(se punkt 21)

2 Då gemenskapsrätten saknar bestämmelser av taxekaraktär ankommer det på gemenskapsdomstolarna att fritt bedöma omständigheterna i målet med beaktande av tvistens föremål och art, dess betydelse för gemenskapsrättens utveckling samt svårigheterna i målet, omfattningen av det arbete som domstolsförfarandet har kunnat föranleda för ombud eller rådgivare som har medverkat i målet och de ekonomiska intressen som parterna har haft av tvisten. Rätten skall för detta ändamål varken beakta en nationell taxa där advokatarvodena fastställs eller en eventuell överenskommelse som den berörda parten och dennes ombud eller rådgivare har ingått i detta avseende.

(se punkt 22)

3 Inom ramen för en begäran om fastställande av rättegångskostnader som ingetts av en intervenient måste det beaktas att en intervention till sin natur är underordnad huvudyrkandet, och den kan därför inte, förutom i undantagsfall, innebära samma svårigheter som detta. Intervenientens advokatkostnader kan således i princip inte överstiga huvudpartens advokatkostnader.

När huvudparten är en institution vars försvar har skötts av tjänstemän vid dess rättstjänst, biträdda av en advokat, och det belopp som institutionen har krävt endast omfattar advokatkostnaderna, utan att beakta de arbetstimmar som institutionens ombud har ägnat åt målet, kan inte detta belopp anses vara tillräckligt representativt för den arbetsbörda eller de svårigheter som målet har medfört för institutionen. Följaktligen kan detta belopp inte användas som referens vid bedömningen av hur stor del av intervenientens advokatkostnader som skall anses utgöra nödvändiga kostnader.

(se punkterna 23, 25)
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 7 november 1995. - Eridania Zuccherifici Nazionali SpA m. fl. mot Europeiska unionens råd. - Socker - Gemensam organisation av marknaden - Fastställande av interventionspris - Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet. - Mål T-168/95 R.



Rättsfallssamling 1995 s. II-02817



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiska åtgärder - Villkor för upptagande till sakprövning - Upptagande till sakprövning av talan i huvudmålet - Saknar relevans - Gränser

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1)

2 Interimistiska åtgärder - Uppskov med verkställighet - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Förmögenhetsskada

(EG-fördraget, artikel 185; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

3 Frågan om talan i huvudmålet kan upptas till sakprövning skall i princip inte prövas inom ramen för ett interimistiskt förfarande, utan hör till bedömningen av talan i huvudmålet, utom för det fall det vid första anblicken framstår som uppenbart att denna inte kan upptas till sakprövning. Att avgöra frågan om talan kan upptas till prövning på det interimistiska stadiet, när det inte vid en första anblick är fullkomligt uteslutet att den kan prövas, skulle i själva verket innebära att talan i sak avgörs på förhand.

4 Kravet på skyndsamhet avseende en ansökan om interimistiska åtgärder skall bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden åsamkas en allvarlig och irreparabel skada. Det ankommer på denna part att bevisa att den inte kan avvakta utgången av förfarandet i huvudmålet utan att lida skada som medför allvarliga och irreparabla följder, vilket innebär att den parten skall visa att den skaderisk som den påstår sig vara utsatt för är tillräckligt konkret och att den inte får åberopa en endast oviss och slumpmässig skada.

En ren förmögenhetsskada kan inte anses som en irreparabel skada eller ens som en skada som är svår att avhjälpa, förutom under exceptionella omständigheter, eftersom den senare kan ersättas finansiellt.