C 15/22

Överklagande ingett den 23 maj 2022 av Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet av den dom som tribunalen (tredje avdelningen) meddelade den 16 mars 2022 i mål T-281/21, Nowhere mot EUIPO

(Mål C-337/22 P)

(2023/C 15/24)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (ombud: D. Hanf, D. Gája, V. Ruzek, E. Markakis)

Övrig part i målet: Nowhere Co. Ltd

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— upphäva den överklagade domen i mål T-281/21,

— fastställa att klagandens talan i första instans mot andra överklagandenämndens beslut i ärende R 2474/2017-2 inte kan vinna bifall,

— förplikta klaganden att ersätta de kostnader som uppkommit för EUIPO i förevarande förfarande och i förfarandet vid tribunalen.

Grunder och huvudargument

EUIPO har till stöd för sitt överklagande angett en enda grund och har därigenom gjort gällande att tribunalen åsidosatte artikel 8.4 i förordning nr 207/2009 (1) när den fann att överklagandenämnden borde ha beaktat de icke registrerade äldre brittiska varumärken som låg till grund för invändningen, trots att det överklagade beslutet antogs vid en tidpunkt då Förenade kungariket inte längre var en medlemsstat i Europeiska unionen och den övergångsperiod som fastställts i utträdesavtalet (2) hade löpt ut. Härigenom uppkommer en fråga som är av vikt för enhetligheten eller konsekvensen i, eller utvecklingen av, unionsrätten.

Tribunalen fann felaktigt att den relevanta tidpunkten vid bedömningen av invändningen är tidpunkten för ingivandet av den omstridda ansökan om registrering av EU-varumärke,

i. då den förväxlade frågan om fastställandet av vilken lag som är tillämplig i tiden (ratione temporis) med den materiella frågan om giltigheten av den äldre rättigheten vid den tidpunkt då EUIPO meddelar sitt slutliga beslut om invändningen,

ii. då den grundade sig på sin egen praxis, som är felaktig, och under alla omständigheter inte tillämplig i förevarande fall,

iii. då den gjorde den felaktiga rättsliga bedömningen att det saknades bestämmelser i utträdesavtalet om invändningar som framställs innan övergångsperioden löper ut mot ansökningar om registrering av EU-varumärke,

iv. då den åsidosatte domstolens praxis avseende skillnaden mellan talan om intrång och administrativa förfaranden avseende EU-varumärken och därför således felaktigt slog fast a. att det förelåg en motsättning mellan nämnda ansökan om registrering av EU-varumärke och de aktuella äldre brittiska rättigheterna under tidsperioden mellan tidpunkten för ingivande av ansökan om registrering av det varumärket och övergångsperiodens utgång, och b. att klaganden i första instans hade ett berättigat intresse av att vinna framgång med sin invändning efter övergångsperiodens utgång,

v. då den inte beaktade unionslagstiftarens avsikt och inte heller principen om territoriellt skydd för immateriella rättigheter, när den slog fast att en eventuell omvandling av den omstridda ansökan om registrering av EU-varumärke till ansökningar om nationella varumärken, varvid skyddets räckvidd skulle vara identisk med det skydd som följer av den omstridda ansökan om registrering av EU-varumärke, inte skulle ha någon inverkan a. på klagandens i första instans eventuella intresse av att vinna framgång med sin invändning, och b. inte heller på förekomsten av en motsättning mellan de äldre brittiska rättigheterna och det EU-varumärke som avses i denna ansökan,

vi. då den inte tillmätte den betydelse som den borde åt ordalydelsen, det vill säga grammatik och syntax, i artikel 8.4 i förordning nr 207/2009, åt sammanhanget i regel 19.2 d och 20.1 i förordning 2868/95 (3) angående faktiska omständigheter, bevisning och synpunkter som framställts till stöd för de äldre rättigheterna, åt sammanhanget i artikel 42 i förordning nr 207/2009 avseende skydd genom bevis på användning samt bland annat åt syftena med artikel 8.4 i förordning nr 207/2009 och det huvudsakliga syftet med invändningsförfarandet som består i att skydda de intressen som innehavarna av de äldre rättigheterna har genom att bevara den grundläggande funktionen hos dessa rättigheter med avseende på motsättningar i förhållande till eventuella yngre EU-varumärken, för det fall att de senare skulle ha registrerats.

(1) Rådets förordning (EG) nr 207/2009 av den 26 februari 2009 om gemenskapsvarumärken (EUT L 78, 2009, s. 1).

(2) Avtalet om Förenade konungariket Storbritannien och Nordirlands utträde ur Europeiska unionen och Europeiska atomenergigemenskapen 2019/C 384 I/01 (EUT C 384I, s. 1).

(3) Kommissionens förordning (EG) nr 2868/95 av den 13 december 1995 om genomförande av rådets förordning (EG) nr 40/94 om gemenskapsvarumärke (EGT L 303, 1995, s. 1).