Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Mjölk och mjölkprodukter - Tilläggsavgift på mjölk - "Producent" - Begrepp - Skyldighet att producera referenskvantiteten i de enheter där verksamheten bedrevs vid tilldelningen av denna kvantitet - Föreligger inte - Producenter etablerade på före detta Tyska demokratiska republikens territorium - Frihet att producera referenskvantiteten på valfritt produktionsställe - Villkor

(Rådets direktiv nr 3950/92, artiklarna 3.2, 9 c och 9 d)

2. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Mjölk och mjölkprodukter - Tilläggsavgift på mjölk - Tilldelning av avgiftsbefriade referenskvantiteter - Jordbruksföretag beläget i en kommun som tidigare utgjorde en del av Tyska demokratiska republikens territorium - En del av detta territorium har anslutits till en gammal delstat i Förbundsrepubliken Tyskland - Möjlighet för producenten att överföra sin produktion till denna del av territoriet - Villkor

(Rådets direktiv nr 3950/92, artiklarna 3.2, 4.4, 4.5 samt 4.9 c och d)

Sammanfattning

1. Vid en jämförelse av definitionerna för "producent" och "företag" i artikel 9 c respektive 9 d i förordning nr 3950/92 om införande av en tilläggsavgift inom sektorn för mjölk och mjölkprodukter, i dess lydelse enligt förordning nr 751/1999, framgår för det första att var och en som driver ett antal produktionsenheter inom en medlemsstats geografiska territorium och säljer eller levererar mjölk eller mjölkprodukter anses vara en producent utan att det är nödvändigt att jordbruksföretagaren är ägare till de anläggningar som används för produktionen. För att anses vara producent krävs för det andra inte att innehavaren av en referenskvantitet helt eller delvis producerar denna kvantitet i de produktionsenheter som denne drev vid den tidpunkt då referenskvantiteterna tilldelades. Slutligen skall bedömningen av huruvida någon skall anses vara producent göras mot bakgrund av en medlemsstats hela geografiska territorium. Det följer av ovanstående överväganden att bestämmelserna i artikel 9 c och 9 d i förordning nr 3950/92 utgör hinder för att en mjölkproducent som har erhållit en referenskvantitet skall vara skyldig, vid äventyr av att annars inte längre anses vara producent, att i sin helhet eller ens delvis producera denna kvantitet i de produktionsenheter som denne drevvid tidpunkten för tilldelningen av nämnda kvantitet. En producent är tvärtom fri att producera den referenskvantitet som denne har tilldelats av en medlemsstat på valfritt produktionsställe under förutsättning att det är beläget inom denna stats territorium, oavsett om denne äger eller hyr produktionsanläggningarna.

Vad gäller Tyska demokratiska republiken kan det således konstateras att artikel 9 c och 9 d jämförd med tabellen i artikel 3.2 i denna förordning, skall tolkas på så sätt att en mjölkproducent som har sitt säte inom det territorium som förut utgjorde Tyska demokratiska republiken fritt kan producera den tilldelade referenskvantiteten på valfritt produktionsställe under förutsättning att det är beläget inom detta territorium.

( se punkterna 30-33 och 38 samt punkt 1 i domslutet )

2. Det särskilda system som tillfälligt gäller för före detta Tyska demokratiska republiken vad gäller tilläggsavgifter för mjölk är tillämpligt inom hela detta territorium såsom det var avgränsat vid tidpunkten för Tysklands återförening. Det förhållandet att en del av detta territorium, efter denna tidpunkt, har upptagits i en gammal delstat i Förbundsrepubliken Tyskland kan inte påverka möjligheten för en producent som är etablerad i före detta Tyska demokratiska republiken att överföra sin mjölkproduktion till denna del av territoriet, under förutsättning att de mjölkkvantiteter som produceras inräknas i den totala kvantitet som garanteras före detta Tyska demokratiska republiken.

( se punkterna 54 och 55 samt punkt 2 i domslutet )