Begäran om förhandsavgörande framställd av Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola (Spanien) den 24 december 2021 – NM mot Club La Costa (UK) PLC, sucursal en España, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD och European Resorts & Hotels SL

(Mål C-821/21)

(2022/C 171/19)

Rättegångsspråk: spanska

Hänskjutande domstol

Juzgado de Primera Instancia no 2 de Fuengirola

Parter i det nationella målet

Kärande: NM

Svarande: Club La Costa (UK) PLC, sucursal en España, CLC Resort Management LTD, Midmark 2 LTD, CLC Resort Development LTD och European Resorts & Hotels SL

Tolkningsfrågor

Beträffande Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 (1):

1. Vid konsumentavtal på vilka artikel 18.1 i Bryssel I-förordningen är tillämplig, är det förenligt med den förordningen att tolka uttrycket ”den andra avtalsparten” som används i den bestämmelsen så, att det enbart avser den som har undertecknat avtalet, vilket innebär att det inte kan innefatta andra fysiska eller juridiska personer än de som faktiskt har undertecknat avtalet?

2. Om uttrycket ”den andra avtalsparten” tolkas så, att det bara omfattar den som faktiskt har undertecknat avtalet, är det, i de fall där såväl konsumenten som ”den andra avtalsparten” har hemvist utanför Spanien, förenligt med artikel 18.1 i Bryssel I-förordningen att göra en tolkning enligt vilken de spanska domstolarnas internationella behörighet inte kan fastställas av den anledningen att det i den koncern som ”den andra avtalsparten” tillhör ingår bolag som har hemvist i Spanien och som inte har medverkat i undertecknandet av avtalet eller som har undertecknat andra avtal än det som yrkas ogiltigförklarat?

3. Om ”den andra avtalsparten” som avses i artikel 18.1 i Bryssel I-förordningen styrker att det fastställts att denna har hemvist i Förenade kungariket enligt artikel 63.2, är det då förenligt med den bestämmelsen att tolka det så, att den hemvist som fastställts på det sättet begränsar den valmöjlighet som finns enligt artikel 18.1? Är det förutom detta förenligt med den bestämmelsen att tolka det så, att den inte bara slår fast en ”presumtion om de faktiska förhållandena”, eller att den presumtionen vederläggs om ”den andra avtalsparten” bedriver verksamhet utanför den jurisdiktionsort där denna har hemvist, eller att det åligger ”den andra avtalsparten” att styrka att det finns en överensstämmelse mellan dess hemvist som fastställts i enlighet med nämnda bestämmelse och den ort där denna bedriver sin verksamhet?

Beträffande Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 (2):

4. Vid konsumentavtal på vilka Rom I-förordningen är tillämplig, är det förenligt med artikel 3 i den förordningen att tolka det så, att de villkor om fastställandet av tillämplig lag som ingår i de ”allmänna villkoren” i det avtal som parterna har undertecknat eller som ingår i en separat handling som det uttryckligen hänvisas till i avtalet och som det styrkts att den har överlämnats till konsumenten, är giltiga och tillämpliga?

5. Vid konsumentavtal på vilka Rom I-förordningen är tillämplig, är det förenligt med artikel 6.1 i den förordningen att tolka det så, att den bestämmelsen får åberopas av såväl konsumenten som den andra avtalsparten?

6. Vid konsumentavtal på vilka Rom I-förordningen är tillämplig, är det förenligt med artikel 6.1 i den förordning att tolka det så, att om villkoren i den är uppfyllda, ska den lag som anges i den bestämmelsen under alla förhållanden ges företräde framför den lag som anges i artikel 6.3, även om den sistnämnda lagen kan vara mer gynnsam för konsumenten i det konkreta fallet?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1215/2012 av den 12 december 2012 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar på privaträttens område (EUT L 351, 2012, s. 1).

(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 593/2008 av den 17 juni 2008 om tillämplig lag för avtalsförpliktelser (Rom I) (EUT L 177, 2008, s. 6).