FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (femte avdelningen)

den 28 maj 1998

Förenade målen T-78/96 och T-170/96

W

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Tjänstemän — Talan om ogiltigförklaring samt skadeståndstalan — Upptagande till sakprövning — Ändrad tjänsteplacering — Tjänstens intresse — Omsorgsplikt — Maktmissbruk — Motivering — Ansvar — Fel i tjänsten”

Fullständig text på franska II-745

Saken:

Talan om ogiltigförklaring av beslutet av den 20 juli 1995 om att omplacera sökanden, av det uttryckliga beslutet av den 16 februari 1996 om avslag på sökandens klagomål riktat mot ovannämnda beslut, av ett tyst avslag på sökandens begäran om skadestånd av den 19 oktober 1995 samt, om så behövs, av beslutet av den 26 juni 1996 om att inte bifalla sökandens klagomål, riktat mot ovannämnda beslut, i alla delar.

Utgång:

Ogillande.

Resumé av domen

Sökanden, som är tjänsteman i lönegrad C 4 vid kommissionen, är sedan den 16 maj 1991 tjänsteplacerad vid Byrån för Europeiska gemenskapernas officiella publikationer (BEGOP), närmare bestämt vid ledningssekretariatet, enheten för ”extern personal och budget”, för att utföra kontorsarbete under ledning av C som närmast överordnad.

Den 3 juli 1995 meddelade BEGOP:s generaldirektörs assistent sökanden om att hon avsåg att föreslå att omplacera sökanden till en tjänst avseende kontorsarbete vid försäljningsenheten på grund av sökandens dåliga förhållande till C. Genom beslut av den 20 juli 1995 omplacerade BEGOP: s generaldirektör sökanden i tjänstens intresse med verkan från och med den 1 augusti 1995 till en tjänst vid PB/4, grupp A ”Publikationer”.

Den 11 september 1995 begärde sökanden att erhålla sin betygsrapport för år 1991/1993, vilken hon ännu inte hade meddelats. Rapporten tillsändes henne den 6 oktober 1995.

Den 17 oktober 1995 inkom sökanden med ett klagomål mot beslutet om omplacering och den 19 december 1995 inkom hon med en begäran om skadestånd för ekonomisk och ideell skada.

Den 14 december 1995 sammanträdde utskottet för inre tjänster med anledning av klagomålet av den 17 oktober 1995. Sökanden, som var på semester, var inte närvarande.

Den 16 februari 1996 avslog kommissionen uttryckligen sökandens klagomål av den 17 oktober 1995 avseende omplaceringen.

Den 11 mars 1996 inkom sökanden med ett nytt klagomål, denna gång mot det tysta avslaget på hennes begäran om skadestånd av den 19 oktober 1995.

Den 26 juni 1996 biföll tillsättningsmyndigheten delvis sökandens klagomål av den 11 mars 1996 och tillerkände henne ett skadestånd om 30000 BFR för den skada som åsamkats av den försening med vilken betygsrapporten upprättats för år 1991/1993. Klagomålet ogillades i övriga delar.

Genom ansökan av den 22 maj 1996, vilken registrerades under nummer T-78/96, väckte sökanden talan mot beslutet av den 20 juli 1995 och mot det uttryckliga beslutet av den 16 februari 1996.

Genom ansökan av den 22 oktober 1996, vilken registrerades under nummer T-170/96, väckte sökanden talan mot det tysta avslaget på hennes begäran om skadestånd av den 19 oktober 1995 och mot beslutet av den 26 juni 1996.

De båda målen har förenats med avseende på det muntliga förfarandet och domen.

Upptagande till sakprövning

Endast sådana rättsakter som direkt kan påverka en tjänstemans rättsliga ställning skall anses gå någon emot, och dessa rättsakter måste således vara mer ingripande än vanliga organisatoriska åtgärder inom tjänsten, vilka inte påverkar den berörde tjänstemannens anställningsvillkor (punkt 46).

Hänvisning till domstolen den 10 december 1969 i mål 32/68, Grasselli mot kommissionen, REG 1969, s. 505, punkt 4-7, förstainstansrättenden 4 juli 1991 i mål T-47/90, Herremans mot kommissionen, REG 1991, s. II-467, punkterna 21 och 22, förstainstansrätten den 8 juni 1993 i mål T-50/92, Fiorani mot parlamentet, REG 1993, s. II-555, punkt 29

Även om ett beslut om omplacering inte påverkar tjänstemannens ekonomiska villkor eller rang, kan det med beaktande av den berörda tjänstens art och av omständigheterna påverka dennes ideella intressen och framtida utsikter i yrket, eftersom det inom tjänster som har klassificerats lika kan finnas vissa arbetsuppgifter som är bättre ägnade att leda till befordran än andra uppgifter på samma nivå, beroende på vilket slags ansvar som följer med arbetet. Beslutet påverkar nödvändigtvis tjänstemannens administrativa ställning, eftersom det medför en förändring av såväl hans anställningsort som villkoren för arbetsuppgifternas fullgörande och dessa uppgifters art. Det går därför inte att a priori hävda att beslutet inte kan gå den berörde emot (punkt 47).

Hänvisning till domstolen den 27 juni 1973 i mål 3/72, Kley mot kommissionen, REG 1973, s. 679, punkt 4, domstolen den 28 maj 1980 i de förenade målen 33/79 och 75/79, Kuhner mot kommissionen, REG 1980, s. 1677, punkt 13, domstolen den 21 maj 1981 i mål 60/80, Kindermann mot kommissionen, REG 1981, s. 1329, punkt 8, förstainstansrätten den 6 juli 1995 i mål T-36/93, Ojha mot kommissionen, REGP 1995, s. II-497, punkt 42, domstolen den 12 november 1996 i mål C-294/95 P, REG 1996, s. I-5863, punkt 58, förstainstansrätten den 19 juni 1997 i mål T-73/96, Forçat leardo mot kommissionen, REGP 1997, s. II-485, punkt 16

Eftersom det ifrågasatta beslutet i förevarande fall har ändrat villkoren för fullgörandet av sökandens arbetsuppgifter och dessa uppgifters art, påverkar det dennas rättsliga ställning och utgör följaktligen en rättsakt som går någon emot i den mening som avses i artiklarna 90 och 91 i Tjänsteföreskrifter för Europeiska gemenskapernas tjänstemän (tjänsteföreskrifterna).

Hänvisning till domstolen den 23 mars 1988 i mål 19/87, Hecq mot kommissionen, REG 1988, s. 1681, punkt 9-11

Prövning i sak

Den förslå grunden: Åsidosättande av artiklarna 4 och 29 i tjänsteföreskrifterna

Enligt regeln om överensstämmelse mellan det föregående administrativa klagomålet och den förda talan, krävs det att en grund som åberopas inför gemenskapens domstolar redan har åberopats under det administrativa förfarandet för att talan inte skall avvisas, detta för att tillsättningsmyndigheten skall kunna få en tillräckligt klar beskrivning av den kritik som den berörde riktat mot det ifrågasatta beslutet. Även om den talan som förs inför gemenskapens domstolar endast kan innehålla punkter för bestridande som rör samma sak som de som har åberopats i klagomålet, kan dessa punkter för bestridande inför gemenskapens domstolar utvecklas genom att grunder och argument framförs som inte nödvändigtvis fanns med i klagomålet, men som har nära samband med detta. Eftersom det administrativa förfarandet dessutom är informellt, och de berörda vanligtvis i detta skede agerar utan hjälp av advokat, skall myndigheten inte tolka klagomålen restriktivt, utan tvärtom ha en generös inställning vid handläggningen av dem (punkt 61).

Hänvisning till förstainstansrättenden 8 juni 1995 i mål T-469/93, Allo mot kommissionen, REGP 1995, s. II-405, punkterna 26 och 27

I förevarande mål har sökanden i sitt klagomål av den 17 oktober 1995 inte ifrågasatt den rättsliga beteckningen av omplaceringen och heller inte åberopat att artiklarna 4 och 29 i tjänsteföreskrifterna har åsidosatts (punkt 63).

En grund som inte ens underförstått har åberopats under det administrativa förfarandet kan inte göras gällande för första gången inför gemenskapernas domstolar efter att fristerna för klagomål och talan som föreskrivs i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna har löpt ut (punkt 64).

Det är nämligen endast i undantagsfall som avvikelser kan göras från dessa frister, som utgör tvingande rätt, och då på grund av att en ny väsentlig omständighet tillkommit (punkt 65).

Hänvisning till domstolen den 10 december 1980 i mål 23/80, Grasselli mot kommissionen, REG 1980, s. 3709, punkt 26, förstainstansrätten den 7 december 1994 i mål T-242/94, Del Plato mot kommissionen, REGP 1994, s. II-961, punkt 18

Denna lösning, som i rättspraxis har klargjorts med avseende på upptagande av talan till sakprövning, skall utsträckas till att omfatta frågan om huruvida det är möjligt att pröva en grund. De principer som ligger bakom systemet för upptagande till sakprövning av en talan och i synnerhet de som avser regeln om överensstämmelse mellan klagomålet och den förda talan, dvs. rättssäkerhetsprincipen och principen om rätt till försvar, motiverar även att en liknande lösning tillämpas i fråga om upptagande till sakprövning av en grund som har åberopats för första gången vid gemenskapernas domstolar inom ramen för i ett personalmål (punkt 66).

För att pröva om de omständigheter som sökanden har åberopat — dvs. att det publicerades meddelanden om att hennes gamla och nya tjänst båda var vakanta — kan anses utgöra nya väsentliga omständigheter som kan åberopas efter att fristen för klagomål har löpt ut, erinrar förstainstansrätten om att omständigheten att en sökande senare upptäcker en ytterligare grund eller en tidigare föreliggande omständighet i princip inte kan jämställas med en ny omständighet som kan motivera att frister för talan åter börjar löpa utan att rättssäkerhetsprincipen åsidosätts (punkt 68).

Hänvisning till förstainstansrälten den 21 februari 1995 i mål T-506/93, Moat mot kommissionen. REGP 1995, s. II-147, punkt 28

De omständigheter som sökanden har åberopat förelåg innan klagomålet anfördes. Följaktligen kan grunden inte tas upp till sakprövning (punkt 69).

Även om de faktiska omständigheter som sökanden har åberopat skulle anses vara nya väsentliga omständigheter, skall den grund som sökanden har åberopat inte upptas till sakprövning på grund av att sökanden inte har inkommit med en kompletterande begäran grundad på artikel 90 i tjänsteföreskrifterna (punkt 73).

I frånvaro av en sådan tidigare inkommen kompletterande begäran har inte en av det administrativa förfarandets målsättningar uppfyllts, nämligen att tvister mellan gemenskapens tjänstemän eller anställda och administrationen skall kunna göras upp i godo, eftersom administrationen inte har kunnat få tillräckligt precis kännedom om den berördas kritik av det ifrågasatta beslutet (punkt 74).

Hänvisning till domstolen den 14 mars 1989 i mål 133/88, Del Arno Martinez mot parlamentet, REG 1989, s. 689, punkt 9-12, förstainstansrattenden 11 mars 1993 i mål T-87/91. Boessen mot ESK, REG 1993, s. II-235, punkt 28

Den andra grunden: Åsidosättande av artikel 7 i tjänsteföreskrifterna

Institutionerna förfogar över ett omfattande utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om att organisera sina tjänstegrenar med avseende på tilldelning av tjänster och på tjänsteplacering av den personal som de förfogar över. Ett villkor är emellertid att tjänsteplaceringarna görs i tjänstens intresse och med iakttagande av att tjänsterna skall vara likvärdiga (punkt 87).

Hänvisning till domen av den 12 november 1996 i det ovannämnda målet Ojha mot kommissionen, punkt 40, förstainstansrättenden 16 december 1993 i mål T-80/92, Turner mot kommissionen, REG 1993, s. II-1465, punkt 53, domen i det ovannämnda målet Forçat leardo mot kommissionen, punkt 26

Det kan i tjänstens intresse vara motiverat att omplacera en tjänsteman när interna samarbetssvårigheter förorsakar spänningar som hindrar verksamheten från att fungera väl. En sådan åtgärd kan till och med vidtas oberoende av frågan om vem som bär ansvar för misshälligheterna i fråga. Denna rättspraxis är i än högre grad tillämplig vad avser en tjänstegrens externa förbindelser (punkt 88).

Hänvisning till domstolen den 12 juli 1979 i mål 124/78, List mot kommissionen, REG 1979, s. 2499, punkt 13, dom av den 12 november 1996 i det ovannämnda målet Ojha mot kommissionen, punkterna 41 och 42

De eventuella problem som kan uppstå till följd av att en tjänstemän lämnar sin tidigare tjänst och den fördel som hans nya enhet kan dra av omplaceringen är överväganden som faller inom ramen för institutionernas omfattande utrymme för skönsmässig bedömning i fråga om organisationen av sina tjänstegrenar. Under dessa omständigheter skall domstolsprövningen begränsa sig till frågan om tillsättningsmyndigheten har hållit sig inom gränser.som inte kan ifrågasättas och inte har använt sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett uppenbart oriktigt sätt (punkt 92).

Hänvisning till domstolen den 14 juli 1983 i mål 176/82, Nebe mot kommissionen, REG 1983, s. 2475, punkt 18, förstainstansrätten den 13 december 1990 i mål T-20/89, Moritz mot kommissionen, REG 1990, s. II-769, punkt 39, förstainstansrätten den 18 april 1996 i mål T-13/95, Krypitsis mot ESK, REGP 1996, s. II-503. punkt 56

Vad beträffar påståendet att det omtvistade beslutet strider mot artiklarna 26 och 43 i tjänsteföreskrifterna eftersom betygsrapporten från år 1991/1993 inte ingår i sökandens personalakt, påpekar förstainstansrätten att betygsrapporter tillhör den kategori handlingar som på grund av sin karaktär måste införas i personakten, eftersom lagstiftarens syfte med dessa var att säkerställa tjänstemännens rätt att yttra sig avseende frågor som kan påverka hans karriär. Därav följer att när en konfliktsituation redan är känd av samtliga direkt inblandade och den inte innebär att tjänstemännens yrkeskvalifikationer ifrågasätts, påverkar inte omständigheten att en betygsrapport inte har införts i en personakt det ifrågasatta beslutets lagenlighet (punkt 99).

Hänvisning till domstolen den 3 juli 1980 i de förenade målen 6/79 och 97/79, Grassi mot rådet, REG 1980, s. 2141, punkt 17-20, dom av den 12 november 1996 i det ovannämnda målet Ojha mot kommissionen, punkterna 57-59, 67 och 68

Vad beträffar den invändning som avser att tillsättningsmyndigheten inte anordnande ett föregående sammanträde med sökanden, understryker förstainstansrätten att administrationen inte är skyldig att i förväg höra berörda tjänstemän avseende omorganisation av tjänsten som kan påverka deras ställning (punkt 100).

Hänvisning till domen av den 23 mars 1988 i det ovannämnda målet Hecq mot kommissionen, punkt 20, samt till domen av den 6 juli 1995 i det ovannämnda målet Ojha mot kommissionen, punkt 81

Vad beträffar sökandens argument att hon aldrig skall ha haft kännedom om de invändningar som C kunde ha mot henne, är det tillräckligt att konstatera att det ifrågasatta beslutet avsåg att få slut på en objektiv konfliktsituation som sökanden var fullt medveten om och att beslutet inte avsåg att utgöra en påföljd för något beteende (punkt 101).

Vad beträffar sökandens argument att de uppgifter som hör till hennes nya tjänst skulle ligga under nivån på de uppgifter som hon utförde inom ramen för sin tidigare tjänst, erinrar förstainstansrätten om att även om tjänsteföreskrifterna avser att garantera att tjänstemännen får behålla den lönegrad de uppnått samt en tjänst som motsvarar denna lönegrad, tillerkänns de inte någon rätt till en viss tjänst. Tvärtom har tillsättningsmyndigheten rätt att i tjänstens intresse tjänsteplacera tjänstemännen på olika tjänster som motsvarar deras lönegrad (punkt 102).

Regeln om överensstämmelse mellan lönegrad och tjänst, vilken bland annat fastslås i artikel 7 i tjänsteföreskrifterna, medför i detta avseende att om en tjänstemans arbetsuppgifter ändras, skall de nya arbetsuppgifterna inte jämföras med tjänstemannens tidigare arbetsuppgifter, utan med hans lönegrad (punkt 103).

För att en omorganisation av tjänsten skall skada en tjänstemans rättigheter enligt tjänsteföreskrifterna och därigenom kunna bli föremål för en talan, är det för övrigt inte tillräckligt att förändringen medför en ändring eller rentav någon form av minskning av tjänstemannens befogenheter. Det är nämligen nödvändigt att befogenheterna som helhet betraktat även fortsättningsvis klart motsvarar de befogenheter som hör till den berördes lönegrad'och tjänst i fråga om art, betydelse och omfattning (punkt 104).

Hänvisning till domen i det ovannämnda målet Hecq mot kommissionen, punkt 7, förstainstansrättenden 23 oktober 1990 i mål T-46/89, Pitrone mot kommissionen, REG 1990, s. II-577, punkt 33-35, förstainstansrättenden 10 juli 1992 i de förenade målen 59/91 och 79/91, REG 1992, s. II-2061, punkterna 48, 49 och 51

Även om det slutligen är riktigt att administrationen har allt intresse av att tjänsteplacera tjänstemännen i överensstämmelse med deras särskilda duglighet och personliga preferenser, har emellertid tjänstemännen inte rätt att utöva eller bevara specifika arbetsuppgifter eller att vägra varje annan uppgift i sin grundtjänst (punkt 105).

Hänvisning till domstolen den 22 oktober 1981 i mål 218/80. Kruse mot kommissionen. REG 1981. s. 2417. punkt 7, samt av den 1 juni 1983 i de förenade målen 36/81, 37/81 och 218/81. REG 1983, s. 1789. punkt 41-44

Den tredje grunden: Åsidosättande av omsorgsplikten

Administrationens omsorgsplikt gentemot sina anställda avspeglar den balans mellan ömsesidiga rättigheter och skyldigheter som genom tjänsteföreskrifterna har skapats för relationerna mellan institutionerna och deras anställda, men denna plikts krav kan inte hindra tillsättningsmyndigheten från att vidta de åtgärder som den anser vara nödvändiga i tjänstens intresse, eftersom varje tjänsteutnämning i första hand skall ske i tjänstens intresse. Med beaktande av det utrymme för skönsmässig bedömning som institutionerna har för att bedöma tjänstens intresse, måste förstainstansrätten begränsa sig till att kontrollera om tillsättningsmyndigheten har hållit sig inom gränser som inte kan ifrågasättas och inte har använt sitt utrymme för skönsmässig bedömning på ett uppenbart oriktigt sätt.

Hänvisning till domen i det ovannämnda malet Turner mot kommissionen, punkt 77

En tjänsteman kan i det avseendet inte göra sitt personliga intresse gällande gentemot de åtgärder som tillsättningsmyndigheten vidtar för att omorganisera eller rationalisera tjänster och som har erkänts överensstämma med tjänstens intresse (punkt 116).

Hänvisning till domen i det ovannämnda målet Nebe mot kommissionen, punkt 19

Den jjärde grunden: Maktmissbruk

Inom ramen för offentlig förvaltning föreligger maktmissbruk endast om det förekommer objektiva, relevanta och med varandra överensstämmande bevis som visar att det ifrågasatta beslutet har fattats för att uppnå andra syften än de som tillsättningsmyndigheten har enligt tillämpliga bestämmelser i tjänsteföreskrifterna (punkt 129).

Hänvisning till domen i det ovannämnda målet Turner mot kommissionen, punkt 70, förstainstansrätten den 26 september 1996 i mål T-192/94, Maurissen mot revisionsrätten REGP 1996, s. II-1229, punkt 75

Det ifrågasatta beslutet är alls inte en dold påföljd för sökanden, utan en åtgärd avseende omorganisationen av tjänsterna som har vidtagits i syfte att få en konfliktsituation att upphöra och är som sådan en åtgärd i tjänstens intresse. Dessutom har den inte vidtagits på grand av att sökanden på något sätt har hållits ansvarig för något. Under dessa omständigheter kan det ifrågasatta beslutet inte anses utgöra maktmissbruk (punkterna 131 och 132).

Den femte grunden: Motivering saknas

Efter att ha prövat sökandens invändningar, ogillar förstainstansrätten den grund som avser frånvaro av motivering (punkt 141-144).

Skadeståndstalan (mål T-170/96)

1. Yrkandena avseende ersättning för den skada som åsamkats genom beslut av den 20 juni 1995

De fem fel i tjänsten som har åberopats inom ramen för mål T-78/96 såsom grund för ogiltigförklaring

Upptagande till sakprövning

Enligt det rättsmedelssystem som har införts genom artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna kan en skadeståndstalan som utgör en självständig form av talan i förhållande till talan om ogiltigförklaring endast tas upp till prövning om den har föregåtts av ett administrativt förfarande i enlighet med tjänsteföreskrifterna. Detta förfarande skiljer sig åt beroende på om den skada för vilken det yrkas ersättning har förorsakats av en rättsakt som går någon emot i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna eller om skadan har förorsakats av ett handlande som inte innebär något beslutsfattande. I det första fallet måste den berörda personen inom föreskriven tidsfrist anföra klagomål mot rättsakten i fråga till tillsättningsmyndigheten. I det andra fallet däremot måste det administrativa förfarandet inledas med en ansökan om skadestånd enligt artikel 90.1 i tjänsteföreskrifterna och i förekommande fall följas av ett klagomål mot beslutet om att avslå denna ansökan (punkt 156).

Hänvisningtill domen av den 6 juli 1995 i det ovannämnda malet Ojha mot kommissionen, punkt 117, förstainstansrälten den 28 juni 1996 i mål T-500/93, Y mot domstolen. REGP 1996, s. II-977, punkt 64

Om det däremot finns ett direkt samband mellan en talan om ogiltigförklaring och en skadeståndstalan, kan skadeståndstalan tas upp till prövning som en del av talan om ogiltigförklaring, utan att det är nödvändigt att inge vare sig en ansökan om att tillsättningsmyndigheten skall ersätta den påstådda skadan eller ett klagomål genom vilket granden för det uttryckliga eller tysta avslaget på ansökan ifrågasätts (punkt 157).

Hänvisning till förstainstansrättenden 15 juli 1993 i de förenade målen T-17/90, T-28/91 och T-17/92, Cámara Alloisio m.fl. mot kommissionen, REG 1993, s. II-841, punkt 46, domstolens dom i det ovannämnda målet Y mot domstolen, punkt 66

En tjänsteman som inom de i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna angivna tidsfristerna inte har väckt talan om ogiltigförklaring mot en rättsakt som han påstår går honom emot, kan inte, genom en talan om skadestånd för en skada som samma rättsakt har förorsakat, reparera denna underlåtenhet och på så sätt få nya tidsfrister för talan att börja löpa (punkt 158).

Hänvisning till förstainstansrätten den 13 juli 1993, Moat mot kommissionen, T-20/92, REG 1993, s. II-799, punkt 46

Av det ovan anförda framgår följande. Om det finns ett direkt samband mellan en talan om ogiltigförklaring och en skadeståndstalan, kan en separat skadeståndstalan fortfarande tas upp till prövning. Detta gäller även om talan hade kumiat väckas som en del av talan om ogiltigförklaring utan att föregås av en begäran om att tillsättningsmyndigheten skall ersätta den påstådda skadan eller ett klagomål genom vilket granden för det uttryckliga eller tysta avslaget på ansökan ifrågasätts (punkt 159).

När en tjänsteman, inom de i artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna angivna tidsfristerna, har väckt talan om ogiltigförklaring mot en rättsakt som han påstår går honom emot, finns det nämligen ingen risk för att han genom en separat skadeståndstalan får nya tidsfrister för talan att börja löpa, åtminstone inte i fråga om de grunder för ogiltigförklaring som har åberopats inom ramen för talan om ogiltigförklaring (punkt 160).

Prövning i sak

Då en tjänsteman väcker talan om dels ogiltigförklaring av en administrativ rättsakt och dels skadestånd för den skada som han påstår sig ha åsamkats genom denna rättsakt, är yrkandena nära knutna till varandra, varför skadeståndstalan nödvändigtvis ogillas om talan om ogiltigförklaring har ogillats (punkt 166).

Hänvisning till förstainstansrätten den 24 mars 1993 i mål T-72/92. Benzler mot kommissionen, REG 1993, s. II-347, punkterna 21 och 22

Denna rättspraxis är, med vederbörliga ändringar, tillämplig på upptagande till sakprövning av grunder. Eftersom den grund som avser åsidosättande av artiklarna 4 och 29 i tjänsteföreskrifterna har ogillats inom ramen för mål T-78/96 skall den ogillas även inom ramen för mål T-170/96. De övriga grunderna, avseende fyra fel i tjänsten motsvarande de övriga åsidosättanden som påstås ha förekommit inom ramen för talan om ogiltigförklaring, vilka har ogillats inom ramen för sistnämnda talan, skall ogillas även inom ramen för skadeståndstalan (punkt 167-168).

De tre nya påstådda fel i tjänsten

Upptagande till sakprövning

Förstainstansrätten ogillar kommissionens invändning om rättegångshinder avseende de tre nya fel som sökanden har åberopat (punkt 178-183).

Prövning i sak

— Antagandet av beslutet av den 20 juli 1995 på grundval av en ofullständig akt

Granden ogillas, eftersom förstainstansrätten anser att frånvaron av betygsrapporten avseende det avsedda året inte påverkar beslutet av den 20 juli 1995 (punkt 187-188).

— Åsidosättande av principen om god ledning och god förvaltning

Grunden ogillas. Förstainstansrätten anser att kommissionen inte har åsidosatt principen om god ledning och god förvaltning genom att endast tio dagar före sökandens tjänstetillträde upplysa henne om hennes nya tjänst, särskilt som beslutet motiveras av nödvändigheten att få slut på en konfliktsituation och. det därför inte är lämpligt att låta situationen försämras och ge upphov till nya möjligheter till meningsskiljaktigheter mellan de båda berörda (punkt 189-192).

— Omständigheten att utskottet för inre tjänster inte prövade begäran

Talan kan inte vinna bifall på denna grund. Även om omständigheten att det inte hölls något sammanträde med utskottet för ime tjänster skulle kunna utgöra ett åsidosättande av rätten till försvar, anser förstainstansrätten att det i detta mål inte kan anses vara en rättsstridig handling som gör att gemenskapen blir skadeståndsskyldig. Sju av de fel i tjänsten som sökanden har åberopat har nämligen inte ansetts föreligga (punkt 211).

2. Yrkandet om ersättning för den skada som följde av att betygsrapporten 1991/1993 upprättades för sent

Upptagande till sakprövning

Förstainstansrätten ogillar kommissionens invändning om rättegångshinder avseende de tre nya fel som sökanden har åberopat (punkt 226).

Prövning i sak

Omständigheten att det saknas en betygsrapport i en tjänstemans personalakt kan leda till att denne åsamkas en ideell skada om hans karriär har kunnat påverkas därav eller om omständigheten i fråga föranlett osäkerhet eller oro för den berörde om dennes yrkesmässiga framtid (punkt 233).

Hänvisning till förstainstansrätten den 14 januari 1991 i mål T-27/90, Latham mot kommissionen. REG 1991, s. II-35, punkt 49, förstainstansrätten den 17 mars 1993 i mål T-13/92, Moat mot kommissionen, REG 1993, s. II-287, punkt 48, samt till domen i det ovannämnda målet Allo mot kommissionen, punkt 89

Förstainstansrätten anser att det saknas skäl att med hänsyn till rätt och billighet öka det belopp om 30000 BFR som kommissionen tillerkände sökanden under det administrativa förfarandet som ersättning för den ideella skada hon åsamkats (punkt 234—240).

Domslut:

Talan ogillas i de båda målen.