ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 246/4

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 29 juli 2010 (begäran om förhandsavgörande från VAT and Duties Tribunal, Manchester — Förenade kungariket) — Astra Zeneca UK Limited mot Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Mål C-40/09) (1)

(Sjätte mervärdesskattedirektivet - Artikel 2.1 - Innebörden av begreppet tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag - Kuponger som ett bolag tillhandahållit sina anställda som en del av lönen)

2010/C 246/06

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

VAT and Duties Tribunal, Manchester

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Astra Zeneca UK Limited

Motpart: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Saken

Begäran om förhandsavgörande — VAT and Duties Tribunal, Manchester — Tolkning av artiklarna 2.1, 6 b och 17.2 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1) — Begreppet tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag — Värdekuponger som tillhandahålls anställda i enlighet med deras anställningsavtal och som till en del av värdet klassificeras som lön

Domslut

Artikel 2.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, i dess lydelse enligt rådets direktiv 95/7/EG av den 10 april 1995, ska tolkas så, att ett bolags tillhandahållande av en värdekupong, vilken bolaget har köpt in för ett pris inklusive mervärdesskatt till sina anställda mot att dessa avstår från en del av sin lön i kontanter, utgör ett tillhandahållande av tjänster som sker mot vederlag i den mening som avses i denna bestämmelse.

(1) EUT C 90 av den 18.4.2009.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 234/14

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 8 juli 2010 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Förenade kungariket)) — Afton Chemical Limited mot Secretary of State for Transport

(Mål C-343/09) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Giltighet - Direktiv 2009/30/EG - Artikel 1.8 - Direktiv 98/70/EG - Artikel 8a - Luftföroreningar - Bränsle - Användning av metalltillsatser i bränsle - Gränsvärde för metylcyclopentadienyl-mangantrikarbonyl (MMT) - Märkning - Konsekvensbedömning - Uppenbart oriktig bedömning - Försiktighetsprincipen - Proportionalitet - Likabehandling - Rättssäkerhet - Upptagande till sakprövning)

2010/C 234/20

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Afton Chemical Limited

Motpart: Secretary of State for Transport

Saken

Begäran om förhandsavgörande — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Giltigheten av Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/30/EG av den 23 april 2009 om ändring av direktiv 98/70/EG, vad gäller specifikationer för bensin, diesel och gasoljor och införande av ett system för hur växthusgasutsläpp ska övervakas och minskas, om ändring av rådets direktiv 1999/32/EG, vad gäller specifikationen för bränsle som används av fartyg på inre vattenvägar, och om upphävande av direktiv 93/12/EEG (EUT L 140, s. 88) — Giltigheten av märkningskravet för bränsle som innehåller metalltillsatser och av fastställandet av ett gränsvärde för metylcyclopentadienyl-mangantrikarbonyl (MMT) — Uppenbart oriktig bedömning — Åsidosättande av proportionalitetsprincipen, likabehandlingsprincipen och rättssäkerhetsprincipen

Domslut

Vid prövningen av de hänskjutna frågorna har det inte framkommit någon omständighet som påverkar giltigheten av artikel 1.8 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/30/EG av den 23 april 2009 om ändring av direktiv 98/70/EG, vad gäller specifikationer för bensin, diesel och gasoljor och införande av ett system för hur växthusgasutsläpp ska övervakas och minskas, om ändring av rådets direktiv 1999/32/EG, vad gäller specifikationen för bränsle som används av fartyg på inre vattenvägar, och om upphävande av direktiv 93/12/EEG, i den mån som det genom nämnda artikel införs en ny artikel 8a.2 och 8a.4–6 i Europaparlamentets och rådets direktiv 98/70/EG av den 13 oktober 1998 om kvaliteten på bensin och dieselbränslen och om ändring av rådets direktiv 93/12/EEG.

(1) EUT C 267, 07.11.2009.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 274/2

Domstolens dom (andra avdelningen) av den 10 juni 2010 (begäran om förhandsavgörande från Corte d’appello di Roma (Italien)) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) mot Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)

(Mål C-395 och C-396/08) (1)

(Direktiv 97/81/EG - Ramavtalet om deltidsarbete - Likabehandling av deltidsarbetande och heltidsarbetande - Beräkning av den anställningstid som ger rätt till ålderspension - Perioder då arbete inte har utförts omfattas inte - Diskriminering)

2010/C 274/02

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Corte d’appello di Roma

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

Motpart: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Corte d’appello di Roma — Tolkning av rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS — Bilaga: Ramavtal om deltidsarbete — (EGT L 1, s. 9) — Deltidsarbete som innebär att arbetstagaren arbetar under några månader per år och är ledig under resterande månader — Perioder då arbete ej utförs är inte pensionsgrundande

Domslut

1. Klausul 4 i ramavtalet om deltidsarbete, som återfinns i bilagan till rådets direktiv 97/81/EG av den 15 december 1997 om ramavtalet om deltidsarbete undertecknat av UNICE, CEEP och EFS, ska, i fråga om ålderspension, tolkas på så sätt att den utgör hinder för att tillämpa nationella bestämmelser som, såvitt avser arbetstagare som utför vertikalt regelbundet återkommande deltidsarbete, innebär att det bortses från perioder under vilka arbete inte utförts vid beräkningen av den anställningstid som ger rätt till sådan pension, såvida det inte finns objektiva skäl för den annorlunda behandlingen.

2. För det fall den nationella domstolen drar slutsatsen att de nationella bestämmelser som är i fråga i de vid den domstolen anhängiga målen är oförenliga med klausul 4 i ramavtalet om deltidsarbete, som återfinns i bilagan till direktiv 97/81, ska klausulerna 1 och 5.1 i ramavtalet tolkas på så sätt att de också utgör hinder för att tillämpa sådana bestämmelser.

(1) EUT C 327, 20.12.2008.
2.

Vid bedömningen av om en person har handlat i ond tro i den mening som avses i artikel 21.1 b i förordning nr 874/2004, jämförd med artikel 21.3 i samma förordning, ska den nationella domstolen beakta samtliga relevanta faktorer i det enskilda fallet, i synnerhet de villkor under vilka registrering av varumärket har erhållits och under vilka namnet har registrerats under toppdomänen.eu.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 141/18

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 2 april 2009 (begäran om förhandsavgörande från Oberlandesgericht Karlsruhe — Tyskland) — Brottmål mot Rafet Kqiku

(Mål C-139/08) (1)

(Visering, asyl, invandring - Tredjelandsmedborgare som innehar ett schweiziskt uppehållstillstånd - Inresa och vistelse i en medlemsstat för andra ändamål än genomresa - Avsaknad av visering)

2009/C 141/29

Rättegångsspråk: tyska

Hänskjutande domstol

Oberlandesgericht Karlsruhe

Part i brottmålet vid den nationella domstolen

Rafet Kqiku

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Oberlandesgericht Karlsruhe — Tolkning av artiklarna 1 och 2 i Europaparlamentets och rådets beslut nr 896/2006/EG av den 14 juni 2006 om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorier (EUT L 167, s. 8) — Möjlighet för en medborgare i det tidigare statsförbundet Serbien och Montenegro som är bosatt i Schweiz och som innehar ett schweiziskt permanent uppehållstillstånd av typ C, att utan visering resa in i Förbundsrepubliken Tyskland av andra skäl än genomresa och stanna där i två dagar

Domslut

Europaparlamentets och rådets beslut nr 896/2006/EG av den 14 juni 2006 om en förenklad ordning för personkontroller vid de yttre gränserna på grundval av ett unilateralt erkännande av medlemsstaterna av vissa uppehållstillstånd utfärdade av Schweiz och Liechtenstein för genomresa via deras territorier ska tolkas på så sätt, att de uppehållstillstånd som anges i bilagan till beslutet, vilka är utfärdade av Schweiziska edsförbundet och Furstendömet Liechtenstein till tredjelandsmedborgare som är viseringspliktiga, endast ska anses vara likvärdiga med en visering för genomresa. För en inresa på medlemsstaternas territorium som görs för genomresa, är det tillräckligt, för att de krav som anges i artiklarna 1.1 och 2 i rådets förordning (EG) nr 539/2001 av den 15 mars 2001 om fastställande av förteckningen över tredje länder vars medborgare är skyldiga att inneha visering när de passerar de yttre gränserna och av förteckningen över de tredje länder vars medborgare är undantagna från detta krav ska vara uppfyllda, att en person som avses i nämnda beslut innehar ett uppehållstillstånd som är utfärdat av Schweiziska edsförbundet eller av Furstendömet Liechtenstein och som anges i bilagan till samma beslut.

(1) EUT C 183, 19.7.2008.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 313/7

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 16 oktober 2008 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (Chancery Division) (Förenade kungariket)) – Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club mot Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Mål C-253/07) (1)

(Sjätte mervärdesskattedirektivet - Undantag från skatteplikt - Tjänster som är kopplade till idrottslig träning - Tjänster som tillhandahålls personer som ägnar sig åt idrott - Tjänster som tillhandahålls icke-registrerade associationer samt juridiska personer - Omfattas - Villkor)

(2008/C 313/10)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Canterbury Hockey Club, Canterbury Ladies Hockey Club

Motpart: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Saken

Begäran om förhandsavgörande – High Court of Justice (Chancery Division) – Tolkning av artikel 13 A.1 m i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) – Vissa tjänster som är nära kopplade till idrottslig eller fysisk träning undantas från mervärdesskatteplikt – Begreppet ”personer som ägnar sig åt idrott eller fysisk träning” – Tillämpning med avseende på person (ratione personae)

Domslut

1) Artikel 13 A.1 m i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund ska tolkas på så sätt att den även omfattar, med avseende på personer som ägnar sig åt idrott, tjänster som tillhandahålls juridiska personer och icke-registrerade associationer, under förutsättning att – vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att pröva – dessa tjänster är nära kopplade till idrottslig träning och är väsentliga för densamma, att de tillhandahålls av organisationer utan vinstsyfte och att de som faktiskt kommer i åtnjutande av tjänsterna är personer som ägnar sig åt idrott.

2) Uttrycket ”vissa tjänster som är nära kopplade till idrottslig träning” i artikel 13 A.1 m i sjätte direktivet 77/388 innebär inte att medlemsstaterna får begränsa undantaget från mervärdesskatteplikt i denna bestämmelse med avseende på mottagarna av tjänsterna i fråga.

(1) EUT C 183, 4.8.2007.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 301/9

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 16 september 2008 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (Chancery Division) (Förenade kungariket)) – Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs mot Isle of Wight Council, Mid Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council och West Berkshire District Council

(Mål C-288/07) (1)

(Sjätte mervärdesskattedirektivet - Artikel 4.5 - Verksamhet som bedrivs av ett offentligrättsligt organ - Upplåtelse av avgiftsbelagda parkeringsplatser - Konkurrensnedvridning - Innebörden av uttrycken ’skulle leda till’ och ’av viss betydelse’)

(2008/C 301/16)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Motparter: Isle of Wight Council, Mid Suffolk District Council, South Tyneside Metropolitan Borough Council och West Berkshire District Council

Saken

Begäran om förhandsavgörande – High Court of Justice (Chancery Division) (England & Wales) – Tolkning av artikel 4.5 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) – Verksamhet eller transaktioner som ett offentligrättsligt organ utför i sin egenskap av offentlig myndighet – Avgiftsbelagda parkeringsplatser belägna utanför allmän väg – Befrielse från skattskyldighet som leder till konkurrenssnedvridning – Begreppet ”konkurrenssnedvridning” – Bedömningskriterier

Domslut

1) Artikel 4.5 andra stycket i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund ska tolkas på så sätt att den konkurrenssnedvridning av viss betydelse som befrielsen från skattskyldighet för offentligrättsliga organ som agerar i egenskap av offentliga myndigheter skulle leda till ska bedömas utifrån den aktuella verksamheten som sådan, utan att denna bedömning avser någon särskild lokal marknad.

2) Uttrycket ”skulle leda till”, i den mening som avses i artikel 4.5 andra stycket i sjätte direktivet 77/388, ska tolkas på så sätt att det inte endast omfattar faktisk konkurrens, utan även potentiell konkurrens, såvitt möjligheten för en privat aktör att träda in på den ifrågavarande marknaden är verklig och inte endast hypotetisk.

3) Uttrycket ”av viss betydelse”, i den mening som avses i artikel 4.5 andra stycket i direktiv 77/388, ska förstås så, att den faktiska eller potentiella konkurrenssnedvridningen ska vara mer än försumbar.

(1) EUT C 199, 25.8.2007.
1.

Hur ska artikel 2.2 f i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1306/2013 (1) av den 17 december 2013 om finansiering, förvaltning och övervakning av den gemensamma jordbrukspolitiken och om upphävande av rådets förordningar (EEG) nr 352/78, (EG) nr 165/94, (EG) nr 2799/98, (EG) nr 814/2000, (EG) nr 1290/2005 och (EG) nr 485/2008 tolkas, enligt vilken vid finansieringen, förvaltningen och övervakningen av den gemensamma jordbrukspolitiken i synnerhet expropriation av hela eller en stor del av jordbruksföretaget får godkännas som force majeure och exceptionella omständigheter, om denna inte kunde förutses den dag då ansökan lämnades in, och är det i synnerhet frågan om force majeure och exceptionella omständigheter, respektive expropriation av hela eller en stor del av jordbruksföretaget, om ett avtal mellan kommunförvaltningen och en stödmottagare om användning av kommunal jordbruksmark (betes- och ängsmark) sägs upp, vilket ingicks inom ramen för åtgärd 211 ”stöd till jordbrukare i bergsområden med naturliga begränsningar” inom ramen för landsbygdsprogrammet under perioden 2007–2013, varvid uppsägningen gjordes för att genomföra en ändring av den bulgariska lagstiftningen som stödmottagaren inte kunde förutse den dag då ansökan lämnades in?
9)

Åsidosätter lag 20/2021 likvärdighetsprincipen genom att den med tillämpning av direktivet tillerkänner rättigheter som är mindre långtgående än de som följer av den nationella rätten? Härvid ska följande beaktas: — Lag 11/2020 om statsbudgeten för år 2021, genom vilken artikel 87.3 i lag 40/20[15] ändras, med tillämpning av den nationella rätten, gör det möjligt för anställda vid privata företag som övergår till den offentliga sektorn att utföra samma arbetsuppgifter som fast anställda tjänstemän och att omfattas av samma uppsägningsgrunder även om de inte har godkänts i ett urvalsförfarande, med förbehåll för villkoret om upphörande, medan lag 20/2021, med tillämpning av unionsrätten, inte medger att offentliganställda arbetstagare som har valts ut i urvalsförfaranden med tillämpning av principerna om likabehandling, offentlighet och fri konkurrens, fortsätter att utföra samma arbetsuppgifter som fast anställda tjänstemän och omfattas av samma uppsägningsgrunder. — Artikel 15 i lagen om arbetstagare, i dess lydelse enligt lag 1/1995 av den 24 mars 1995, det vill säga innan direktiv 1999/70 antogs, gör det möjligt att, med tillämpning av den nationella rätten, omvandla visstidsanställningar till fasta anställningar för privatanställda arbetstagare som har arbetat i mer än två år för samma arbetsgivare, medan offentliganställda arbetstagare som utsatts för missbruk, med tillämpning av direktivet, bara tillerkänns ersättning motsvarande 20 dagars lön per tjänsteår, upp till högst 12 månadslöner, och inte kan få sina anställningar omvandlade. — Artikel 32 och följande artiklar i lag 40/2015 om den offentliga sektorn, där principen om full ersättning stadfästs och myndigheterna åläggs att ersätta all skada som personer vållats till följd av deras agerande, samtidigt som ersättningen till den som utsatts för missbruk, med tillämpning av unionsrätten, på förhand begränsas, såväl beträffande beloppet – 20 dagars lön per tjänsteår – som beträffande tiden – 12 månadslöner.
Överklagande ingett den 12 maj 2022 av the airscreen company GmbH & Co. KG av den dom som tribunalen (andra avdelningen) meddelade den 7 mars 2022 i mål T-382/21, the airscreen company GmbH & Co. KG mot Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet

(Mål C-320/22)

(2022/C 424/22)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: the airscreen company GmbH & Co. KG (ombud: O. Spieker, D. Mienert, J. Selbmann, Rechtsanwälte)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet, Moviescreens Rental GmbH

Domstolen (prövningstillståndsavdelningen) har den 28 september 2022 beslutat att inte meddela prövningstillstånd och att klaganden ska bära sina rättegångskostnader.
—

Enligt nämnda nationella lagstiftning kommer klaganden enbart att erhålla ett skadestånd från den italienska regeringen på 1 500–2 500 euro per år för varje tjänsteår i förhållande till antalet förhandlingar som har hållits under året, till ett totalt belopp på högst 50 000 euro, samtidigt som klaganden även ska avstå från alla de löne-, lagstiftnings- och ersättningsanspråk som hon har gjort i målet vid Tribunale Amministrativo Regionale per l’Emilia Romagna (nedan kallad TAR) och som garanteras i unionsrätten för den domstolstjänst som hon har utfört som anställd men som inte har erkänts som sådan av den italienska regeringen, inbegripet den skatt som har inbetalats inom ramen för anställningsförhållandet och de socialförsäkringsförmåner som följer därav.
Överklagande ingett den 7 februari 2022 av Jean-François Jalkh av den dom som tribunalen (sjätte avdelningen) meddelade den 1 december 2021 i mål T-230/21, Jalkh mot parlamentet

(Mål C-82/22 P)

(2022/C 138/24)

Rättegångsspråk: franska

Parter

Klagande: Jean-François Jalkh (ombud: F. Wagner, avocat)

Övrig part i målet: Europaparlamentet

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— ogiltigförklara domen av den 1 december 2021 från Europeiska unionens tribunal i mål T-230/21, Jalkh/parlamentet,

— ogiltigförklara Europaparlamentets beslut P9 TA(2021)0092 av den 25 mars 2021 om att häva klagandens immunitet (2020/2110 (IMM)), och

— förplikta Europaparlamentet att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Till stöd för sitt överklaganden anför klaganden tre grunder.

Den första avser åsidosättande av regeln att rätten i ett förvaltningsmål eller tvistemål ska invänta ett avgörande i brottmål. Enligt klaganden gjorde domstolen en uppenbart oriktig bedömning som ledde till att den i sin analys bortsåg från rättsliga bestämmelser som var i kraft i unionen och rättspraxis i ett land i unionen, som kunde och skulle beaktas i klagandens fall, för att vilandeförklara förfarandet om att häva klagandens immunitet, med hänsyn till klagomålet mot X med ställning som civilrättslig part som gavs in den 15 december 2020 till undersökningsdomaren i Bryssel om urkundsförfalskning och brukande av falsk urkund.

Den andra grunden avser en uppenbart oriktig bedömning av unionsrätten genom att det inte beaktats att Europaparlamentet via utskottet för rättsliga frågor åsidosatt artikel 7 i meddelande 0011/2019 av den 19 november 2019.

Selon le requérant, le Tribunal a commis une erreur manifeste d’appréciation du droit de l’Union et ses principes généraux, tels que le principe d’égalité de traitement et le principe de bonne administration, qui avait une importance propre à la procédure car le requérant a fait valoir que la mention manuscrite ”très attentive” complétant la formule de politesse dactylographiée figurant sur la lettre du garde des Sceaux du 16 juin 2020 devait être regardée comme révélant un empressement du gouvernement français à utiliser la procédure judiciaire en cause dans le débat politique et comme tel constitutive d’un fumus persecutionnis.

Le troisième moyen soulève une violation de l’article 9 du Protocole sur les immunités. Selon le requérant, le Tribunal reconnaît que les faits reprochés, l’usage par Jean-François Jalkh de son budget de frais d’assistance parlementaire, sont couverts par l’immunité prévue à l’article 9 du Protocole, mais se contente d’une formule générale pour écarter le grief sans expliquer ses motifs.
1)

Under sådana förhållanden då samarbetsskyldigheten, så som den beskrivs i punkt 66 i domen i mål C-277/11 (1), M/Minister for Justice, Equality and Law Reform m.fl., helt har åsidosatts vid en ansökan om alternativt skydd, har då prövningen av denna ansökan ”förlorat all ändamålsenlig verkan” i den mening som avses i domen i mål C-137/14 (2), kommissionen/Tyskland?