Nyckelord

Sammanfattning

Nyckelord 1. Begäran om förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Gränser – Fråga rörande nationell säkerhet – Avsaknad av en allmän reservation som utesluter åtgärder som vidtagits för den allmänna säkerheten – Upptagande till sakprövning (Artikel 267 FEUF; artikel 4.2 FEU) 2. Unionsmedborgarskap – Rätt att fritt röra sig och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium – Direktiv 2004/38 – Begränsning av rätten till inresa och av uppehållsrätten på grund av hänsyn till allmän ordning och säkerhet – Motivering av ett beslut att neka inresa i en medlemstat – Exakt och fullständig motivering, rörande statens säkerhet, har inte lämnats till den berörde – Tillåtet – Villkor – Avvägning mellan statens säkerhet och rätten till ett effektivt domstolsskydd (Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38, artiklarna 30.2, 27 och 31) Sammanfattning 1. Även om den nationella säkerheten, bland annat enligt artikel 4.2 FEU, förblir varje medlemsstats behörighet och det således ankommer på medlemsstaterna att vidta åtgärder som är lämpliga för att säkerställa medlemsstaternas inre och yttre säkerhet, kan inte blotta omständigheten att ett beslut som fattats av behörig nationell myndighet rör statens säkerhet leda till att unionsrätten inte är tillämplig. (se punkt 38) 2. Artiklarna 30.2 och 31 i direktiv 2004/38 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier, jämförda med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska tolkas på så sätt att de kräver att behörig nationell domstol ser till att behörig nationell myndighets underlåtenhet att till den berörde lämna exakt och fullständig information om de skäl som ligger till grund för det beslut som fattats med tillämpning av artikel 27 i direktivet samt de bevis som hänför sig därtill begränsas till vad som är strikt nödvändigt, och att den berörde under alla omständigheter ges information om det väsentliga innehållet i dessa skäl på ett sätt som tar vederbörlig hänsyn till nödvändigheten av att bevisen förblir hemliga. Det åligger behörig nationell myndighet att i enlighet med nationella processuella regler framlägga bevis som visar att statens säkerhet faktiskt skulle äventyras om den berörde gavs exakt och fullständig information om de skäl som utgör grund för ett beslut som fattats med tillämpning av artikel 27 i direktiv 2004/38 och om den bevisning som legat till grund för beslutet. Av detta framgår att det inte finns någon presumtion för att de skäl som åberopats av en nationell myndighet existerar och är välgrundade. Den behöriga nationella domstolen ska göra en oberoende prövning av samtliga rättsliga och faktiska omständigheter som åberopats av den behöriga nationella myndigheten. Den nationella domstolen ska vidare, i enlighet med nationella processuella regler, pröva huruvida statens säkerhet utgör hinder för att uppgifterna lämnas ut. Om det visar sig att statens säkerhet faktiskt utgör hinder för att den berörde ges information om nämnda skäl, ska den i artikel 31.1 i direktiv 2004/38 föreskrivna domstolsprövningen av lagligheten av ett beslut som fattats med tillämpning av artikel 27 i direktivet ske vid ett förfarande där det görs en lämplig avvägning mellan statens säkerhet och rätten till ett effektivt domstolsskydd. Därvid ska eventuella inskränkningar i den rätten endast göras om det är strikt nödvändigt. Mot bakgrund av nödvändigheten av att iaktta artikel 47 i stadgan, ska nämnda förfarande i så stor utsträckning som möjligt säkerställa att principen om ett kontradiktoriskt förfarande iakttas, så att den berörde kan ifrågasätta de skäl som ligger till grund för beslutet och lämna synpunkter på de bevis som ligger till grund för beslutet och därigenom verkningsfullt utöva sin rätt till försvar. Bland annat är det viktigt att den berörde under alla omständigheter ges information om det väsentliga innehållet i de skäl som utgör grund för ett beslut att neka inresa som fattats med tillämpning av artikel 27 i direktiv 2004/38, eftersom det nödvändiga skyddet av statens säkerhet inte får leda till att den berörde fråntas sin rätt att yttra sig och inte heller får leda till att den berördes rätt till domstolsprövning enligt artikel 31 i direktivet blir ineffektiv. Denna avvägning mellan å ena sidan rätten till ett effektivt domstolsskydd och å andra sidan nödvändigheten av att skydda den berörda medlemsstatens säkerhet är dock inte tillämplig på samma sätt när det gäller bevis som hänför sig till de skäl som anförts vid den behöriga nationella domstolen. I vissa fall kan utlämnandet av dessa bevis nämligen direkt och särskilt äventyra statens säkerhet genom att ett sådant utlämnande bland annat kan äventyra personers liv, hälsa och frihet eller avslöja undersökningsmetoder som särskilt används av nationella säkerhetsmyndigheter och därigenom allvarligt hindra, eller till och med omöjliggöra, dessa myndigheters framtida arbete. Under dessa förhållanden ankommer det på den behöriga nationella domstolen att se till att den berörde ges information om det väsentliga innehållet i de skäl som ligger till grund för beslutet i fråga på ett sätt som tar vederbörlig hänsyn till nödvändigheten av att bevisen förblir hemliga. Vidare ankommer det på den behöriga nationella domstolen att vidta åtgärder enligt nationell rätt med anledning av ett eventuellt åsidosättande av denna informationsskyldighet. (se punkterna 61, 62, 64–66, 68 och 69 samt domslutet)

Mål C-300/11

ZZ

mot

Secretary of State for the Home Department

(begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division))

”Fri rörlighet för personer — Direktiv 2004/38/EG — Beslut att neka en unionsmedborgare tillträde till en medlemsstat av hänsyn till allmän säkerhet — Artikel 30.2 i direktivet — Skyldighet att underrätta den berörde medborgaren om skälen till detta beslut — Ett utlämnande av uppgifter som strider mot statens säkerhetsintressen — Grundläggande rätt till ett effektivt domstolsskydd”

Sammanfattning – Domstolens dom (stora avdelningen) av den 4 juni 2013

Begäran om förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Gränser – Fråga rörande nationell säkerhet – Avsaknad av en allmän reservation som utesluter åtgärder som vidtagits för den allmänna säkerheten – Upptagande till sakprövning (Artikel 267 FEUF; artikel 4.2 FEU) Unionsmedborgarskap – Rätt att fritt röra sig och uppehålla sig på medlemsstaternas territorium – Direktiv 2004/38 – Begränsning av rätten till inresa och av uppehållsrätten på grund av hänsyn till allmän ordning och säkerhet – Motivering av ett beslut att neka inresa i en medlemstat – Exakt och fullständig motivering, rörande statens säkerhet, har inte lämnats till den berörde – Tillåtet – Villkor – Avvägning mellan statens säkerhet och rätten till ett effektivt domstolsskydd (Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 47; Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38, artiklarna 30.2, 27 och 31)