ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (stora avdelningen) av den 8 oktober 2020 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal – Förenade konungariket) – United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-235/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 135.1 a - Undantag från skatteplikt för försäkringstransaktioner - Tillhandahållande av förvaltningstjänster för pensionsfonder till fondförvaltare från investeringsförvaltare - Med undantag för all riskersättning - Tjänstepensionssystem - Nationell skattepraxis - Bedriva försäkringsverksamhet - Företag som har tillstånd - Företag som saknar sådant tillstånd - Begreppet ”försäkringstransaktioner”)

(2020/C 414/05)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited, United Biscuits Pension Investments Limited

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Domslut

Artikel 135.1 a i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas så, att tjänster avseende förvaltning av investeringar som tillhandahålls inom ramen för ett tjänstepensionssystem, med undantag för all riskersättning, inte kan kvalificeras som ”försäkringstransaktioner” i den mening som avses i denna bestämmelse och därmed inte kan omfattas av det undantag från mervärdesskatteplikt för sådana transaktioner som föreskrivs i nämnda bestämmelse.

(1) EUT C 172, 20.5.2019.
C 240/14

Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 30 april 2020 (begäran om förhandsavgörande från Krajský súd v Trnave – Slovakien) – DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o. mot Finančné riaditeľstvo SR

(Mål C-810/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Förordning (EEG) nr 2658/87 - Tullunion och gemensam tulltaxa - Tullklassificering - Kombinerade nomenklaturen - Undernummer 8525 80 91 - Digitala kameror - Videokameror - Digital videokamera som kan fånga och spela in stillbilder och videosekvenser med en upplösningskvalitet som är lägre än 800 × 600 pixlar)

(2020/C 240/18)

Rättegångsspråk: slovakiska

Hänskjutande domstol

Krajský súd v Trnave

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: DHL Logistics (Slovakia) spol. s r. o.

Motpart: Finančné riaditeľstvo SR

Domslut

Kombinerade nomenklaturen i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i dess successiva lydelser enligt kommissionens förordning (EG) nr 1031/2008 av den 19 september 2008, kommissionens förordning (EG) nr 948/2009 av den 30 september 2009), kommissionens förordning (EU) nr 861/2010 av den 5 oktober 2010, kommissionens förordning (EU) nr 1006/2011 av den 27 september 2011, och kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 927/2012 av den 9 oktober 2012, ska tolkas så, att digitala videokameror som kan utföra två arbetsuppgifter, nämligen fångst och inspelning av såväl stillbilder som videosekvenser, omfattas av undernummer 8525 80 91 i KN, även om kamerorna endast kan fånga och spela in videosekvenser med en upplösningskvalitet som är lägre än 800 x 600 pixlar, under förutsättning att de digitala videokamerornas huvudsakliga arbetsuppgift är att fånga och spela in videosekvenser. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida så är fallet.

(1) EUT C 82, 4.3.2019.
C 137/20

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 29 januari 2020 (begäran om förhandsavgörande från Conseil d’État – Frankrike) – GAEC Jeanningros mot Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

(Mål C-785/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Jordbruk - Skydd av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel - Den skyddade ursprungsbeteckningen ”Comté” - Mindre ändring i produktspecifikation - Ansökan om ändring mot vilken talan har väckts i nationell domstol - Nationell domstolspraxis enligt vilken ändamålet med talan har förfallit när Europeiska kommissionen har godkänt ändringen - Effektivt domstolsskydd - Skyldighet att pröva talan)

(2020/C 137/25)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Conseil d’État

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: GAEC Jeanningros

Motparter: Institut national de l’origine et de la qualité (INAO), Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation, Ministre de l’Économie et des Finances

Ytterligare deltagare i rättegången: Comité interprofessionnel de gestion du Comté

Domslut

Artikel 53.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1151/2012 av den 21 november 2012 om kvalitetsordningar för jordbruksprodukter och livsmedel, artikel 6 i kommissionens delegerade förordning (EU) nr 664/2014 av den 18 december 2013 om komplettering av förordning nr 1151/2012, och artikel 10 i kommissionens genomförandeförordning (EU) nr 668/2014 av den 13 juni 2014 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 1151/2012, jämförda med artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska tolkas så, att när Europeiska kommissionen har godkänt en ansökan från myndigheterna i en medlemsstat om en mindre ändring i produktspecifikationen för en skyddad ursprungsbeteckning, får de nationella domstolar som handlägger en talan om lagenligheten av dessa myndigheters beslut angående översändandet av denna ansökan till kommissionen, i enlighet med artikel 53.2 i förordning nr 1151/2012, inte besluta att det inte längre finns anledning att döma i målet bara av den anledningen.

(1) EUT C 72, 22.5.2019.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 2 oktober 2019 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal in Northern Ireland – Förenade kungariket) – Ermira Bajratari mot Secretary of State for the Home Department

(Mål C-93/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Unionsmedborgarskap - Direktiv 2004/38/EG - Uppehållsrätt för en tredjelandsmedborgare som är släkting i rakt uppstigande led till en underårig unionsmedborgare - Artikel 7.1 b - Krav på tillräckliga tillgångar - Tillgångar i form av inkomster från anställning som innehafts utan uppehålls- och arbetstillstånd)

(2019/C 413/08)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal in Northern Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Ermira Bajratari

Motpart: Secretary of State for the Home Department

Domslut

Artikel 7.1 b i Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG ska tolkas så, att en underårig unionsmedborgare ska anses ha tillräckliga tillgångar för att inte bli en orimlig belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen även när dessa tillgångar härrör från inkomster av en anställning som olagligen innehas av fadern, som är tredjelandsmedborgare och som inte har uppehållstillstånd och arbetstillstånd i medlemsstaten.

(1) EUT C 152, 30.4.2018.
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 5 september 2019 – Europeiska kommissionen mot Republiken Italien

(Mål C-443/18) (1)

(Fördragsbrott - Växtskydd - Direktiv 2000/29/EG - Skyddsåtgärder mot att skadegörare på växter eller växtprodukter förs in till och sprids inom Europeiska unionen - Artikel 16.1 och 16.3 - Genomförandebeslut (EU) 2015/789 - Åtgärder för att förhindra att Xylella fastidiosa (Wells et al.) förs in till och sprids inom Europeiska unionen - Artikel 7.2 c - Inneslutningsåtgärder - Skyldighet att omedelbart avlägsna infekterade växter i en 20 km bred markremsa i den angripna zonen - Artikel 7.7 - Övervakningsskyldighet - Årliga undersökningar - Artikel 6.2, 6.7 och 6.9 - Utrotningsåtgärder - Varaktigt och generellt fördragsbrott - Artikel 4.3 FEU - Skyldigheten till lojalt samarbete)

(2019/C 383/33)

Rättegångsspråk: italienska

Parter

Sökande: Europeiska kommissionen (ombud: B. Eggers och D. Bianchi)

Svarande: Republiken Italien (ombud: G. Palmieri biträdd av S. Fiorentino och G. Caselli, avvocati dello Stato)

Domslut

1) Republiken Italien — har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7.2 c i kommissionens genomförandebeslut (EU) 2015/789 av den 18 maj 2015 om åtgärder för att förhindra introduktion i och spridning inom unionen av Xylella fastidiosa (Wells et al.), i dess lydelse enligt kommissionens genomförandebeslut (EU) 2016/764 av den 12 maj 2016, genom att inte, i inneslutningsområdet, säkerställa ett omedelbart avlägsnande av åtminstone alla växter som har befunnits vara infekterade med Xylella fastidiosa inom ett avstånd av 20 km från inneslutningsområdets gräns mot resten av unionens territorium, och — har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 7.7 i detta genomförandebeslut, genom att inte, i inneslutningsområdet, säkerställa övervakningen av förekomsten av Xylella fastidiosa genom årliga undersökningar vid lämpliga tidpunkter under året.

2) Talan ogillas i övrigt.

3) Europeiska kommissionen och Republiken Italien ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 294, 20.8.2018.
C 206/5

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 2 april 2019 (begäran om förhandsavgörande från Raad van State — Nederländerna) — Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie mot H. (C-582/17), R. (C-583/17)

(Förenade målen C-582/17 och C-583/17) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Fastställande av vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd - Förordning (EU) nr 604/2013 - Artikel 18.1 b - d - Artikel 23.1 - Artikel 24.1 - Återtagandeförfarande - Ansvarighetskriterier - Ny ansökan som lämnas in i en annan medlemsstat - Artikel 20.5 - Förfarandet för fastställande av ansvarig medlemsstat pågår - Återkallande av ansökan - Artikel 27 - Rättsmedel)

(2019/C 206/06)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Raad van State

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

Motpart: H. (C-582/17), R. (C-583/17)

Domslut

Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat ska tolkas på så sätt att följande gäller för en tredjelandsmedborgare som efter att ha gett in en ansökan om internationellt skydd i en medlemsstat lämnar den medlemsstaten och sedan ger in en ny ansökan om internationellt skydd i en annan medlemsstat:

— Tredjelandsmedborgaren har i princip inte rätt att till stöd för ett överklagande enligt artikel 27.1 i förordningen av ett överföringsbeslut som fattats avseende honom eller henne i den andra medlemsstaten åberopa det ansvarskriterium som anges i artikel 9 i förordningen.

— Tredjelandsmedborgaren får undantagsvis, till stöd för ett sådant överklagande, åberopa nämnda ansvarskriterium i ett fall som omfattas av artikel 20.5 i förordningen, under förutsättning att han eller hon har inkommit med uppgifter till den behöriga myndigheten i den anmodande medlemsstaten som klart visar att den staten ska anses vara ansvarig medlemsstat för prövningen av ansökan enligt nämnda ansvarskriterium.

(1) EUT C 424, 11.12.2017
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 27 mars 2019 — Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc mot Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen

(Mål C-237/17 P P) (1)

(Överklagande - Subventioner - Import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Kina - Slutgiltig utjämningstull - Förordning (EG) nr 597/2009)

(2019/C 187/11)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power Group Co. Ltd, tidigare Csi Solar Power (China) Inc. (ombud: J. Bourgeois, A. Willems, avocats, S. De Knop och M. Meulenbelt, advocaten)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens råd (ombud: H. Marcos Fraile, biträdd av N. Tuominen, avocată), Europeiska kommissionen (ombud: T. Maxian Rusche, J.-F. Brakeland och N. Kuplewatzky)

Domslut

1) Överklagandet ogillas i båda fallen.

2) Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu) Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang) Inc., Csi Cells Co. Ltd och Csi Solar Power Group Co. Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna avseende huvudöverklagandet.

3) Europeiska kommissionen ska bära sina rättegångskostnader som hänför sig till huvudöverklagandet.

4) Europeiska kommissionen ska ersätta rättegångskostnaderna såvitt avser anslutningsöverklagandet.

5) Europeiska unionens råd ska bära sina rättegångskostnader som hänför sig till anslutningsöverklagandet.

(1) EUT C 239, 24.7.2017.
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 14 november 2018 (begäran om förhandsavgörande från Vrhovno sodišče Republike Slovenije – Slovenien) – Nova Kreditna mot Republiken Slovenien

(Mål C-215/17) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Tillnärmning av lagstiftning - Vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn - Direktiv 2003/98/EG - Artikel 1.2 c, tredje strecksatsen - Tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag - Förordning (EU) nr 575/2013 - Upplysningar som ska offentliggöras av kreditinstitut och värdepappersföretag - Artikel 432.2 - Undantag från skyldigheten att offentliggöra - Information som betraktas som företagshemligheter eller konfidentiell information - Tillämplighet - Kreditinstitut med staten som majoritetsägare - Nationella bestämmelser som föreskriver att vissa kommersiella uppgifter som innehas av sådana institut ska vara offentliga))

(2019/C 16/11)

Rättegångsspråk: slovenska

Hänskjutande domstol

Vrhovno sodišče Republike Slovenije

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Nova Kreditna

Motpart: Republiken Slovenien

Domslut

Artikel 1.2 c tredje strecksatsen i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/98/EG av den 17 november 2003 om vidareutnyttjande av information från den offentliga sektorn och artikel 432.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 575/2013 av den 26 juni 2013 om tillsynskrav för kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av förordning (EU) nr 648/2012 ska tolkas så, att de inte är tillämpliga på en nationell bestämmelse såsom den här aktuella enligt vilken en bank som stått under en offentligrättslig enhets dominerande inflytande är skyldig att offentliggöra information om avtal som ingås för tillhandahållande av konsulttjänster, advokattjänster, upphovsrättstjänster och andra tjänster av intellektuell karaktär, som ingåtts under den period då banken stod under sådant dominerande inflytande utan att det finns möjlighet till undantag för att skydda affärshemligheter, och därför inte utgör hinder för en sådan nationell bestämmelse.

(1) EUT C 213, 3.7.2017.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 72/27

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 22 december 2017 (begäran om förhandsavgörande från Rechtbank Amsterdam – Nederländerna) – Verkställighet av en europeiska arresteringsorder som utfärdats mot Samet Ardic

(Mål C-571/17 PPU) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Förfarande för brådskande mål om förhandsavgörande - Polissamarbete och straffrättsligt samarbete - Europeisk arresteringsorder - Rambeslut 2002/584/RIF - Förfarande för överlämnande mellan medlemsstaterna - Villkor för verkställighet - Fakultativa skäl för att vägra verkställighet - Artikel 4a.1, i dess lydelse enligt rambeslut 2009/299/RIF - Arresteringsorder som utfärdats i syfte att verkställa ett fängelsestraff - Begreppet ”förhandling [som ledde till beslutet]” - Räckvidd - Person som dömts till fängelsestraff genom en slutgiltig fällande dom när den berörda personen var närvarande vid förhandlingen - Straff som det senare till viss del blivit föremål för villkorlig frigivning på vissa villkor - Påföljande förfarande som utmynnat i att den villkorliga frigivningen förverkades på grund av att dessa villkor inte iakttagits - Förfarandet för förverkande har genomförts i den berörda personens frånvaro))

(2018/C 072/35)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Rechtbank Amsterdam

Part i målet vid den nationella domstolen

Samet Ardic

Domslut

I ett fall där den berörda personen, såsom i det nationella målet, har närvarat personligen i det förfarande som ledde till det rättsliga avgörande varigenom han eller hon definitivt fälldes till ansvar för ett brott och dömdes till fängelse för detta brott och det sedan i samband med verkställandet har beslutats om villkorlig frigivning från en del av straffet, under förutsättning att vissa villkor iakttogs – ska uttrycket ”förhandling [som ledde till beslutet]” i den mening som avses i artikel 4a i rådets rambeslut 2002/584/RIF av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna, i dess lydelse enligt rådets rambeslut 2009/299/RIF av den 26 februari 2009 tolkas på så sätt att det inte omfattar ett senare förfarande om förverkande av den villkorliga frigivningen som grundas på att nämnda villkor inte har iakttagits under prövotiden. Detta gäller under förutsättning att beslutet om förverakande som antas efter detta förfarande inte ändrar vare sig typ eller varaktighet av det ursprungligen utdömda straffet.

(1) EUT C 402, 27.11.2017.
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 25 mars 2021 – H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd mot Europeiska kommissionen, European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA)

(Mål C-591/16 P) (1)

(Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Läkemedel - Marknaden för antidepressiva läkemedel (citalopram) - Förlikningsavtal avseende metodpatent som ingåtts mellan, å ena sidan, en tillverkare av originalläkemedel, tillika innehavare av dessa metodpatent, och, å andra sidan, tillverkare av generiska läkemedel - Artikel 101 FEUF - Potentiell konkurrens - Konkurrensbegränsning genom syfte - Kvalificering - Beräkning av bötesbelopp - Försäljning som har ett direkt eller indirekt samband med överträdelsen)

(2021/C 206/04)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: H. Lundbeck A/S, Lundbeck Ltd (ombud: inledningsvis R. Subiotto, QC, och T. Kuhn, Rechtsanwalt, därefter R. Subiotto, QC)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen (ombud: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin och C. Vollrath, biträdda av B. Rayment och D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, och S. Kingston, SC), European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (ombud: F. Carlin, barrister, och N. Niejahr, Rechtsanwältin)

Part som har intervenerat till stöd för Europeiska kommissionen: Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: inledningsvis D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery och D. Robertson, biträdda av J. Turner, QC, J. Holmes, QC, och M. Demetriou, QC, samt av T. Sebastian, barrister, därefter D. Guðmundsdóttir, biträdd av J. Turner, QC, J. Holmes, QC, och M. Demetriou, QC, samt av T. Sebastian, barrister)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) H. Lundbeck A/S och Lundbeck Ltd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

3) European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) ska bära sina rättegångskostnader.

4) Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 30, 30.01.2017.
Mål C-5/16: Domstolens dom (andra avdelningen) av den 21 juni 2018 – Republiken Polen mot Europaparlamentet och Europeiska unionens råd (Talan om ogiltigförklaring — Beslut (EU) 2015/1814 — Fastställande av rättslig grund — Beaktande av verkningarna av rättsakten — Föreligger inte — Artikel 192.1 FEUF — Artikel 192.2 första stycket c FEUF — Åtgärder som väsentligt påverkar en medlemsstats val mellan olika energikällor och den allmänna strukturen hos dess energiförsörjning — Principen om lojalt samarbete — Artikel 15 FEU — Europeiska rådets behörighet — Principerna om rättssäkerhet och om skydd för berättigade förväntningar — Proportionalitetsprincipen — Konsekvensbedömning)

Domstolens dom (andra avdelningen) av den 21 juni 2018 – Republiken Polen mot Europaparlamentet och Europeiska unionens råd

(Mål C-5/16) ( 1 )

”(Talan om ogiltigförklaring — Beslut (EU) 2015/1814 — Fastställande av rättslig grund — Beaktande av verkningarna av rättsakten — Föreligger inte — Artikel 192.1 FEUF — Artikel 192.2 första stycket c FEUF — Åtgärder som väsentligt påverkar en medlemsstats val mellan olika energikällor och den allmänna strukturen hos dess energiförsörjning — Principen om lojalt samarbete — Artikel 15 FEU — Europeiska rådets behörighet — Principerna om rättssäkerhet och om skydd för berättigade förväntningar — Proportionalitetsprincipen — Konsekvensbedömning)”

Parter

Sökande: Republiken Polen (ombud: B. Majczyna och K. Rudzińska, biträdda av I. Tatarewicz, ekspert)

Svarande: Europaparlamentet (ombud: A. Tamás och A. Pospíšilová Padowska), Europeiska unionens råd (ombud: M. Simm, A. Sikora, och K. Pleśniak)

Parter som har intervenerat till stöd för svarandena: Konungariket Danmark (ombud: M. Wolff, J. Nymann-Lindegren och C. Thorning), Förbundsrepubliken Tyskland, (ombud: T. Henze), Konungariket Spanien (ombud: A. Gavela Llopis och M. A. Sampol Pucurull), Republiken Frankrike (ombud: D. Colas, G. de Bergues J. Traband, T. Deleuil och S. Ghiandoni), Konungariket Sverige (ombud: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren och L. Swedenborg), och Europeiska kommissionen (ombud: K. Herrmann, A. C. Becker, E. White och K. Mifsud-Bonnici)

Domslut

1) Talan ogillas.

2) Republiken Polen ska ersätta Europaparlamentets och Europeiska unionens råds rättegångskostnader.

3) Konungariket Danmark, Förbundsrepubliken Tyskland, Konungariket Spanien, Republiken Frankrike, Konungariket Sverige och Europeiska kommissionen ska bära sina egna rättegångskostnader.

( 1 ) EUT C 98, 14.3.2016