Förstainstansrättens dom (tredje avdelningen) av den 7 november 2002. - Vela Srl och Tecnagrind SL mot Europeiska kommissionen. - Jordbruk - EUGFJ. - Förenade målen T-141/99, T-142/99, T-150/99 och T-151/99.



Rättsfallssamling 2002 s. II-04547



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Kommissionens befogenheter att företa kontroller och inspektioner på plats - Omfattning

(Artikel 158 EG; rådets förordning nr 2052/88 och nr 4253/88, artikel 23.2)

2. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Kommissionens befogenheter att företa kontroller och inspektioner på plats - Rättslig grund

(Rådets förordningar nr 4253/88, nr 2988/95 och nr 2185/96)

3. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Beslut att innehålla, nedsätta eller dra in ett stöd som ursprungligen beviljats - Den berörda medlemsstatens underlåtenhet att utöva rätten att framföra invändningar inom föreskriven tid - Skyldighet för kommissionen att precisera denna omständighet i sitt beslut - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4253/88, artiklarna 23 och 24)

4. Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Räckvidd

(Artikel 253 EG)

5. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Kommissionens kontroll av att varje faktura som upptagits i räkenskaperna för ett subventionerat projekt är korrekt - Kostnader vilka fakturerats av underentreprenörer till en mottagare av stöd - Omfattas

6. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Informations- och lojalitetsplikt som åligger sökande och mottagare av finansiellt stöd från EUGFJ

7. Gemenskapsrätt - Principer - Skydd för berättigade förväntningar - Skydd vägrat den som gjort sig skyldig till en uppenbar överträdelse av gällande bestämmelser

8. Ekonomisk och social sammanhållning - Strukturåtgärder - Gemenskapsfinansiering - Kommissionens beslut att dra in stöd från EUGFJ på grund av oegentligheter - Åsidosättande av rättssäkerhetsprincipen - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4253/88, artikel 23.2)

9. Gemenskapsrätt - Principer - Proportionalitet - Indragning av finansiellt stöd som beviljats för nybyggnad av fiskefartyg på grund av att stödmottagarna inte har iakttagit de finansiella villkor för investeringen som fastställts i besluten om beviljande av stöd - Åsidosättande - Föreligger inte

(Rådets förordning nr 4253/88, artikel 23.2)

Sammanfattning

1. Enligt artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet, i dess lydelse enligt förordning nr 2082/93, får kommissionens tjänstemän eller andra företrädare utföra kontroller på plats, inklusive stickprovskontroller, beträffande verksamheter som finansieras av strukturfonderna.

Den allmänt hållna konstruktionen av denna bestämmelse ger tjänstemän och andra anställda hos kommissionen rättsligt stöd för att kontrollera projekt som åtnjuter eller har åtnjutit stöd från strukturfonderna. I avsaknad av omständigheter som tyder på motsatsen skall det antas att dessa fonder kan vara vilka strukturfonder som helst, bland annat utvecklingssektionen vid EUGFJ. Det finns inget stöd för att denna bestämmelse endast skulle vara tillämplig på åtgärder som vidtagits på grund av ett ekonomiskt stöd som beviljats av den berörda medlemsstaten, eller av denna utsedda myndigheter, och som den medlemsstaten underrättat kommissionen om, och inte till projekt som omfattas av stöd som beslutats av kommissionen.

I avsaknad av precisa bestämmelser om motsatsen skall en kontroll på plats som genomförs med stöd av artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 anses kunna genomföras av vilken tjänsteman eller annan anställd hos kommissionen som helst. Dessa skall anses ha rätt att ingripa under genomförandefasen, till exempel efter en begäran om delutbetalning av stödet, eller efter genomförandet, och de skall ha rätt att kontrollera såväl huruvida genomförandet av projektet i sak överensstämmer med gemenskapsrättsliga bestämmelser och med beslutet om stöd som huruvida projektet genomförts på ett riktigt sätt, bland annat i finans- och bokföringsmässigt hänseende.

Det finns inget i artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 som hindrar kommissionen från att med stöd av denna bestämmelse genomföra ytterligare en kontroll på plats efter att projektet genomförts även om den tidigare genomfört ett flertal kontroller av samma slag, till exempel i anledning av begäran om utbetalning av stöd. Det finns heller inget som hindrar kommissionens tjänstemän eller anställda från att med stöd av denna bestämmelse genomföra samtidiga och korsvisa kontroller av flera projekt som erhållit stöd från EUGFJ.

Varje annan tolkning av artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 än den som redovisats i de tre föregående punkterna skulle medföra att kommissionens skyldighet enligt förordning nr 2052/88 att bidra till effektiviteten hos åtgärder som gemenskapen vidtar med hjälp av strukturfonderna för att förverkliga målsättningen om ekonomisk och social sammanhållning i artikel 158 EG förlorade sin ändamålsenliga verkan.

( se punkterna 97-101 )

2. Bestämmelserna i förordning nr 2988/95 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och i förordning nr 2185/96 om de kontroller och inspektioner på plats som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter, som avser kommissionens behörighet att genomföra kontroller och inspektioner på plats, är avsedda att komplettera, utan att påverka tillämpningen av befintliga bestämmelser för särskilda sektorer - såsom förordning nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet. Dessa bestämmelser upphäver således inte bestämmelserna om behörighet för kommissionen att genomföra kontroller på plats för att säkerställa skyddet för gemenskapens ekonomiska intressen.

( se punkt 115 )

3. Artikel 24.1 i förordning nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet, medför en skyldighet för kommissionen att den, när genomförandet av en verksamhet eller åtgärd inte förefaller vara berättigad till varken hela eller delar av det tilldelade stödet och den föranleds genomföra en lämplig granskning, skall begära att medlemsstaten yttrar sig inom en föreskriven tidsfrist. Denna bestämmelse skall för att vara verksam tolkas så att den medför en skyldighet för kommissionen att bereda medlemsstaten tillfälle att yttra sig inom en bestämd tidsfrist och att kommissionen skall avhålla sig från att fatta beslut under tiden denna frist löper. När fristen väl löpt ut har kommissionen däremot, om granskningen skulle bekräfta att det förekommit oegentligheter, att vidta någon av de åtgärder som angivits i artikel 24 i förordningen, även om medlemsstaten i fråga inte har använt sig av sin möjlighet att yttra sig inom den föreskrivna tidsfristen. Varje annan tolkning skulle göra det möjligt för en medlemsstat att utan tidsmässig begränsning förhindra att kommissionen antar ett beslut genom att avstå ifrån att yttra sig i anledning av kommissionens skrivelse.

För övrigt är det visserligen så att den motiveringsskyldighet som åligger kommissionen medför att den i förekommande fall i beslutet om att innehålla, nedsätta eller dra in stödet skall besvara eventuella synpunkter från den berörda medlemsstaten under det administrativa förfarandet, men varken bestämmelserna i artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88, vilka sökandena i detta sammanhang har gjort gällande att de har åsidosatts, eller motiveringsskyldigheten medför någon skyldighet för kommissionen att redovisa att de nationella myndigheterna inte har yttrat sig under det administrativa förfarandet.

( se punkterna 156-158 )

4. Den motiveringsskyldighet som föreskrivs i artikel 253 EG skall anpassas till rättsakten i det enskilda fallet, och det skall av beslut som medför allvarliga konsekvenser för sökanden klart och tydligt framgå hur den gemenskapsinstitution som beslutat om rättsakten har resonerat, så att de berörda kan få kännedom om skälen för åtgärden och ges möjlighet att försvara sina rättigheter, och så att gemenskapsdomstolarna kan utföra sin prövning. Dessutom skall kravet på motivering dessutom bedömas med hänsyn till omständigheterna i det enskilda fallet, särskilt rättsaktens innehåll och de anförda skälens karaktär. Det är inte nödvändigt att motiveringen anger samtliga relevanta sakförhållanden och rättsliga överväganden, eftersom frågan huruvida motiveringen av en rättsakt uppfyller kraven i artikel 253 EG inte enbart skall bedömas mot bakgrund av motiveringens lydelse, utan även mot bakgrund av det sammanhang i vilket motiveringen ingår samt alla rättsregler som reglerar den berörda frågan.

( se punkterna 168-170 )

5. När ett projekt har erhållit gemenskapsstöd har kommissionen rätt att pröva huruvida varje faktura som upptagits i projektets räkenskaper är korrekt och att, i förekommande fall, påtala varje oegentlighet, oavsett om fakturan härrör från stödets mottagare eller från en fysisk eller juridisk person som mottagaren har anlitat inom ramen för genomförandet av det stödda projektet. Om kommissionen skulle berövas denna möjlighet att kontrollera underentreprenörer till en mottagare av stöd från EUGFJ skulle det riskera att medföra en risk för att EUGFJ skulle tvingas till betalningar utan grund, till följd av uppgivna kostnader vars ekonomiska grund inte visats.

( se punkt 270 )

6. Sökande och mottagare av finansiella EUGFJ-stöd är skyldiga att tillse att de lämnar riktiga uppgifter till kommissionen som inte missleder denna. Annars skulle det kontroll- och bevissystem som införts för att kontrollera att villkoren för beviljande av stöd är uppfyllda inte fungera på ett korrekt sätt. I avsaknad av tillförlitliga uppgifter riskerar projekt som inte uppfyller de ställda kraven annars att beviljas stöd. Härav följer att den informations- och lojalitetsplikt som åligger sökande och mottagare av stöd utgör en del av EUGFJ:s stödsystem och är viktig för dess funktion.

( se punkt 322 )

7. Varje ekonomisk aktör hos vilken en institution har väckt välgrundade förhoppningar har rätt att åberopa principen om skydd för berättigade förväntningar. Principen om skydd för berättigade förväntningar kan emellertid inte åberopas av ett företag som gjort sig skyldigt till en uppenbar överträdelse av gällande bestämmelser.

( se punkterna 387-388 )

8. Det kan inte anses att rättssäkerhetsprincipen, som kräver att rättsregler skall vara klara och precisa och som syftar till att säkerställa förutsebarheten rörande de situationer och rättsliga relationer som omfattas av gemenskapsrätten, åsidosätts genom kommissionens beslut att dra in finansiellt stöd från EUGFJ när det enligt de tillämpliga föreskrifterna uttryckligen finns en möjlighet för kommissionen att dra in stöden och kräva att de belopp som EUGFJ felaktigt betalat ut återbetalas när oegentligheter konstaterats.

( se punkt 391 )

9. Med hänsyn till själva beskaffenheten av det finansiella stöd som beviljas av gemenskapen utgör skyldigheten att iaktta de finansiella villkoren för investeringen, såsom dessa har angivits i beslutet att bevilja stöd, en av mottagarens grundläggande skyldigheter - på samma sätt som skyldigheten att i praktiken genomföra investeringen utgör en grundläggande skyldighet - och den utgör därigenom en förutsättning för tilldelningen av gemenskapsstöd. För övrigt är sökande och mottagare av stöd skyldiga att lämna riktiga uppgifter till kommissionen som inte missleder denna, för att det kontroll- och bevissystem som införts för att kontrollera att villkoren för beviljande av stöd är uppfyllda skall fungera på ett korrekt sätt.

Eftersom stödmottagarna har gjort sig skyldiga till allvarligt åsidosättande av sina skyldigheter, kunde kommissionen skäligen anse att varje annan påföljd än ett totalt indragande av stödet och återbetalning av vad som EUGFJ utgett riskerade att utgöra en inbjudan till bedrägeri, eftersom de sökande som skall erhålla gemenskapsstöd skulle kunna frestas att göra konstruerade uppräkningar av de kostnader de hänför till ett projekt för att undkomma sin samfinansieringsskyldighet och erhålla den maximala nivå av stöd från EUGFJ som fastslagits i stödbeslutet, eller att lämna falsk information eller förtiga vissa omständigheter för att erhålla stöd eller höja nivån på det sökta stödet, och därvid endast riskera att stödet sänks till den nivå det skulle haft om det grundats på verkliga uppgifter om sökandens kostnader eller om kommissionen känt till felaktigheter i de uppgifter sökanden lämnat.

( se punkterna 399-400 och 402 )

Parter

I de förenade målen T-141/99, T-142/99, T-150/99 och T-151/99,

Vela Srl, Milano (Italien),

Tecnagrind SL, Barcelona (Spanien),

företrädda av advokaten G. M. Scarpellini, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av C. Cattabriga, i egenskap av ombud, biträdd av advokaten M. Moretto, med delgivningsadress i Luxemburg,

svarande,

angående en talan om, i mål T-141/99, ogiltigförklaring av kommissionens beslut K (1999) 540 av den 9 mars 1999 om upphävande av stöd till Vela Srl enligt kommissionens beslut K (92) 1494 av den 30 juni 1992 om beviljande av bidrag ur Europeiska utvecklings- och garantifonden för jordbruket (EUGFJ), utvecklingssektionen, enligt rådets förordning (EEG) nr 4256/88 av den 19 december 1988 om bestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 2052/88 i fråga om EUGFJ:s utvecklingssektion (EGT L 374, s. 25; svensk specialutgåva, område 14, volym 2, s. 3) inom ramen för projekt nr 92.IT.06.001, kallat "Åtgärder i form av ett demonstrationsprojekt för att införa och främja Luffa cylindrica i mindre gynnade europeiska områden"; i mål T-142/99, om ogiltigförklaring av kommissionens beslut K (1999) 541 av den 4 mars 1999 om upphävande av bidrag till Sonda Srl enligt kommissionens beslut K (93) 3401 av den 26 november 1993 om beviljande av bidrag ur EUGFJ, utvecklingssektionen, enligt förordning (EEG) nr 4256/88 inom ramen för pilotprojekt nr 93.IT.06.057, kallat "Pilot- och demonstrationsprojekt för att minska produktionskostnaderna och kostnaderna för gödningsmedel vid odling av solrosor"; i mål T-150/99, om ogiltigförklaring av kommissionens beslut K (1999) 532 av den 4 mars 1999 om upphävande av bidrag till Tecnagrind SL enligt kommissionens beslut K (93) 3395 av den 26 november 1993 om beviljande av bidrag ur EUGFJ, utvecklingssektionen, enligt förordning (EEG) nr 4256/88 inom ramen för pilotprojekt nr 93.ES.06.031, kallat "Pilotprojekt för att i flera avseenden optimera Vetiveria (Vetiveria Zizanoides) i medelhavsområdet"; i mål T-151/99, om ogiltigförklaring av kommissionens beslut K (1999) 533 av den 4 mars 1999 om upphävande av bidrag till Tecnagrind SL enligt kommissionens beslut K (96) 2235 av den 13 september 1996 om beviljande av bidrag ur EUGFJ, utvecklingssektionen, enligt förordning (EEG) nr 4256/88 inom ramen för pilotprojekt nr 95.ES.06.005, kallat "Demonstrationsprojekt för bearbetning av ricin (Ricinus Communis) i jordbruksföretag i syfte att utvinna naturliga aromer",

meddelar FÖRSTAINSTANSRÄTTEN (tredje avdelningen)

sammansatt av ordföranden M. Jaeger samt domarna K. Lenaerts och J. Azizi,

justitiesekreterare: byrådirektören J. Palacio González,

med hänsyn till det skriftliga förfarandet och efter förhandlingen den 20 februari 2002,

följande

Dom

Domskäl

Tillämpliga bestämmelser

1 För att stärka den ekonomiska och sociala sammanhållningen i den mening som avses i artikel 158 EG har strukturfonderna genom rådets förordning (EEG) nr 2052/88 av den 24 juni 1988 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT L 185, s. 9) fått till uppgift bland annat att främja utvecklingen och den strukturella anpassningen av regioner som utvecklas långsammare, liksom att påskynda anpassningen av jordbruksstrukturerna och underlätta landsbygdens utveckling inom ramen för reformen av den gemensamma jordbrukspolitiken (artikel 1.1 och 1.5 a och b). Denna förordning har ändrats genom rådets förordning nr 2081/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 5; svensk specialutgåva, område 14, volym 1, s. 17).

2 I artikel 5.2 e i förordning nr 2052/88 i dess ursprungliga lydelse föreskrevs att bidrag ur strukturfonderna fick ges i form av stöd till tekniskt bistånd och förberedande studier. I dess lydelse enligt förordning nr 2081/93 föreskrivs att stöd får lämnas till tekniskt bistånd, inklusive åtgärder för att förbereda, uppskatta, övervaka och utvärdera verksamheter, samt pilot- och demonstrationsprojekt.

3 Rådet antog den 19 december 1988 förordning (EEG) nr 4256/88 om bestämmelser för tillämpningen av förordning (EEG) nr 2052/88 i fråga om EUGFJ:s utvecklingssektion (EGT L 374, s. 25; svensk specialutgåva, område 14, volym 2, s. 3). Denna förordning har ändrats genom rådets förordning (EEG) nr 2085/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 44).

4 I artikel 8 i förordning nr 4256/88 i dess ursprungliga lydelse föreskrevs att för genomförandet av EUGFJ:s del av det stöd som avses i artikel 5.2 e i förordning nr 2052/88 får fonden ge stöd till bland annat pilotprojekt avsedda att främja landsbygdsutvecklingen, däribland utveckling och förädling av skog (första strecksatsen), och demonstrationsprojekt som visar jordbrukare de faktiska möjligheterna med system, metoder och tekniker för produktionen som är förenliga med målen för den gemensamma jordbrukspolitiken (fjärde strecksatsen). I dess nya lydelse enligt förordning nr 2085/93 föreskrivs i samma artikel att EUGFJ för genomförandet av sina uppgifter får ge stöd med totalt högst 1 procent av den årliga budgeten till bland annat pilotprojekt avsedda att förändra jord- och skogsbrukets struktur samt främja landsbygdsutvecklingen, och demonstrationsprojekt, inklusive projekt för att utveckla och tillvarata skog och projekt för bearbetning och saluföring av jordbruksprodukter, som visar de faktiska möjligheterna med system, metoder och tekniker för produktion och drift som är förenliga med målen för den gemensamma jordbrukspolitiken.

5 Rådet antog den 19 december 1988 förordning nr 4253/88 om tillämpningsföreskrifter för förordning (EEG) nr 2052/88 om strukturfondernas uppgifter och effektivitet och om samordningen av deras verksamhet dels inbördes, dels med Europeiska investeringsbankens och andra befintliga finansieringsorgans verksamhet (EGT L 374, s. 1). Denna förordning har ändrats genom rådets förordning (EEG) nr 2082/93 av den 20 juli 1993 (EGT L 193, s. 20; svensk specialutgåva, område 14, volym 1, s. 30).

6 Det framgår av tolfte skälet i förordning nr 4253/88 att gemenskapens stöd inom ramen för strukturfonderna huvudsakligen skall lämnas genom samfinansiering av verksamhetsprogram. De närmare villkoren för genomförande av sådant stöd föreskrivs i artikel 17 i samma förordning i ändrad lydelse.

7 I förordning nr 4253/88 i dess ändrade lydelse återfinns vidare bestämmelser om betalningar av finansiellt stöd (artikel 21), finansiell kontroll (artikel 23) och reduktion, suspension och upphävande av stöd (artikel 24).

8 I artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 i ändrad lydelse föreskrivs följande avseende den finansiella kontrollen:

"Utan att det påverkar de kontroller som utförs av medlemsstaterna i enlighet med nationell lagstiftning och administrativa bestämmelser och utan att det påverkar bestämmelserna i artikel 206 i fördraget eller någon inspektion som utförs enligt artikel 209c i fördraget får kommissionens tjänstemän eller andra företrädare utföra kontroller på platsen, inklusive stickprovskontroller, beträffande verksamheter som finansieras av strukturfonderna och av deras förvaltnings- och kontrollsystem.

Innan kommissionen genomför kontroller på platsen skall den underrätta den berörda medlemsstaten i syfte att få all nödvändig hjälp. Om kommissionen utför kontroller på platsen utan att varsla om det skall dessa följa de överenskommelser som sluts i enlighet med bestämmelserna i finansförordningen inom ramen för partnerskapet. Medlemsstatens tjänstemän eller andra företrädare får delta i sådana kontroller.

Kommissionen får begära att den berörda medlemsstaten utför en kontroll på platsen för att kontrollera att ansökan om utbetalning är formellt riktig. Kommissionens tjänstemän eller andra företrädare får delta i sådana kontroller på platsen och skall delta om den berörda medlemsstaten begär det.

Kommissionen skall se till att varje kontroll som den utför genomförs på ett samordnat sätt för att undvika upprepade kontroller av en verksamhet under samma period. Den berörda medlemsstaten och kommissionen skall omedelbart utbyta all relevant information om resultaten av de utförda kontrollerna."

9 I artikel 24 i förordning nr 4253/88 i ändrad lydelse föreskrivs följande angående reduktion, suspension och upphävande av stöd:

"1. Om en verksamhet eller åtgärd inte förefaller berättigad till vare sig en del av eller hela det tilldelade stödet skall kommissionen genomföra en lämplig granskning av fallet inom ramen för partnerskapet och särskilt begära att medlemsstaten eller de myndigheter som den utser att genomföra åtgärden framlägger sina kommentarer inom en fastställd tidsgräns.

2. Efter granskningen får kommissionen reducera eller suspendera stödet till den berörda verksamheten eller åtgärden om granskningen visar någon överträdelse eller väsentlig förändring som påverkar villkoren för att genomföra verksamheten eller åtgärden och för vilken man inte ansökt om kommissionens godkännande.

3. Varje belopp som erhållits felaktigt och återtas skall återbetalas till kommissionen. Dröjsmålsränta skall tas ut på belopp som inte återbetalas i enlighet med bestämmelserna i finansförordningen och i enlighet med de förfaranden som fastställs av kommissionen enligt det förfarande som avses i avdelning VIII."

Omständigheter

10 Förevarande mål rör fyra av fem projekt som genomförts enligt artikel 8 i förordning nr 4256/88 och för vilka stöd söktes under perioden från januari 1992 till mars 1995 av ett antal bolag som ägdes av en liten grupp fysiska personer.

11 Mål T-141/99 rör det italienska bolaget Vela Srl:s (nedan kallat Vela) projekt för att införa och främja Luffa cylindrica i mindre gynnade europeiska områden. Mål T-142/99 rör det italienska bolaget Sonda Srl:s (nedan kallat Sonda), vars talan förs av Vela, projekt i syfte att minska produktionskostnaderna samt kostnaderna för gödningsmedel vid odling av solrosor. Mål T-150/99 rör det spanska bolaget Tecnagrind SL:s (nedan kallat Tecnagrind) projekt för att i flera avseenden optimera Vetiveria (Vetiveria Zizanoides) i medelhavsområdet. Mål T-151/99 rör Tecnagrinds projekt för bearbetning av ricin (Ricinus Communis) i jordbruksföretag i syfte att utvinna naturliga aromer. Under den ovan angivna perioden ansökte också det italienska bolaget Faretra Srl (nedan kallat Faretra) om stöd för ett projekt för trädplantering på betesmark.

Luffaprojektet

12 Vela ansökte den 17 januari 1992 hos kommissionen om gemenskapsstöd för ett demonstrationsprojekt för jordbruket och för industriell förädling i samband med införandet och främjandet i mindre gynnade europeiska områden av Luffa cylindrica, som tillhör växtfamiljen gurkväxter och vars frukter i moget tillstånd är fiberrika och synnerligen motståndskraftiga (projekt nr 92.IT.06.001, nedan kallat Luffaprojektet).

13 Enligt ansökan skulle detta projekt genomföras på Marco Troglias jordbruk i Alghero i provinsen Sassari (Italien). Syftet med projektet var att ersätta kemiska och syntetiska produkter med biologiskt nedbrytbara produkter inom tillämpningar utanför livsmedelssektorn. Vela uppgav att det hade utmärkta kunskaper i materialfrågor och att det bedrev forskning på detta område. Det uppgav att det hade kontakter med jordbruksvetenskapliga fakulteten vid universitetet i Sassari och med den regionala myndigheten för tillsyn över jordbruk och skogsmark i Sassari, vilka båda hade visat intresse för projektet.

14 För genomförandet av Luffaprojektet krävdes det, vad avser personal, en projektansvarig i 26 månader, en produktansvarig i 28 månader, en teknikansvarig i 28 månader, en agronom i 24 månader och jordbruksarbetare i motsvarande 140 månader. Luffaprojektets totala budget uppgick till 2 310 000 ecu. Vela ansökte om gemenskapsfinansiering med 75 procent, det vill säga 1 732 500 ecu. Bolaget avsåg att tillsammans med Marco Troglias jordbruk finansiera 10 procent av projektet eller 231 000 ecu, och att erhålla medel från regionala fonder för återstående 15 procent. Vela angav vidare att det försäkrats om att det italienska bolaget SoFIM (nedan kallat SoFIM) skulle garantera 25 procent av det samfinansierade beloppet för Luffaprojektet i form av en bankgaranti, för det fall att betalningarna från de regionala kollektiven på Sardinien skulle försenas.

15 I beslut K (92) 1494 av den 30 juni 1992 (nedan kallat beslutet om beviljande av Luffaprojektet) beviljade kommissionen Vela stöd ur EUGFJ, utvecklingssektionen, för Luffaprojektet (artikel 1).

16 Enligt artikel 2 i detta beslut skulle Luffaprojektet genomföras under 45 månader från det att beslutet fattades, det vill säga mellan den 30 juni 1992 och den 31 mars 1996.

17 Enligt artikel 3 i beslutet skulle hela kostnaden för Luffaprojektet, beräknad till 2 310 000 ecu, medföra rätt till stöd. Gemenskapens maximala finansiering bestämdes till 1 470 000 ecu. För det fall att kostnaderna till slut skulle visa sig bli lägre än vad som förutsetts skulle stödet minskas i motsvarande mån vid den slutliga betalningen av detsamma.

18 Enligt finansieringsplanen i bilaga I till beslutet om beviljande av Luffaprojektet skulle återstoden av finansieringen för Luffaprojektet erläggas av den regionala lantbruksmyndigheten i Sassari med 350 000 ecu och av Vela med 490 000 ecu.

19 Enligt de finansiella villkoren i bilaga II till samma beslut gavs kommissionen rätt att i syfte att verifiera uppgifter om utgifter granska alla verifikat i original eller kopia direkt på platsen eller genom att begära att dokumenten skulle sändas till den (punkt 5). Om något av de villkor som angavs i bilagan inte uppfylldes eller om åtgärder som inte föreskrivits i bilaga I skulle ha vidtagits hade gemenskapen rätt att innehålla, minska eller upphäva stödet och återkräva det stöd som utbetalats (punkt 10).

20 Den 24 september 1992 genomförde kommissionen en första utbetalning till Vela med 584 000 ecu.

21 Den 3 maj 1993 begärde Vela en andra utbetalning med 483 000 ecu. Kommissionen genomförde den 19 till den 23 juli 1993 en finansiell kontroll på platsen och besökte demonstrationsområdet. Den anförde inga anmärkningar utan betalade detta belopp.

22 I skrivelser av den 11 och den 23 mars 1994 underrättade Vela kommissionen om att den regionala lantbruksmyndigheten i Sassari inte hade betalat de 350 000 ecu som förutsatts i beslutet om beviljande av Luffaprojektet och att det belopp som ställts till dess förfogande av SoFIM ökats från 580 000 till 840 000 ecu.

23 Den 11 juni 1996 mottog kommissionen Velas begäran om utbetalning av det återstående beloppet för gemenskapens finansiering, 438 000 ecu.

24 Kommissionen genomförde mellan den 22 och den 26 juli 1996 en ny kontroll på platsen. Med undantag för att vissa utgifter inte berättigade till stöd anförde kommissionen inga anmärkningar vid detta tillfälle.

25 Den 17 december 1996 betalade kommissionen återstoden av gemenskapens stöd till Vela.

Girasoleprojektet

26 Sonda ansökte den 8 september 1993 hos kommissionen om gemenskapsstöd för ett demonstrationsprojekt i syfte att minska produktionskostnaderna och kostnaderna för gödningsmedel vid odling av solrosor (projekt nr 93.IT.06.057, nedan kallat Girasoleprojektet).

27 Enligt ansökan skulle Girasoleprojektet genomföras på jordbruket Santa Margherita i regionen Sassari (Italien). Dess syfte var att minska kostnader för teknik och energi vid odling av solrosor genom "täckning" med täta presenningar på fälten, vilka förhindrar ogräs samtidigt som det medför betydande besparingar vid bevattningen. Det krävdes åtminstone fjorton medarbetare för att genomföra projektet.

28 I beslut K (93) 3401 av den 26 november 1993 (nedan kallat beslutet att bevilja Girasoleprojektet) beviljade kommissionen Sonda stöd ur EUGFJ, utvecklingssektionen, för Girasoleprojektet (artikel 1).

29 Enligt artikel 2 i detta beslut skulle Girasoleprojektet genomföras under 26 månader, eller mellan den 1 november 1993 och den 31 december 1995.

30 Girasoleprojektets totala budget uppgick till 1 235 000 ecu. Enligt artikel 3 i beslutet uppgick den stödgrundande kostnaden till 1 036 000 ecu. Gemenskapens maximala finansiering bestämdes till 777 000 ecu. För det fall att kostnaderna till slut skulle visa sig bli lägre än förutsett skulle stödet minskas i motsvarande mån vid den slutliga betalningen av detsamma.

31 Enligt finansieringsplanen i bilaga I till beslutet att bevilja Girasoleprojektet skulle återstoden av finansieringen, 458 000 ecu, erläggas av Sonda.

32 Enligt de finansiella villkoren i bilaga II till samma beslut gavs kommissionen rätt att i syfte att verifiera uppgifter om utgifter granska alla verifikat i original eller styrkt kopia direkt på platsen eller genom att begära att dokumenten skulle sändas till den (punkt 5). Om något av de villkor som angavs i bilagan inte uppfylldes eller om åtgärder som inte föreskrivits i bilaga I skulle vidtas hade gemenskapen rätt att innehålla, minska eller upphäva stödet och återkräva det stöd som utbetalats (punkt 10).

33 Den 11 januari 1994 genomförde kommissionen en första utbetalning till Sonda med 310 800 ecu eller 40 procent av gemenskapens stöd. Den 11 januari 1995 genomförde kommissionen en andra utbetalning med 233 100 ecu. Den 31 maj 1996 betalade kommissionen ut det återstående stödet från gemenskapen.

34 Sonda uppgick år 1997 i Vela genom en fusion.

Vetiveriaprojektet

35 Tecnagrind ansökte den 15 september 1993 hos kommissionen om gemenskapsstöd för ett demonstrationsprojekt avseende möjligheterna att optimera vetiveria, en växt med synnerligen fiberrika och sega rötter, i medelhavsområdet (projekt nr 93.ES.06.031, nedan kallat Vetiveriaprojektet).

36 Enligt ansökan var syftet med Vetiveriaprojektet att utveckla odlingen av vetiveria för att motverka jorderosion, och kravet på självfinansiering skulle uppfyllas genom försäljning av extrakt av denna växt till parfymindustrin.

37 För genomförande av Vetiveriaprojektet krävdes att ett markområde på 10 hektar skulle arrenderas i 30 månader, att denna mark skulle förberedas för odling av vetiver, arvoden för råd och teknisk kontroll motsvarande 10 månader, att en mobil turbodestillator för utvinnande av extrakt skulle hyras, att nödvändiga instrument och nödvändig utrustning för kontroll av plantor och färdiga produkter skulle köpas, att personalkostnader motsvarande 10 månader skulle betalas, och att externa laboratorier, certifiering samt specialiserade tekniker och forskare skulle medföra vissa extra kostnader.

38 I beslut K (93) 3395 av den 26 november 1993 (nedan kallat beslutet att bevilja Vetiveriaprojektet) beviljade kommissionen Tecnagrind stöd ur EUGFJ, utvecklingssektionen, för Vetiveriaprojektet (artikel 1).

39 Enligt artikel 2 i detta beslut skulle Vetiveriaprojektet genomföras under 30 månader eller mellan januari 1994 och juni 1996.

40 Vetiveriaprojektets totala budget uppgick till 1 261 131 ecu. Enligt artikel 3 i beslutet uppgick den stödgrundande kostnaden till 1 237 125 ecu. Gemenskapens maximala finansiering bestämdes till 927 843 ecu. För det fall att kostnaderna till slut skulle visa sig bli lägre än förutsett skulle stödet minskas i motsvarande mån vid den slutliga betalningen av detta.

41 Enligt finansieringsplanen i bilaga I till beslutet att bevilja Vetiveriaprojektet skulle Tecnagrind ansvara för återstoden av finansieringen, 333 288 ecu.

42 Enligt de finansiella villkoren i bilaga II till samma beslut gavs kommissionen rätt att, i syfte att verifiera uppgifter om utgifter, granska alla verifikat i original eller styrkt kopia direkt på platsen eller genom att begära att dokumenten skulle sändas till den (punkt 5). Om något av de villkor som angavs i bilagan inte uppfylldes eller om åtgärder som inte föreskrivits i bilaga I skulle vidtas hade gemenskapen rätt att innehålla, minska eller upphäva stödet och återkräva det stöd som utbetalats (punkt 10).

43 Den 13 januari 1994 genomförde kommissionen en första utbetalning till Tecnagrind med 371 137 ecu, vilket motsvarade 40 procent av gemenskapens stöd till Vetiveriaprojektet.

44 Den 19 januari 1995 genomförde kommissionen en andra utbetalning med 278 352 ecu, motsvarande 30 procent av stödet från gemenskapen.

45 Den 24 december 1996 lämnade Tecnagrind sin slutliga rapport angående Vetiveriaprojektet till kommissionen. Bolaget lämnade kompletterande uppgifter i ämnet den 12 februari och den 27 mars 1997.

46 Tecnagrind begärde den 20 mars 1997 att kommissionen skulle betala ut det återstående beloppet, 278 353 ecu. Bolaget upprepade denna begäran den 5 juni samma år.

47 Kommissionen underrättade den 12 juni 1997 Tecnagrind om att den hade inlett en allmän kontroll av teknik och räkenskaper för samtliga projekt som enligt beslut av kommissionen finansierats med stöd av artikel 8 i förordning nr 4256/88, och att den mot bakgrund av omfattningen av denna kontroll inte skulle kunna genomföra denna utbetalning förrän om cirka fem månader.

Ricinprojektet

48 Tecnagrind ansökte den 31 mars 1995 hos kommissionen om gemenskapsstöd för ett demonstrationsprojekt för bearbetning av ricin i jordbruksföretag i syfte att utvinna naturliga aromer (projekt nr 95.ES.06.005, nedan kallat Ricinprojektet).

49 Enligt ansökan var syftet med Ricinprojektet att odla och förädla ricin för att genom naturlig jäsning utvinna persikoarom, vilket visat sig dyrt att utvinna från själva frukten. Ricinprojektet skulle visa att en sådan produktion var lönsam och skulle skapa arbetstillfällen. Genomförandet hade anförtrotts det andalusiska kooperativa företaget Campo de Paterna. Två andra spanska bolag, Codema SA (nedan kallat Codema) och Genforsa SA (nedan kallat Genforsa) skulle delta i Ricinprojektet genom att bidra med finansiering uppgående till maximalt 5 procent för vart och ett av dem.

50 I beslut K (96) 2235 av den 13 september 1996 (nedan kallat beslutet att bevilja Ricinprojektet) beviljade kommissionen Tecnagrind stöd ur EUGFJ, utvecklingssektionen, för Ricinprojektet (artikel 1).

51 Enligt artikel 2 i detta beslut skulle stöd till Ricinprojektet utgå mellan den 1 september 1996 och den 30 juni 1999.

52 Genomförandet av Ricinprojektet skulle pågå i 28 månader mellan september 1996 och december 1998. Totalkostnaden för projektet beräknades till 1 264 674 ecu. Enligt artikel 3 i beslutet uppgick den stödgrundande kostnaden till 1 262 674 ecu. Gemenskapens maximala finansiering bestämdes till 947 005 ecu. För det fall att kostnaderna till slut skulle visa sig bli lägre än förutsett skulle stödet minskas i motsvarande mån vid den slutliga betalningen av detsamma.

53 Enligt finansieringsplanen i bilaga I till beslutet att bevilja Ricinprojektet skulle återstoden av finansieringen erläggas av Tecnagrind med 191 401 ecu, av Codema med 63 134 ecu och av Genforsa med 63 134 ecu.

54 Enligt de finansiella villkoren i bilaga II till samma beslut gavs kommissionen rätt att, i syfte att verifiera uppgifter om utgifter, granska alla verifikat i original eller styrkt kopia direkt på platsen eller genom att begära att dokumenten skulle sändas till den (punkt 5). Om något av de villkor som angavs i bilagan inte uppfylldes eller om åtgärder som inte föreskrivits i bilaga I skulle vidtas hade gemenskapen rätt att innehålla, minska eller upphäva stödet och återkräva det stöd som utbetalats (punkt 10).

55 Den 20 januari 1997 genomförde kommissionen en första utbetalning till Tecnagrind med 378 802 ecu, vilket motsvarade 40 procent av gemenskapens stöd till Ricinprojektet.

56 Tecnagrind överlämnade den 15 maj 1997 en preliminär teknisk rapport angående Ricinprojektets fortskridande till kommissionen.

57 Tecnagrind begärde den 7 juli 1997 att kommissionen skulle genomföra den andra utbetalningen av gemenskapens stöd.

Projektet Pascolo Arboreo

58 Faretra ansökte den 8 september 1993 hos kommissionen om gemenskapsstöd för ett pilot- och demonstrationsprojekt för att utveckla en extensiv metod för boskapsuppfödning vid medelhavet som var förenlig med miljökrav, kallad "trädplantering på betesmark" (projekt nr 93.IT.06.058, nedan kallat projektet Pascolo Arboreo).

Kontroller på plats i juli och i november 1997

59 Till följd av en kontroll som Europeiska gemenskapernas revisionsrätt (nedan kallad revisionsrätten) genomfört angående ett irländskt projekt beslutade kommissionen att genomföra en rad kontroller av ett antal projekt för vilka stöd beviljats enligt artikel 8 i förordning nr 4256/88 eftersom den misstänkte att det fanns ett organiserat nätverk med syfte att bedrägligen erhålla gemenskapsstöd. Luffaprojektet, Girasoleprojektet, Vetiveriaprojektet, Ricinprojektet och projektet Pascolo Arboreo återfanns bland de projekt som omfattades av denna kontroll.

60 I skrivelser av den 10 juni 1997 informerade kommissionen Vela, Sonda och Tecnagrind om att den avsåg att enligt artikel 23 i förordning nr 4253/88 genomföra en kontroll på platsen för de projekt för vilka de ansvarade.

61 Kontrollen på platsen för Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet ägde rum från den 22 till den 25 juli 1997. Den genomfördes av tjänstemän från generaldirektoratet (GD) Jordbruk, från generaldirektoratet (GD) Ekonomistyrning vid kommissionen och från enheten för samordning av åtgärderna för bekämpning av bedrägeri (UCLAF). Tjänstemännen från GD Ekonomistyrning och från UCLAF har senare sammanställt rapporter med angivande av deras bedömning. En tjänsteman vid Intervención General del Estado (en avdelning vid det spanska finansministeriet) har varit behjälplig vid gemenskapstjänstemännens kontroller.

62 På grundval av de bedömningar som de i föregående punkt nämnda rapporterna innehöll har kommissionen ansett sig ha tillräckliga grunder för att inleda förfarandet för avbrytande av utbetalningarna av gemenskapsstöd för Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet, och beslutade att kontrollera de italienska projekten.

63 I skrivelser av den 23 september 1997 informerade kommissionen Vela och Sonda om att den avsåg att enligt artikel 23 i förordning nr 4253/88 genomföra en kontroll på platsen för Luffaprojektet respektive Girasoleprojektet med början den 10 november 1997. En likalydande skrivelse sändes till Faretra angående projektet Pascolo Arboreo.

64 Denna kontroll genomfördes mellan den 10 och den 14 november 1997 i Milano och Sassari. Dess syfte var att granska Luffaprojektet, Girasoleprojektet och projektet Pascolo Arboreo, samt att komplettera kontrollen från juli 1997 av Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet. Det genomfördes av tjänstemän från direktoratet för jordbruk, från GD Ekonomistyrning vid kommissionen och från UCLAF. Tjänstemän från Ragioneria Generale dello Stato (den italienska riksrevisionen) deltog i kontrollen. Tjänstemannen från GD Ekonomistyrning har senare sammanställt en rapport i vilken det rekommenderades att förfarandet för att avbryta utbetalningen av gemenskapsstöd skulle inledas avseende de berörda projekten och att de felaktigt utbetalda beloppen till dessa projekt skulle återkrävas. Även de italienska tjänstemännen har upprättat en rapport avseende en rad förhållanden som upptäcktes vid den kontroll som genomfördes hos Vela i Milano den 10-den 12 november 1997.

Det administrativa förfarandet

65 Kommissionen informerade i skrivelser av den 3 april 1998 Vela, Sonda och Tecnagrind att den genomförde en kontroll enligt artikel 24 i förordning nr 4253/88 av det stöd den lämnat för de projekt för vilka de ansvarade och att den, eftersom det vid kontrollen upptäckts omständigheter som tyder på att det förekommit oegentligheter, beslutat inleda det förfarande som angivits i denna artikel och i punkt 10 i bilaga II till respektive beslut om beviljande. I skrivelserna preciserades vilka dessa omständigheter var.

66 Kommissionen gav Vela, Sonda och Tecnagrind en frist på sex veckor för att inkomma med upplysningar, räkenskapshandlingar och andra handlingar som visade att de till fullo uppfyllt de skyldigheter de ålagts vid beviljandet av stöd från EUGFJ.

67 Kommissionen sände samtidigt en begäran om yttrande till Republiken Italien avseende Luffaprojektet och Girasoleprojektet, och till Konungariket Spanien avseende Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet.

68 I skrivelser av den 19 juni 1998 yttrade Vela och Tecnagrind sig avseende Luffaprojektet och Girasoleprojektet respektive Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet.

Det omtvistade beslutet i mål T-141/99

69 I beslut av den 9 mars 1999 (nedan kallat det omtvistade beslutet i mål T-141/99) har kommissionen med stöd av artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 upphävt stödet till Vela och krävt att bolaget skall återbetala 1 470 000 euro.

70 I beslutet har kommissionen bland annat anfört följande:

"1. Enligt beslutet att bevilja stöd skulle mottagaren genomföra finansieringen av den del av de godkända projektkostnaderna som inte täcktes av gemenskapens stöd till [Luffa]projektet, 840 000 ecu. Kommissionen har vid en kontroll på platsen [i november 1997] funnit omständigheter som är ägnade att väcka misstankar angående huruvida samfinansieringen av [Luffa]projektet verkligen ägt rum.

2. Granskningen av räkenskapshandlingar för detta och fyra andra projekt, vilka också erhållit stöd från gemenskapen i den mening som avses i artikel 8 i förordning nr 4256/88, visar att det förelegat ett system för intern överföring av finansiella medel mellan de bolag som mottagit stöd för dessa fem projekt, i vissa fall mellan personer med nära samband med dessa bolag och andra företag med vilka de haft förbindelser. Dessa projekt (och de därtill korresponderande bolagen) är det förevarande (mottagare Vela Srl), projekt nr 9[3].IT.06.057 (mottagare: Sonda Srl), projekt nr 93.IT.06.058 (mottagare: Faretra Srl), projekt nr 93.ES.06.031 (mottagare: Tecnagrind SL), och projekt nr 95.ES.06.005 (mottagare: Tecnagrind SL). De ifrågavarande personerna är Claudio Zarotti och Marco Troglia. De andra företag med vilka de haft nära förbindelser är AITEC Srl, Noesi Sas och Azienda agricola Barrank. De överföringar av finansiella medel som ägt rum mellan dessa bolag, personer och andra nära anknutna bolag har uppgått till närmare tio miljarder italienska lire (ITL), eller omkring 65 procent av de kostnader som uppgivits till kommissionen (eller som beräknats uppkomma, vad gäller icke avslutade projekt) för de fem projekten tillsammans. Kommissionen har rekonstruerat dessa interna överföringar, och det framgår att de ifrågavarande bolagen och företagen huvudsakligen ingår i en grupp bolag som kontrolleras av en begränsad grupp enskilda personer. De systematiska underentreprenadavtalen mellan de mottagande bolagen och de nära anknutna företagen har skapat en intäkt vars ekonomiska grund inte har visats, och som på ett orättmätigt sätt har utgjort mottagarnas del i samfinansieringen.

3. De kostnader som fakturerats mottagarna av Faretra Srl, Sonda Srl, AITEC Srl, Baldassar[r]e, Azienda agricola Barrank och av Claudio Zarotti till ett belopp (på omkring 3 000 000 000 ITL) motsvarande 60 procent av de totala projektkostnader som uppgivits har inte motiverats. Enligt avtalen med de fyra underentreprenörerna (Faretra Srl, Sonda Srl, AITEC Srl och Baldassar[r]e) skulle dessa tillhandahålla personal, utrustning och specialistkompetens. Vid kontroller på platsen av dessa underentreprenörers räkenskaper och inventarieförteckning har det visats att dessa varken hade personal eller utrustning. De saknade således också specialistkompetens, och det finns inget som motiverar deras inblandning i genomförandet av [Luffa]projektet. Dessa företag har heller inte haft kostnader som kan motivera dessa fakturor.

4. Ett stort antal fakturor från övriga bolag har inte motiverats tillräckligt eller förefaller vara oproportionerligt höga jämfört med den tjänst som tillhandahållits. Härvid avses särskilt följande fakturor:

a) Fakturan från bolaget Magenta Finance på 61 882 002 ITL (motsvarande ca 29 000 ecu) för en 'Lättfattlig handbok för jordbrukare'. Denna handbok har inte förevisats kommissionens kontrollanter.

b) Fakturan från bolaget Detentor på 20 939 ecu för 'arvoden avseende en genomförbarhetsstudie' och för utkast och en prototyp till press för komprimering av 'Luffabollar' vid låg temperatur.

c) Fakturan från Cedarcliff på 133 057 ecu för bland annat ett register över 160 företag vilka mottagaren hade att utbilda. Mottagaren har inte kunnat visa att det fakturerade priset motsvarade värdet på den tjänst som utförts."

Det omtvistade beslutet i mål T-142/99

71 I beslut av den 4 mars 1999 (nedan kallat det omtvistade beslutet i mål T-142/99) har kommissionen med stöd av artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 upphävt stödet till Sonda och krävt att bolaget skall återbetala 770 000 euro.

72 I beslutet har kommissionen bland annat anfört följande:

"1. Enligt beslutet att bevilja stöd skulle mottagaren finansiera den del av de godkända projektkostnaderna som inte täcktes av gemenskapens stöd till [Girasole]projektet, 458 000 ecu. Kommissionen har vid en kontroll på platsen [i november 1997] ... funnit omständigheter som är ägnade att väcka misstankar angående huruvida samfinansieringen av [Girasole]projektet ägt rum.

2. Granskningen av räkenskapshandlingar för detta och fyra andra projekt, vilka också erhållit stöd från gemenskapen i den mening som avses i artikel 8 i förordning nr 4256/88, visar att det förelegat ett system för intern överföring av finansiella medel mellan de bolag som mottagit stöd för dessa fem projekt, i vissa fall mellan personer med nära samband med dessa bolag och andra företag med vilka de haft förbindelser. Dessa projekt (och de därtill korresponderande bolagen) är det förevarande (mottagare Sonda Srl), projekt nr 92.IT.06.001 (mottagare: Vela Srl), projekt nr 93.IT.06.058 (mottagare: Faretra Srl), projekt nr 93.ES.06.031 (mottagare: Tecnagrind SL), och projekt nr 95.ES.06.005 (mottagare: Tecnagrind SL). De ifrågavarande personerna är Claudio Zarotti och Marco Troglia. De andra företag med vilka de haft nära förbindelser är AITEC Srl, Noesi Sas och Azienda agricola Barrank. De överföringar av finansiella medel som ägt rum mellan dessa bolag, personer och andra nära anknutna bolag har uppgått till närmare tio miljarder italienska lire (ITL), eller omkring 65 procent av de kostnader som uppgivits till kommissionen (eller som beräknats uppkomma, vad gäller icke avslutade projekt) för de fem projekten tillsammans. Kommissionen har rekonstruerat dessa interna överföringar, och det framgår att de ifrågavarande bolagen och företagen huvudsakligen ingår i en grupp bolag som kontrolleras av en begränsad grupp enskilda personer. De systematiska underentreprenadavtalen mellan de mottagande bolagen och de nära anknutna företagen har skapat en intäkt vars ekonomiska grund inte har visats, och som på ett orättmätigt sätt har utgjort mottagarnas del i samfinansieringen.

3. De kostnader som fakturerats av två bolag (Faretra Srl på 1 155 000 000 ITL och Noesi Sas på omkring 830 000 000 ITL) motsvarande 90 procent av de totala projektkostnader som uppgivits (2 255 934 354 ITL) är inte motiverad.

Enligt avtalen med de två bolagen skulle dessa tillhandahålla personal, utrustning och specialistkompetens. Vid kontroller på platsen av dessa bolags räkenskaper och inventarieförteckning har det visats att dessa varken hade personal eller utrustning. De saknade således också specialistkompetens, och det finns inget som motiverar deras inblandning i genomförandet av [Girasole]projektet. Dessa företag har heller inte haft kostnader som kan motivera dessa fakturor."

Det omtvistade beslutet i mål T-150/99

73 I beslut av den 4 mars 1999 (nedan kallat det omtvistade beslutet i mål T-150/99) har kommissionen med stöd av artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 upphävt stödet till Tecnagrind för Vetiveriaprojektet och krävt att bolaget skall återbetala 649 490 euro.

74 I beslutet har kommissionen bland annat anfört följande:

"1. Granskningen av räkenskapshandlingar för detta och fyra andra projekt, vilka också erhållit stöd från gemenskapen i den mening som avses i artikel 8 i förordning nr 4256/88, visar att det förelegat ett system för intern överföring av finansiella medel mellan de bolag som mottagit stöd för dessa fem projekt, i vissa fall mellan personer med nära samband med dessa bolag och andra företag med vilka de haft förbindelser. Dessa projekt (och de därtill korresponderande bolagen) är det förevarande (mottagare Tecnagrind SL), projekt nr 92.IT.06.001 (mottagare: Vela Srl), projekt nr 93.IT.06.057 (mottagare: Sonda Srl), projekt nr 9[5].ES.06.005 (mottagare: Tecnagrind SL), och projekt nr 93.IT.06.058 (mottagare: Faretra Srl). De ifrågavarande personerna är Claudio Zarotti och Marco Troglia. De andra företag med vilka de haft nära förbindelser är AITEC Srl, Noesi Sas och Azienda agricola Barrank. De överföringar av finansiella medel som ägt rum mellan dessa bolag, personer och andra nära anknutna bolag har uppgått till närmare tio miljarder italienska lire (ITL), eller omkring 65 procent av de kostnader som uppgivits till kommissionen (eller som beräknats uppkomma, vad gäller icke avslutade projekt) för de fem projekten tillsammans. Kommissionen har rekonstruerat dessa interna överföringar, och det framgår att de ifrågavarande bolagen och företagen huvudsakligen ingår i en grupp bolag som kontrolleras av en begränsad grupp enskilda personer. De systematiska underentreprenadavtalen mellan de mottagande bolagen och de nära anknutna företagen har skapat en intäkt vars ekonomiska grund inte har visats, och som på ett orättmätigt sätt har utgjort mottagarnas del i samfinansieringen.

2. Följande uppgifter i ansökan om stöd överensstämmer inte med de faktiska förhållandena:

a) I ansökan uppgavs att '[Tecnagrind] tillhandahåller jordbrukstjänster'. Bolaget bildades emellertid den 25 januari 1993, och ansökan gjordes den 15 september 1993. Bolaget har inte bedrivit någon verksamhet.

b) I ansökan uppgavs vidare att ett antal forskningsprojekt och försök hade genomförts i regionen tillsammans med institutionen för geofysik vid universitetet i Murcia och med institutet La Alberca som är knutet till regionen Murcias jordbruksforskningsenhet. Marco Troglia, som var handläggare och projektchef, uppgav vid kontrollen [i juli 1997] att forskningsarbetet och försöken uteslutande hade genomförts av dessa institutioner, utan att stödmottagaren deltagit.

3. [Tecnagrind] kunde vid kontrollen inte visa några som helst dokument till stöd för att det fullgjort sin samfinansieringsskyldighet med 25 procent enligt punkt 7 i bilaga 1 till beslutet att bevilja stöd.

4. I den slutliga rapporten har det uppgivits att den yta som använts för odling av vetiver, för utvinnande av destillat från dess stam, uppgick till 2 hektar. Vid kontrollen på platsen konstaterade kommissionen att endast en halv hektar hade odlats med vetiver.

5. Enligt fakturan från ägaren till det arrenderade markområdet är dess yta 4 hektar och inte 10 hektar såsom angivits i ansökan och i den slutliga rapporten. Dessutom har enligt de fakturor som uppvisats vid kontrollen på platsen arrendet endast uppgått till 712 000 spanska pesetas (ESP) och inte till 10 934 772 ESP som reserverats i projektbudgeten. Mellanskillnaden har använts till att betala andra utgifter utan att kommissionens förhandsgodkännande inhämtats enligt punkt 1 i bilaga 2 till beslutet.

6. Vissa allmänna rörelsekostnader, såsom arvode till bolaget Asedem (skatte- och bokföringskonsult) och telefonräkningar (italiensk mobiltelefon för Marco Troglia), har bokförts som projektkostnader utan att detta varit motiverat. Dessutom har fakturor för tjänster som utförts efter att projektet avslutats hänförts till projektet, trots att dessa inte skulle beaktas för samfinansiering."

Det omtvistade beslutet i mål T-151/99

75 I beslut av den 4 mars 1999 (nedan kallat det omtvistade beslutet i mål T-151/99) har kommissionen med stöd av artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 upphävt stödet till Tecnagrind för Ricinprojektet och krävt att bolaget skall återbetala 378 802 euro.

76 I beslutet har kommissionen bland annat anfört följande:

"1. Granskningen av räkenskapshandlingar för detta och fyra andra projekt, vilka också erhållit stöd från gemenskapen i den mening som avses i artikel 8 i förordning nr 4256/88, visar att det förelegat ett system för intern överföring av finansiella medel mellan de bolag som mottagit stöd för dessa fem projekt, i vissa fall mellan personer med nära samband med dessa bolag och andra företag med vilka de haft förbindelser. Dessa projekt (och de därtill korresponderande bolagen) är det förevarande (mottagare Tecnagrind SL), projekt nr 92.IT.06.001 (mottagare: Vela Srl), projekt nr 93.IT.06.057 (mottagare: Sonda Srl), projekt nr 93.ES.06.031 (mottagare: Tecnagrind SL), och projekt nr 93.IT.06.058 (mottagare: Faretra Srl). De ifrågavarande personerna är Claudio Zarotti och Marco Troglia. De andra bolag med vilka de haft nära förbindelser är AITEC Srl, Noesi Sas och Azienda agricola Barrank. De överföringar av finansiella medel som ägt rum mellan dessa bolag, personer och andra nära anknutna bolag har uppgått till närmare tio miljarder italienska lire (ITL), eller omkring 65 procent av de kostnader som uppgivits till kommissionen (eller som beräknats uppkomma, vad gäller icke avslutade projekt) för de fem projekten tillsammans. Kommissionen har rekonstruerat dessa interna överföringar, och det framgår att de ifrågavarande bolagen och företagen huvudsakligen ingår i en grupp bolag som kontrolleras av en begränsad grupp enskilda personer. De systematiska underentreprenadavtalen mellan de mottagande bolagen och de nära anknutna företagen har skapat en intäkt vars ekonomiska grund inte har visats, och som på ett orättmätigt sätt har utgjort mottagarnas del i samfinansieringen.

Marco Troglia, handläggare på [Tecnagrind] och projektansvarig, har uppgivit vid kontrollen på platsen [i juli 1997] att [Tecnagrind] inte självt hade de nödvändiga praktiska kunskaperna för att skapa en förenklad förädlingsanläggning som svarade mot böndernas exploateringsbehov, varför bolaget anlitade Vela för den uppgiften och, på ett mer allmänt plan, hela den industriella fasen av projektet. Vid kommissionens kontroll på platsen från den 10 till den 14 november 1997 hos [Vela], som var mottagare av stöd som beslutats enligt artikel 8 i förordning nr 4256/88, framgick det att bolaget varken hade personal eller specialutrustning. Det skall således inte anses ha haft den nödvändiga praktiska kunskapen för detta uppdrag, varför det inte varit motiverat att ta in [Vela] som underentreprenör i projektet.

2. Vissa avtal till ett värde av 155 800 ecu eller mer än 12 procent av projektets totalvärde har slutits mellan De Bartolomeis och bolaget Cedarcliff. Enligt Troglia har Cedarcliffs uppdrag rört tjänster vid spridningen av projektresultaten. Dessa fakturor skall inte anses hänförliga till projektets inledning, eftersom en sådan spridning äger rum först i slutet av projektet.

3. Vid kontrollen på platsen har inga dokument som styrker att det mottagande bolaget i projektet haft möjlighet att samfinansiera projektet med 25 procent av totalsumman enligt punkt 8.3 i bilaga 1 till beslutet att bevilja stöd kunnat uppvisas.

4. Vissa allmänna rörelsekostnader, såsom arvode till bolaget Asedem (skatte- och redovisningskonsult) och telefonräkningar (italiensk mobiltelefon för Marco Troglia) har till 50 procent upptagits inom projekten utan att det varit motiverat."

Förfarandet

77 Vela har, genom ansökningar som inkom till förstainstansrättens kansli den 10 juni 1999, väckt talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet i mål T-141/99 och det omtvistade beslutet i mål T-142/99.

78 Tecnagrind har, genom ansökningar som inkom till förstainstansrättens kansli den 21 juni 1999, väckt talan om ogiltigförklaring av det omtvistade beslutet i mål T-150/99 och det omtvistade beslutet i mål T-151/99.

79 På parternas begäran har ordföranden på förstainstansrättens tredje avdelning vid två tillfällen beslutat vilandeförklara målet enligt artikel 77 c i förstainstansrättens rättegångsregler, den första gången till den 12 januari 2000 genom beslut av den 12 november 1999, och den andra gången till den 12 april 2000 genom beslut av den 10 januari 2000. Det skriftliga förfarandet avslutades den 14 mars 2001.

80 Efter att ha hört parterna beslutade ordföranden på förstainstansrättens tredje avdelning den 29 november 2001 att, enligt artikel 50 i förstainstansrättens rättegångsregler, förena målen vad gäller det skriftliga förfarandet samt domen.

81 På grundval av referentens rapport beslutade förstainstansrätten (tredje avdelningen) att inleda det muntliga förfarandet. Den har ålagt parterna att inkomma med visst material och att besvara vissa frågor. Parterna har efterkommit dessa ålägganden.

82 Förhandlingen, som först var planerad att äga rum den 10 januari 2002, flyttades till den 20 februari 2002 på begäran av sökandena som gjort gällande att meddelandet från förstainstansrättens justitiesekreterare, som innehöll skriftliga frågor från förstainstansrätten och uppgift om tidpunkten för förhandlingen, inte kommit dem till handa i rimlig tid.

83 Parterna utvecklade sin talan och svarade på förstainstansrättens frågor vid offentligt sammanträde den 20 februari 2002.

Parternas yrkanden

84 I vart och ett av målen har sökanden yrkat att förstainstansrätten skall

- ogiltigförklara det omtvistade beslutet eller, i andra hand, minska det belopp som skall återbetalas till kommissionen till ett belopp som skall anges under förfarandet,

- förordna om ytterligare bevisupptagning enligt ansökan, och

- förplikta kommissionen att ersätta rättegångskostnaderna.

85 Kommissionen har i vart och ett av målen yrkat att förstainstansrätten skall

- ogilla talan, och

- förplikta sökanden att ersätta rättegångskostnaderna.

Prövning i sak

86 Vid förhandlingen uppgav sökandena att, såsom också framgår av deras inlagor, föremålet för deras talan endast är att få de omtvistade besluten ogiltigförklarade. De har upplyst om att de omständigheter som sammanfattningsvis redovisats i denna del endast har anförts i syfte att bevara rätten att senare åberopa dessa, utan att de inom ramen för förevarande mål svarar mot något skadeståndskrav som förstainstansrätten skulle ha att pröva.

87 Dessutom har sökandena, vilka företräds av samma advokat, och kommissionen, som också företräds av samma advokat i de fyra målen, efter att dessa mål förenats vad avser det muntliga förfarandet och domen, haft tillgång till samtliga uppgifter i akterna i dessa mål. Dessa akter skall således anses utgöra en enda akt för de fyra målen.

88 Sökandena har till stöd för sin talan i de fyra målen åberopat fyra identiska grunder. Den första grunden är att fördraget och sekundärrätten tillämpats på ett felaktigt sätt, och att kommissionen därvid gjort sig skyldig till maktmissbruk. Den andra grunden är att kommissionen inte uppfyllt sin motiveringsskyldighet och att den gjort en felaktig bedömning. Den tredje grunden är att principerna om rättssäkerhet och om skydd för berättigade förväntningar har åsidosatts. Den fjärde grunden är att proportionalitetsprincipen har åsidosatts.

I - Den första grunden: Felaktig tillämpning av fördraget och sekundärrätten samt maktmissbruk

89 I de fyra målen kan denna grund delas upp i två delar. Den första innefattar ett påstående att kommissionen felaktigt har åberopat artikel 23 i förordning nr 4253/88 som stöd för att utföra kontrollerna i juli och i november 1997 och felaktigt har grundat sina skrivelser av den 3 april 1998 och de omtvistade besluten på artikel 24 i samma förordning, och att den dessutom gjort sig skyldig till maktmissbruk. Den andra delen, som har åberopats i andra hand, innefattar ett påstående om att kommissionens tillämpning av de ovannämnda artiklarna i förordning nr 4253/88 varit felaktig.

Grundens första del

90 Sökandena har för det första gjort gällande att kommissionen inte kunnat åberopa artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88 som rättslig grund för kontrollerna i juli och i november 1997 och för de omtvistade besluten. Punkterna 5 och 10 i bilaga II till besluten att bevilja stöd medförde nämligen att dessa allmänna bestämmelser inte var tillämpliga. I mål T-141/99 har Vela gjort gällande att kommissionen genom de kontroller som ägde rum i juli 1993 och i juli 1996, före den andra utbetalningen respektive slutbetalningen av stödet till Luffaprojektet, har uttömt sina kontrollmöjligheter enligt punkt 5 i bilaga II till beslutet att bevilja stöd till Luffaprojektet.

91 Sökandena har gjort gällande att kontrollerna i juli och i november 1997 inte har syftat till att kontrollera huruvida projekten genomförts enligt artikel 8 i förordning nr 4256/88. Dessa kontroller ingick i en allmän undersökning i syfte att avslöja bedrägerier. Syftet med kontrollerna har varit att kontrollera de finansiella banden mellan de bolag som varit inblandade i olika projekt, och de har varit koncentrerade till att avse administrativa och bokföringsmässiga aspekter av projekten, huvudsakligen sådant som har samband med samfinansieringen. De borde således ha genomförts med stöd av rådets förordning (EG, Euratom) nr 2988/95 av den 18 december 1995 om skydd av Europeiska gemenskapernas finansiella intressen (EGT L 312, s. 1) och av rådets förordning (Euratom, EG) nr 2185/96 av den 11 november 1996 om de kontroller och inspektioner på platsen som kommissionen utför för att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen mot bedrägerier och andra oegentligheter (EGT L 292, s. 2).

92 Förstainstansrätten framhåller att det är ostridigt mellan parterna att kontrollerna i juli och i november 1997 har genomförts med stöd av artikel 23 i förordning nr 4253/88.

93 Det framgår vidare av kommissionens ovan i punkterna 60 och 63 nämnda skrivelser av den 10 juni och av den 23 september 1997 och av rapporterna, vilka kommissionen inkommit med, av den 30 september 1997, upprättade av UCLAF efter kontrollen i juli 1997 (nedan kallad UCLAF:s rapport av den 30 september 1997) och av den 18 december 1997, upprättad av GD Ekonomistyrning efter kontrollen i november 1997 (nedan kallad GD Ekonomistyrnings rapport av den 18 december 1997), att kontrollerna bestått i en granskning av huruvida de aktuella projekten genomförts och av projektens administration, ekonomi och bokföring, särskilt vad avser huruvida bokförda utgifter varit riktiga och huruvida de mottagande bolagen iakttagit villkoret om samfinansiering i besluten att bevilja stöd. I GD Ekonomistyrnings rapport av den 18 december 1997 framhålls bland annat att "[m]ed utgångspunkt i konstaterandet att de kontroller som tidigare genomförts av vissa isolerade projekt inte kunnat visa att det förekommit oegentligheter eller bedrägerier har kontrollgruppen valt ett mer allomfattande tillvägagångssätt, med korsvisa kontroller mellan olika projekt, mottagare och andra inblandade" (sidan 4 i rapporten).

94 Kommissionen informerade i de ovan i punkt 65 nämnda skrivelserna av den 3 april 1998 Vela, Sonda och Tecnagrind om att den genomfört en granskning enligt artikel 24 i förordning nr 4253/88 av det stöd som de erhållit från EUGFJ. Den upplyste om att denna granskning gav anledning att anta att det förekommit oegentligheter, och att den därför beslutat inleda det förfarande som föreskrivits i artikel 24 i nämnda förordning och i punkt 10 i bilaga II till vart och ett av besluten om stöd.

95 Kommissionen fattade, efter att genomgången av handlingarna i målet bekräftat att det förekommit oegentligheter, enligt artikel 24.2 och 24.3 i förordning nr 4253/88 de omtvistade besluten om upphävande av stödet enligt besluten om beviljande och krävde att de mottagande bolagen skulle återbetala vad de erhållit från EUGFJ.

96 Förstainstansrätten skall pröva huruvida kommissionen kunde haft rätt att vidta dessa kontrollåtgärder och fatta dessa beslut med stöd av artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88.

97 Enligt artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 i ändrad lydelse får kommissionens tjänstemän eller andra företrädare utföra kontroller på plats, inklusive stickprovskontroller, beträffande verksamheter som finansieras av strukturfonderna.

98 Den allmänt hållna uppbyggnaden av artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 i ändrad lydelse ger tjänstemän och andra anställda hos kommissionen rättsligt stöd för att kontrollera projekt som åtnjuter eller har åtnjutit stöd från strukturfonderna. I avsaknad av omständigheter som tyder på motsatsen skall det antas att dessa fonder kan vara vilka strukturfonder som helst, bland annat utvecklingssektionen vid EUGFJ. Det finns inget stöd för att, vilket sökandena förefallit göra gällande i sina inlagor, denna bestämmelse endast skulle vara tillämplig på åtgärder som vidtagits på grund av ett ekonomiskt stöd som beviljats av den berörda medlemsstaten eller av den utsedda myndigheten och som den medlemsstaten underrättat kommissionen om, och inte på sådana projekt som omfattas av de omtvistade besluten, där stödet beslutats av kommissionen.

99 I avsaknad av precisa bestämmelser om motsatsen skall en kontroll på plats, som genomförs med stöd av artikel 23.2 i förordning nr 4253/88, anses kunna genomföras av vilken tjänsteman eller annan anställd hos kommissionen som helst. Dessa skall anses ha rätt att ingripa under genomförandefasen, till exempel efter en begäran om delutbetalning av stödet, eller efter genomförandet, och de skall ha rätt att kontrollera såväl huruvida genomförandet av projektet i sak överensstämmer med gemenskapsrättsliga bestämmelser och med beslutet om stöd som huruvida projektet genomförts på ett rättsenligt sätt, särskilt i ekonomiskt och bokföringsmässigt hänseende.

100 Det finns inte någonting i artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 som hindrar kommissionen från att med stöd av denna bestämmelse genomföra ytterligare en kontroll på platsen, efter att projektet genomförts, även om den tidigare genomfört ett flertal kontroller av samma slag, till exempel i anledning av begäran om utbetalning av stöd. Det finns inte heller någonting som hindrar kommissionens tjänstemän eller anställda från att med stöd av denna bestämmelse genomföra samtidiga och korsvisa kontroller av flera projekt som erhållit stöd från EUGFJ.

101 Varje annan tolkning av artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 än den som redovisats i de tre föregående punkterna skulle medföra att kommissionens skyldighet, enligt förordning nr 2052/88, att bidra till att de åtgärder som gemenskapen vidtar med hjälp av strukturfonderna för att förverkliga målsättningen om ekonomisk och social sammanhållning enligt artikel 158 EG blir effektiva, skulle förlora sin ändamålsenliga verkan.

102 Kommissionen skall således anses ha varit berättigad att, genomföra de ifrågavarande kontrollerna på platsen av de projekt som omfattas av de omtvistade besluten i juli och i november 1997 med stöd av artikel 23 i förordning nr 4253/88.

103 I artikel 24.1 i förordning nr 4253/88 i ändrad lydelse föreskrivs att, när en verksamhet eller åtgärd inte förefaller berättigad till vare sig en del av eller hela det tilldelade stödet, kommissionen skall genomföra en lämplig granskning av fallet och särskilt begära att medlemsstaten eller de myndigheter som den utser att genomföra åtgärden inkommer med synpunkter inom en fastställd tidsgräns.

104 Förstainstansrätten fastslår således att kommissionen, som efter kontrollerna på platsen i juli och i november 1997 misstänkte att det förelåg oegentligheter, var berättigad att inleda förfarandet enligt artikel 24.1 i förordning nr 4253/88 enligt vad den uppgav i sina skrivelser av den 3 april 1998 till Vela, Sonda och Tecnagrind.

105 Enligt artikel 24.2 i förordning nr 4253/88 får kommissionen efter granskningen reducera eller suspendera stödet till den berörda verksamheten eller åtgärden om granskningen visar att det förekommit en överträdelse eller väsentlig förändring som påverkar villkoren för att genomföra verksamheten eller åtgärden och för vilken man inte ansökt om kommissionens godkännande. Såsom domstolen fastslagit (i dom av den 24 januari 2002 i mål C-500/99 P, Conserve Italia mot kommissionen, REG 2002, s. I-867, punkterna 85-91), ger den bestämmelsen kommissionen rätt att dra in stödet om det skulle visas att det förelegat någon sådan oegentlighet som avses i artikel 24.1 i förordning nr 4253/88.

106 I artikel 24.3 i förordning nr 4253/88 föreskrivs att varje belopp som erhållits felaktigt och återtas skall återbetalas till kommissionen, och att dröjsmålsränta skall utgå.

107 Förstainstansrätten fastslår således att kommissionen, som i förevarande fall bedömt att granskningsförfarandet bekräftat de misstankar om oegentligheter den hyst efter kontrollerna på platsen i juli och i november 1997, varit berättigad att fatta de omtvistade besluten med stöd av artikel 24 i förordning nr 4253/88 efter att denna granskning avslutats.

108 Sökandenas påstående om att punkterna 5 och 10 i bilaga II till besluten om stöd medför att förordning nr 4253/88 inte skall tillämpas föranleder inte någon annan bedömning.

109 I punkt 5 i bilaga II till stödbesluten föreskrivs nämligen följande: "I syfte att verifiera uppgifter om utgifter har kommissionen rätt att granska alla verifikat i original eller kopia. Denna undersökning kan ske direkt på platsen eller genom att kommissionen begär att dokumenten skall sändas till den ..." En sådan föreskrift utgör bara en förklaring av den befogenhet kommissionen har enligt artikel 23.2 i förordning nr 4253/88 att vid varje tillfälle kontrollera den finansiella och bokföringsmässiga skötseln av berörda projekt, vilket innefattar tiden efter att projektet genomförts i materiellt hänseende, och som föreligger även om kontroller på platsen skett i ett tidigare skede.

110 I punkt 10 i bilaga II till stödbesluten föreskrivs följande: "Om något av de villkor som angavs i bilagan inte uppfyllts eller om åtgärder som inte föreskrivits i bilaga I vidtas får gemenskapen innehålla, minska eller upphäva stödet och återkräva det stöd som utbetalats. Om en sådan återbetalningsskyldighet skulle föreligga får kommissionen kräva ränta på beloppet. Vid sådant förhållande kommer mottagaren att ges tillfälle att lägga fram sina synpunkter inom den tidsfrist som kommissionen fastställer, innan kommissionen beslutar att upphäva, minska eller återkräva stödet." Såsom sökandena själva har uppgivit i sina ansökningar motsvarar den bestämmelsen lydelsen av artikel 24.2 och 24.3 i förordning nr 4253/88.

111 Vad som föreskrivits i punkterna 5 och 10 i bilaga II till stödbesluten skall således inte anses utgöra en självständig behörighetsgrund som träder i stället för de allmänna bestämmelserna i artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88. De ger endast kommissionen en kompletterande behörighet att fatta de beslut den fattat i förevarande mål. Kommissionen har i sina skrivelser av den 3 april 1998 således kunnat åberopa såväl artikel 24 i förordning nr 4253/88 som punkt 10 i bilaga II till stödbesluten som grund för sina beslut att inleda granskningsförfaranden angående Luffaprojektet, Girasoleprojektet, Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet.

112 Vad sökandena anfört om att kontrollerna i juli och i november 1997 borde ha skett med stöd av förordningarna nr 2988/95 och nr 2185/96 föranleder heller inte någon annan bedömning.

113 Förutom att det som sökandena gjort gällande är motstridigt, genom att de å ena sidan hävdat att kommissionen inte haft rätt att stödja sina beslut på punkterna 5 och 10 i bilaga II till stödbesluten, och å andra sidan anfört att den skulle ha åberopat de bestämmelser som nämnts i föregående punkt, framhåller förstainstansrätten att det i trettonde skälet i förordning nr 2988/95 anges att där föreskrivna bestämmelser "kan komplettera de nuvarande reglerna". Enligt artikel 9.2 i den förordningen "kan kommissionen utföra kontroll på platsen enligt de villkor som anges i reglerna för varje sektor", och i artikel 10 anges att "[y]tterligare allmänna bestämmelser om kontroll på platsen kommer att antas senare".

114 Sådana ytterligare allmänna bestämmelser har antagits genom förordning nr 2185/96. Av sjätte skälet i den förordningen framgår att dessa "inte påverkar tillämpningen av de gemenskapsregler för olika sektorer som avses i artikel 9.2 i ... förordning [nr 2988/95]". I artikel 1 i samma förordning föreskrivs att "[i] denna förordning fastställs de ytterligare allmänna bestämmelser som avses i artikel 10 i förordning ... nr 2988/95" och att "[u]tan att det påverkar tillämpningen av gemenskapsbestämmelserna för särskilda sektorer är denna förordning tillämplig på gemenskapens samtliga verksamhetsområden".

115 De i de två föregående punkterna återgivna uttalandena visar att bestämmelserna i förordningarna nr 2988/95 och nr 2185/96 om behörighet att genomföra kontroller på platsen är avsedda att komplettera, utan att påverka tillämpningen av befintliga bestämmelser för särskilda sektorer. De upphäver således inte de bestämmelser om behörighet för kommissionen att genomföra kontroller på platsen för att säkerställa skyddet för gemenskapens ekonomiska intressen som föreskrivits i sådana bestämmelser.

116 Således medförde i förevarande fall artikel 23 i förordning nr 4253/88 - vilken sökandena inte gjort gällande att den inte skulle innehålla gemenskapsbestämmelser för särskilda sektorer i den mening som avses i förordningarna nr 2988/95 och nr 2185/96 - en behörighet för kommissionen att genomföra kontrollerna på platsen i juli och i november 1997. Det var således inte nödvändigt att kommissionen åberopade bestämmelserna i dessa förordningar för detta ändamål.

117 Mot bakgrund av vad som ovan (i punkterna 92 till 116) anförts fastslår förstainstansrätten att artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88 ger kommissionen tillräcklig och lämplig behörighet att genomföra de kontroller på platsen som den genomförde i juli och i november 1997 av de projekt som avses i de omtvistade besluten, att inleda ett granskningsförfarande avseende dessa projekt, och att anta de omtvistade besluten. Vad sökandena anfört, återgivet ovan i punkterna 90 och 91, kan således inte medföra att deras talan vinner bifall på denna grund.

118 Sökandena har i andra hand gjort gällande att kommissionen har varit skyldig att på ett korrekt sätt informera dem om dess rättsliga stöd för att genomföra kontrollerna i juli och i november 1997, syftet med och bakgrunden till dessa samt vilka bestämmelser den avsåg åberopa till stöd för de omtvistade besluten. På så sätt skulle sökandena kunna pröva huruvida de åtgärder kommissionen avsåg att vidta var lagenliga, och kunna förbereda sitt försvar. De har gjort gällande att de inte haft möjlighet att kontakta revisorer eller jurister som skulle ha kunnat hjälpa dem att lämna de förklaringar som krävs, eftersom de inte visste att kontrollerna avsåg metoderna för samfinansiering av projekten.

119 Förstainstansrätten framhåller angående informationen till Vela, Sonda och Tecnagrind angående det rättsliga stöd och syftet med samt bakgrunden till kontrollerna i juli och i november 1997 att kommissionen, såvitt avser målen T-141/99 och T-142/99, i sina skrivelser till Vela och Sonda av den 10 juni 1997 om att den avsåg att genomföra kontroller på platsen för Luffaprojektet och för Girasoleprojektet (se punkt 60 ovan), uppgav att den enligt artikel 23 i förordning nr 4253/88 var behörig att genomföra dessa kontroller. Den begärde att dess tjänstemän skulle ha tillgång till alla dokument hos Vela respektive Sonda, och särskilt räkenskapshandlingar, fakturor och kvitton avseende projektet, och att de skulle ha möjlighet att ställa frågor till dem som kunde tänkas ge upplysningar och förklaringar angående dessa.

120 I sina skrivelser till samma bolag av den 23 september 1997 (se punkt 63 ovan) informerade kommissionen dem om att den, enligt artikel 23 i förordning nr 4253/88, skulle genomföra en kontroll på platsen för Luffaprojektet och för Girasoleprojektet från den 10 november 1997. Den angav att den då önskade att dess tjänstemän kunde sammanträffa med bolagens ställföreträdare och med dem som var administrativt och tekniskt ansvariga för projektens genomförande. Kommissionen begärde också att den under besöket skulle ha tillgång till en rad handlingar som förtecknats i en bilaga angående projektet och det bolag som ansvarade för detta, liksom varje annan handling med anknytning till dessa handlingar som det var nödvändigt att kontrollera. Kommissionen upplyste också om att den skulle representeras av, i synnerhet, tjänstemän från GD Ekonomistyrning och från UCLAF, och att företrädare för Ragioneria Generale dello Stato skulle närvara vid kontrollerna. Kommissionen anmodade slutligen bolagen att omgående ge in en kopia av deras bokslutshandlingar för åren 1992 till 1996 såvitt avsåg Vela och för åren 1993 till 1996 för Sondas del, en detaljerad förteckning över utgifter som i enlighet med besluten om stöd fördelats på Luffaprojektet respektive Girasoleprojektet, en förteckning över de avtal som Vela slutit med Tecnagrind, Sonda och Faretra angående Luffaprojektet och en förteckning över de avtal som Sonda slutit med Tecnagrind, Vela och Faretra angående Girasoleprojektet.

121 Vad avser målen T-150/99 och T-151/99 framhåller förstainstansrätten att kommissionen i sin skrivelse till Tecnagrind av den 10 juni 1977, där den informerade bolaget om sin avsikt att genomföra kontroller på platsen för Vetiveriaprojektet och för Ricinprojektet (se ovan punkt 60), upplyste bolaget om att denna kontroll, som skulle äga rum den 22 och 23 juli 1997, skulle ske med stöd av artikel 23 i förordning nr 4253/88. Den angav att den då önskade att dess tjänstemän kunde sammanträffa med bolagens ställföreträdare och med dem som var administrativt, finansiellt och tekniskt ansvariga för projektens genomförande. Kommissionen begärde också att den under besöket skulle ha tillgång till en rad handlingar, vilka förtecknats i en bilaga, angående projektet och det bolag som ansvarade för detta, liksom varje annan handling med anknytning till dessa handlingar som det var nödvändigt att kontrollera. Kommissionen upplyste också om att den skulle representeras av, i synnerhet, tjänstemän från GD Ekonomistyrning och från UCLAF, och att företrädare för Intervencíon General de la Administración del Estado skulle närvara vid kontrollerna.

122 Såvitt avser mål T-150/99 har Tecnagrind lämnat en kopia av dess skrivelse från kommissionen av den 12 juni 1997 till förstainstansrätten. Av denna framgår det att kommissionen till svar på en begäran om utbetalning av stöd från EUGFJ till Vetiveriaprojektet uppgivit att den genomfört en allmän kontroll av teknik och bokföring i de projekt som finansierats med stöd av artikel 8 i förordning nr 4256/88 och därför inte skulle betala ut beloppet (se ovan punkt 47).

123 Av vad som anförts i de fyra föregående punkterna framgår det att Vela, Sonda och Tecnagrind har fått tillräckligt klar och tydlig information om att de kontroller på platsen som kommissionen avsåg genomföra skulle ske med stöd av artikel 23 i förordning nr 4253/88 och om att dessa kontroller skulle avse projektets finanser och bokföring i dess helhet, bland annat för att kontrollera att villkoret om samfinansiering i stödbesluten uppfyllts. Genom denna information har bolagen också kunnat inse att kommissionen avsett att genomföra korsvisa kontroller av de projekt som den lämnat stöd till.

124 Den omständigheten att kommissionen först i sina skrivelser av den 3 april 1998, mot bakgrund av vad den kunnat konstatera under kontrollerna i juli och i november 1997, har preciserat sina invändningar rörande den metod för samfinansiering som de mottagande bolagen tillämpat, och då gett dessa tillfälle att inkomma med yttranden angående detta, innebär inte att kommissionens skrivelser av den 10 juni och den 23 september 1997 har brustit i klarhet vad gäller syftet med de kontroller som företaget förvarnades om i dessa skrivelser.

125 Vad gäller informationen till Vela, Sonda och Tecnagrind angående det rättsliga stödet för kommissionen att anta de omtvistade besluten framhåller förstainstansrätten, såvitt avser målen T-141/99 och T-142/99, att kommissionen i sina skrivelser till Vela och Sonda av den 10 juni 1997 (se ovan punkt 60) har uppmärksammat dessa bolag på de åtgärder som den sannolikt skulle vidta enligt artikel 24 i förordning nr 4253/88 när granskningsförfarandet hade avslutats.

126 Desssutom framgår det av kommissionens skrivelse till Vela, Sonda och Tecnagrind av den 3 april 1998 (se ovan punkt 65) att den genomförde en granskning i den mening som avses i artikel 24 i förordning nr 4253/88 och att den, eftersom det vid kontrollen upptäckts omständigheter som tydde på att det förekommit oegentligheter, beslutat inleda det förfarande som angivits i denna bestämmelse och i punkt 10 i bilaga II till respektive stödbeslut. Efter att den redogjort för sina invändningar framhöll den att omständigheten i fråga kunde anses utgöra överträdelser eller väsentliga förändringar i den mening som avses i denna bestämmelse i förordning nr 4253/88. Den påpekade även för bolagen de åtgärder som den kunde komma att vidta med stöd av artikel 24.2 och 24.3 för det fall att dessa överträdelser skulle bekräftas vid avslutningen av granskningsförfarandet.

127 De påpekanden som återgivits i de två föregående punkterna i denna dom var tillräckligt klara och tydliga för att ge Vela, Sonda och Tecnagrind möjlighet att förstå med stöd av vilka bestämmelser kommissionen inlett granskningsförfarandet och vilka beslut den skulle kunna komma att fatta när granskningen avslutats. Förstainstansrätten framhåller vidare att sökandena i sin skrivelse av den 19 juni 1998, i vilken de yttrade sig angående kommissionens påståenden i dess skrivelser av den 3 april 1998 (se ovan punkt 68), gjorde gällande att kommissionen inte kunde åberopa artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88, vilket visar att de varit väl medvetna om vilka bestämmelser kommissionen åberopat till stöd för dess åtgärder.

128 Sökandens talan skall således, med hänvisning till vad förstainstansrätten anfört ovan (i punkterna 119-127), inte vinna bifall på den grund som återgivits ovan i punkt 118.

129 Sökandena har i tredje hand gjort gällande att skillnaden mellan det föregivna och det verkliga rättsliga stödet för, liksom det föregivna och det verkliga ändamålet med, kontrollerna i juli och i november 1997 visar att det förekommit ett sådant maktmissbruk att de omtvistade besluten skall upphävas.

130 Förstainstansrätten framhåller att maktmissbruk definieras klart och tydligt i gemenskapsrätten, och föreligger när en gemenskapsinstitution antagit en rättsakt uteslutande eller åtminstone huvudsakligen för att uppnå andra mål än dem som angivits eller för att kringgå ett för de aktuella omständigheterna särskilt i fördraget föreskrivet förfarande (se, bland annat, domstolens dom av den 20 juni 1991 i mål C-248/89, Cargill mot kommissionen, REG 1991, s. I-2987, punkt 26, och av den 25 juni 1997 i mål C-285/94, Italien mot kommissionen, REG 1997, s. I-3519, punkt 52, samt förstainstansrättens dom av den 6 april 1995 i mål T-143/89, Ferriere Nord mot kommissionen, REG 1995, s. II-917, punkt 68, och dom av den 24 april 1996 i de förenade målen T-551/93, T-231/94-T-234/94, Industrias Pesqueras Campos m.fl. mot kommissionen, REG 1996, s. II-247, punkt 168).

131 I förevarande mål framgår det klart att de kontroller på platsen som kommissionen genomfört i juli och i november 1997 har skett med stöd av artikel 23 i förordning nr 4253/88 och syftat till att i enlighet med den bestämmelsen kontrollera huruvida skötseln av ekonomi och bokföring i berörda projekt varit riktig, vilket kommissionen också angivit för Vela, Sonda och Tecnagrind i sina skrivelser till dessa.

132 Vad sökandena anfört angående maktmissbruk medför således inte att deras talan skall vinna bifall.

133 Talan skall således inte vinna bifall med stöd av den första delen av den första grunden.

Den första grundens andra del

134 Sökandena har gjort gällande att kommissionen tillämpat artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88 på ett felaktigt sätt i förevarande mål.

135 Vela har i mål T-141/99 och T-142/99 i första hand gjort gällande att kommissionen i strid med vad som föreskrivs i artikel 23 i förordning nr 4253/88 inte har genomfört någon stickprovskontroll vid kontrollen i november 1997. Kontrollerna var dessutom en upprepning av de kontroller som genomfördes i juli 1993 och i juli 1996.

136 Förstainstansrätten framhåller inledningsvis att det i artikel 23.2 första stycket i förordning nr 4253/88 föreskrivs att kommissionens tjänstemän eller andra företrädare får utföra kontroller på platsen, "inklusive stickprovskontroller", beträffande verksamheter som finansieras av strukturfonderna. Metoden med stickprovskontroller nämns således i exemplifierande syfte, och bestämmelsen utesluter inte att en mer grundlig kontroll än en stickprovskontroll sker när omständigheterna så påkallar.

137 Vidare anges i artikel 23.2 fjärde stycket i förordning nr 4253/88 att kommissionen skall se till att varje kontroll som den utför genomförs på ett samordnat sätt för att undvika upprepade kontroller "av en verksamhet under samma period".

138 Utan att undersöka huruvida en eventuell upprepning av kommissionens kontroller av en verksamhet under samma period i sig skulle påverka kontrollernas och beslutens giltighet, framhåller förstainstansrätten att det i förevarande mål inte finns något i akten som tyder på att Luffaprojektet och Girasoleprojektet skulle ha varit föremål för andra kontroller under november 1997 än dem som genomförts på platsen av tjänstemän för GD Jordbruk, GD Ekonomistyrning och av UCLAF.

139 De kontroller på platsen som genomförts under juli 1993 och juli 1996 har ägt rum under en annan period än kontrollen i november 1997.

140 De har vidare, såsom Vela självt framhållit i sin ansökan i mål T-141/99, syftat till att kontrollera huruvida de villkor som föreskrivits i bilaga II till beslutet att bevilja stöd för Luffaprojektet iakttagits, vilket såvitt gäller kontrollen i juli 1993 var en förutsättning för att den andra utbetalningen av stöd till det projektet skulle genomföras, och vad gäller kontrollen i juli 1996 var en förutsättning för slutbetalning av stödet till detta projekt. Kontrollen i november 1997 syftade däremot till att mot bakgrund av nya omständigheter granska huruvida skötseln av ekonomi och bokföring i Luffaprojektet och Girasoleprojektet varit korrekt. Det var mot bakgrund av en kontroll som revisionsrätten genomfört i januari 1997 avseende ett irländskt projekt och kommissionens kontroll av Tecnagrind i juli 1997 avseende Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet sannolikt att denna granskning skulle avslöja att oegentligheter förekommit.

141 Slutligen har kontrollerna i juli 1993 och i juli 1996 endast rört Luffaprojektet. Vad Vela gjort gällande om upprepning genom kontrollen i november 1997 är således felaktigt avseende mål T-142/99.

142 Talan kan således inte bifallas på grund av vad Vela anfört enligt punkt 135 ovan.

143 Sökandena har i andra hand gjort gällande att kommissionen inte vid tillfället uppgivit för dem att den sänt en kopia av skrivelserna till dem till de berörda nationella myndigheterna och att dessa givits en frist inom vilken de skulle ange sina synpunkter i anledning av vad kommissionen påtalade i dessa skrivelser. Det var först genom de omtvistade besluten som de förstod att kommissionen hade berett de nationella myndigheterna tillfälle att yttra sig.

144 Sökandena har, med hänvisning till den grundläggande vikten av att enligt artikel 23 i förordning nr 4253/88 och rättspraxis konsultera medlemsstaterna under det administrativa förfarandet, gjort gällande att kommissionen, genom att inte underrätta de nationella myndigheterna förrän den skulle ta ställning till de föregivna oegentligheterna och genom att inte under detta förfarande informera sökandena om att den berett dessa myndigheter tillfälle att inkomma med synpunkter, har underlåtit att uppfylla sin skyldighet att tillse att sökandena erbjuds tillfälle att bemöta dessa myndigheters uppgifter.

145 Förstainstansrätten framhåller inledningsvis att det samstämmigt framgår av skrivelserna från kommissionen till Tecnagrind av den 10 juni 1997 (se ovan punkt 60) och till Vela och Sonda av den 23 september 1997 (se ovan punkt 63) liksom av UCLAF:s rapport av den 30 september 1997 och av GD Ekonomistyrnings rapport av den 18 december 1997 att representanter för de spanska myndigheterna - tjänstemännen vid Intervención General de la Administración del Estado - och för de italienska myndigheterna - tjänstemännen vid Ragioneria Generale dello Stato - har deltagit i kontrollerna i juli 1997 respektive i november 1997.

146 Kommissionen har således i enlighet med artikel 23.2 andra stycket i förordning nr 4253/88 underrättat den berörda medlemsstaten innan den genomfört kontroller på platsen. Dessa har också kunnat representeras av egna tjänstemän vid dessa kontroller. Vad sökandena anfört om att dessa medlemsstater inte underrättats förrän kommissionen skulle ta ställning till de eventuella oegentligheterna efter att kontrollerna genomförts är således felaktigt.

147 Förstainstansrätten framhåller vidare att kommissionen enligt artikel 24.1 första stycket i förordning nr 4253/88 skall begära att den berörda medlemsstaten framlägger sina kommentarer inom en fastställd tidsgräns när den genomfört en lämplig granskning och en verksamhet eller åtgärd inte förefaller berättigad till det tilldelade stödet. Det föreskrivs däremot i artikel 24 i denna förordning ingen skyldighet för kommissionen att underrätta stödmottagaren om hur den skyldigheten fullgörs. Vad sökandena gjort gällande om att kommissionen åsidosatt artikel 24 i förordning nr 4253/88 genom att inte i sina skrivelser av den 3 april 1998 underrätta dem om att den berett de nationella myndigheterna tillfälle att yttra sig inom en fastställd tidsgräns angående de i dess skrivelser påstådda oegentligheterna är således inte riktigt, och skall därför lämnas utan avseende.

148 Förstainstansrätten framhåller dessutom att kommissionen i sina skrivelser av den 3 april 1998 underrättat Vela, Sonda och Tecnagrind om att den skulle genomföra en granskning av stödet enligt artikel 24 i förordning nr 4253/88 (se ovan punkt 65). Sökandena har i sina skrivelser av den 19 juni 1998 återgivit innehållet i artikel 24.1 i denna förordning. De har således inte varit okunniga om kommissionens skyldighet att bereda de berörda medlemsstaterna tillfälle att yttra sig inom en föreskriven tidsfrist. Det hade varit möjligt för dem att ta kontakt med de behöriga myndigheterna i sin medlemsstat för att undersöka hur denna skyldighet efterlevts och att, om de så skulle önska, bemöta vad dessa myndigheter uppgivit innan den av kommissionen fastställda tidsfristen för att yttra sig angående de i dess skrivelser av den 3 april 1998 påstådda oegentligheterna löpte ut.

149 Sökandena har i sin replik gjort gällande att de dokument kommissionen åberopat i sin svarsinlaga till styrkande av att den, den 3 april 1998, berett de nationella myndigheterna tillfälle att yttra sig angående innehållet i skrivelserna samma dag till Vela, Sonda och Tecnagrind.

150 Vela har, i mål T-141/99 och T-142/99, för det första gjort gällande att det dokument kommissionen fogat till sitt svaromål i dessa två mål varken är daterat eller undertecknat.

151 Förstainstansrätten framhåller emellertid att kommissionen till sitt svaromål i de båda målen har fogat en kopia av en skrivelse daterad den 3 april 1998 och undertecknad av G. Legras, generaldirektör för GD Jordbruk, till Republiken Italiens ständiga representant vid Europeiska unionen, och att denna i skrivelsen ombetts yttra sig över de påstådda oegentligheterna avseende Luffaprojektet och Girasoleprojektet. Vad Vela anfört skall således lämnas utan avseende.

152 Sökandena har i samtliga fyra mål gjort gällande att de dokument som kommissionen fogat till sina skrivelser av den 3 april 1998 till Republiken Italiens och Konungariket Spaniens ständiga representanter inte åtföljts av något mottagningsbevis som visar att dessa representanter verkligen mottagit dokumenten. Enligt sökandena har kommissionen således inte visat att den uppfyllt sin skyldighet enligt artikel 24.1 i förordning nr 4253/88.

153 Kommissionen har emellertid ingett en kopia av ett telefaxmeddelande den erhållit från Republiken Italiens ständiga representant den 18 februari 2002, i vilket den bekräftat att den mottagit kommissionens skrivelse av den 3 april 1998 med en uppmaning att yttra sig angående de påstådda oegentligheterna avseende Luffaprojektet och Girasoleprojektet den 9 april 1998, och att den registrerats med nummer 1781. Kommissionen har likaledes ingett en kopia av en skrivelse av den 12 februari 2002 från Konungariket Spaniens ständiga representant, i vilken den bekräftat, och fogat dokument till styrkande av detta, att den mottagit kommissionens skrivelse av den 3 april 1998 med en uppmaning att yttra sig angående de påstådda oegentligheterna avseende Vetiveriaprojektet och Ricinprojektet den 7 april 1998, och att den registrerades med nummer A 14-13535.

154 Sökandenas påstående att det inte har visats att de ständiga representanterna verkligen mottagit kommissionens skrivelse av den 3 april 1998 skall således lämnas utan avseende.

155 Sökandena har för det tredje gjort gällande att det i de omtvistade besluten inte har angivits huruvida kommissionen i förekommande fall har beaktat de nationella myndigheternas yttranden.

156 Förstainstansrätten framhåller i detta avseende att det i artikel 24.1 i förordning nr 4253/88 föreskrivs en skyldighet för kommissionen att, när genomförandet av en verksamhet eller åtgärd inte förefaller berättiga till varken hela eller delar av det tilldelade stödet och den föranleder genomförandet av en lämplig granskning, begära att medlemsstaten yttrar sig inom en föreskriven tidsfrist.

157 Denna bestämmelse är endast meningsfull om den tolkas så, att den medför en skyldighet för kommissionen att bereda medlemsstaten tillfälle att yttra sig inom en bestämd tidsfrist och att avhålla sig från att fatta beslut under den tid som denna frist löper. När fristen väl löpt ut har kommissionen däremot, om granskningen skulle bekräfta att det förekommit oegentligheter, rätt att vidta någon av de åtgärder som angivits i artikel 24 i förordningen, även om medlemsstaten i fråga inte har använt sig av sin möjlighet att yttra sig inom den föreskrivna tidsfristen. Varje annan tolkning skulle göra det möjligt för en medlemsstat att utan tidsmässig begränsning förhindra att kommissionen antar ett beslut genom att avstå ifrån att yttra sig i anledning av kommissionens skrivelse.

158 Det är vidare visserligen så att den motiveringsskyldighet som åligger kommissionen medför att den i förekommande fall i beslutet om att upphäva, minska eller suspendera stödet skall besvara eventuella synpunkter från den berörda medlemsstaten under det administrativa förfarandet, men varken bestämmelserna i artiklarna 23 och 24 i förordning nr 4253/88, vilka sökandena i detta sammanhang har gjort gällande att de har åsidosatts, eller motiveringsskyldigheten medför någon skyldighet för kommissionen att redovisa att de nationella myndigheterna inte har yttrat sig under det administrativa förfarandet.

159 Kommissionen har i sitt svaromål, utan att motsägas av sökandena, gjort gällande att varken Republiken Italien eller Konungariket Spanien har inkommit med något yttrande efter kommissionens skrivelser av den 3 april 1998. Detta förklarar varför de omtvistade besluten inte innehåller någon beskrivning av de berörda medlemsstaternas inställning.

160 Vad sökandena anfört inom ramen för den första grundens andra del medför således inte att talan skall bifallas. Sökandenas första grund skall således lämnas utan avseende i sin helhet.

II - Den andra grunden: Bristande motivering och felaktig bedömning

161 Den andra grunden kan i samtliga fyra mål delas upp i två delar. Sökandena har för det första gjort gällande att motiveringen i de omtvistade besluten är bristfällig, och för det andra bestridit att de oegentligheter kommissionen åberopat har förekommit.

Den andra grundens första del

162 Sökandena har gjort gällande att de omtvistade besluten endast grundats på allvarliga misstankar om att samfinansieringsskyldigheten inte uppfyllts eller andra omständigheter som kunde anses vara oegentligheter, och inte på säkra bevis. Kommissionen har heller inte preciserat hur den fastslagit förekomsten av de påstådda ekonomiska transaktionerna mellan företagen i fråga eller varför dessa skulle anses vara otillåtna, och heller inte visat något orsakssamband mellan dessa transaktioner och den påstådda frånvaron av samfinansiering. Det går heller inte att förstå uttrycket "vars ekonomiska grund inte har visats" som använts i besluten. I målen T-141/99 och T-142/99 har Vela gjort gällande att kommissionen hävdat att det förelegat en avvikelse mellan bokförda utgifter och mottagna tjänster i projekten utan att den angivit vilka utgifter som skulle svara mot de tjänster den påstått inte har erhållits.

163 Sökandena har vidare anfört att motiveringen i de omtvistade besluten är motstridig på så sätt att i delar av dessa avses endast sambanden mellan de stödmottagande bolagen, mellan vissa personer med anknytning till dessa bolag och mellan dessa och de bolag till vilka de har anknytning, medan det i andra delar hänvisas till att inblandade bolag huvudsakligen förefaller tillhöra samma begränsade grupp av enskilda personer.

164 Tecnagrind har i mål T-150/99 gjort gällande att kommissionen i sina skrivelser av den 3 april 1998 påstått att transaktionerna uppgått till 10 783 284 972 ITL eller 71 procent av de berörda projektens totalkostnader, medan den i det omtvistade beslutet i det målet hävdat att de uppgått till 10 miljarder ITL eller 56 procent av denna kostnad. Det är således inte möjligt att förstå vilken metod kommissionen använt sig av för att beräkna det stöd som skall återbetalas, och det finns skäl att misstänka att denna beräkning inte varit tillräckligt precis.

165 Tecnagrind har i mål T-151/99 gjort gällande att kommissionens uppgifter är inbördes motstridiga genom att den å ena sidan påstått att systematiska und