ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
45

De slottider som görs tillgängliga ska göra det möjligt för en ny marknadsaktör att för de identifierade stadsparen trafikera följande antal avgångar: — Wien–Stuttgart: Upp till tre förbindelser per dag. — Wien–Köln/Bonn: Upp till tre förbindelser per dag men inte mer än 18 förbindelser per vecka. — Wien–Frankfurt, upp till fem förbindelser per dag. — Wien–München: Upp till fyra förbindelser per dag. — Wien–Bryssel: Upp till fyra förbindelser per dag, men inte mer än 24 förbindelser per vecka.
75

I skälen 1122–1125 i det angripna beslutet redogjorde kommissionen för orsakerna till att den inte kunde bevilja Redaelli nedsättning av det ålagda bötesbeloppet i enlighet med meddelandet om förmånlig behandling: ”(1122) Redaelli svarade på en begäran om upplysningar den 21 oktober 2002 och lämnade in en ansökan om förmånlig behandling den 20 mars 2003, i vilken företaget i huvudsak medgav förekomsten av vissa avtal på italiensk nivå mellan 1990 och 1993 och mellan 1995 och 2002 samt på alleuropeisk nivå från 1995 till 2002. Bidragen från Redaelli omfattade vissa skriftliga bevis från den aktuella tiden. De tillförde emellertid inte någon uppgift av vikt och klargjorde inte heller de punkter på vilka kommissionen inte ännu innehade tillräcklig bevisning. Den 19 september 2008 avslog kommissionen därför Redaellis ansökan om förmånlig behandling i enlighet med punkt 23 i meddelandet om förmånlig behandling. (1123) I sitt svar på meddelandet om invändningar invände Redaelli mot kommissionens slutsats att de bevis som företaget ingett inte hade något betydande mervärde. Redaelli påpekade att företaget trots svårigheterna under åren av omstrukturering hade samarbetat fullt ut med kommissionen, inte endast genom att i oktober 2002 lämna in uppgifter som var komprometterande för företaget och infoga dessa uppgifter i företagets ansökan om förmånlig behandling av den 20 mars 2003, utan också genom att svara på ett stort antal begäranden om upplysningar från kommissionen. Redaelli har hävdat att kommissionen i meddelandet om invändningar ofta hänvisade till uppgifter som företaget lämnat in. Redaelli har invänt mot den omständigheten att företaget inte beviljades en preliminär nedsättning av böterna, till skillnad från andra företag och särskilt Nedri, som lämnade in sin ansökan om förmånlig behandling den 23 oktober 2003. (1124) [Det ska erinras om] att för att ett företag ska kunna beviljas nedsättning av böterna i enlighet med meddelandet om förmånlig behandling måste det inge bevis till kommissionen som har ett betydande mervärde jämfört med dem som kommissionen redan har samlat in. Även om kommissionen i meddelandet om invändningar och i detta beslut ibland faktiskt hänvisat till bevisning och uttalanden från Redaelli, har inget av de bevis som Redaelli lämnade in ett betydande mervärde, till skillnad från de bevis som ingavs av andra bolag, exempelvis Nedri … (1125) Vad gäller Redaellis påstående att företaget alltid samarbetade fullt ut med kommissionen genom att svara på ett stort antal begäranden om upplysningar konstaterar kommissionen att företagen har en lagstadgad skyldighet att svara på kommissionens begäranden om upplysningar. Denna omständighet i sig ger således inte företaget rätt till en nedsättning av böterna.”
97

Vad för det åttonde avser tabellerna 29 och 30, vilka angavs i fotnot nr 448 i det första beslutet, innehåller dessa enligt nämnda fotnot ”uppgifter avseende grundtarifferna eller priser som meddelats representanterna (och med avseende på Lucchini Siderurgica även uppgifter per månad) avseende år 1999, och som kommissionen [hade] tillgång till”. Dessa tabeller angavs av kommissionen till stöd för skäl 276 i det första beslutet, vilket har följande lydelse: ”Ytterligare uppgifter om situationen på marknaden för armeringsjärn i Italien under denna period finns i en handling som upprättats av Leali den 10 november 1999, och särskilt i avdelningen med rubriken ’Vinster och begränsningar i 1999 års handelsavtal’, i vilket det kan läsas: ’Grundavtalet mellan de nationella producenterna, som ingicks 1999, har gjort det möjligt att vända situationen med låga priser, vilken kännetecknat de två tidigare verksamhetsåren (1997 och 1998), och att återta en bruttomarginal på mer än 50 ITL/kg. Under år 1998 var den genomsnittliga bruttomarginalen (försäljningspris – råvarukostnader) 70 ITL/kg, och under fem månader hade den sjunkit under denna nivå’. ’Avtalet har gjort det möjligt att stabilisera försäljningspriserna under året och tillverkarna har kunnat dra fördel av situationen med råvarukostnaderna genom att öka bruttomarginalen med mer än 50 ITL/kg, till 122 ITL/kg netto.’”
81

Vad slutligen gäller mötet den 14 maj 1996 kan det konstateras att även om parterna inte gett in något protokoll från det mötet, har sökanden emellertid inte bestritt att – som kommissionen påpekade i skäl 420 i det angripna beslutet – Hansa Metallwerke AG där uppgav att det skulle höja sina priser i september det året. I alla händelser framgår det av det möte som hölls två månader tidigare, den 12 mars 1996, och som skäl 419 i det angripna beslutet hänvisar till, att American Standard Inc. avsåg att höja sina priser med 5 procent från den 1 maj 1996. Detta bekräftar således att diskussionerna mellan Euroitalia-gruppens medlemmar under första halvåret 1996 även rörde framtida prishöjningar.
42

Tribunalen erinrar härvid om att när ett beslut eller en förordning som direkt och personligen berör en enskild under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål, ska detta betraktas som en ny omständighet som ger sökandebolaget möjlighet att anpassa sina yrkanden och grunder. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökandebolaget att väcka en ny talan. Det skulle dessutom vara oskäligt om institutionen i fråga ‐ för att undslippa den kritik mot en rättsakt som framförts i en ansökan som getts in till unionsdomstolen ‐ skulle kunna ändra rättsakten eller byta ut den mot en annan och under förfarandet åberopa denna ändring eller detta byte för att frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse den senare rättsakten, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder gentemot denna (se, analogt, förstainstansrättens dom av den 23 oktober 2008 i mål T-256/07, People’s Mojahedin Organization of Iran mot rådet, REG 2008, s. II-3019, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
41

Tribunalen erinrar härvid om att när ett beslut eller en förordning som direkt och personligen berör en enskild under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål ska denna sistnämnda betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att anpassa sina yrkanden och grunder. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökanden att väcka en ny talan. Det skulle dessutom vara oskäligt om institutionen i fråga, för att undslippa den kritik mot en rättsakt som framförts i en ansökan som getts in till unionsdomstolen, skulle kunna ändra rättsakten eller byta ut den mot en annan och under förfarandet åberopa denna ändring eller detta byte för att frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse den senare rättsakten, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder gentemot denna (se, analogt, förstainstansrättens dom av den 23 oktober 2008 i mål T-256/07, People’s Mojahedin Organization of Iran mot rådet, REG 2008, s. II-3019, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
78

I den mån de innehåller relevanta bedömningar angående LIFG och dess medlemmar, finner tribunalen även skäl att beakta vissa avgöranden från behöriga engelska domstolar som Abdulbasit Abdulrahim tillfört handlingarna i målet, nämligen dom av den 27 april 2007, DD and AS v. Secretary of State for the Home Department SC/50/2005 and SC/42/2005, från Special Immigration Appeal Commission (SIAC), dom av den 14 november 2008, AU and Others v. Secretary of State of the Home Department [2008] EWHC 2789 (Admin), från High Court of Justice (Queen’s Bench Division, Administrative Court), och dom av den 30 april 2009, AV v. Secretary of State for the Home Department [2009] EWHC 902 (Admin), från High Court of Justice (Queen’s Bench Division, Administrative Court) (bilagorna 3, 4 respektive 5 till repliken till kommissionen).
322

Sökanden har för det första gjort gällande att kommissionen inte har förklarat varför en höjning av de rabatter som beviljades HP:s konkurrenter, för att anpassa sig till konkurrensen, skulle vara konkurrensbegränsande. För det andra framgår av HP:s handling med rubriken ”Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” att HP självt hade dragit slutsatsen att en sådan åtgärd inte utgjorde en verklig risk och att något sådant fenomen inte hade observerats i andra globala handelsföretag hos vilka andelen AMD-produkter är större. För det tredje skulle HP, om företaget hade erhållit en miljon x86-processorer utan kostnad från AMD, ha undvikit att betala 163,86 miljoner USD till sökanden (det vill säga ASP exklusive rabatt för en miljon x86-processorer). Sökandens totala rabatter enligt HPA1-avtalet uppgick endast till 130 miljoner USD, vilket innebär att HP skulle ha betalat nästan 34 miljoner USD för inköp av motsvarande kvantitet x86-processorer från sökanden. HP förkastade således med nödvändighet AMD:s erbjudande av det enkla skälet att efterfrågan på system utrustade med x86-processorer från AMD var otillräcklig och inte tog hänsyn till den potentiella förlusten av de rabatter som sökanden beviljat. För det fjärde framgår även av HP:s handling med rubriken ”Managing Intel and AMD to maximise value to BPC” att det var osäkert huruvida AMD skulle vinna acceptans på marknaden för företagskunder.
Talan om ogiltigförklaring av det beslut som första överklagandenämnden vid harmoniseringsbyrån fattade den 30 juli 2009 (ärende R 1051/2008-1) i samband med ett invändningsförfarande mellan Vallis K. – Vallis A. & Co. OE och New Yorker SHK Jeans GmbH & Co. KG.
1)

Rådets förordning (EG) nr 1355/2008 av den 18 december 2008 om införande av en slutgiltig antidumpningstull och slutgiltigt uttag av den preliminära tullen på import av vissa beredda eller konserverade citrusfrukter (mandariner osv.) med ursprung i Folkrepubliken Kina ogiltigförklaras, i den mån den rör Zhejiang Xinshiji Foods Co. Ltd och Hubei Xinshiji Foods Co. Ltd.
56

Vad gäller den omständigheten att sökanden är innehavare av det spanska varumärket RIOJAVINA och har salufört vinäger under detta varumärke under mer än 50 år i Spanien, konstaterar tribunalen att även om det antas att det visats att så är fallet, visar inte denna omständighet att det inte finns någon risk för förväxling hos de spanska konsumenterna, angående det kommersiella ursprunget för vinäger som saluförs under detta varumärke. Under alla omständigheter är dessutom den omsättningskrets som ska beaktas vid bedömningen av förväxlingsrisken inte den spanska allmänheten utan, i vidare bemärkelse, allmänheten i hela unionen.
2)

Ecka Granulate GmbH & Co. KG och non ferrum Metallpulver GmbH & Co. KG ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.
60

Tribunalen påpekar i detta avseende, i likhet med vad kommissionen i huvudsak har gjort gällande, för det första att det faktum att Konungariket Nederländernas ansökan om tillgång till handlingar inte avser de handlingar som kommissionen samlat in under utredningen, utan vissa avsnitt i bitumenbeslutet som författats på grundval av dessa handlingar, inte utesluter en tillämpning av undantaget i artikel 4.2 tredje strecksatsen i förordning nr 1049/2001 om skyddet för syftet med utredningar. Denna bestämmelse skulle nämligen förlora all ändamålsenlig verkan om tillämpningen av densamma begränsades till handlingar som samlats in inom ramen för en undersökning som utförts av en av unionens institutioner och den skulle inte kunna användas för att neka tillgång till de delar av handlingarna som denna institution författat, och som innehåller uppgifter från de skyddade handlingarna.
2

Det angripna beslutet riktade sig förutom till sökanden också till följande bolag: Esso Deutschland GmbH, Esso Société anonyme française, ExxonMobil Petroleum and Chemical BVBA och Exxon Mobil Corp. (nedan tillsammans kallade ExxonMobil), H&R ChemPharm GmbH, H&R Wax Company Vertrieb GmbH och Hansen & Rosenthal KG (nedan tillsammans kallade H&R), Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG, MOL Nyrt., Repsol YPF Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA och Repsol YPF SA (nedan tillsammans kallade Repsol), Sasol Wax GmbH, Sasol Wax International AG, Sasol Holding in Germany GmbH och Sasol Ltd (nedan tillsammans kallade Sasol), Shell Deutschland Oil GmbH, Shell Deutschland Schmierstoff GmbH, Deutsche Shell GmbH, Shell International Petroleum Company Limited, The Shell Petroleum Company Ltd, Shell Petroleum NV och The Shell Transport and Trading Company Ltd (nedan tillsammans kallade Shell), RWE Dea AG och RWE AG (nedan tillsammans kallade RWE) samt Total SA och Total France SA (nedan tillsammans kallade Total) (skäl 1 i det angripna beslutet).
Gemenskapsordmärket BOTOLIST som är registrerat under nr 2686392 för varor i klass 3 och gemenskapsordmärket BOTOCYL som är registrerat under nr 2782282 för varor i klass 3 – gemenskapsvarumärkena nr 2686392 och nr 2782282

Varumärkesrätter som den som ansökt om ogiltigförklaring innehar:
När kommissionen håller de aktuella moderbolagen solidariskt ansvariga för det företag som varit direkt involverat i en överträdelse av artikel 81.1 EG under tiden efter det att de aktuella moderbolagen förvärvat detta företags hela aktiekapital och samtidigt befriar de tidigare moderbolag från solidariskt ansvar för perioden före överlåtelsen, vilka innehaft hela aktiekapitalet i det företag som varit direkt involverat under tiden före samma överträdelse, behandlar den två jämförbara situationer på olika sätt.

Prövningen av lagenligheten av beslut som fattats av kommissionen kompletteras av att unionsdomstolarna har getts en obegränsad behörighet genom artikel 31 i förordning nr 1/2003, i enlighet med artikel 229 EG och numera artikel 261 FEUF. Förutom att pröva påföljdens lagenlighet är unionsdomstolen behörig att ersätta kommissionens bedömning med sin egen och följaktligen att undanröja, sätta ned eller höja de böter eller viten som ålagts. Den granskning som föreskrivs i fördragen innebär således att unionsdomstolen, i enlighet med vad som krävs enligt principen om ett effektivt domstolsskydd i artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska kontrollera såväl rättsliga som faktiska omständigheter och den har behörighet att pröva bevisningen, ogiltigförklara det angripna beslutet och ändra bötesbeloppet. Utövandet av den obegränsade behörigheten är emellertid inte detsamma som en prövning ex officio och förfarandet vid unionsdomstolarna är kontradiktoriskt.

Kommissionens olika behandling när den håller de aktuella moderbolagen solidariskt ansvariga för det företag som varit direkt involverat i en överträdelse av artikel 81.1 EG under tiden efter det att de aktuella moderbolagen förvärvat detta företags hela aktiekapital och samtidigt befriar de tidigare moderbolagen från solidariskt ansvar för perioden före överlåtelsen, vilka innehaft hela aktiekapitalet i det företag som varit direkt involverat under tiden före samma överträdelse i kombination med avsaknaden av ett separat tak för de böter som hänför sig till den tiden, kan göra de aktuella moderbolagens ekonomiska ansvar tyngre för den överträdelse som det företag begått som varit direkt involverat. Det är rimligt att fastställa ett tak på de böter som ålagts det företaget för den överträdelse som begicks under den ovannämnda tiden på 10 procent av företagets omsättning under referensåret.

Kommissionens oriktiga bedömning att endast ett av moderbolagen var ansvarigt för ett gemensamt företags konkurrensbegränsande beteende i kombination med avsaknaden av ett separat tak för de böter som hänför sig till tiden för det gemensamma företaget, kan förvärra de ekonomiska konsekvenserna för det moderbolaget av den överträdelse som begicks direkt av det gemensamma företaget. Det är rimligt att fastställa ett tak på de böter som ålagts det företaget för den överträdelse som begicks under den ovannämnda tidsperioden till 10 procent av företagets omsättning under referensåret.

(se punkterna 437, 439, 452, 453, 461 och 462)
II - 1015Mål T-94/08
Centre de coordination Carrefour SNC
mot
Europeiska kommissionen
”Talan om ogiltigförklaring — Statligt stöd — Stödordning till förmån för 
samordningscenter som är etablerade i Belgien — Nytt beslut av kommissionen 
antaget efter det att domstolen meddelat ett avgörande om delvis ogiltigförklaring — 
Berättigat intresse av att få saken prövad saknas — Avvisning”
Tribunalens dom (åttonde avdelningen) av den 18 mars 2010   .  .  .  .  .  .  . II - 1017
Sammanfattning av domen
Talan om ogiltigförklaring — Fysiska eller juridiska personer — Berättigat intresse av att få 
saken prövad — Talan mot ett beslut av kommissionen i fråga om statligt stöd
(Artikel 230 fjärde stycket EG)
II - 1016SAMMANFATTNING — MÅL T-94/08
En talan om ogiltigförklaring som har väckts 
av en fysisk eller juridisk person ska endast 
prövas i den mån som denne har ett berä t-
tigat intresse av att rättsakten ogiltigförkl a-
ras. Ett sådant intresse föreligger endast om 
ogiltigförklaringen av denna rättsakt i sig kan 
f
å rättsliga följder för den part som har väckt 
talan, och talan kan medföra en fördel för denna part
. Det berättigade intresset av att få 
saken prövad ska vara ett faktiskt intresse och 
det ska bedömas den dag talan väcks . Detta 
intresse måste bestå fram till dess det rätt s-
lig
a avgörandet meddelas, annars kan rätten 
besluta att det inte längre finns anledning att 
döma i saken .
För det fall att ett företag väcker talan om ogil -
tigförklaring av ett beslut av kommissionen, i v
ilket det föreskrivs en övergångsperiod inom 
vilken en ordning med statligt stöd ska upp -
höra eftersom den har förklarats vara oför -
enlig med den gemensamma marknaden, ska talan avvisas, om företaget inte längre har en giltig koncession enligt nationell rätt och det 
därmed inte längre har något giltigt anspråk 
på att omfattas av den skatteordning som avses med beslutet
. En ogiltigförklaring av 
beslutet skulle nämligen inte kunna medföra 
någon fördel för företaget .
(se punkterna 48, 49, 53 och 58)
76

Under alla omständigheter framgår det av handlingarna i målet att de uppgifter som använts av kommissionen nödvändigtvis varken var de mest representativa eller de mest tillförlitliga såvitt avser Republiken Estlands utsläpp. Det ska i detta hänseende påpekas att den motivering som framförts av kommissionen för att underkänna det tillvägagångssätt som vissa medlemsstater tillämpat, och som nämns i skäl 6 i det angripna beslutet, inte kan godtas i Republiken Estlands specifika fall. För det första framgår det av bilaga 4 i den nationella fördelningsplanen att år 2005, som kommissionen använt, inte utgjorde ett representativt år vad gäller Republiken Estland. Utsläppen för detta år understiger nämligen väsentligt det referensvärde för elcentraler och industriella anläggningar som beräknats på grundval av de tre åren under vilka utsläppen var som högst mellan åren 2000 och 2005 och, för anläggningar för värmeproduktion, på grundval av de tre åren under vilka utsläppen var som högst mellan åren 1995 och 2005, och detta trots att det skedde en betydande ökning av bruttonationalprodukten (BNP) för varje år under perioden 2000– 2005. För det andra har kommissionen, sedan förstainstansrätten ställt frågor angående detta vid förhandlingen, inte åberopat någon omständighet som kan läggas till grund för dess påstående att verkningarna av de olika beaktade faktorerna, såsom meteorologiska förhållanden, i allmänhet kompenseras sett över ett helt år.
7

Harmoniseringsbyråns andra överklagandenämnd biföll delvis överklagandet genom beslut av den 24 oktober 2007 (nedan kallat det angripna beslutet). Överklagandenämnden bedömde i huvudsak att de produkter som avsågs i begäran om utsträckning av det territoriella skyddet till att omfatta Europeiska gemenskapen var gängse konsumentvaror, att omsättningskretsen bestod av normalt informerade samt skäligen uppmärksamma och medvetna engelskspråkiga genomsnittskonsumenter från gemenskapen, att verbet ”to tame” bland annat betydde ”mjukgöra”, ”tämja eller tygla” eller ”göra mera följsamt” och att kombinationen av orden ”tame it” överensstämde med det engelska språkets grammatik och syntax. Mot denna bakgrund ansåg överklagandenämnden att omsättningskretsen i förhållande till hårvatten, kosmetika och eteriska oljor - då de två sistnämnda kategorierna även kan användas för att göra håret smidigare - skulle uppfatta uttrycket ”tame it ” på ett klart och omedelbart sätt, utan baktankar, som ett rent reklammeddelande med information om de förväntade resultaten vid användningen av dessa varor. Överklagandenämnden bedömde därför att varumärket TAME IT helt saknade särskiljningsförmåga i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 vad avsåg dessa varor. Däremot ansåg överklagandenämnden att det inte fanns något relevant samband mellan varumärket TAME IT och ”tvålar, parfymvaror, tandkräm ” och att den därför inte kunde fastslå att särskiljningsförmåga saknades i den mening som avses i artikel 7.1 b i förordning nr 40/94 i förhållande till dessa varor. Mot bakgrund härav ogillade överklagandenämnden överklagandet och fastställde granskarens beslut i den del den internationella registreringen av varumärket TAME IT vad avsåg ”eteriska oljor, kosmetika, hårvatten” inte utsträcktes till att omfatta Europeiska gemenskapen. Vidare upphävde överklagandenämnden granskarens beslut och medgav följaktligen att den internationella registreringen av varumärket TAME IT vad avsåg ”tvålar, parfymvaror, tandkräm” skulle omfatta Europeiska gemenskapen.
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Europeiska gemenskaperna – Språkregler – Förordning nr 1 – Tillämpningsområde (Rådets förordning nr 1) (se punkterna 52−54)

2. Europeiska gemenskaperna – Språkregler – Huruvida det finns en allmän princip som ger varje medborgare rätt att kräva att alla rättsakter som kan påverka hans eller hennes intressen avfattas på medborgarens språk – Föreligger inte (Rådets förordning nr 1) (se punkt 73)

3. Tjänstemän – Uttagningsprov – Meddelande om uttagningsprov – Publicering i Europeiska unionens officiella tidning på endast vissa av de officiella språken (se punkterna 77−85)

4. Tjänstemän – Uttagningsprov – Meddelande om uttagningsprov – Fullständig publicering i Europeiska unionens officiella tidning på endast vissa av de officiella språken (se punkterna 91, 93 och 94)

5. Tjänstemän – Principer – Skydd för berättigade förväntningar – Villkor (se punkterna 110−112)

Föremål för talan

Saken

Talan om ogiltigförklaring av meddelandena om allmänt uttagningsprov EPSO/AD/94/07 i syfte att upprätta en förteckning över godkända sökande som handläggare (AD 5) inom området för information, kommunikation och media (EUT C 45 A, 2007, s. 3), EPSO/AST/37/07 för att upprätta en förteckning över godkända sökande som assistenter (AST 3) inom området för kommunikation och information (EUT C 45 A, 2007, s. 15) och EPSO/AD/95/07 i syfte att upprätta en förteckning över godkända sökande som handläggare (AD 5) inom området för information (bibliotek/dokumentation) (EUT C 103 A, 2007, s. 7).

Domslut

Domslut

1) Talan ogillas i båda målen.

2) Republiken Italien ska bära sin rättegångskostnad och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnad.

3) Republiken Litauen och Republiken Grekland ska bära sina egna rättegångskostnader.
Enligt artikel 44.1 c i rättegångsreglerna är sökanden skyldig att i ansökan ge en beskrivning av föremålet för talan samt en kortfattad framställning av grunderna för denna. Även om det enligt artikel 48.2 i samma regler under vissa förhållanden är tillåtet att åberopa nya omständigheter under förfarandet kan denna bestämmelse inte tolkas så, att den ger sökanden rätt att anföra nya yrkanden under förfarandet och sålunda förändra föremålet för talan.

(se punkt 110)