ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Vad avser unionens personalmål gäller vid ingivande av originalexemplaret av varje inlaga inom den föreskrivna fristen att det enligt artikel 34 i rättegångsreglerna inte är tillåtet för den berörda partens företrädare att anbringa två olika egenhändiga namnteckningar, även om de är äkta, den ena på den handling som översänds via fax till personaldomstolens kansli och den andra på originalexemplaret som översänds med post eller som överlämnas personligen till personaldomstolens kansli.

Om det visar sig att originalexemplaret av inlagan som rent faktiskt ingetts till kansliet inom tio dagar efter översändandet av kopian av originalet via telefax till personaldomstolens kansli inte är försedd med samma namnteckning som finns på den handling som sändes via telefax, anser personaldomstolen att det kommit in två olika inlagor till dess kansli som var och en är försedd med olika namnteckningar, även om de anbringats av samma person. Eftersom översändandet av den text som skickades per fax inte uppfyller de rättssäkerhetskrav som stadgas i artikel 34 i rättegångsreglerna, kan det datum då handlingen sändes per telefax inte beaktas vid bedömningen av huruvida fristen för att väcka talan har iakttagits.

Fristen för att väcka talan fastställs i artikel 91.3 i tjänsteföreskrifterna. Från denna bestämmelse kan det inte göras undantag i personaldomstolens rättegångsregler. Det är följaktligen viktigt att originalexemplaret av ansökan upprättas senast när denna frist löper ut. Översändande via telefax är ur detta perspektiv inte enbart ett sätt att inge inlagan utan gör det även möjligt att bevisa att det originalexemplar av ansökan som inkom till personaldomstolens kansli sedan fristen hade löpt ut redan hade upprättats inom fristen för att väcka talan.

(se punkterna 22–24)

Domstolen: 22 september 2011, Bell & Ross BV mot harmoniseringsbyrån, C‑426/10 P, punkterna 37–43

Personaldomstolen: 21 februari 2013, Marcuccio mot kommissionen, F‑113/11, punkt 22
PERSONALDOMSTOLENS BESLUT

(första avdelningen)

den 16 december 2010

Mål F-25/10

AG

mot

Europaparlamentet

”Personalmål – Tjänstemän – Uppsägning efter provanställningens slut – Uppenbart att talan ska avvisas – Talan som väckts för sent – Delgivning genom rekommenderat brev med mottagningsbevis”

Saken: Talan, som väckts med stöd av artikel 270 FEUF, vilken är tillämplig på EES-avtalet enligt artikel 106 a i detta, i vilken AG bland annat har yrkat att personaldomstolen ska ogiltigförklara parlamentets beslut av den 14 maj 2009 att säga upp henne efter provanställningens slut och parlamentets beslut av den 21 december 2009 att inte bifalla hennes klagomål mot beslutet samt att parlamentet ska förpliktas att delvis ersätta henne för de faktiska skador hon åsamkats av dessa båda beslut.

Avgörande: Talan avvisas, eftersom det är uppenbart att den inte kan upptas till sakprövning. Sökanden ska ersätta rättegångskostnaderna.

Sammanfattning

Tjänstemän – Talan – Tidsfrister – Den tidpunkt då fristen börjar löpa – Anmälan – Begrepp

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 90.2)

När ett beslut har delgetts genom rekommenderat brev med mottagningsbevis ska mottagaren anses ha tagit del av beslutet när han eller hon skrev under på mottagningsbeviset. Om mottagaren inte kan skriva under på mottagningsbeviset på grund av att han inte är hemma när brevbäraren passerar och därefter inte vidtar några åtgärder för att hämta brevet under den tidsperiod det lagras på konstkontoret ska det anses att mottagaren har tagit del av beslutet den dag när denna tidsperiod löper ut.

Presumtionen att mottagaren har delgetts beslutet vid utgången av den tidsperiod som ett rekommenderat brev lagras på posten är emellertid inte absolut. För att presumtionen ska kunna tillämpas ska administrationen kunna visa att delgivningen genom rekommenderat brev skett på sedvanligt sätt, genom att det har lämnats ett meddelande om försöket till delgivning på mottagarens senaste kända adress. Presumtionen kan dessutom bestridas. Mottagaren kan försöka att bevisa att han var förhindrad, exempelvis på grund av sjukdom eller av omständigheter utanför hans kontroll, från att ta delges brevet.

Det kan däremot inte anses vara en legitim grund för att inte tillämpa presumtionen att mottagaren var bortrest på semester. Om presumtionen kunde kullkastas endast genom att åberopa personliga skäl skulle adressaten till en rättsakt i viss mån kunna välja vid vilken tidpunkt han faktiskt hade tagit del av rättsakten.

Presumtionen utgör inte på något sätt hinder för rätten till effektivt domstolsskydd, i särdeles inte med avseende på förutsägbarheten hos de bestämmelser som gäller för att väcka talan vid unionsdomstolarna. Tidsfristen på tre månader och tio dagar för att väcka talan är nämligen tillräckligt lång för att inte utgöra hinder för att den berörde kan väcka talan även om han varit bortrest på semester.

(se punkterna 41–44, 48 och 50)
PERSONALDOMSTOLENS BESLUT (andra avdelningen)

den 17 juli 2007

Mål F-141/06

Marc Hartwig

mot

Europaparlamentet och Europeiska gemenskapernas kommission

”Personalmål – Tjänstemän – Rättegångsfrågor – Invändning om rättegångshinder”

Saken: Talan väckt av Marc Hartwig med stöd av artikel 236 EG och 152 EA med yrkande om ogiltigförklaring av dels parlamentets beslut av den 27 mars 2006, dels kommissionens beslut av den 12 april 2006 om placering av sökanden i lönegrad B*3.

Avgörande: Talan avvisas i den del som den är riktad mot parlamentet. Parlamentet skall bära sina rättegångskostnader. Sökanden och kommissionen skall bära sina respektive rättegångskostnader hänförliga till prövningen av invändningen om rättegångshinder. Beslut om rättegångskostnaderna i övrigt kommer att meddelas senare.

Sammanfattning

Tjänstemän – Talan – Föregående administrativt klagomål – Formkrav

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 90. 2)

Ett administrativt klagomål som ges in av en tjänsteman behöver inte ges in i någon särskild form. En handling som ges in elektroniskt och av vilken det tydligt och precist framgår att upphovsmannen vill angripa ett beslut som har fattats rörande honom utgör ett klagomål i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.

Ett klagomål skall anses ha getts in när det har kommit den institution som är mottagare av klagomålet till handa. Detta är inte fallet beträffande ett klagomål som har skickats till en oriktig e-postadress, även om klagomålet kan komma fram till institutionens allmänna server, utan att meddelandets avsändare får ett felmeddelande.

En omsorgsfull tjänsteman som väljer att ge in sitt klagomål elektroniskt måste förvissa sig om att mottagarens e-postadress är rätt och att handlingen har tagits emot ordentligt, till exempel genom att ringa till mottagaren eller genom att av denne begära en handling som bekräftar mottagandet av e-postmeddelandet. Detta grundläggande försiktighetsmått är ett än viktigare krav, eftersom det inte är fastställt att de tekniker för kommunikation som för närvarande används inom institutionerna gör det möjligt att garantera att, särskilt när orden som föregår snabel-a:et är felaktiga eller oriktiga, handlingar skickas vidare till mottagaren eller att det automatiskt skickas ett felmeddelande till avsändaren (”autoreply”).

(se punkterna 26–30 och 32)

Hänvisning till

domstolen den 31 maj 1988, Rousseau mot revisionsrätten, 167/86, REG 1988, s. 2705, punkt 8; den 14 juli 1988, Aldinger och Virgili mot parlamentet, 23/87 och 24/87, REG 1988, s. 4395, punkt 13

förstainstansrätten den 25 september 1991, Lacroix mot kommissionen, T‑54/90, REG 1991, s. II‑749, punkterna 28 och 29 ; den 16 februari 2005, Reggimenti mot parlamentet, T‑354/03, REGP s. I‑A‑33 och II‑147, punkt 43

personaldomstolen den 15 maj 2006, Schmit mot kommissionen, F‑3/05, REGP s. I‑A-1-9 och II‑A-1-33, punkt 28
Sammanfattning av personalmål



Sammanfattning av personalmål

Sammanfattning

Tjänstemän – Talan – Föregående administrativt klagomål – Formkrav

(Tjänsteföreskrifterna, artikel 90. 2)

Ett administrativt klagomål som ges in av en tjänsteman behöver inte ges in i någon särskild form. En handling som ges in elektroniskt och av vilken det tydligt och precist framgår att upphovsmannen vill angripa ett beslut som har fattats rörande honom utgör ett klagomål i den mening som avses i artikel 90.2 i tjänsteföreskrifterna.

Ett klagomål skall anses ha getts in när det har kommit den institution som är mottagare av klagomålet till handa. Detta är inte fallet beträffande ett klagomål som har skickats till en oriktig e-postadress, även om klagomålet kan komma fram till institutionens allmänna server, utan att meddelandets avsändare får ett felmeddelande.

En omsorgsfull tjänsteman som väljer att ge in sitt klagomål elektroniskt måste förvissa sig om att mottagarens e-postadress är rätt och att handlingen har tagits emot ordentligt, till exempel genom att ringa till mottagaren eller genom att av denne begära en handling som bekräftar mottagandet av e-postmeddelandet. Detta grundläggande försiktighetsmått är ett än viktigare krav, eftersom det inte är fastställt att de tekniker för kommunikation som för närvarande används inom institutionerna gör det möjligt att garantera att, särskilt när orden som föregår snabel-a:et är felaktiga eller oriktiga, handlingar skickas vidare till mottagaren eller att det automatiskt skickas ett felmeddelande till avsändaren (”autoreply”).

(se punkterna 26–30 och 32)

Hänvisning till

domstolen den 31 maj 1988, Rousseau mot revisionsrätten, 167/86, REG 1988, s. 2705, punkt 8; den 14 juli 1988, Aldinger och Virgili mot parlamentet, 23/87 och 24/87, REG 1988, s. 4395, punkt 13

förstainstansrätten den 25 september 1991, Lacroix mot kommissionen, T‑54/90, REG 1991, s. II‑749, punkterna 28 och 29 ; den 16 februari 2005, Reggimenti mot parlamentet, T‑354/03, REGP s. I‑A‑33 och II‑147, punkt 43

personaldomstolen den 15 maj 2006, Schmit mot kommissionen, F‑3/05, REGP s. I‑A-1-9 och II‑A-1-33, punkt 28
64

Det ska påpekas att enligt belgisk rätt, och såsom framgår av de handlingar som ingetts av parterna, utgörs semesterersättningen av normal lön som utges under semesterledigheten plus ett tillägg för varje arbetad eller varje likställd månad under intjänandeåret, vilket utgör en tolftedel av 92 procent av bruttolönen för den månad då semestern inleds. Vid uppsägning av anställda i privat tjänst är den uppsägande arbetsgivaren skyldig att, såsom i förevarande fall, betala ut semesterersättning i förskott när anställningsavtalet upphör.
Såsom begäran om bistånd ska klassificeras inte bara en begäran som ges in av en tjänsteman som anser sig för närvarande vara utsatt, med anledning av sin ställning och sina arbetsuppgifter, för hot, förtal, kränkningar, förolämpningar eller angrepp på person eller egendom – eller vars familjemedlemmar påstås vara utsatta för något av detta – utan också varje begäran från en tjänsteman som ber tillsättningsmyndigheten att fatta ett beslut eller betala ersättning till tjänstemannen av ett skäl som har samband med artikel 24 i tjänsteföreskrifterna, även om det felaktiga beteende har upphört.

Den omständigheten att en tjänsteman inte har använt sig av det förfarande avseende mobbning som föreskrivs i institutionens interna regler utgör inte ett hinder för att tillsättningsmyndigheten prövar riktigheten av påståendena i en begäran om bistånd som tillställts administrationen. En tillämpningsföreskrift kan nämligen endast reglera en tjänstemans utövande av en rätt som föreskrivs i tjänsteföreskrifterna, men kan inte begränsa dess räckvidd. Detta innebär att den berörda institutionen inte som villkor för tjänstemannens rätt att ge in en begäran om bistånd kan kräva att denne tidigare använt sig av ett internt förfarande som inte föreskrivs i tjänsteföreskrifterna. Även om det är önskvärt att använda sig av interna förfaranden som införts genom allmänna tillämpningsföreskrifter kan nämligen inte förekomsten av sådana förfaranden frånta tjänstemännen deras rätt enligt tjänsteföreskrifterna att ge in en begäran om omprövning eller väcka talan vid unionsdomstolen mot en rättsakt utan att först utnyttja all möjligheter till interna förfaranden.

(se punkt 91)

Hänvisning till

Personaldomstolen: 18 maj 2009, Meister mot harmoniseringsbyrån, F‑138/06 och F‑37/08, punkterna 138–140
Artikel 6 i bilaga V föreskriver förutom allvarlig sjukdom hos en släkting i rakt uppstigande led olika situationer i vilka en tjänsteman kan beviljas särskild ledighet. Det rör sig om helt skilda händelser. Vissa av dessa händelser kan, under samma kalenderår, beröra flera barn eller flera släktingar i rakt uppstigande led till tjänstemannen. När det exempelvis gäller ett barns födelse, ett barns bortgång eller en släktings bortgång, är det svårt att, med hänsyn till exceptionella karaktären på dessa händelser, tänka sig att det högsta antal dagar som fastställts i artikel 6 i bilaga V skulle vara tillämpligt på samtliga barnafödslar eller samtliga bortgångar rörande barn eller släktingar i rakt uppstigande led som äger rum under kalenderåret. Av detta skäl gäller rätten till särskild ledighet nödvändigtvis för varje barnafödsel eller varje bortgång avseende ett barn eller en släkting i rakt uppstigande led. Eftersom det i artikel 6 i bilaga V i tjänsteföreskrifterna inte görs någon åtskillnad mellan de händelser som räknas upp, drar personaldomstolen slutsatsen att lagstiftaren har velat föreskriva en liknande behandling för alla dessa händelser och således att en tjänsteman kan beviljas en ledighet på två dagar per släkting i rakt uppstigande led och år.

(se punkterna 38–42 och 45)
2)

Hangzhou Dingsheng Industrial Group Co. Ltd, Dingheng New Materials Co. Ltd och Thai Ding Li New Materals Co. Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.
Tribunalens beslut av den 11 februari 2022 – Calrose Rice mot EUIPO – Ricegrowers (Sunwhite)

(Mål T-459/21) (1)

(EU-varumärke - Invändningsförfarande - Ansökan om registrering som EU-varumärke av figurmärket Sunwhite - Äldre nationellt figurmärke Sunwhite - Relativt registreringshinder - Artikel 8.1 b i förordning (EU) 2017/1001 - Uppenbart att överklagandet helt saknar rättslig grund)

(2022/C 148/34)

Rättegångsspråk: engelska

Rättegångsdeltagare

Klagande: Calrose Rice (Sofia, Bulgarien) (ombud: advokaten H. Raychev)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (ombud: J. Hamel och J. Crespo Carrillo)

Motpart vid överklagandenämnden, tillika intervenient vid tribunalen: Ricegrowers Ltd (Leeton, New South Wales, Australien) (ombud: advokaterna C. Menebröcker och C. Böhmer)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s fjärde överklagandenämnd den 4 juni 2021 (ärende R 2465/2020-4) angående ett invändningsförfarande mellan Ricegrowers och Calrose Rice.

Avgörande

1) Överklagandet ogillas.

2) Calrose Rice ska ersätta rättegångskostnaderna i förevarande förfarande.

(1) EUT C 382, 20.9.2021.
Tribunalens beslut av den 16 januari 2020 – Hemp Foods Australia mot EUIPO – Cabrejos (Sativa)

(Mål T-128/19) (1)

(Talan om ogiltigförklaring - EU-varumärke - Internationell registrering som designerar Europeiska unionen - Ändringen av innehavaren har inte förts in i det internationella registret - Talerätt saknas - Avvisning)

(2020/C 77/71)

Rättegångsspråk: engelska

Rättegångsdeltagare

Klagande: Hemp Foods Australia Pty Ltd (Sydney, Australien) (ombud: M. Holah och P. Brownlow, solicitors)

Motpart: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (ombud: E. Markakis)

Motpart vid överklagandenämnden, tillika intervenient vid tribunalen: César Raúl Dávila Cabrejos (Lima, Peru) (ombud: advokaten L. Estropá Navarro)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s andra överklagandenämnd den 16 november 2018 (ärende R 1041/2018-2) om ett invändningsförfarande mellan César Raúl Dávila Cabrejos och Raw With Life Pty Ltd as Trustee for Benhaim Trading Trust.

Avgörande

1) Överklagandet avvisas.

2) Hemp Foods Australia Pty Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C. 182, 27.5.2019.
C 328/57

Beslut meddelat av tribunalens ordförande den 15 juli 2019 — 3V Sigma mot Echa

(Mål T-176/19 R)

(Interimistiskt förfarande - Reach - Ämnet uvasorb HEB - Bedömningsförfarande ‒ Beslut av Echas överklagandenämnd - Ansökan om interimistiska åtgärder - Situation som ställer krav på skyndsamhet föreligger inte)

(2019/C 328/65)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Sökande: 3V Sigma SpA (Milan, Italien) (ombud: inledningsvis C. Bryant och S. Hainsworth, solicitors, biträdda av advokaten C. Krampitz, därefter C. Bryant, S. Hainsworth och D. Anderson, solicitors)

Svarande: Europeiska kemikaliemyndigheten (ombud: inledningsvis M. Heikkilä och W. Broere, därefter W. Broere)

Saken

Ansökan med stöd av artiklarna 278 FEUF och 279 FEUF om uppskov med verkställigheten av beslut A-004-2017 som antogs av Echas överklagandenämnd den 15 januari 2019 angående bedömningen av kemikalien uvasorb HEB och, följaktligen, om förlängning av fristen för att kommunicera resultaten av testerna under detta uppskov eller om att tribunalens ordförande ska besluta om andra eller kompletterande åtgärder som denne anser nödvändiga eller lämpliga.

Avgörande

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.
C 423/51

Tribunalens beslut av den 24 september 2019 – CX mot kommissionen

(Mål T-605/17) (1)

(Personalmål - Tjänstemän - Lön - Kommissionens beslut att driva in de löner som har betalats till sökanden - Debetnota enligt vilken de omtvistade beloppen ska återbetalas - De angripna akterna har ersatts under rättegången - Samtliga akter för att driva in de omtvistade beloppen har återkallats - Talan har förlorat sitt föremål - Anledning saknas att döma i saken)

(2019/C 423/64)

Rättegångsspråk: franska

Parter

Sökande: CX (ombud: advokaten É. Boigelot)

Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: C. Ehrbar och D. Milanowska)

Saken

Talan enligt artikel 270 FEUF om ogiltigförklaring av de akter som syftar till indrivning av löner som betalats under perioden november 2013–oktober 2016.

Avgörande

1) Det finns inte längre anledning att döma i saken.

2) Vardera parten ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 374, 6.11.2017.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 195/30

Beslut meddelat av tribunalens vice ordförande den 21 april 2017 – Post Telecom mot EIB

(Mål T-158/17 R)

((Interimistiskt förfarande - Offentlig upphandling av tjänster - Anbudsförfarande - Tillhandahållandet av kommunikationstjänster via ett landsnät för EIB-gruppens byggnader och kontor i Luxemburg - Beslut att inte anta en anbudsgivares anbud och att tilldela en annan anbudsgivare kontraktet - Ansökan om uppskov med verkställighet - Situation som ställer krav på skyndsamhet föreligger inte))

(2017/C 195/42)

Rättegångsspråk: franska

Parter

Sökande: Post Telecom SA (Luxemburg, Luxemburg) (ombud: advokaterna M. Thewes, C. Saettel och T. Chevrier)

Svarande: Europeiska investeringsbanken (ombud: T. Gilliams, P. Kiiver och C. Solazzo, biträdda av advokaterna M. Belmessieri och B. Schutyser)

Saken

Ansökan med stöd av artiklarna 278 och 279 FEUF om uppskov med verkställigheten av det beslut som fattades av EIB den 6 januari 2017 om att inte anta sökandens anbud avseende del 1 i anbudsinfordran OP-1305, med rubriken ”Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group”, och av beslutet att tilldela en annan anbudsgivare kontraktet.

Avgörande

1) Ansökan om interimistiska åtgärder avslås.

2) Beslutet av den 15 mars 2017 i mål T-158/17 R upphävs.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 15/18

Tribunalens beslut av den 14 november 2013 — Marcuccio mot kommissionen

(Mål T-283/13 P) (1)

(Överklagande - Personalmål - Talan i första instans avvisad, eftersom det var uppenbart att det inte kunde prövas i sak - Den via fax ingivna ansökan överensstämde inte med den senare ingivna ansökan i original - För sent ingiven ansökan i original - Talan har väckts för sent - Uppenbart att talan inte kan tas upp till sakprövning)

2014/C 15/26

Rättegångsspråk: italienska

Parter

Klagande: Luigi Marcuccio (Tricase, Italien) (ombud: advokaten G. Cipressa,)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen (ombud: C. Berardis-Kayser och G. Gattinara)

Saken

Överklagande av det beslutet som Europeiska unionens personaldomstol (tredje avdelningen) meddelade den 11 mars 2013 i mål F-131/12, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande om att detta beslut ska upphävas.

Avgörande

1. Talan avvisas.

2. Luigi Marcuccio ska bära sina rättegångskostnader och ersätta kommissionens rättegångskostnader i denna instans.

(1) EUT C 207, av den 20.7.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 336/24

Tribunalens beslut av den 9 september 2013 — Planet mot kommissionen

(Mål T-489/12) (1)

(Skiljedomsklausul - Sjätte ramprogrammet för forskning, teknisk utveckling och demonstration - Kontrakt avseende projekten Ontogov, FIT och RACWeb - Stödberättigande kostnader - Berättigat intresse av att få saken prövad saknas - Avvisning)

2013/C 336/51

Rättegångsspråk: grekiska

Parter

Sökande: Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Aten, Grekland) (ombud: advokaten V. Christianos)

Svarande: Europeiska kommissionen (ombud: R. Lyal och B. Conte, biträdda av advokaten S. Drakakakis)

Saken

Talan enligt artiklarna 272 FEUF och 340 första stycket FEUF som syftar till att få fastslaget dels att kommissionen har underlåtit att uppfylla sina kontraktsenliga förpliktelser genom att slå fast att vissa belopp som betalats ut i förskott i samband med genomförandet av kontrakten avseende projekten ”Ontology enabled E-Gov Service Configuration” (Ontogov), ”Fostering self-adaptive e-government service improvement using semantic technologies” (FIT) och ”Risk Assessment for Customs in Western Balkans” (RACWeb), vilka ingåtts inom ramen för sjätte ramprogrammet för forskning och teknologisk utveckling, inte utgör stödberättigande kostnader, dels att dessa belopp utgör stödberättigande kostnader och inte behöver återbetalas av sökanden.

Avgörande

1. Talan avvisas.

2. Planet AE Anonymi Etaireia Parochis Symvouleftikon ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 26, 26.1.2013.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 113/46

Tribunalens beslut av den 4 mars 2010 — Henkel mot harmoniseringsbyrån — JLO Holding (LIVE)

(Mål T-414/09) (1)

(Gemenskapsvarumärke - Ansökan om upphävande - Återkallande av ansökan om upphävande - Anledning saknas att döma i saken)

2010/C 113/75

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Tyskland) (ombud: inledningsvis advokaten C. Milbradt, därefter advokaterna C. Milbradt och H. Van Volxem)

Svarande: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (ombud: B. Schmidt)

Motpart vid överklagandenämnden, som intervenerat vid förstainstansrätten: JLO Holding Company, LLC (Santa Monica, Förenta staterna)

Saken

Talan mot det beslut som fattats av harmoniseringsbyråns första överklagandenämnd den 30 juli 2009 (ärende R 609/2008-1) om ett upphävandeförfarande mellan Henkel AG & Co. KGaA och JLO Holding Company, LLC.

Avgörande

1. Det finns inte längre anledning att döma i saken.

2. Vardera parten ska bära sin rättegångskostnad.

(1) EUT C 312, 19.12.2009.