Domstolens dom den 3 februari 1977. - Jozef Strehl mot Nationaal Pensioenfonds voor Mijnwerkers. - Begäran om förhandsavgörande: Arbeidsrechtbank i Hasselt. - Mål 62/76.



Rättsfallssamling 1977 s. 00211

Grekisk specialutgåva s. 00069

Portugisisk specialutgåva s. 00077

Svensk specialutgåva s. 00291

Finsk specialutgåva s. 00303



Sammanfattning

Parter

Föremål för talan

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Social trygghet för migrerande arbetstagare - sociala förmåner - rättigheter enligt fördraget - utövande - närmare bestämmelser - rådets befogenheter

(artikel 51 i EEG-fördraget)

2. Social trygghet för migrerande arbetstagare - sociala förmåner - sammanläggning - begränsning - rättighet som förvärvas enligt en enskild medlemsstats lagstiftning - minskning - förbud

(artikel 51 i EEG-fördraget, artikel 46.3 i förordning nr 1408/71, Administrativa kommissionens beslut nr 91)

Sammanfattning

1. Vid utövandet av de befogenheter som tillkommer rådet enligt artikel 51 på området för samordning av medlemsstaternas system för social trygghet kan rådet med beaktande av bestämmelserna i fördraget fastställa närmare bestämmelser för utövandet av de rättigheter till sociala förmåner som tillkommer försäkrade personer enligt fördraget.

2. Att begränsa sammanläggningen av förmåner på ett sätt som innebär en minskning av de rättigheter som de berörda personerna redan innehar i en medlemsstat enbart med stöd av den nationella lagstiftningen är oförenligt med artikel 51. Artikel 46.3 i förordning nr 1408/71 samt Administrativa kommissionens beslut nr 91 är oförenliga med artikel 51 i fördraget i den mån dessa bestämmelser medför en begränsning av sammanläggningen av två förmåner som har förvärvats i olika medlemsstater genom en minskning av ett förmånsbelopp som har

förvärvats uteslutande med stöd av en medlemsstats nationella lagstiftning.

Parter

I mål 62/76

har Arbeidsrechtbank i Hasselt till domstolen gett in en begäran om förhandsavgörande enligt artikel 177 i EEG-fördraget i det mål som pågår vid den nationella domstolen mellan

Jozef Strehl, Nieuwe Markt 6, 3580 Neerpelt

och

Nationaal Pensioenfonds voor Mijnwerkers, Stefaniaplein 6, 1050 Bryssel.

Föremål för talan

Begäran avser tolkningen av artikel 46 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 om tillämpningen av systemen för social trygghet när anställda, egenföretagare eller deras familjer flyttar inom gemenskapen (EGT nr L 149, 5.7.1971, s. 2, fransk version; svensk specialutgåva, del 05, volym 01) och av beslut nr 91 av Administrativa kommissionen för migrerande arbetstagares sociala trygghet av den 12 juli 1973 om tolkningen av artikel 46.3 i nämnda förordning rörande beviljande av förmåner enligt artikel 46.1 (EGT nr C 86, 20.7.1974, s. 8, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå).

Domskäl

1 Genom dom av den 25 juni 1976, som inkom till domstolens kansli den 6 juli 1976, har Arbeidsrechtbank i Hasselt i Belgien, i enlighet med artikel 177 i EEG-fördraget, ställt en rad frågor om tolkningen av artikel 46 i rådets förordning (EEG) nr 1408/71 av den 14 juni 1971 (EGT nr L 149, 5.7.1971, s. 2, fransk version; svensk specialutgåva, del 05, volym 01) och beslut nr 91 av Administrativa kommissionen för migrerande arbetstagares sociala trygghet av den 12 juli 1973, rörande tolkningen av artikel 46.3 i nämnda förordning (EGT nr C 86, 20.7.1974, s. 8, fransk version; vid översättningen fanns ingen svensk version att tillgå).

2 Dessa frågor har uppstått under en tvist om hur den behöriga belgiska institutionen har beräknat invaliditetspensionen för en belgisk medborgare, sökanden i målet vid den nationella domstolen, som dels har arbetat i Belgien som gruvarbetare, dels i Förbundsrepubliken Tyskland utanför gruvsektorn.

3 Denna arbetstagare uppfyllde i Belgien samtliga villkor som den nationella lagstiftningen föreskriver för att erhålla rätt till invaliditetspension inom ramen för systemet för gruvarbetare.

4 För att få rätt till förmånen i Förbundsrepubliken Tyskland var vederbörande dock tvungen att åberopa bestämmelserna i artikel 45 i förordning nr 1408/71. Vid beräkningen av denna förmån sammanlades de försäkringsperioder som hade fullgjorts i de två medlemsstaterna och den tyska förmånen beräknades sedan proportionellt.

5 Med hänvisning till bestämmelsen om begränsning av sammanläggning av olika medlemsstaters förmåner som fastställs i artikel 46.3 i förordning nr 1408/71, och Administrativa kommissionens beslut nr 91, minskade den belgiska institutionen genom beslut av den 12 maj 1975 den invaliditetspension om 137 352 BEF som arbetstagaren hade rätt till uteslutande enligt belgisk lagstiftning, till 82 013 BEF.

6 Detta belopp utgör skillnaden mellan det högsta teoretiska beloppet, nämligen den tyska pensionen (172 016 BEF) och det proportionella tyska beloppet (90 048 BEF).

7 Sökanden i målet vid den nationella domstolen har krävt att han åtminstone skall erhålla det proportionella belgiska beloppet (129 272 BEF).

8 Den belgiska institutionens beräkningsmetod syftar till att förverkliga den princip enligt vilken en migrerande arbetstagare, i kraft av de olika pensioner som tillförsäkras honom i de olika medlemsstaterna, garanteras ett totalt belopp som motsvarar den högsta förmånen som han skulle ha erhållit om hela hans yrkesverksamma karriär uteslutande hade ägt rum under den ena eller den andra ifrågavarande medlemsstatens lagstiftning.

9 Frågorna går alltså ut på följande:

a) Innebär det faktum att beslut nr 91 hänvisar till artikel 46.3 andra stycket (beräkningsmetod för justering), medan principen om en begränsning av det totala beloppet av de olika förmånerna fastställs i artikel 46.3 första stycket, att principen i artikel 46.3 första stycket inte påverkas av beslut nr 91, eller skall man utgå från att detta beslut, vad gäller den beräkningsmetod som skall användas för att justera ett eventuellt överskridande av förmånsgränsen, även gör det möjligt att överskrida det högsta av de ifrågavarande teoretiska beloppen?

b) Skall de beräknade nationella beloppen först jämföras med de teoretiska beloppen och sedan med de proportionella beloppen,

c) eller skall en sådan jämförelse endast göras mellan det nationella beloppet och det proportionella beloppet?

d) Skall ett behörigt nationellt försäkringsinstitut endast jämföra sina egna belopp (nationella, teoretiska och/eller proportionella) med varandra,

e) eller skall även beloppen från det behöriga utländska institutet tas med i denna jämförelse?

f) Vilken blir verkan av frågan d) om beslut nr 91 endast gäller för det ena och inte för det andra av de två länderna?

g) Skall inte, i vissa fall, summan av de proportionella beloppen jämföras med de nationella beloppen?

10 Innan dessa frågor diskuteras vidare måste det undersökas om de bestämmelser som skall tolkas är giltiga.

11 Artikel 48-51 i fördraget utgör grunden, ramarna och gränserna för förordningarna om social trygghet för migrerande arbetstagare, vilket redan har klargjorts i andra sammanhang, senast i domen i mål 24/75, Petroni (Rec. 1975, s. 1149).

12 Enligt artikel 51 skall rådet besluta om sådana åtgärder inom området för social trygghet som är "nödvändiga" för att genomföra fri rörlighet för arbetstagare och därvid särskilt se till att alla perioder som beaktas enligt lagstiftningen i de olika länderna läggs samman för förvärvande och bibehållande av rätten till sociala förmåner och för beräkning av förmånernas storlek.

13 Syftet med artikel 48-51 skulle inte uppnås om de arbetstagare som utnyttjar sin rätt till fri rörlighet, skulle mista de fördelar på området för social trygghet som de under alla omständigheter är garanterade enligt en enskild medlemsstats lagstiftning.

14 Artikel 46.3 är en bestämmelse om begränsning av sammanläggning. Vid utövandet av de befogenheter som tillkommer rådet enligt artikel 51 på området för samordning av medlemsstaternas system för social trygghet, kan rådet med beaktande av bestämmelserna i fördraget fastställa närmare bestämmelser för utövandet av de rättigheter till sociala förmåner som tillkommer de ifrågavarande personerna enligt fördraget.

15 Beslut nr 91 av Administrativa kommissionen för migrerande arbetstagares sociala trygghet rör tolkningen av nämnda artikel.

16 Att begränsa sammanläggningen av förmåner på ett sätt som innebär en minskning av de rättigheter som de berörda personerna redan innehar i en medlemsstat enbart med stöd av den nationella lagstiftningen är dock oförenligt med artikel 51.

17 Slutsatsen blir därför att artikel 46.3 i förordning nr 1408/71 samt Administrativa kommissionens beslut nr 91 är oförenliga med artikel 51 i fördraget i den mån dessa bestämmelser medför en begränsning av sammanläggningen av två förmåner som har förvärvats i olika medlemsstater genom en minskning av ett förmånsbelopp som har förvärvats uteslutande med stöd av en medlemsstats nationella lagstiftning.

18 Till följd av det som fastställts ovan om giltigheten av nämnda bestämmelser kan frågorna om deras tolkning lämnas utan svar.

Beslut om rättegångskostnader

19 De kostnader som har förorsakats Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid Arbeidsrechtbank i Hasselt utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

-angående de frågor som genom dom av den 25 juni 1976 förts vidare av Arbeidsrechtbank i Hasselt - följande dom:

"Artikel 46.3 i förordning nr 1408/71 samt Administrativa kommissionens beslut nr 91 är oförenliga med artikel 51 i fördraget i den mån dessa bestämmelser medför en begränsning av sammanläggningen av två förmåner som har förvärvats i olika medlemsstater genom en minskning av ett förmånsbelopp som har förvärvats uteslutande med stöd av en medlemsstats nationella lagstiftning."