Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Gemensam handelspolitik – Skydd mot dumpning

(Rådets förordning nr 2913/92, artikel 82.1; kommissionens förordningar nr 2454/93, artikel 292.3,och nr 88/97, artikel 14 c)

2. Europeiska gemenskapernas egna medel – Återbetalning eller eftergift av importtull

(Rådets förordning nr 2913/92, artikel 212a; kommissionens förordningar nr 2454/93, artikel 292, och nr 88/97, artikel 14 c)

Sammanfattning

1. Förfarandet enligt artikel 292.3 i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess lydelse enligt förordning nr 1602/2000 kan inte utgöra ett tillstånd för en importör, som är etablerad och bedriver verksamhet i två medlemsstater och importerar varor till den ena medlemsstaten för att därefter omedelbart transportera dem till den andra, innebärande att importören befrias från antidumpningstull enligt artikel 14 c i förordning nr 88/97 om bemyndigande av att import av vissa cykeldelar med ursprung i Folkrepubliken Kina befrias från utvidgning, genom förordning nr 71/97, av den antidumpningstull som införs genom förordning nr 2474/93.

I den sistnämnda bestämmelsen föreskrivs nämligen en kvantitativ begränsning som inte skulle kunna kontrolleras på ett tillfredsställande sätt av endast importmedlemsstatens tullförvaltning. Den kvantitativa begränsningen skulle lätt kunna kringgås vid import både till importmedlemsstaten och till den medlemsstat i vilken den slutliga bestämmelseorten är belägen. Dessutom måste kontrollen av användningen för särskilda ändamål enligt artikel 82.1 i tullkodexen fortgå under hela den aktuella perioden, nämligen en månad, för att en granskning ska kunna göras av om den kvantitativa begränsningen har iakttagits. När varorna omedelbart skickas till en andra medlemsstat kan dock inte tullmyndigheterna i den första medlemsstaten på egen hand kontrollera efterlevnaden av den nämnda begränsningen. De är i stället beroende av att kunna samarbeta med myndigheterna i den andra medlemsstaten. På så vis omfattas med nödvändighet fler än endast en tullförvaltning, vilket strider mot villkoret i artikel 292.3 i förordning nr 2454/93 enligt vilket det förenklade förfarandet förutsätter att endast en tullförvaltning omfattas.

(se punkterna 34–37, och punkt 1 i domslutet)

2. Artikel 212a i förordning nr 2913/92 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen, i dess lydelse enligt förordning nr 2700/2000, gör det inte möjligt att bevilja befrielse från antidumpningstull för en importör som inte har förhandstillstånd för att befrias från en sådan tull enligt artikel 14 c i förordning nr 88/97. Artikel 14 c i förordning nr 88/97 hänvisar uttryckligen till villkoret avseende utfärdande av förhandstillstånd, vilket föreskrivs i artikel 292 i förordning nr 2454/93 om tillämpningsföreskrifter för förordning nr 2913/92. Om man vid tillämpning av artikel 212a i tullkodexen ansåg att det räckte att ett enda av de villkor som fastställs i nämnda artikel 14 c är uppfyllt för att dra slutsatsen att ”de övriga villkoren för tillämpning” i artikel 212a i tullkodexen är uppfyllda, skulle detta medföra att villkoret om förhandstillstånd i nämnda artikel 292 förlorade all verkan. Eftersom det i denna bestämmelse föreskrivs en befrielse från antidumpningstull och bestämmelsen således ska tolkas restriktivt, bör denna restriktivitet beaktas vid tolkningen av nämnda artikel 212a. Detta gäller i än högre grad eftersom det ovannämnda förhandstillståndet har en särskild betydelse inom ramen för det system som inrättats genom förordning nr 88/97 i den mån som denna förordning gör det möjligt för tullmyndigheterna att vid tidpunkten för handlandet kontrollera att alla krav som rör befrielsen från den aktuella antidumpningstullen är uppfyllda.

(se punkterna 41–43 och 45, och punkt 2 i domslutet)