I ‑ 2875Mål C-201/05
The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation
mot
Commissioners of Inland Revenue
(begäran om förhandsavgörande från High Court of 
Justice (England & Wales), Chancery Division)
”Artikel 104.3 första stycket i domstolens rättegångsregler — Etableringsfrihet 
— Fri rörlighet för kapital — Direkt skatt — Bolagsskatt — Aktieutdelning som 
ett i landet ej hemmahörande bolag lämnar till ett i landet hemmahörande 
bolag — Ordning för kontrollerade utländska bolag — Situation som rör 
ett tredjeland — Kvalifikation av öppet handlande mot skattemyndigheten 
— En medlemsstats ansvar för åsidosättande av gemenskapsrätten”
Domstolens beslut (fjärde avdelningen) av den 23 april 2008   .  .  .  .  .  .  .  .  .  I ‑ 2882
Sammanfattning av beslutet
 1.  Fri rörlighet för personer — Etableringsfrihet — Skattelagstiftning — Bolagsskatt — 
Undantag för inhemska utdelningar
  (Artikel 43 EG)
I ‑ 2876SAMMANFATTNING — MÅL C‑201/05
 2.  Fri rörlighet för kapital — Restriktioner — Skattelagstiftning — Bolagsskatt — Undantag 
för inhemska utdelningar
  (Artikel 56 EG)
 3.  Fri rörlighet för kapital — Restriktioner — Skattelagstiftning — Bolagsskatt — Undantag 
för inhemska utdelningar
  (Artikel 56 EG)
 4.  Fri rörlighet för kapital — Restriktioner — Skattelagstiftning — Bolagsskatt — Undantag 
för inhemska utdelningar
  (Artikel 56 EG)
 5.  Fri rörlighet för personer — Etableringsfrihet — Skattelagstiftning — Skatt på bolagsvinst
  (Artiklarna 43 EG och 48 EG)
 6.  Fri rörlighet för kapital — Restriktioner — Skattelagstiftning — Bolagsskatt
  (Artiklarna 56 EG, 57 EG och 58 EG)
 7.  Gemenskapsrätt — Enskildas rättigheter — Medlemsstats överträdelse — Skyldighet att 
ersätta skada som förorsakats enskilda
  (Artiklarna 43 EG och 56 EG)
 8.  Gemenskapsrätt — Enskildas rättigheter — Medlemsstats överträdelse — Skyldighet att 
ersätta skada som förorsakats enskilda
 1.  Artikel 43  EG ska tolkas så, att den 
inte utgör hinder för en medlems‑
stats lagstiftning enligt vilken utdelning 
som ett i landet hemmahörande bolag 
erhåller från ett annat i landet hemma ‑
hörande bolag undantas från skatteplikt 
avseende bolagsskatt, medan sådan 
bolagsskatt däremot enligt lagstiftningen 
påförs utdelning som ett i landet hemma ‑
hörande bolag erhåller från ett i landet ej 
hemmahörande bolag i vilket det förra 
bolaget innehar en andel som ger det ett 
bestämmande inflytande över besluten i det senare bolaget och en möjlighet att 
avgöra hur detta bolags verksamhet ska 
bedrivas, samtidigt som lagstiftningen 
i sistnämnda fall ger rätt till avräkning 
för den skatt som det utdelande bolaget 
faktiskt har erlagt i den medlemsstat där 
det är hemmahörande, så länge den skat ‑
tesats som tillämpas på utländska utdel ‑
ningar inte överstiger den skattesats 
som tillämpas på inhemska utdelningar 
och så länge avräkningen åtminstone 
motsvarar det belopp som har erlagts i 
det utdelande bolagets medlemsstat och 
I ‑ 2877TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION
upp till det skattebelopp som påförts 
i det utdelningsmottagande bolagets 
medlemsstat.
  (se punkt 43 samt punkt 1 i domslutet)
 2.  Artikel 56  EG ska tolkas så, att den 
inte utgör hinder för en medlems‑
stats lagstiftning enligt vilken utdelning 
som ett i landet hemmahörande bolag 
erhåller från ett annat i landet hemma ‑
hörande bolag undantas från skatteplikt 
avseende bolagsskatt, medan sådan 
bolagsskatt däremot enligt lagstiftningen 
påförs utdelning som ett i landet hemma ‑
hörande bolag erhåller från ett i landet ej 
hemmahörande bolag i vilket det förra 
bolaget innehar minst 10  procent av 
rösterna, samtidigt som lagstiftningen 
i sistnämnda fall ger rätt till avräkning 
för den skatt som det utdelande bolaget 
faktiskt har erlagt i den medlemsstat där 
det är hemmahörande, så länge den skat ‑
tesats som tillämpas på utländska utdel ‑
ningar inte överstiger den skattesats 
som tillämpas på inhemska utdelningar 
och så länge avräkningen åtminstone 
motsvarar det belopp som har erlagts i 
det utdelande bolagets medlemsstat och 
upp till det skattebelopp som påförts 
i det utdelningsmottagande bolagets 
medlemsstat.
  (se punkt 43 samt punkt 1 i domslutet) 3.  Artikel 56 EG ska tolkas så, att den utgör 
hinder för en medlemsstats lagstift ‑
ning enligt vilken utdelning som ett i 
landet hemmahörande bolag erhåller 
från ett annat i landet hemmahörande 
bolag undantas från skatteplikt avseende 
bolagsskatt, medan sådan bolagsskatt 
däremot enligt lagstiftningen påförs 
utdelning som ett i landet hemmahö ‑
rande bolag erhåller från ett i landet ej 
hemmahörande bolag i vilket det förra 
bolaget innehar mindre än 10 procent av 
rösterna, utan att det utdelningsmotta ‑
gande bolaget medges någon avräkning 
för den skatt som det utdelande bolaget 
faktiskt har erlagt i sin hemviststat.
  Endast den omständigheten att det i 
fråga om sådana innehav ankommer på 
en medlemsstat att bestämma om och i 
vilken mån det ska förhindras att utde ‑
lade medel kedjebeskattas betyder inte 
att medlemsstaten får tillämpa ett system 
enligt vilket utländsk och inhemsk utdel ‑
ning inte behandlas likvärdigt. Oavsett 
om en medlemsstat i vilket fall som helst 
förfogar över olika system för att undvika 
eller lindra kedjebeskattningen av 
utdelad vinst, kan eventuella svårigheter 
vid fastställandet av vilken skatt som 
faktiskt betalats i en annan medlemsstat 
inte motivera ett sådant hinder för den 
fria rörligheten för kapital som det som 
återfinns i nämnda lagstiftning.
  (se punkterna 41 och 43 samt punkt 1 i 
domslutet)
I ‑ 2878SAMMANFATTNING — MÅL C‑201/05
 4.  Artikel 56 EG ska tolkas så, att den utgör 
hinder för en medlemsstats lagstiftning 
enligt vilken undantag från skatteplikt 
avseende bolagsskatt medges för vissa 
utdelningar som i landet hemmahörande 
bolag erhåller från i landet hemmahö ‑
rande försäkringsbolag, medan nämnda 
lagstiftning utesluter ett sådant undantag 
från skatteplikt för motsvarande utdel ‑
ningar som erhålls från i landet ej 
hemmahörande bolag i den mån detta 
innebär en mindre förmånlig behandling 
av sistnämnda utdelningar.
  Oberoende av att en medlemsstat i vilket 
fall som helst förfogar över olika system 
för att undvika eller lindra kedjebeskatt ‑
ningen av utdelad vinst kan för övrigt 
eventuella svårigheter vid fastställandet 
av vilken skatt som faktiskt betalats i en 
annan medlemsstat inte rättfärdiga ett 
sådant hinder för den fria rörligheten för 
kapital som det som framgår av nämnda 
lagstiftning.
  En sådan restriktion av den fria rörlig ‑
heten för kapital kan inte heller rättfär ‑
digas av behovet att upprätthålla skatte ‑
systemets inre sammanhang. Även om 
den ifrågavarande skattelagstiftningen 
bygger på ett samband mellan skatte ‑
fördelen och det kompenserande skat ‑
teuttaget genom att den innehåller en 
bestämmelse om avräkning, när det 
gäller utdelning som erhållits från ett i 
landet ej hemmahörande bolag i vilket 
ett i landet hemmahörande moderbolag 
innehar 10 procent eller mer av rösterna, 
borde kravet på att det föreligger ett 
sådant direkt samband nämligen leda just till att samma skattefördel även 
beviljas bolag som erhåller utdelning 
från i landet ej hemmahörande bolag i 
vilka ett i landet hemmahörande moder ‑
bolag innehar mindre än 10  procent av 
rösterna, då ju även de senare bolagen 
har att betala bolagsskatt i sina hemvist ‑
stater på den utdelning de lämnar.
  (se punkterna 63 och 67–69 samt 
punkt 2 i domslutet)
 5.  Artiklarna 43  EG och 48  EG ska tolkas 
så, att de utgör hinder för att beskatt ‑
ningsunderlaget för ett i landet hemma ‑
hörande bolag som är etablerat i en 
medlemsstat inkluderar vinst som gene ‑
rerats i en annan medlemsstat av ett 
kontrollerat utländskt bolag i en annan 
medlemsstat när den beskattnings ‑
nivå som tillämpas där på denna vinst 
är lägre än den beskattningsnivå som 
är tillämplig i den förstnämnda staten, 
såvida inte detta inkluderande endast 
berör fiktiva upplägg som företas i 
syfte att undgå den inhemska skatt som 
normalt ska erläggas.
  En sådan beskattningsbestämmelse 
får följaktligen inte tillämpas när det 
på grundval av objektiva omständig ‑
heter som kan kontrolleras av utomstå ‑
ende framgår att nämnda kontrollerade 
utländska bolag, trots att det finns skat ‑
tebetingade skäl därför, verkligen har 
I ‑ 2879TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION
etablerats i den mottagande medlems ‑
staten, och att det bedriver faktisk 
ekonomisk verksamhet där.
  Artiklarna 43  EG och 48  EG ska emel ‑
lertid tolkas så, att de inte utgör hinder 
för en nationell skattelagstiftning i vilken 
det uppställs vissa krav på överensstäm ‑
melse när det i landet hemmahörande 
bolaget avser att undantas från skatt som 
redan erlagts på det kontrollerade bola ‑
gets vinst i den stat där det är hemmahö ‑
rande i den mån målet med dessa krav är 
en kontroll av att det har skett en verklig 
etablering av det utländska kontrolle ‑
rade bolaget och att sistnämnda bolags 
verksamhet utgör en faktisk verksamhet, 
utan att detta innebär onödig admini‑
strativ omgång.
  (se punkt 86 samt punkt 3 i domslutet)
 6.  Artiklarna 56  EG—58  EG ska tolkas så, 
att de inte utgör hinder för en medlems ‑
stats lagstiftning enligt vilken en skat ‑
tefördel avseende bolagsskatten medges 
för vissa utdelningar som i landet 
hemmahörande bolag erhåller från andra 
i landet hemmahörande bolag, medan en 
sådan fördel är utesluten när det gäller 
utdelningar som erhålls från i tredje ‑
land hemmahörande bolag, bland annat 
när det för beviljandet av nämnda fördel 
krävs att vissa villkor ska vara uppfyllda 
och de behöriga myndigheterna i denna 
medlemsstat kan kontrollera att så är fallet bara om de får tillgång till uppgifter 
från det tredjeland i vilket det utdelande 
bolaget är hemmahörande.
  När lagstiftningen i en medlemsstat 
innebär att en skattefördel villkoras 
av att vissa villkor är uppfyllda och 
kontrollen av att så är fallet bara kan 
ske genom erhållande av uppgifter från 
de behöriga myndigheterna i ett tredje ‑
land, har nämligen denna medlemsstat i 
princip rätt att neka beviljandet av denna 
fördel om det, bland annat på grund av 
att det inte finns någon avtalsförpliktelse 
för detta tredjeland att tillhandahålla 
information, visar sig vara omöjligt att 
erhålla denna information från nämnda 
land.
  (se punkterna 95 och 97 samt punkt 4 i 
domslutet)
 7.  I avsaknad av gemenskapslagstiftning 
är det i varje medlemsstats nationella 
rättsordning som det ska anges vilka 
domstolar som är behöriga och vilka 
förfaranden för att väcka talan i syfte att 
tillvarata rättigheter som för enskilda 
följer av gemenskapsrätten, däri inbe ‑
gripet kvalificeringen av talan som 
skadelidande personer väcker vid de 
nationella domstolarna. Dessa domstolar 
har dock en skyldighet att tillse att 
enskilda har tillgång till ett effektivt 
rättsmedel som ger dem möjlighet att få 
tillbaka rättsstridigt uppburen skatt och 
belopp som betalats till, eller innehållits 
av, denna medlemsstat i direkt samband 
med nämnda skatt.
I ‑ 2880SAMMANFATTNING — MÅL C‑201/05
  När det gäller annan skada som en 
person kan ha lidit till följd av en 
medlemsstats åsidosättande av gemen ‑
skapsrätten, är medlemsstaten skyldig 
att på de villkor som domstolen uppställt 
i sin rättspraxis — det vill säga att ända ‑
målet med den åsidosatta rättsregeln är 
att ge rättigheter åt enskilda, att över ‑
trädelsen är tillräckligt klar och att det 
finns ett direkt orsakssamband mellan 
åsidosättandet av medlemsstatens skyl ‑
dighet och den skada som de drabbade 
personerna har lidit — ersätta skada som 
åsamkats enskilda, utan att detta hindrar 
att staten kan ådra sig skadeståndsansvar 
enligt nationell rätt på villkor som är 
mindre restriktiva.
  Med förbehåll för den rätt till skadestånd 
som grundar sig direkt på gemenskaps ‑
rätten när dessa i rättspraxis uppställda 
förutsättningar är uppfyllda, är det 
nämligen inom ramen för den nationella 
skadeståndsrätten som staten ska ersätta 
följderna av den vållade skadan, förutsatt 
att de villkor som fastställs i nationell 
skadeståndslagstiftning inte är mindre 
förmånliga än de som avser liknande 
ersättningsanspråk som grundar sig på 
nationella förhållanden eller är utfor ‑
made på ett sådant sätt att det i prak ‑
tiken blir omöjligt eller orimligt svårt att 
få skadestånd.
  Om det visar sig att lagstiftningen 
i en medlemsstat utgör en otillåten inskränkning av etableringsfriheten 
enligt artikel  43 EG, eller en otillåten 
restriktion av den fria rörligheten för 
kapital enligt artikel  56  EG, kan den 
hänskjutande domstolen i syfte att fast ‑
ställa den ersättningsgilla skadan pröva 
om de skadelidande har visat rimlig 
aktsamhet för att undvika skadan eller 
för att begränsa dess omfattning och 
särskilt om dessa i god tid har använt 
sig av alla de rättsmedel som står till 
deras förfogande. Det skulle dock bli 
omöjligt eller orimligt svårt att tillämpa 
bestämmelserna om fri rörlighet om 
anspråk på återbetalning eller ersätt ‑
ning grundade på ett åsidosättande av 
dessa bestämmelser underkändes eller 
nedsattes enbart av det skälet att de 
berörda bolagen inte hade ansökt vid 
skatteförvaltningen om att få omfattas 
av en beskattning som enligt den natio ‑
nella lagstiftningen, i förekommande fall 
jämförd med relevanta bestämmelser 
i dubbelbeskattningsavtalen, nekades 
dem.
  (se punkterna 118, 126, 129 och 131 
samt punkt 5 i domslutet)
 8.  För att fastställa huruvida det föreligger 
ett åsidosättande av gemenskapsrätten 
som utgör en tillräckligt klar överträ ‑
delse av gemenskapsrätten och som kan 
medföra ansvar för en medlemsstat för 
skador som enskilda lidit, ska alla krite ‑
rier som kännetecknar den situation 
som den nationella domstolen har att 
pröva beaktas. Till dessa kriterier hör 
I ‑ 2881TEST CLAIMANTS IN THE CFC AND DIVIDEND GROUP LITIGATION
särskilt den överträdda regelns grad av 
klarhet och precision, fördragsbrottets 
eller den vållade skadans avsiktliga eller 
oavsiktliga karaktär, den ursäktliga eller 
icke ursäktliga karaktären av en even ‑
tuell rättsvillfarelse och den omständig ‑
heten att en av en gemenskapsinstitution 
intagen ståndpunkt har kunnat bidra 
till antagandet eller upprätthållandet av 
bestämmelser eller nationell praxis som 
strider mot gemenskapsrätten.
  Under alla förhållanden är en överträ ‑
delse av gemenskapsrätten uppenbart 
klar då den har fortsatt trots att det har 
avkunnats en dom i vilken det ifråga ‑
satta fördragsbrottet fastställs eller det finns ett förhandsavgörande eller en fast 
rättspraxis från domstolen i denna fråga, 
av vilka det framgår att agerandet i fråga 
utgör en överträdelse.
  På ett sådant område som den direkta 
skattens måste den nationella domstolen ta 
hänsyn till att följdverkningarna av den fria 
rörlighet som hägnas av fördraget endast 
gradvis har framträtt.
  (se punkterna 122‑124)