ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
52.

Jag anser inte att domen i det ovannämnda målet Kühne & Heitz skall tolkas på det sättet. Jag delar härvidlag Europeiska gemenskapernas kommissions uppfattning att domen bör tolkas så, att det behöriga förvaltningsorganet, när den nationella rätten tillåter att ett lagakraftvunnet förvaltningsbeslut upphävs och under de omständigheter som just beskrivs i nämnda dom, även är skyldigt att i enlighet med artikel 10 EG återkalla det, om det framgår av omprövningen av ett sådant beslut att det har blivit oförenligt med den tolkning av gemenskapsrätten som domstolen gjort under tiden. ( 22 )
40.

Både den tyska och den holländska regeringen drar stora växlar på förslaget till avgörande av generaladvokaten Geelhood i mål C-374/04, Test Claimants in Class IV of the ACT group Litigation. ( 16 ) I punkterna 37–39 i det förslaget (som inte uttryckligen följdes av domstolen även om domstolen kom fram till samma slutsats) betecknade generaladvokaten Geelhood ett visst antal förhållanden som hade en inskränkande effekt som ”kvasiinskränkningar”. Han framhöll att sådana kvasiinskränkningar uppstår endast som en oundviklig följd av förhållandet att två olika rättssystem existerar parallellt. Han gav två exempel som avsåg dels fall där inskränkningarna uppstod som en följd av skillnader mellan nationella skattesystem, dels fall där inskränkningarna uppstod som en följd av nödvändigheten av att dela upp beskattningsrätten mellan två medlemsstater. Han föreslog att kvasiinskränkningar inte skulle föranleda rättsligt ingripande.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 30 januari 2003. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Spanien. - Fördragsbrott - Direktiv 91/271/EEG - Artikel 5 - Rening av avloppsvatten från tätbebyggelse - Underlåtenhet att ange känsliga områden. - Mål C-419/01.



Rättsfallssamling 2003 s. I-04947



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. Kommissionen gör med förevarande talan, väckt i enlighet med artikel 226 EG, gällande att Konungariket Spanien har åsidosatt artikel 5 i rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse genom att ange känsliga områden endast i vissa regioner i Spanien.

2. I artikel 5.1 i direktiv 91/271 föreskrivs att medlemsstaterna senast den 31 december 1993 skall ange känsliga områden enligt kriterierna i bilaga 2 till direktivet. I artikel 5.2 föreskrivs att medlemsstaterna skall säkerställa att avloppsvatten från tätbebyggelse som tas om hand genom ledningsnät, senast den 31 december 1998 i sådana områden skall undergå mer långtgående rening före utsläpp än vad som föreskrivs i andra fall, om avloppsvattnet härrör från tätorter med mer än 10 000 pe (personekvivalenter).

3. Enligt kommissionen framgår det av den information som Spanien har lämnat under det administrativa förfarandet att den spanska staten har utsett känsliga områden i vattenområden underkastade spansk lag men att vissa autonoma regioner har underlåtit att göra detta inom sina territorier. Närmare bestämt har Andalusien, Galicien, Murcia och Kantabrien utsett erforderliga områden, offentliggjort dem i sina offentliga tidningar och underrättat kommissionen, medan andra autonoma regioner har underlåtit att göra detta. I det sammanhanget har kommissionen hänvisat till Katalonien, Balearerna, Baskien, Valencia, Asturien, Kanarieöarna och de autonoma städerna Ceuta och Melilla.

4. I sitt svaromål har Spanien faktiskt medgett att ett flertal av dessa regioner och städer har underlåtit att i enlighet med direktivet ange känsliga områden, eftersom det har uppgett att dessa myndigheter är i färd med att slutföra de erforderliga valen. Det är endast beträffande Melilla och Asturien som Spanien direkt har försökt vederlägga kommissionens anmärkningar - när det gäller Melilla, eftersom myndigheterna där saknar jurisdiktion över de ifrågavarande vattenområdena och beträffande Asturien, eftersom den regionen saknar känsliga områden. Då kommissionen inte inkommit med svar är det inte möjligt att på dessa två punkter komma fram till en definitiv slutsats. För övrigt är kommissionens talan välgrundad.

Förslag till avgörande

5. I enlighet med vad som anförts föreslår jag att domstolen skall

1) fastställa att Konungariket Spanien har åsidosatt artikel 5 i rådets direktiv 91/271/EEG av den 21 maj 1991 om rening av avloppsvatten från tätbebyggelse, genom att ange känsliga områden endast i vissa regioner i Spanien,

2) förplikta Konungariket Spanien att ersätta rättegångskostnaderna.
32.

I den ursprungliga lydelsen av artikel 5.3 i lagen föreskrevs att rättigheterna till ett varumärke upphör i följande fall: ”[I] den mån varumärket, utan giltigt skäl, inte har använts av varumärkesinnehavaren eller av en licenstagare inom Beneluxländerna, antingen under de tre efter deponeringen följande åren, eller under en oavbruten femårsperiod, kan domstolen i händelse av en tvist helt eller delvis lägga bevisbördan för användningen på varumärkesinnehavaren. Den som åberopar att varumärket inte har använts under de sex föregående åren skall dock visa detta.” ( 14 )
Förslag till avgörande av generaladvokat Tizzano föredraget den 11 juli 2002. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 97/11/EG - Bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt - Ofullständigt införlivande. - Mål C-348/01.



Rättsfallssamling 2002 s. I-10249



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 10 september 2001, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt (nedan kallat direktivet), genom att inte anta samtliga lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet eller under alla omständigheter genom att inte underrätta kommissionen om dessa bestämmelser.

2. Kommissionen har i sin talan särskilt anfört följande:

i) Frankrike har inte införlivat de bestämmelser som avses i artikel 1.7 och 1.11 i direktivet för alla offentliga eller privata bygg- och anläggningsarbeten som skiljer sig från projekten avseende miljöskyddsklassade anläggningar.

ii) Frankrike har inte fullständigt införlivat bilaga II till direktivet, eftersom projekt för utnyttjande av obrukad mark eller delvis orörda naturområden för intensivjordbruk, nyplantering av skog och grupper av vindkraftverk inte omfattas av bestämmelserna om studier av inverkan på miljön.

3. Den franska regeringen har i sitt svaromål medgett fördragsbrott beträffande den första anmärkningen, men har däremot bestridit det beträffande den andra anmärkningen. Kommissionen har i sin replik beaktat att bilaga II till direktivet faktiskt har införlivats med nationell rätt och har därför frånfallit den andra anmärkningen.

4. Eftersom kommissionen har frånfallit den andra anmärkningen rör förevarande fall endast underlåtenheten att införliva artikel 1.7 och 1.11 i direktivet. Då fördragsbrottet, som har påtalats av kommissionen, vad gäller den första anmärkningen är obestritt, anser jag att talan skall bifallas.

5. Jag anser dock att den franska regeringens yrkande om ersättning av rättegångskostnaderna skall bifallas mot bakgrund av artikel 69.2, 69.3 och 69.5 i rättegångsreglerna, eftersom kommissionen har frånfallit en av de två ursprungligen framförda anmärkningarna utan att ha angett några skäl som kan föranleda att detta skall anses ha orsakats av den franska regeringens agerande.

Förslag till avgörande

6. Jag föreslår därför att domstolen skall fastställa följande:

1) Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EEG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt, genom att inte anta samtliga lagar och andra författningar som är nödvändiga för att fullständigt följa artikel 1.7 och 1.11 i direktivet eller under alla omständigheter genom att inte underrätta kommissionen om dessa bestämmelser.

2) Vardera parten skall bära sin rättegångskostnad.
Förslag till avgörande av generaladvokat Stix-Hackl föredraget den 10januari2002. - Europeiska kommissionen mot Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 96/61/EG. - Mål C-39/01.



Rättsfallssamling 2002 s. I-02513



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 29 januari 2001, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar(1) genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga, och, i andra hand, genom att inte underrätta kommissionen om sådana åtgärder. Kommissionen har vidare yrkat att Förenade kungariket skall ersätta rättegångskostnaderna.

2 Enligt domstolens fasta rättspraxis skall, inom ramen för en talan i enlighet med artikel 226 EG, förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet.(2)

3 Av handlingarna framgår att Förenade kungariket vid utgången av den tvåmånadersfrist som angavs i kommissionens motiverade yttrande av den 3 augusti 2000 inte hade vidtagit samtliga nödvändiga åtgärder för att följa direktiv 96/61, särskilt vad beträffar offshoreanläggningar.

4 Förenade kungarikets regering har inte bestritt att den inte inom den föreskrivna fristen har antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktiv 96/61.

5 De gemenskapsrättsliga skyldigheterna att införliva direktivet framgår dels direkt av direktivet, dels av artikel 249 tredje stycket EG och artikel 10 EG.

6 Det finns således anledning att fastställa att Förenade kungariket har underlåtit att uppfylla sina gemenskapsrättsliga skyldigheter, varför kommissionens yrkande skall bifallas och Förenade kungariket skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

Förslag till avgörande

7 Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen skall besluta följande:

1. Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2. Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 257, s. 26.

(2) - Jämför exempelvis dom av den 11 november 1999 i mål C-315/98, Kommissionen mot Italien (REG 1999, s. I-8001), punkt 11.
Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 20 september 2001. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiven 97/41/EG, 98/51/EG och 98/67/EG. - Mål C-166/00.



Rättsfallssamling 2001 s. I-09835



Generaladvokatens förslag till avgörande

1. Europeiska gemenskapernas kommission har genom förevarande talan begärt fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktiven 97/41/EG, 98/51/EG och 98/67/EG genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de nämnda direktiven.

2. Enligt fast rättspraxis skall, inom ramen för en talan enligt artikel 226 EG, förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet.

3. I förevarande fall framgår av handlingarna i målet att Republiken Grekland vid tidpunkten för utgången av den frist på två månader som fastställs i det motiverade yttrandet, det vill säga den 5 oktober 1999, inte hade antagit de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa de ovannämnda direktiven. Den grekiska regeringen har inte bestritt dessa sakomständigheter, även om den yrkat att talan skall ogillas.

Förslag till avgörande

Följaktligen föreslår jag att kommissionens talan skall vinna bifall och att domstolen skall fastställa följande:

1) Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 5.1 i direktiv 97/41/EG, artikel 10.1 i direktiv 98/51/EG och artikel 7.1 i direktiv 98/67/EG genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa

- rådets direktiv 97/41/EG av den 25 juni 1997 om ändring av direktiven 76/895/EEG, 86/362/EEG, 86/363/EEG och 90/642/EEG om fastställande av gränsvärden för bekämpningsmedelsrester i respektive på frukt och grönsaker, spannmål, livsmedel av animaliskt ursprung och produkter av vegetabiliskt ursprung inklusive frukt och grönsaker,

- kommissionens direktiv 98/51/EG av den 9 juli 1998 om vissa genomförandeåtgärder avseende rådets direktiv 95/69/EG om villkor och föreskrifter för godkännande och registrering av vissa anläggningar och mellanhänder inom fodersektorn, och

- kommissionens direktiv 98/67/EG av den 7 september 1998 om ändring av direktiven 80/511/EEG, 82/475/EEG, 91/357/EEG och rådets direktiv 96/25/EG samt om upphävande av direktiv 92/87/EEG.

2) Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.
Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 14 oktober 1999. - Europeiska kommissionen mot Storhertigdömet Luxemburg. - Fördragsbrott - Direktiv 94/56/EG - Flygtransport - Civilflyg - Utredningar av haverier och tillbud inom civil luftfart - Införlivande. - Mål C-138/99.



Rättsfallssamling 1999 s. I-09021



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I förevarande mål har kommissionen väckt talan om fastställelse att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994 om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart(1) genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv.

2 Enligt artikel 12.1 i direktiv 94/56 skulle medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 21 november 1996.

3 I sitt svaromål, som inkom till domstolens kansli den 19 maj 1999, har Storhertigdömet Luxemburg inte bestritt att man inte har vidtagit de nödvändiga åtgärderna. Man har förklarat denna försening med skäl som uteslutande hänför sig till förfarandet och åberopat de svårigheter som har tillstött vid förfarandet.

4 Under dessa omständigheter skall kommissionens talan vinna bifall.

Förslag till avgörande

5 Jag föreslår följaktligen att domstolen skall

1) fastställa att Storhertigdömet Luxemburg har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 94/56/EG av den 21 november 1994 om grundläggande principer för utredning av flyghaverier och tillbud inom civil luftfart genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv, samt

2) förplikta Storhertigdömet Luxemburg att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 319, s. 14; svensk specialutgåva, område 7, volym 5, s. 172.
Förslag till avgörande av generaladvokat Alber föredraget den 10 juni 1999. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Fördragsbrott - Artiklarna 6 och 52 i EG-fördraget (numera artikel 12 och artikel 43 EG i ändrad lydelse) - Luftfart - Registrering av luftfartyg. - Mål C-203/98.



Rättsfallssamling 1999 s. I-04899



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Genom ansökan av den 28 maj 1998 väckte kommissionen talan om att domstolen skulle fastställa att Konungariket Belgien hade åsidosatt sina förpliktelser enligt artiklarna 6 och 52 i EG-fördraget (nu artiklarna 12 EG och 43 EG i ändrad lydelse) genom att kräva att ekonomiska aktörer i gemenskapen skall ha varit bosatta eller etablerade i ett år i Belgien för att där kunna registrera luftfartyg enligt artikel 3.3 andra stycket punkterna c och d i den kungliga luftfartskungörelsen av den 15 mars 1954.

2 Det muntliga förfarandet i förevarande fall hade redan avslutats, och förslaget till avgörande föredrogs den 4 mars 1999.

3 Genom beslut av den 26 mars 1999 förordnade domstolen i enlighet med artikel 61 i rättegångsreglerna att det muntliga förfarandet skulle återupptagas.

4 Parterna har emellertid avstått från möjligheten att hålla en ny muntlig förhandling.

5 Då det inte har framförts några nya rättsliga eller faktiska omständigheter, hänvisar jag till vad jag redan anfört i förslaget till avgörande av den 4 mars 1999.

6 Jag föreslår således att domstolen skall

1) fastställa att Konungariket Belgien har åsidosatt sina förpliktelser enligt artiklarna 6 och 52 i EG-fördraget (nu artiklarna 12 EG och 43 EG i ändrad lydelse) genom att kräva att ekonomiska aktörer från andra medlemsstater skall ha varit bosatta eller etablerade i ett år i Belgien för att där kunna registrera luftfartyg enligt artikel 3.3 andra stycket punkterna c och d i den kungliga luftfartskungörelsen av den 15 mars 1954,

2) förplikta Konungariket Belgien att ersätta rättegångskostnaderna.
Forslag till avgörande Fennelly föredraget den 18 juni 1998. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Mål C-324/97. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Mål C-326/97. - Fördragsbrott - Direktiv 95/27/EG - Underlåtenhet att införliva inom den föreskrivna fristen.



Rättsfallssamling 1998 s. I-06099



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Detta förslag till avgörande avser två obestridda fördragsbrott där kommissionen har väckt talan mot Italien respektive Belgien för underlåtenhet att följa artikel 2 i Europaparlamentets och rådets direktiv 95/27/EG av den 29 juni 1995 om ändring av rådets direktiv 86/662/EEG om begränsning av bullernivån hos hydrauliska grävmaskiner, lindrivna grävmaskiner, schaktmaskiner, lastmaskiner och grävlastare (nedan kallat direktivet).(1)

2 Enligt artikel 2 i direktivet skulle medlemsstaterna senast den 31 december 1995 sätta i kraft de lagar, förordningar och andra bestämmelser som var nödvändiga för att följa direktivet. Då kommissionen inte inom den föreskrivna fristen erhöll något meddelande om sådana lagar och andra författningar från någon av medlemsstaterna, inledde den förfarandet enligt artikel 169 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen (nedan kallat fördraget) mot var och en av medlemsstaterna genom att den 27 februari 1996 sända dem en formell underrättelse. Då ingen av medlemsstaterna besvarade underrättelsen sände kommissionen den 5 mars 1997 ett motiverat yttrande i båda fallen och väckte talan vid domstolen den 15 september 1997 genom ansökningar som registrerades vid domstolen den 17 september 1997.

3 Ingen av medlemsstaterna har bestridit det påtalade fördragsbrottet. Enligt sina respektive svaromål har Italien åtagit sig att påskynda förfarandet för antagande av en förordning som genomför direktivet, medan Belgien har uppgett att förfarandet för införlivande har kommit in i slutskedet.

Förslag till avgörande

4 Under dessa omständigheter föreslår jag följande avgörande:

- Domstolen skall i mål C-324/97 fastställa att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 95/27/EG av den 29 juni 1995 om ändring av rådets direktiv 86/662/EEG om begränsning av bullernivån hos hydrauliska grävmaskiner, lindrivna grävmaskiner, schaktmaskiner, lastmaskiner och grävlastare samt enligt artiklarna 189 och 5 i Fördraget om upprättandet av Europeiska gemenskapen, genom att inte före den 31 december 1995 anta eller till kommissionen meddela sådana lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet, samt förplikta Republiken Italien att ersätta rättegångskostnaderna.

- Domstolen skall avgöra mål C-326/97 mot Konungariket Belgien på samma sätt.

(1) - EGT L 168, s. 14.
Förslag till avgörande av generaladvokat La Pergola föredraget den 5 maj 1998. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 90/220/EEG och 94/51/EG. - Mål C-343/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-04291



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Kommissionen har genom ansökan som inkom den 1 oktober 1997 begärt att domstolen skall fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter genom att inom den föreskrivna fristen fortfarande inte ha antagit nödvändiga åtgärder för att följa rådets direktiv 90/220/EEG av den 23 april 1990 om avsiktlig utsättning av genetiskt modifierade organismer i miljön(1) och kommissionens direktiv 94/51/EG av den 7 november 1994 om anpassning till den tekniska utvecklingen av rådets direktiv 90/219/EEG om innesluten användning av genetiskt modifierade mikroorganismer(2).

2 Den svarande medlemsstaten har inte bestridit de överträdelser som den har anklagats för, utan har enbart påpekat att de rättsakter som är avsedda att bringa den nationella regleringen i överensstämmelse med direktiven håller på att antas. Enligt domstolens rättspraxis utgör inte denna omständighet ett skäl som rättfärdigar fördragsbrottet.(3)

3 Jag föreslår således att domstolen skall bifalla talan och förplikta den svarande medlemsstaten att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 117, s. 15; svensk specialutgåva, område 15, volym 9, s. 212.

(2) - EGT L 297, s. 29; svensk specialutgåva, område 15, volym 13, s. 248.

(3) - Se bland annat dom av den 6 april 1995 i mål C-147/94, kommissionen mot Spanien (REG 1995, s. I-1015).