21.

Den nationella domstolen har i beslutet om hänskjutande tydligt begärt att domstolen skall kontrollera trovärdigheten av de argument som uttryckligen får den nationella domstolen att luta åt den andra lösningen. De argument som anges i detta avseende är följande: a) I artikel 5.2 i förordning nr 615/98 föreskrivs särskilt att exportören skall tillhandahålla bevis på att artikel 1 i samma förordning iakttagits och att således även direktiv 91/628 har efterlevts genom det dokument som avses i artikel 2.3 i denna förordning, vederbörligen ifyllt. b) Kommissionens förordning (EG) nr 639 av den 9 april 2003 om tillämpningsföreskrifter enligt rådets förordning (EG) nr 1254/1999 beträffande de krav på djurskydd under transport av levande nötkreatur som gäller för beviljande av exportbidrag ( 6 ) har, såsom anges i skäl 2 i förordningen, ”[f]ör tydlighetens skull” ersatt förordning nr 615/98. Genom förstnämnda förordning har lagstiftaren i detta syfte undanröjt varje möjlighet att anse att artikel 5.2 och 5.3 i förordning nr 615/98 utgör delar av ett enda betalningsförfarande för vars fullgörande det först skall finnas en ansökan med ett relativt bevisvärde som företes av exportören och därefter ett eventuellt andra skede som kännetecknas av en granskning av uppgifter som ger upphov till väsentliga tvivel som det åligger exportören i sin egenskap av sökande av exportbidraget att undanröja genom att förete ytterligare bevis. I den ovannämnda förordningen har samtliga uppgifter i artikel 5.2, det vill säga exportörens ansökan om exportbidrag och den bevisning som består av de dokument som avses i samma artikel, betecknats som sådana uppgifter som i sig utgör ”förfarandet vid utbetalning av exportbidrag”. c) Gemenskapslagstiftaren har inte avfattat bestämmelsen i artikel 5.3 i förordning nr 615/98 i konjunktiv när han föreskrivit att myndigheten, på grundval av alla andra uppgifter som den förfogar över när det gäller efterlevnaden av bestämmelserna i artikel 1 i förordning nr 615/98, kan anse att direktiv 91/628 eventuellt inte har efterlevts. Detta får till följd att det för en vägran att utbetala exportbidrag på grundval av den ovannämnda artikel 5.3 åligger den behöriga myndigheten att bevisa att direktiv 91/628 faktiskt inte har efterlevts i samband med den aktuella transporten. d) Det är endast åsidosättanden som har fastställts och således konkret bevisats som, också med beaktande av proportionalitetsprincipen, i sig kan motivera att en exportör helt nekas en utbetalning av exportbidrag, även om denne genom att lämna in de dokument eller rapporter som anges i artikel 5.2 andra stycket i förordning nr 615/98 har lagt fram bevis på att artikel 1 i förordning nr 615/98 har efterlevts. e) Artikel 5.3 i förordning nr 615/98 innehåller fyra alternativa fall i vilka exportbidrag skall nekas. Eftersom det skall anses att dessa alternativ inte bara är likvärdiga utan även är tillämpliga oberoende av varandra med samma relevans, skall det av myndigheterna nämnda fjärde alternativet ”andra uppgifter” anses ha samma genomslagkraft och kvalitet som föregående alternativ för att motivera en förlust av exportbidragsanspråket. Tvivel och antaganden torde inte vara tillräckliga för att detta kriterium skall anses vara uppfyllt.