Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 10 januari 2002. - Europeiska kommissionen mot Republiken Grekland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 96/61/EG. - Mål C-64/01.



Rättsfallssamling 2002 s. I-02523



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Europeiska gemenskapernas kommission har, enligt artikel 226 EG, väckt talan om fastställelse av att Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt EG-fördraget genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar,(1) och, i andra hand, genom att inte underrätta kommissionen därom. Kommissionen har även yrkat att Republiken Grekland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

2 Kommissionen har gjort gällande att enligt artikel 21 i direktivet skall medlemsstaterna anta de lagar och förordningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast tre år efter dess ikraftträdande, det vill säga den 30 oktober 1999, och omedelbart underrätta kommissionen om detta.

3 Eftersom kommissionen inte fått något meddelande om åtgärder för införlivande av direktivet från Republiken Grekland, sände den en formell underrättelse nr SG (2000) D/101634 av den 18 februari 2000 och uppmanade denna stat att inom två månader inkomma med ett yttrande.

4 I avsaknad av svar på den formella underrättelsen inom den föreskrivna tidsfristen från de grekiska myndigheterna riktade kommissionen den 25 juli 2000 ett motiverat yttrande nr SG (2000) D/105301 till dessa myndigheter i vilket den upprepade synpunkterna i den formella underrättelsen och uppmanade myndigheterna att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta de nödvändiga åtgärderna.

5 Republiken Grekland har bestritt det påtalade fördragsbrottet och yrkat att kommissionen skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Republiken Grekland har anfört att införlivandet av direktivet med nationell rätt är en process i två etapper. Under en första tid antas ett beslut av flera ministrar som ombesörjer införlivandet av artiklarna 1-3, 7, 11, 15, 16, 18 och 20 i direktivet. Det slutgiltiga utkastet till detta beslut skall ha sänts till kommissionen under april månad 2001. Övriga artiklar i direktivet som har samband med rådets direktiv 97/11/EG av den 3 mars 1997 om ändring av direktiv 85/337/EG om bedömning av inverkan på miljön av vissa offentliga och privata projekt,(2) kommer att införlivas under den andra etappen vilken bör avslutas före utgången av år 2001.

Fördragsbrottet

6 Enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet, och domstolen skall inte beakta senare förändringar.(3)

7 Det skall konstateras att vid utgången av fristen i det motiverade yttrandet, den 25 september 2000, hade inte nödvändiga åtgärder vidtagits för att fullständigt införliva direktivet med den nationella rättsordningen, vilket Republiken Grekland inte har bestritt.

8 Eftersom direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, skall kommissionens talan anses välgrundad.

9 Enligt artikel 69.2 i domstolens rättegångsregler skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats, vilket är fallet i förevarande mål.

Förslag till avgörande

10 Jag föreslår därmed att domstolen förklarar följande:

1) Republiken Grekland har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt rådets direktiv 96/61/EG av den 24 september 1996 om samordnade åtgärder för att förebygga och begränsa föroreningar genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2) Republiken Grekland skall ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT L 257, 10.10.1996, s. 26, nedan kallat direktivet.

(2) - EGT L 73, s. 5

(3) - Se exempelvis dom av den 11 september 2001 i mål C-71/99, kommissionen mot Tyskland, REG 2001, s. I-0000, punkt 29, och av den 11 oktober 2001 i mål C-110/00 kommissionen mot Österrike, REG 2001, s. I-0000, punkt 13.