Domstolens dom (tredje avdelningen) den 6 mars 2003. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Fri rörlighet för varor - Åtgärder med motsvarande verkan - Ursprungsbeteckning - Regional märkning. - Mål C-6/02.



Rättsfallssamling 2003 s. I-02389



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Parter

I mål C-6/02,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av H. van Lier och J. Adda, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Republiken Frankrike, företrädd av G. de Bergues och A. Colomb, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

svarande,

"angående en talan om fastställande av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28 EG genom att bibehålla det nationella rättsliga skyddet för beteckningen Salaisons d'Auvergne samt de regionala beteckningarna Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées, Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon och Lorraine,

meddelar DOMSTOLEN (tredje avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden J.-P. Puissochet samt domarna C. Gulmann (referent) och F. Macken,

generaladvokat: J. Mischo,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 5 december 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 10 januari 2002, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om

fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28 EG genom att bibehålla det nationella rättsliga skyddet för beteckningen Salaisons d'Auvergne samt de regionala beteckningarna Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées, Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon och Lorraine (nedan kallade de ifrågavarande beteckningarna).

Tillämpliga bestämmelser

De gemenskapsrättsliga bestämmelserna

2 Enligt artikel 28 EG skall kvantitativa importrestriktioner samt åtgärder med motsvarande verkan vara förbjudna mellan medlemsstaterna. Enligt artikel 30 EG skall emellertid sådana förbud mot eller restriktioner för import mellan medlemsstaterna som grundas på hänsyn bland annat till intresset att skydda industriell och kommersiell äganderätt vara tillåtna, om de inte utgör ett medel för godtycklig diskriminering eller innefattar en förtäckt begränsning av handeln mellan medlemsstaterna.

3 I artikel 2.2 b i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 av den 14 juli 1992 om skydd för geografiska [beteckningar] och ursprungsbeteckningar för jordbruksprodukter och livsmedel (EGT L 208, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 43, s. 153), i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 535/97 av den 17 mars 1997 (EGT L 83, s. 3, nedan kallad förordning nr 2081/92), föreskrivs följande:

"I denna förordning används följande uttryck med de betydelser som här anges:

...

b) ursprungsbeteckning: Namn på en region, en ort eller i undantagsfall ett land, använt för att beskriva en jordbruksprodukt eller ett livsmedel

- som härstammar från ifrågavarande region, ort eller land, och

- som besitter viss kvalitet, har visst anseende eller äger viss annan egenskap som kan hänföras till detta geografiska ursprung och som framställs, bearbetas och bereds i det ifrågavarande geografiska området."

4 Skydd för en ursprungsbeteckning enligt bestämmelserna i förordning nr 2081/92 uppkommer genom att kommissionen registrerar beteckningen enligt det förfarande som föreskrivs i artiklarna 5-7 i denna förordning.

5 I artikel 17.1 i förordning nr 2081/92 föreskrivs att "[i]nom sex månader efter det att denna förordning har trätt i kraft, skall medlemsstaterna meddela kommissionen [de] hos dem skyddade beteckningarna eller, vad gäller medlemsstater som saknar sådant skyddssystem, vilka inarbetade beteckningar de önskar registrera i enlighet med denna förordning". Kommissionen skall registrera dessa beteckningar i den utsträckning de uppfyller kraven i artiklarna 2 och 4 i samma förordning. Medlemsstaterna får bibehålla det nationella skyddet för de beteckningar som de har meddelat på detta sätt till dess att beslut om registrering har fattats.

6 I artikel 5.5 i förordning nr 2081/92 föreskrivs följande:

"Medlemsstaten i fråga skall kontrollera att ansökningen uppfyller de krav som uppställts i denna förordning och om den finner att så är fallet tillställa kommissionen ansökan inklusive den produktspecifikation som avses i artikel 4 jämte de övriga handlingar varpå den byggt sitt beslut.

Den medlemsstaten får bara övergångsvis på nationell nivå bevilja ett skydd i betydelsen enligt denna förordning och i förekommande fall en anpassningsperiod för en beteckning som på detta sätt vidarebefordras från och med den dag den vidarebefordras; de får även beviljas övergångsvis på samma villkor i samband med en ansökan om ändring av en produktspecifikation.

Det nationella övergångsskyddet skall upphöra att gälla från och med den dag då ett beslut om registrering fattas med stöd av denna förordning. I samband med detta beslut får en anpassningsperiod på högst fem år bestämmas på villkor att de berörda företagen lagligen har marknadsfört produkterna i fråga med fortlöpande användning av de berörda beteckningarna under minst fem år före dagen för det offentliggörande som anges i artikel 6.2.

Den berörda medlemsstaten skall bära hela ansvaret för följderna av ett sådant nationellt skydd för det fall beteckningen inte skulle vara registrerad i betydelsen enligt denna förordning.

De åtgärder som har vidtagits av medlemsstaterna med stöd av andra stycket skall endast ha verkan på det nationella planet och får inte påverka handeln inom gemenskapen."

Den nationella lagstiftningen

7 Efter ikraftträdandet av förordning nr 2081/92 antog den franska regeringen lag nr 94-2 av den 3 januari 1994, relative à la reconnaissance de la qualité des produits agricoles et alimentaires (lag om kvalitetsmärkning av jordbruksprodukter och livsmedel) (JORF av den 4 januari 1994, s. 131, nedan kallad lag nr 94-2). I artikel L. 115-23-1 i code de la consommation (den franska konsumentskyddslagen, nedan kallad konsumentskyddslagen), i dess lydelse enligt lag nr 94-2, föreskrivs följande:

"...

... Märkning eller intyg om överensstämmelse får inte innehålla ett geografiskt namn, om detta inte är registrerat som skyddad ursprungsbeteckning.

Om de administrativa myndigheterna har ansökt om att detta geografiska namn skall registreras som skyddad ursprungsbeteckning, får märkningen eller intyget om överensstämmelse innehålla en ursprungsbeteckning även i den specifika beskrivningen, fram tills dess att beslut har fattats avseende registreringen.

...

Jordbruksprodukter och livsmedel som före offentliggörandet av lag nr 94-2 av den 3 januari 1994 om kvalitetsmärkning av jordbruksprodukter och livsmedel har erhållit jordbruksmärkning eller intyg om överensstämmelse kan fortsätta att, under åtta år efter denna lags offentliggörande, märkas med geografiskt ursprung utan att inneha en skyddad ursprungsbeteckning."

Det administrativa förfarandet

8 I enlighet med bestämmelserna i artikel 169 i EG-fördraget (nu artikel 226 EG) har kommissionen berett Republiken Frankrike tillfälle att inkomma med synpunkter. Efter att ha tagit del av dessa synpunkter skickade kommissionen den 28 april 1999 ett motiverat yttrande i vilket kommissionen bland annat hävdade att Republiken Frankrike hade underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 30 i EG-fördraget (nu artikel 28 EG i ändrad lydelse). I skrivelsen uppmanade kommissionen Republiken Frankrike att vidta erforderliga åtgärder för att rätta sig efter det motiverade yttrandet inom två månader från delgivningen av detsamma. Mot bakgrund av de uppgifter den franska regeringen lämnat till kommissionen till svar på detta yttrande skall Republiken Frankrike enligt kommissionen inte anses ha efterkommit kommissionens begäran. Kommissionen beslutade därför att väcka denna talan.

Bedömning

9 Kommissionen har anfört att frågan huruvida de franska bestämmelserna om märkning står i överensstämmelse med gemenskapslagstiftningen skall bedömas mot bakgrund av artiklarna 28 EG och 30 EG, vilka skall tolkas mot bakgrund av innehållet i bland annat bestämmelserna i förordning nr 2081/92.

10 Kommissionen har påpekat att de franska myndigheterna har anfört att de skall ansöka om registrering av beteckningen Salaisons d'Auvergne som ursprungsbeteckning enligt artikel 5 i förordning nr 2081/92. Kommissionen anser att en sådan beteckning inte kan registreras. Enligt förordningen kan nämligen endast vissa bestämda produkter eller livsmedel bli registrerade, och inte en sådan kategori av produkter som termen salaisons avser. Så länge de franska myndigheterna inte har ansökt om registrering av beteckningen Salaisons d'Auvergne kan de inte hävda att de enligt artikel 5.5 i nämnda förordning har möjlighet att under en övergångsperiod, fram till dess att gemenskapsbeslut har fattats, skydda beteckningen Salaisons d'Auvergne på nationell nivå.

11 Såvitt avser de övriga ifrågavarande beteckningarna har kommissionen anfört att det i artikel L. 115-23-1 i konsumentskyddslagen föreskrivs att märkningen "inte får omnämna ett geografiskt område om detta inte är registrerat som skyddad ursprungsbeteckning". Enligt lagen gäller dock en åtta år lång övergångsperiod från publiceringen av lag 94-2, under vilken jordbruksprodukter och livsmedel som före offentliggörandet har erhållit sådan märkning får betecknas med geografiskt ursprung utan att inneha en skyddad ursprungsbeteckning. Kommissionen har uppgivit sig vara medveten om att vissa tekniska problem kan drabba ekonomiska operatörer och behöriga regionala myndigheter vid en ändring av bestämmelser rörande märkning. En övergångsperiod om åtta år kan emellertid inte godtas, utan utgör en överträdelse av artiklarna 28 EG och 30 EG.

12 Kommissionen har gjort gällande att de franska bestämmelserna om de ifrågavarande beteckningarna kan inverka på den fria rörligheten för varor mellan medlemsstaterna, särskilt genom att dessa bestämmelser gynnar marknadsföring av varor av inhemskt ursprung till nackdel för importerade varor. Tillämpningen av dessa bestämmelser skapar och bibehåller en åtskillnad i behandlingen av dessa två kategorier av varor.

13 De ifrågavarande beteckningarna är enligt kommissionen avsedda att informera konsumenten om att en märkt produkt härstammar från en bestämd region och således upplysa om jordbruksproduktens eller livsmedlets ursprung. Efter ikraftträdandet av förordning nr 2081/92 kan emellertid skydd av ursprungsbeteckningar och geografiska beteckningar endast erhållas i enlighet med denna förordning, vilken på ett uttömmande sätt reglerar förutsättningarna för att inrätta ett skydd för beteckningar som skapar en anknytning mellan jordbruksprodukter och livsmedel i förhållande till ett bestämt geografiskt ursprung.

14 Den franska regeringen har i sitt svaromål inte förnekat att dess rättsregler, efter det att lag 94-2 antagits, inte var förenliga med gemenskapsrätten.

15 Den franska regeringen har i sin duplik emellertid uppgivit att den utfärdat nya bestämmelser, och att fördragsbrottet numera upphört. Den har i detta avseende anfört följande:

- Märkningen Salaisons d'Auvergne har upphört genom artikel 6 i ministerdekret från ministern för jordbruk, livsmedel, fiske och glesbygdsfrågor och från statssekreteraren för små och medelstora företag, hantverkare, fria yrkesutövare och konsumentfrågor av den 12 augusti 2002 om ändring av dekret angående regionala beteckningar (JORF av den 11 september 2002, s. 15051, nedan kallat det gemensamma dekretet).

- Enligt artikel 1 i det gemensamma dekretet har, avseende den regionala märkningen Savoie, beteckningarna "jésus, rosette", "pur jus de pomme de Savoie" och "plants de vigne de Savoie" upphört.

- Även om ingen ändring formellt varit nödvändig för märkningen Franche-Comté framgår det av artikel 2 i det gemensamma dekretet att beteckningen "morbier au lait cru" inte längre återfinns i förteckningen över skyddade beteckningar.

- Den regionala märkningen Corse har upphävts genom dekret från ministern för jordbruk, livsmedel, fiske och glesbygdsfrågor av den 12 augusti 2002 om upphävande av en allmän förordning om märkning i jordbruket (JORF av den 11 september 2002, s. 15051).

- Den regionala märkningen Midi-Pyrénées har upphävts genom artikel 3 i det gemensamma dekretet.

- Avseende den regionala märkningen Nord-Pas-de-Calais har den franska regeringen anfört att endast de ursprungsbeteckningar för vilka ansökan är under handläggning återfinns, i enlighet med artikel 4 i det gemensamma dekretet, i förteckningen över skyddade beteckningar.

- Den regionala märkningen Ardennes de France har upphävts genom artikel 5 i det gemensamma dekretet.

- Avseende den regionala märkningen Lorraine har de beteckningar som omfattas av den registrerats som geografiska beteckningar enligt kommissionens förordning (EG) nr 1107/96 av den 12 juni 1996 om registrering av geografiska beteckningar och ursprungsbeteckningar enligt förfarandet i artikel 17 i rådets förordning (EEG) nr 2081/92 (EGT L 148, s. 1).

- Det behövs inte några förändringar av den nationella lagstiftningen för att bestämmelserna om de regionala märkningarna Normandie, Limousin och Languedoc-Roussillon skall vara förenliga med gemenskapsrätten.

16 Domstolen erinrar om att enligt fast rättspraxis skall frågan huruvida ett fördragsbrott förekommit prövas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet (se bland annat dom av den 7 november 2002 i mål C-352/01, kommissionen mot Spanien, REG 2002, s. I-0000, punkt 6).

17 I förevarande mål har den franska regeringen inte förnekat att den inte har vidtagit de åtgärder som är nödvändiga för att uppfylla sina skyldigheter enligt gemenskapsrätten inom den frist som angivits i det motiverade yttrandet.

18 En medlemsstat kan heller inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter som följer av gemenskapsrätten (se bland annat dom av den 19 mars 2002 i mål C-13/00, kommissionen mot Irland, REG 2002, s. I-2943, punkt 21).

19 Talan skall därför bifallas.

20 Domstolen slår således fast att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28 EG genom att inte under den frist som föreskrivits i det motiverade yttrandet avskaffa det nationella rättsliga skyddet för de ifrågavarande beteckningarna.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

21 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att Republiken Frankrike skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Frankrike har tappat målet, skall denna stat ersätta rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(tredje avdelningen)

följande dom:

1) Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 28 EG genom att inte under den frist som föreskrivits i det motiverade yttrandet avskaffa det nationella rättsliga skyddet för beteckningen Salaisons d'Auvergne samt de regionala beteckningarna Savoie, Franche-Comté, Corse, Midi-Pyrénées, Normandie, Nord-Pas-de-Calais, Ardennes de France, Limousin, Languedoc-Roussillon och Lorraine.

2) Republiken Frankrike skall ersätta rättegångskostnaderna.