ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 212/19

Överklagande ingett den 7 maj 2014 av LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co. Ltd av den dom som tribunalen (sjätte avdelningen) meddelade den 27.2.2014 i mål T-128/11, LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co. Ltd mot Europeiska kommissionen

(Mål C-227/14 P)

2014/C 212/22

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klaganden: LG Display Co. Ltd, LG Display Taiwan Co. Ltd (ombud: A. Winckler, avocat, F.-C. Laprévote, avocat)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— delvis upphäva tribunalens dom i mål T-128/11 till den del sökandens talan om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut av den 8 december 2010 i ärande COMP/39309 ogillades,

— på grundval av tillgängliga omständigheter, delvis ogiltigförklara kommissionens beslut och sätta ned det bötesbelopp som fastställdes i beslutet – till stöd i detta avseende har LG Display, i bilaga A 2, bifogat en tabell med beräkning av bötesbeloppet vid olika scenarier. LG Display har anfört att domstolen har tillräckliga upplysningar i detta avseende för att utöva sin fulla prövningsrätt,

— förplikta kommissionen att ersätta LG Displays rättegångskostnader och andra kostnader i samband med målet, och

— vidta andra åtgärder som domstolen finner lämpliga.

Grunder och huvudargument

I sitt första yrkande har LG Display bestritt tribunalens slutsats att kommissionen hade rätt att inkludera LG Displays försäljning till sina moderbolag LGE och Philips i försäljningsvärdet för beräkning av LG Displays böter. Detta yrkande sönderfaller i två delar. För det första gjorde tribunalen sig skyldig till ett rättsligt fel, lämnade en bristfällig motivering, uppenbart missförstod bevisningen, åsidosatte LG Displays rätt till försvar och underlät att utöva sin fulla prövningsrätt, eftersom den fann att kommissionen kunde inkludera intern försäljning i försäljningsvärdet för beräkning av böterna, vilket snarast grundades på omständigheten att denna försäljning skedde på en marknad som påverkades av den kartell som LG Display var verksam i. tribunalen gjorde sig för det andra skyldig till ett rättsligt fel, lämnade en bristande motivering, missförstod uppenbart bevisningen och åsidosatte LG Displays rätt till försvar genom att fastställa kommissionens slutsats att den interna försäljningen verkligen påverkats av kartellen.

I sitt andra yrkande har LG Display bestritt tribunalens slutsats att kommissionen gjorde en riktig bedömning när den inte beviljade LG Display delvis immunitet från böter för år 2005. Detta yrkande sönderfaller i två delar. För det första gjorde tribunalen sig skyldig till ett materiellt fel och lämnade en bristfällig motivering när den beviljade den som ansökt om full immunitet en privilegierad ställning med avseende på delvis immunitet. För det andra missförstod tribunalen uppenbart bevisningen och gjorde sig skyldig till ett materiellt fel genom att inte bevilja LG Display delvis immunitet från böter för tiden efter den 26 augusti 2005, då kommissionen saknade bevisning, som förebringats av den som ansökt om immunitet, för att LG Display hade fortsatt att delta i kartellen.
4.

Om direktiv 2006/114 om vilseledande och jämförande reklam är tillämpligt enligt fråga 3, under vilka principiella förutsättningar utgör de åtgärder som ska prövas vid Stockholms tingsrätt (användning eller åsättande av produktnamn, varunummer och AnatomicTherapeuticChemical-kod för läkemedlet, tillämpning av fast pris för läkemedlet, tillhandahållande av information om läkemedlet i Nationella Produktregistret för Läkemedel NPL, åsättande av NPL-identitet på läkemedlet, spridning av informationsblad om läkemedlet, tillhandahållande av läkemedlet och information om detsamma via en elektronisk betalningstjänst för sjukvården och via den egna hemsidan, tillhandahållande av information om läkemedlet via en publikation utgiven av en nationell branschorganisation, tillhandahållande av information om läkemedlet i Apotekets Centrala Artikelregister och ett därmed relaterat register (JACA), tillhandahållande av information om läkemedlet i en annan nationell informationsdatabas för läkemedel (SIL), tillhandahållande av information om läkemedlet via Apotekets Terminalsystem ATS, eller motsvarande expeditionssystem, lämnande av uppgifter om det egna och en konkurrerande leverantörs läkemedel i korrespondens med läkarmottagningar och patientorganisation, saluföring av läkemedlet, åt-gärder med avseende på den farmaceutiska kontrollen av läkemedlet och konkurrerande läkemedel, underlåtenhet att upplysa om dokumenterade och relevanta skillnader mellan produkterna, underlåtenhet att upplysa om det egna läkemedlets innehållsämnen samt om Läkemedelsverkets bedömning av läkemedlet, underlåtenhet att informera sjukvården om Läkemedelsverkets vetenskapliga råds bedömning av den konkurrerande produkten, att behålla viss prisnivå för läkemedlet, att ange en giltighetstid på tre (3) månader för recept, att expediera läkemedlet på apotek istället för det konkurrerande läkemedlet trots att patienten haft recept på det konkurrerande läkemedlet, att försvåra och hindra marknadsöverföringen av standardiserade beredningar till det konkurrerande läkemedlet, innefattande att lokala apotek har vägrat leverans av det kon-kurrerande läkemedlet samt tillämpning av fast pris inom läkemedelsförmån utan föregående beslut av nationell myndighet) reklam i den mening som avses i direktiv 2006/114?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 9/19

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (Förenade kungariket) den 14 oktober 2013 — Sigma Pharmaceuticals PLC mot Merck Canada Inc., Merck Sharp & Dohme Ltd

(Mål C-539/13)

2014/C 9/29

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Sigma Pharmaceuticals PLC

Motparter: Merck Canada Inc, Merck Sharp & Dohme Ltd

Tolkningsfrågor

1. Kan innehavaren av ett patent eller ett tilläggsskydd för läkemedel, eller dennes förmånstagare, enbart stödja sig på rätten enligt första stycket i bestämmelserna om den specifika mekanismen om denne först har visat sin avsikt att göra detta?

2. Om svaret på fråga 1 är jakande: a) Hur ska denna avsikt visas? b) Är innehavaren, eller dennes förmånstagare, förhindrad att åberopa sina rättigheter avseende import eller saluföring av läkemedlet i en medlemsstat som ägde rum innan denne visade sin avsikt att åberopa rättigheterna?

3. Vem är enligt andra stycket i bestämmelserna om den specifika mekanismen skyldig att lämna underrättelse i förväg till innehavaren av eller förmånstagaren till ett patent eller tilläggsskydd för läkemedel? I synnerhet önskas få klarlagt a) om underrättelsen i förväg måste lämnas av den person som avser att importera eller saluföra läkemedlet eller b) om, i det fallet att en ansökan om godkännande har gjorts av någon annan än den tänkta importören — när detta är tillåtet enligt de nationella regulatoriska bestämmelserna — underrättelse i förväg kan lämnas av denna sökande om denne inte själv avser att importera eller saluföra läkemedlet men den avsedda importen och saluföringen kommer att ske med stöd av godkännandet i fråga? i) Gör det därvid någon skillnad om den person som kommer att importera eller saluföra läkemedlet anges i underrättelsen? ii) Gör det någon skillnad om underrättelsen lämnas och ansökan om godkännande inges av en juridisk person inom en koncern som utgör en enda ekonomisk enhet och importen och saluföringen är tänkt att utföras av en annan juridisk person inom samma koncern enligt licens från den förstnämnda personen men den juridiska person som kommer att importera eller saluföra läkemedlet inte anges i underrättelsen?
1b.

Ska APAAN ses som (ett exempel på) ämnen (…) som är beredda på ett sådant sätt att dessa ämnen inte lätt kan användas eller utvinnas genom metoder som är lättillämpliga eller ekonomiskt fördelaktiga, ”substance that is compounded in such a way that it cannot be easily used or extracted by readily applicable or economically viable means” och ”une autre préparation contenant un au plus de substances classifiées qui sont composées de maniere telle que ces substances ne peuvent pas être facilement utilisées, ni extraites par des moyens aisés a mettre en oeuvre ou économiquement viables”? Av bilaga 3 framgår enligt polisen att det är fråga om en tämligen överskådlig, kanske rent av enkel omvandlingsprocess.
b)

Om denna fråga ska besvaras jakande, är förordning (EEG) nr 1408/71 då enbart tillämplig under de dagar då den berörda personen arbetar ovanför en EU-medlemsstats kontinentalsockel, eller är den också tillämplig under den föregående perioden under vilken han eller hon utför arbete på en annan plats, utanför unionens territorium?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 189/12

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Ireland (Irland) den 30 april 2013 — Ewaen Fred Ogieriakhi mot Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General, An Post

(Mål C-244/13)

2013/C 189/24

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Ireland

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Ewaen Fred Ogieriakhi

Svarande: Minister for Justice and Equality

Tolkningsfrågor

1. Kan det anses att en unionsmedborgares make, som vid den aktuella tidpunkten inte var medborgare i en medlemsstat, ”lagligt har uppehållit sig tillsammans med unionsmedborgaren i den mottagande medlemsstaten under en period av fem på varandra följande år” i den mening som avses i artikel 16.2 i direktiv 2004/38/EG (1), i en situation där paret hade ingått äktenskap i maj 1999, uppehållsrätt hade beviljats i oktober 1999 och parterna senast i början av år 2002 hade kommit överens om att leva isär samt båda makarna i slutet av år 2002 hade börjat sammanleva med en ny partner?

2. Om svaret på fråga 1 är jakande, och med beaktande av att en tredjelandsmedborgare som gör gällande permanent uppehållsrätt enligt artikel 16.2 på grund av fem års sammanhängande vistelse före april 2006 också måste visa att hans eller hennes vistelse även var i överensstämmelse med bland annat kraven i artikel 10.3 i förordning (EEG) 1612/68 (2), innebär det förhållandet att unionsmedborgaren, under den föregivna femårsperioden, lämnade det gemensamma hemmet och tredjelandsmedborgaren då började sammanleva med en annan person i ett annat gemensamt hem som inte tillhandahölls eller ställdes tillförfogande av den (första) makan, som var unionsmedborgare, att kraven i artikel 10.3 i förordning nr 1612/68 därmed inte är uppfyllda?

3. Om svaret på fråga 1 är jakande och svaret på fråga 2 är nekande är då — vid bedömningen av huruvida en medlemsstat inte korrekt har införlivat kraven i artikel 16.2 i 2004 års direktiv eller på annat sätt har underlåtit att i vederbörlig ordning tillämpa dessa krav — den omständigheten att den nationella domstol som prövar en skadeståndstalan som väckts med åberopande av överträdelse av unionsrätten har ansett det nödvändigt att begära förhandsavgörande angående sakfrågan om käranden har rätt till permanent uppehållstillstånd i sig en faktor som den domstolen kan beakta när den prövar om överträdelsen av unionsrätten är uppenbar?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, s. 77, och rättelser i EUT L 229, 2004, s. 35, EUT L 197, 2005, s. 34 och EUT L 204, 2007, s. 28).

(2) Rådets förordning (EEG) nr 1612/68 av den 15 oktober 1968 om arbetskraftens fria rörlighet inom gemenskapen (EGT L 257, s. 2; svensk specialutgåva, område 5, volym 1 s. 33).
3.

I det fall det inte rör sig om en ny skatt i den mening som avses i den andra frågan, utgör enligt artikel 110 FEUF i så fall den omständigheten att det inte har tagits ut någon skatt grundad på koldioxidutsläpp (enligt de under denna period gällande tabellerna i artikel 9a i fordonsskattelagen) på de med personbilen i förevarande mål jämförbara personbilar som togs i bruk för första gången före den 1 januari 2008 och som under perioden den 1 februari 2008 till den 31 december 2009 har importerats och registrerats som begagnade personbilar — medan en sådan skatt grundad på koldioxidutsläpp under ovannämnda period har tagits ut vid registrering av personbilar som togs i bruk för första gången efter den 1 februari 2008, men i övrigt är jämförbara med personbilen i förevarande mål, hinder för uppbörd av fordonsskatt avseende registreringen av personbilen i förevarande mål 2010 — såvitt denna skatt grundas på koldioxidutsläppet (enligt tabellerna i artikel 9.1 i fordonsskattelagen)?
2.

Ska artikel 10.1 i förordning nr 343/2003 tolkas så, att den medlemsstat dit personen först reste in olagligt (den första medlemsstaten) ska erkänna sitt ansvar för att pröva en asylansökan om följande faktiska omständigheter föreligger: En medborgare i tredjeland reser olagligt in i den första medlemsstaten från tredjeland. Han ansöker inte om asyl där. Sedan reser han ut till tredjeland. Efter mindre än tre månader reser han från tredjeland olagligt in i en annan medlemsstat (den andra medlemsstaten). Från denna andra medlemsstat beger han sig genast direkt vidare till en tredje medlemsstat och lämnar där in sin första asylansökan. Vid denna tidpunkt har det gått mindre än 12 månader sedan personen reste in olagligt i den första medlemsstaten.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 295/20

Överklagande ingett den 16 juli 2012 av Pi-Design AG, Bodum France och Bodum Logistics A/S av den dom som tribunalen (fjärde avdelningen) meddelade den 8 maj 2012 i mål T-416/10, Yoshida Metal Industry Co. Ltd mot Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller)

(Mål C-339/12 P)

2012/C 295/35

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Pi-Design AG, Bodum France och Bodum Logistics A/S (ombud: advokat H. Pernez)

Övriga parter i målet: Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) och Yoshida Metal Industry Co. Ltd

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen i första hand ska

— upphäva tribunalens dom,

— ogiltigförklara gemenskapsvarumärket 1 372 580,

och i andra hand ska

— hänskjuta målet tillbaka till tribunalen med skyldighet att hänskjuta målet till överklagandenämnden för det fall den senares beslut ogiltigförklaras, samt

— förplikta YOSHIDA METAL INDUSTRY CO. LTD att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Klagandena har gjort gällande att den överklagade domen ska upphävas på grund av att tribunalen har åsidosatt artikel 7.1 e ii i förordningen om gemenskapsvarumärken när den beaktade felaktiga parametrar vid fastställandet av det omstridda varumärkets väsentliga egenskaper och när den missuppfattade den bevisning som den hade att beakta.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 227/13

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Förenade Kungariket) den 16 maj 2012 — Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd och Specsavers Optical Superstores Ltd mot Asda Stores Ltd

(Mål C-252/12)

2012/C 227/18

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Specsavers International Healthcare Ltd, Specsavers BV, Specsavers Optical Group Ltd och Specsavers Optical Superstores Ltd

Motpart: Asda Stores Ltd

Tolkningsfrågor

1. När en näringsidkare innehar separata varumärkesregistreringar för i) ett figurmärke och ii) ett ordmärke, och använder båda varumärken tillsammans kan denna användning motsvara användning av figurmärket i den mening som avses i artiklarna 15 och 51 i förordning 207/2009 (1)? Om denna fråga besvaras jakande hur ska frågan avseende användningen av figurmärket bedömas?

2. Gör det någon skillnad om: i) ordmärket ligger ovanpå figurmärket? ii) näringsidkaren har registrerat ett kombinerat varumärke bestående både av figurelementet och ordelementet som ett gemenskapsvarumärke?

3. Är svaret på fråga A eller B beroende på om figurelementet och ordelementet av genomsnittskonsumenten uppfattas som (i) separata kännetecken eller (ii) som att de har distinkt särskiljningsförmåga i förhållande till varandra? Om så är fallet, på vilket sätt?

4. När ett gemenskapsvarumärke inte har registrerats med avseende på en viss färg men innehavaren i omfattande utsträckning har använt det i en viss färg eller kombination av färger på så sätt att varumärket av en väsentlig del av den berörda allmänheten (i en del men inte i hela gemenskapen) associeras med denna färg eller kombination av färger, ska den färg eller de färger som innehavaren använder tillsammans med sitt varumärke beaktas vid helhetsbedömningen av (i) risken för förväxling enligt artikel 9.1 b eller (ii) otillbörlig fördel enligt artikel 9.1 c i förordning 207/2009? Om så är fallet, på vilket sätt?

5. Ifall ovanstående fråga besvaras jakande, ska den omständigheten att svaranden själv för en väsentlig del av den berörda allmänheten associeras med den ifrågavarande färgen eller kombination av färger som används i det omtvistade varumärket beaktas i denna helhetsbedömning?

(1) EUT L 78, s. 1.
1.

Är nationella bestämmelser, såsom det flamländska dekretet av den 17 juli 2000 om organisationen av elmarknaden (som genomförts genom flamländska regeringens förordning av den 5 mars 2004, ändrad genom flamländska regeringens förordning av den 25 februari 2005 om främjande av el producerad från förnybara energikällor och flamländska regeringens förordning av den 8 juli 2005 om ändring av flamländska regeringens förordning av den 5 mars 2004 om främjande av el producerad från förnybara energikällor och av flamländska regeringens förordning av den 29 mars 2002 om skyldighet att tillhandahålla allmänna tjänster för främjande av rationell energiförbrukning), inom ramen för vilka — elhandlare som levererar el till slutförbrukare som är anslutna till distributionssystemet eller överföringssystemet åläggs en skyldighet att varje år ge in ett visst antal gröna certifikat till tillsynsmyndigheten (artikel 23 i det ovannämnda dekretet), — den flamländska tillsynsmyndigheten för el- och gasmarknaden ålägger elhandlare som levererar el till slutförbrukare som är anslutna till distributionssystemet eller överföringssystemet en administrativ sanktionsavgift om elhandlaren inte har gett in tillräckligt många certifikat för att fullgöra kvotplikten för gröna certifikat (artikel 37, 2 § i det ovannämnda dekretet), — det uttryckligen har fastställts att ursprungsgarantier från andra länder under vissa villkor kan godtas vid fullgörandet av kvotplikten (artikel 15quater, 2 § i flamländska regeringens förordning av den 5 mars 2004, i den lydelse som är tillämplig i det aktuella målet), — tillsynsmyndigheten inte kan eller inte vill de beakta ursprungsgarantier från Norge då några tillämpningsföreskrifter inte utfärdats av den flamländska regeringen — vilken har erkänt att utfärdandet av dessa certifikat sker på ett likadant eller likvärdigt sätt (artikel 25 i det ovannämnda dekretet och artikel 15quater, 2 § i förordningen av den 5 mars 2004) — och underlåter att i det konkreta fallet undersöka om likhet eller likvärdighet föreligger, — det under hela den period då dekretet av den 17 juli 2000 var i kraft i själva verket endast var certifikat för grön el som producerats inom regionen Flandern som beaktades vid bedömningen av om kvotplikten hade fullgjorts, och att elhandlare som levererar el till slutförbrukare som är anslutna till distributionssystemet eller överföringssystemet helt saknade möjlighet att visa att de ursprungsgarantier från andra av Europeiska unionens medlemsstater som getts in uppfyllde kravet på att det ska föreligga likadana eller likvärdiga garantier vad gäller beviljandet av sådana certifikat, förenliga med artiklarna 11 och 13 i EES-avtalet?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 98/12

Begäran om förhandsavgörande framställd av College van Beroep voor het bedrijfsleven (Nederländerna) den 4 januari 2012 — Maatschap L.A., m.fl. mot Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

(Mål C-11/12)

2012/C 98/17

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

College van Beroep voor het bedrijfsleven

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Maatschap L.A.,

D.A.B. Langestraat,

P. Langestraat-Troost

Motpart: Staatssecretaris van Economische Zaken, Landbouw en Innovatie

Tolkningsfråga

Ska artikel 23.1 i förordning nr 73/2009 (1) tolkas så, att en jordbrukare som har lämnat in en stödansökan ska åläggas en minskning eller uteslutning, såsom i fråga om den fastslagna överträdelsen, vilken skulle ha ålagts den som i realiteten har begått en överträdelse om denne själv hade lämnat in ansökan, och som antingen överlåtit jordbruksmarken eller som denna överlåtits till? Eller innebär denna bestämmelse endast att den fastslagna överträdelsen ska tillskrivas den som har lämnat in en stödansökan men att det i beslutsförfarandet avseende (storleken av) minskningen eller uteslutningen ska slås fast i vilken utsträckning jordbrukaren själv varit försumlig, vållande eller handlat uppsåtligt?

(1) Rådets förordning (EG) nr 73/2009 av den 19 januari 2009 om upprättande av gemensamma bestämmelser för system för direktstöd för jordbrukare inom den gemensamma jordbrukspolitiken och om upprättande av vissa stödsystem för jordbrukare, om ändring av förordningarna (EG) nr 1290/2005, (EG) nr 247/2006 och (EG) nr 378/2007 samt om upphävande av förordning (EG) nr 1782/2003 (EUT L 30, s. 16).