En unionsinstitution som ‐ med tillämpning av förordning nr 881/2002 beträffande införande av vissa särskilda restriktiva åtgärder mot vissa med Usama bin Ladin, nätverket al-Qaida och talibanerna associerade personer och enheter och om upphävande av förordning nr 467/2001 ‐ beslutar att en persons penningmedel ska frysas är tvungen att som ett led i skyddet för dennes rätt till försvar, och särskilt rätten att yttra sig och rätten till en effektiv domstolsprövning, underrätta den berörde om de omständigheter som har lagts honom till last eller ge honom rätt att få kännedom om dessa omständigheter inom rimlig tid efter detta beslut och ge honom möjlighet att på ett ändamålsenligt sätt ge sin ståndpunkt i detta hänseende till känna.

När den berörda personen har yttrat sig med anledning av redogörelsen för skälen, har dessutom den behöriga unionsmyndigheten en skyldighet att omsorgsfullt och opartiskt pröva de anförda skälen mot bakgrund av detta yttrande samt eventuell bifogad bevisning som ingetts av den berörda personen. Därvid ankommer det på denna myndighet att, särskilt med beaktande av det eventuella yttrandets innehåll, bedöma om det är nödvändigt att be den sanktionskommitté som inrättats av Förenta nationernas säkerhetsråd och, via denna, den medlem av Förenta nationerna som har föreslagit införandet av den berörda personen i denna kommittés förteckning, om deras medverkan för att – inom ramen för det klimat av samarbete i alla lämpliga former som enligt artikel 220.1 FEUF ska prägla relationerna mellan unionen och Förenta nationernas organ i kampen mot internationell terrorism – erhålla de uppgifter och den bevisning, även om det rör sig om hemliga handlingar, som myndigheten behöver för att kunna fullgöra sin skyldighet att göra en omsorgsfull och opartisk prövning. Även om motiveringsskyldigheten i artikel 296 FEUF inte sträcker sig så långt att det krävs ett detaljerat svar på den berörda personens yttrande, så innebär den under alla omständigheter, inklusive i de fall då motiveringen av en unionsrättsakt motsvarar skäl som har anförts av ett internationellt organ, att denna motivering ska innehålla en beskrivning av de individuella, specifika och konkreta skäl som har fått de behöriga myndigheterna att anse att den berörda personen bör bli föremål för restriktiva åtgärder.

Rätten till försvar och rätten till ett effektivt domstolsskydd förutsätter slutligen att den behöriga unionsmyndigheten till den berörda personen lämnar ut sanktionskommitténs redogörelse för skälen, som utgör grunden för beslutet att uppta eller behålla personens namn i förteckning över personer som omfattas av dessa restriktiva åtgärder, bereder vederbörande tillfälle att på ett ändamålsenligt sätt ge sin ståndpunkt i detta avseende till känna samt omsorgsfullt och opartiskt prövar de anförda skälen mot bakgrund av de yttranden och eventuell bevisning som ingetts av denna person.

Detta innebär att om kommissionens enda underlag för sitt beslut att anta sådana restriktiva åtgärder är ett simpelt pressmeddelande från sanktionskommittén, som helt saknar motivering, trots att kommissionen är skyldig att ta hänsyn till sökandens intressen, och även om kommissionen ansåg att det var, och alltjämt är, sakligt korrekt att låta sökanden omfattas av dessa restriktiva åtgärder, med hänsyn till hans personliga situation, såsom den framgår av handlingarna i ärendet, däri inbegripet nya faktiska omständigheter som hade kommit kommissionen till kännedom, är den i vilket fall som helst skyldig att snarast möjligt avhjälpa det uppenbara åsidosättandet av tillämpliga principer i förfarandet som lett fram till att dessa åtgärder antogs. Om så inte är fallet ska kommissionen anses ha gjort sig skyldig till passivitet. Det saknar härvid betydelse att kommissionen har inlett ett omprövningsförfarande och att detta förfarande fortfarande pågår.

(se punkterna 90, 92, 93, 95, 96, 98, 99 och 101)