ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
13

I regulation 204 i dessa föreskrifter, som har rubriken ”Godkännande för schablonbeskattning”, anges följande: ”De villkor som avses i regulation 203 är följande: (a) att personens näringsverksamhet innefattar en eller flera angivna verksamheter, b) att personen under de tre år som föregår ansökan om att godkännas i) inte har dömts för något skattebrott med anknytning till mervärdesbeskattning, ii) inte har gjort någon betalning för att slutföra ett förfarande avseende mervädesbeskattning enligt section 152 i Customs and Excise Management Act 1979 [1979 års tull- och punktskattelag], i dess tillämpning enligt section 72.12 i [1994 års lag], eller iii) varit föremål för en sanktion enligt section 60 i [1994 års lag], c) att personen inger sin ansökan om godkännande på formulär nr 14 i bilaga 1 till dessa föreskrifter, och d) att personen visar [skattemyndigheten] att den är en person med avseende på vilken de totala belopp som anges i section 209 gällande tillhandahållanden som personen har utfört under de räkenskapsår som följer dess anslutning inte med 3000 [pund (GBP) (ungefär 3410 euro)] eller mer överstiger ingående mervärdesskatt som denna person annars hade rätt att göra avdrag för under det räkenskapsåret.”
13

Den italienska regeringen begärde den 11 april 2013 att kommissionen i enlighet med det förfarande som föreskrivs i artikel 53 i förordning nr 178/2002 skulle vidta sådana nödåtgärder som avses i artikel 34 i förordning nr 1829/2003 för att förbjuda odlingen av denna majs. Till stöd för begäran gav denna regering in vetenskapliga studier som utförts av Consiglio per la Ricerca e la sperimentazione in Agricoltura (Rådet för forskning och experiment inom jordbruket, Italien) (CRA) och av Istituto Superiore per la Protezione e la Ricerca Ambientale (Högre institutet för miljöskydd och miljöforskning, Italien) (Ispra),
11

Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) ((Appellationsdomstolen för England och Wales, avdelningen för tvistemål och förvaltningsmål) Förenade kungariket), tillämpade denna rättspraxis vad gällde ansökningar om avdrag för ingående mervärdesskatt, eftersom Förenade kungariket även förkortat preskriptionstiden för sådana ansökningar, från sex år till tre år, från och med den1 maj 1997. I målet Michael Fleming (t/a Bodycraft)/Commissioners ((2006) EWCA Civ 70), fann nämnda domstol att eftersom denna förkortning av preskriptionstiden hade genomförts utan övergångsperiod skulle de personer vilkas rätt till avdrag för ingående mervärdesskatt hade uppkommit före den 1 maj 1997 ha rätt att inkomma med en sådan ansökan, och denna nya tidsfrist skulle inte tillämpas på dem. Denna dom från Court of Appeal (England and Wales) (Civil Division) (Appellationsdomstolen för England och Wales, avdelningen för tvistemål och förvaltningsmål) fastställdes den 23 januari 2008 av House of Lords i domen Fleming och Condé Nast/Commissioners ((2008) UKHL 2).
1)

Det har vid prövningen av de giltighetsfrågor som hänskjutits till domstolen inte framkommit något som kan påverka giltigheten av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1395 av den 18 augusti 2016 om återinförande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och som tillverkas av Buckinghan Shoe Mfg Co., Ltd, Buildyet Shoes Mfg., DongGuan Elegant Top Shoes Co. Ltd, Dongguan Stella Footwear Co Ltd, Dongguan Taiway Sports Goods Limited, Foshan City Nanhai Qun Rui Footwear Co., Jianle Footwear Industrial, Sihui Kingo Rubber Shoes Factory, Synfort Shoes Co. Ltd, Taicang Kotoni Shoes Co. Ltd, Wei Hao Shoe Co. Ltd, Wei Hua Shoe Co. Ltd, Win Profile Industries Ltd och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import samt om genomförande av domstolens dom i de förenade målen C‑659/13 och C‑34/14, eller av kommissionens genomförandeförordning (EU) 2016/1647 av den 13 september 2016 om återinförande av en slutgiltig antidumpningstull och om slutgiltigt uttag av den preliminära tull som införts på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Socialistiska republiken Vietnam och som tillverkas av Best Royal Co. Ltd, Lac Cuong Footwear Co., Ltd, Lac Ty Co., Ltd, Saoviet Joint Stock Company (Megastar Joint Stock Company), VMC Royal Co Ltd, Freetrend Industrial Ltd och dess närstående företag Freetrend Industrial A (Vietnam) Co, Ltd, Fulgent Sun Footwear Co., Ltd, General Shoes Ltd, Golden Star Co, Ltd, Golden Top Company Co., Ltd, Kingmaker Footwear Co. Ltd, Tripos Enterprise Inc., Vietnam Shoe Majesty Co., Ltd samt om genomförande av domstolens dom i de förenade målen C‑659/13 och C‑34/14.
Mål C‑266/16

Western Sahara Campaign UK

mot

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

och

Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Överdomstolen (England och Wales), avdelningen Queen’s Bench (förvaltningsrättsliga enheten))

”Begäran om förhandsavgörande – Avtal om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko – Protokoll om fastställande av de fiskemöjligheter som avses i avtalet – Rättsakter om godkännande av ingåendet av avtalet och protokollet – Förordningar varigenom de fiskemöjligheter som fastställts i protokollet fördelas mellan medlemsstaterna – Domstols behörighet – Tolkning – Giltighet med hänsyn till artikel 3.5 FEU och internationell rätt – Nämnda avtals och protokolls tillämpning på Västsahara och på angränsande vatten”

Sammanfattning – Domstolens dom (stora avdelningen) av den 27 februari 2018

Begäran om förhandsavgörande–Domstolens behörighet–Rättsakter som antagits av unionens institutioner–Yrkande om prövning av huruvida ett av unionen ingått internationellt avtal är förenligt med fördragen–Upptagande till prövning (Artikel 19.3 b FEU; artikel 267 första stycket b FEUF) Internationella avtal–Avtal ingångna av unionen–Partnerskapsavtal mellan gemenskapen och Marocko–Tolkning–Tillämpning av relevanta bestämmelser i internationell rätt (Avtal om fiskepartnerskap mellan EG och Marocko, artiklarna 2 a, 5 och 11) Internationella avtal–Unionens avtal–Partnerskapsavtal mellan gemenskapen och Marocko–Territoriellt tillämpningsområde–Det icke självstyrande territoriet Västsahara utanför parternas suveränitet–Omfattas inte (Avtal om fiskepartnerskap mellan EG och Marocko, artikel 11) Internationella avtal–Avtal ingångna av unionen–Partnerskapsavtal mellan gemenskapen och Marocko–Territoriellt tillämpningsområde–Till Västsahara angränsande vatten–Omfattas inte–Påverkar inte unionsakter rörande ingående av avtal om fiskepartnerskap och protokollet om fiske (Artikel 3.5 FEU; avtal om fiskepartnerskap mellan gemenskapen och Marocko, artiklarna 2 a och 16; 2013 års protokoll, artikel 1; rådets förordning nr 764/2006 och rådets förordning nr 1270/2013; rådets beslut 2013/785)
Mål C–305/16

Avon Cosmetics Ltd

mot

Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber))

”Begäran om förhandsavgörande – Mervärdesskatt – Sjätte direktivet 77/388/EEG – Artikel 11 A.1 a – Beskattningsunderlag – Artikel 17 – Avdragsrätt – Artikel 27 – Särskilda avvikande åtgärder – Beslut 89/534/EEG – Försäljningsstruktur som baseras på leverans av varor av icke-skattskyldiga personer – Beskattning av varans normalvärde i sista konsumtionsledet – Kostnader som dessa personer har burit omfattas”

Sammanfattning – Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 14 december 2017

Harmonisering av lagstiftning–Gemensamt system för mervärdesskatt–Beskattningsunderlag–Nationella undantagsbestämmelser–Beslut 89/534 om att bemyndiga Förenade kungariket att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 11 A.1 a i sjätte direktivet–Försäljningsstruktur som baseras på leverans av varor av icke-skattskyldiga personer–Ett direktförsäljningsföretags beskattningsunderlag beräknas på varornas normalpris i sista konsumtionsledet–Tillåtet–Den avvikande åtgärden beaktar inte den skatt som återförsäljarna betalat–Saknar betydelse (Europaparlamentets och rådets direktiv 1977/388, i dess lydelse enligt direktiv 2004/7, artiklarna 11 A.1 a, 17 och 27; rådets beslut 89/534) Harmonisering av skattelagstiftning–Gemensamt system för mervärdesskatt–Beskattningsunderlag–Nationella undantagsbestämmelser–Beslut 89/534 om att bemyndiga Förenade kungariket att genomföra en åtgärd som avviker från artikel 11 A.1 a i sjätte direktivet–Giltighet–Åsidosättande av proportionalitetsprincipen och principen om skatteneutralitet–Föreligger inte (Rådets direktiv 77/388, i dess lydelse enligt direktiv 2004/7, artiklarna 11 A.1 a och 27.1; rådets beslut 89/534) Harmonisering av skattelagstiftning–Gemensamt system för mervärdesskatt–Beskattningsunderlag–Nationella undantagsbestämmelser–Skyldigheter som åvilar den medlemsstat som ansökt om en avvikande åtgärd–Räckvidd (Rådets direktiv 1977/388, i dess lydelse enligt direktiv 2004/7, artiklarna 11 A.1 a och 27; rådets beslut 89/534)
Artikel 148 d i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt ska tolkas på så sätt att tjänster i form av lastning och lossning av ett fartyg är sådana tjänster som täcker direkta behov för den last som fraktas av sådana fartyg som avses i artikel 148 a i detta direktiv.

Det kan i detta hänseende påpekas att artikel 148 c i direktiv 2006/112, till vilken artikel 148 d i detta direktiv uttryckligen hänvisar, i likhet med denna sistnämnda bestämmelse syftar till att undanta tjänster i samband med internationella sjötransporter och att den hänför sig till samma fartyg för att peka ut dessa tjänster, närmare bestämt de fartyg som avses i led a i denna artikel. Eftersom dessa två bestämmelser är likartade och kompletterar varandra ska begreppet ”direkta behov för ett fartyg och dess last” tolkas med beaktande av systematiken i artikel 148 c i detta direktiv.

Genom artikel 148 c i direktiv 2006/112 undantas bland annat uthyrning, reparation och underhåll under förutsättning att det är fråga om utrustning som används på ett sådant fartyg som avses i led a i denna artikel. Genom artikel 148 c uppställs således ett krav på att det finns ett samband mellan de tjänster som tillhandahålls och driften av det berörda fartyget (se, för ett liknande resonemang, dom av den 4 juli 1985, Berkholz,168/84, EU:C:1985:299, punkt 21).

Tjänster i form av lastning och lossning uppfyller detta krav. Att frakta gods är nämligen ett vanligt sätt att använda sådana fartyg som används på öppna havet. För att en last ska kunna transporteras och ett fartyg kunna användas för detta ändamål krävs att lasten lastas ombord på detta fartyg i avgångshamnen och lossas i ankomsthamnen.

(se punkterna 22–24 och 26 samt punkt 1 i domslutet)
70

Det ska under dessa omständigheter fastställas huruvida insamling av information avseende möjliga felaktiga uppgifter i den mening som avses i artikel 8.1 i förordning nr 1173/2011, är tillåten enligt förordning nr 479/2009, och, om så är fallet, om de villkor som uppställs för hur besöken under vilka informationen samlas in organiseras respekterat de förfaranderegler som ställts upp av unionslagstiftaren och gjort det möjligt för Konungariket Spanien att under det följande utredningsförfarandet utöva sin rätt till försvar.
1

TV2/Danmark A/S har i sitt överklagande yrkat att den dom som Europeiska unionens tribunal meddelade den 24 september 2015, TV2/Danmark/kommissionen (T-674/11, EU:T:2015:684) (nedan kallad den överklagande domen) – genom vilken tribunalen ogiltigförklarade kommissionens beslut 2011/839/EU av den 20 april 2011 om de åtgärder som Danmark har genomfört till förmån för TV2/Danmark (C 2/03) (EUT L 340, 2011, s. 1) (nedan kallat det omtvistade beslutet), i den del kommissionen hade ansett att de reklamintäkter från åren 1995 och 1996 som betalades ut till TV2/Danmark via TV2-fonden utgjorde statligt stöd och ogillade företagets talan i övrigt – delvis ska upphävas.
1

The Tea Board har yrkat att domstolen ska upphäva de domar som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 2 oktober 2015, The Tea Board/harmoniseringskontoret – Delta Lingerie (Darjeeling) (T-624/13, EU:T:2015:743), av den 2 oktober 2015, The Tea Board/harmoniseringskontoret – Delta Lingerie (Darjeeling collection de lingerie) (T-625/13, ej publicerad, EU:T:2015:742), av den 2 oktober 2015, The Tea Board/harmoniseringskontoret – Delta Lingerie (DARJEELING collection de lingerie) (T-626/13, ej publicerad, EU:T:2015:741), och av den 2 oktober 2015, The Tea Board/harmoniseringskontoret – Delta Lingerie (Darjeeling) (T-627/13, ej publicerad, EU:T:2015:740) (nedan gemensamt kallade de överklagade domarna), i den del tribunalen delvis ogillade The Tea Boards talan om ogiltigförklaring av de beslut som meddelades av andra överklagandenämnden vid Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO) den 11 och den 17 september 2013 (ärende R 1387/2012–2, R 1501/2012–2, R 1502/2012–2 och R 1504/2012–2 (nedan kallade de omtvistade besluten), angående invändningsförfaranden mellan The Tea Board och Delta Lingerie.
15.

Den 3 april 2012 antog kommissionen, som svar på [Patrick Breyers] bekräftande ansökan av den 13 juli 2011, beslutet Ares (2012) 399467 (nedan kallat beslutet av den 3 april 2012). I detta beslut tog kommissionen ställning till såväl frågan huruvida [Patrick Breyer] skulle ges tillgång till handlingarna i den administrativa delen av det ovan i punkt 7 nämnda fördragsbrottsförfarandet mot Republiken Österrike som frågan om han skulle ges tillgång till handlingarna i det efterföljande domstolsförfarandet, det vill säga i det mål som avgjorts genom domen [av den 29 juli 2010] kommissionen/Österrike, … (EU:C:2010:455). När det gäller sistnämnda handlingar fann kommissionen bland annat att [Patrick Breyer] skulle nekas tillgång till de inlagor som Republiken Österrike gett in under domstolsförfarandet (nedan kallade de omtvistade inlagorna) av det skälet att dessa inlagor inte omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 1049/2001. Kommissionen angav nämligen, för det första, att det följer av artikel 15.3 FEUF att Europeiska unionens domstol, såsom institution, endast är underkastad reglerna om tillgång till handlingar när den utövar sina administrativa funktioner. Kommissionen preciserade, för det andra, att de omtvistade inlagorna var ställda till domstolen och att kommissionen – i egenskap av part i det mål som avgjorts genom domen [av den 29 juli 2010] kommissionen/Österrike, … (EU:C:2010:455) – endast hade erhållit kopior av inlagorna. För det tredje angav kommissionen att handlingarna i ett domstolsförfarande, enligt artikel 20 i stadgan för Europeiska unionens domstol, endast ska delges parterna och de unionsinstitutioner vilkas beslut är föremål för tvist. För det fjärde angav kommissionen att domstolen, i sin dom av den 21 september 2010, Sverige m.fl./API och kommissionen (C‑514/07 P, C‑528/07 P och C‑532/07 P, … EU:C:2010:541) inte behandlade frågan huruvida institutionerna bör ge tillgång till inlagor från en annan part i ett domstolsförfarande. När det gäller de inlagor som getts in i ett domstolsförfarande är det, enligt kommissionen, således endast institutionernas inlagor, och inte inlagor från andra parter, som omfattas av tillämpningsområdet för förordning nr 1049/2001. En annan tolkning skulle nämligen leda till kringgående av bestämmelserna i artikel 15 FEUF och de särskilda reglerna i domstolens stadga och [Europeiska unionens domstols] rättegångsregler.”
99

Av vad anförts följer att de två första frågor som har ställts ska besvaras enligt följande. Förordning nr 1393/2007 ska tolkas så, att postdelgivning av en stämning är giltig, även om — mottagningsbeviset avseende den rekommenderade försändelsen innehållande den handling som ska delges adressaten har ersatts av en annan handling, under förutsättning att den sistnämnda handlingen erbjuder motsvarande garantier både i fråga om den information som lämnas och i bevishänseende; det ankommer på den domstol vid vilken talan väckts i den avsändande medlemsstaten att förvissa sig om att adressaten har erhållit den aktuella handlingen under sådana omständigheter att hans rätt till försvar har iakttagits, — den handling som ska delges inte har överlämnats till adressaten personligen, under förutsättning att den har överlämnats till en vuxen person som befinner sig i adressatens stadigvarande bostad, i egenskap av medlem av dennes familj eller såsom anställd av adressaten; det ankommer i förekommande fall på adressaten att, med alla bevismedel som är tillåtna i målet vid den domstol vid vilken talan väckts i den avsändande medlemsstaten, styrka att han eller hon faktiskt inte har fått kännedom om att ett domstolsförfarande inletts mot honom eller henne i en annan medlemsstat, inte har kunnat identifiera yrkandena och grunderna för talan och inte har getts tillräcklig tid för att kunna förbereda sitt svaromål.
18

I artikel 34 i LEC, angående ”ersättning till rättegångsombud”, föreskrivs följande i punkterna 1 och 2: ”1. Om ett rättegångsombud av en huvudman som är i dröjsmål måste kräva de belopp som han har att fordra på grund av avgifter och utlägg som han haft i målet, kan han till Secretario Judicial på den ort där han har sitt hemvist inge en motiverad och utförlig räkning, med en förklaring om att han har att fordra de belopp som där anges och yrkas … 2. När en räkning har getts in, ska Secretario Judicial anmoda huvudmannen att inom tio dagar betala beloppet, jämte kostnaderna för indrivningen, eller bestrida räkningen. Beloppet drivs in om huvudmannen inte betalar eller bestrider räkningen. Om huvudmannen bestrider räkningen inom den föreskrivna fristen, ska Secretario Judicial granska räkningen och vad som förevarit i målet, samt de handlingar som getts in. Secretario Judicial ska inom tio dagar fatta ett motiverat beslut och där fastställa det belopp som ska betalas till rättegångsombudet. Detta belopp drivs in om betalning inte sker inom fem dagar från delgivningen. Det motiverade beslut som avses i föregående stycke kan inte överklagas. Det ska dock inte inverka på en eventuell dom, inte ens delvis, som senare kan komma att meddelas i ett ordinärt mål.”
18

Biotopen Ca’ Roman utgör den sydligaste delen av det område av gemenskapsintresse och det särskilda skyddsområde som är registrerade med benämningen ”Lido di Venezia: biotopi litoranei” (Lido: kustbiotoper) (kod IT 3250023). Den gränsar till det område av gemenskapsintresse och det särskilda skyddsområde som är registrerade med benämningen ”Laguna di Venezia” (Venediglagunen) (kod IT 3250046) samt till det område av gemenskapsintresse som är registrerat med benämningen ”Laguna medio inferiore di Venezia” (Mittre och nedre Venediglagunen) (kod IT 3250030). Enligt den hänskjutande domstolen finns det på Ca’ Roman ett område som gränsar till nyss nämnda områden av gemenskapsintresse och särskilda skyddsområden, där det ligger byggnader som numera är övergivna.
16

8 § ApBetrO har följande lydelse: ”Lagerberedningar 1) En lagerberedning ska tillverkas i enlighet med en i förväg uppställd skriftlig tillverkningsanvisning som ska undertecknas av en vid apoteket verksam farmaceut. Tillverkningsanvisningen ska bland annat innehålla följande uppgifter: 1. Om de råvaror som använts, det huvudsakliga förpackningsmaterialet och utrustningsföremål. 2. Om de tekniska och organisatoriska åtgärder som vidtagits för att förhindra korskontamination och förväxlingar, inklusive förberedande av arbetsplatsen. 3. Om fastställande av de enskilda arbetsmomenten, inklusive börvärdet, och, om möjligt, de kontroller som utförts under tillverkningsprocessen. 4. Om etikettering, inklusive tillverknings- och förfallodatum eller kompletterande kontroller och, om nödvändigt, lagerförhållanden och försiktighetsåtgärder. 5. Om godkännande för försäljning i den mening som avses i 4 § stycke 17 [AMG]. 2) Tillverkningen ska under tillverkningsprocessen dokumenteras av den tillverkande personen i enlighet med tillverkningsanvisningen (tillverkningsprotokoll). Genom detta protokoll ska samtliga viktiga delar av tillverkningsprocessen kunna spåras. Tillverkningsprotokollet ska innehålla uppgifter om tillverkningsanvisningarna och bland annat ange uppgifter om: 1. Tillverkningsdatum och varuparti. 2. De råvaror som använts, deras vikt eller storlek, och till vilket varuparti de hör eller deras kontrollnummer. 3. Resultaten från de kontroller som gjorts under tillverkningsprocessen. 4. Tillverkningskriterierna. 5. Tillverkningens totala omfattning och, i förekommande fall, antalet avdelade läkemedelsformer. 6. Förfallodatum eller datumet för kompletterande kontroll. 7. Underskrift från den person som tillverkat läkemedlet. Tillverkningsprotokollet ska kompletteras med en farmaceuts bekräftelse på att tillverkningen följt tillverkningsanvisningarna (validering). 3) För kontrollen av lagerberedningar ska en kontrollanvisning upprättas som ska undertecknas av en vid apoteket verksam farmaceut. Kontrollanvisningen ska åtminstone innehålla uppgifter om provtagning, kontrollmetod och typ av kontroll inklusive de tillåtna bör- och gränsvärdena. 4) Kontrollen ska utföras i enlighet med kontrollanvisningen som avses i stycke 3 och dokumenteras av den för kontrollen ansvarige personen (kontrollprotokoll). Kontrollprotokollet ska innehålla uppgifter om kontrollanvisningen och dessutom ange uppgifter om: 1. Datum för kontrollen. 2. Resultat och godkännande av den ansvarige farmaceut som utfört eller övervakat kontrollen.”
—

Permanent TSB Group Holdings plc, tidigare Irish Life and Permanent Group Holdings plc, och Permanent TSB plc, tidigare Irish Life and Permanent plc, genom C. MacCarthy och A. Walsh, solicitors, P. Gallagher, SC, och C. Geoghegan, barrister,
18

Klagandena i det nationella målet har valt att fortsätta vara anslutna till det franska pensionssystemet under utstationeringstiden och har således betalat in avgifter till både det franska pensionssystemet och unionens pensionssystem. De har fullgjort, eller kan komma att fullgöra, tio års tjänstgöring vid en unionsinstitution, vilket ger dem rätt till pension enligt unionens pensionssystem. Eftersom den pension från unionen som klagandena i det nationella målet har tjänat in eller kan komma att tjäna in är högre än den franska pension som de skulle ha tjänat in om de inte varit utstationerade, erhåller de inte eller kommer inte att erhålla någon pension enligt det franska pensionssystemet i enlighet med den aktuella franska lagstiftningen.
18

Enligt den hänskjutande domstolen framstår det i detta hänseende bland annat som oklart hur artiklarna 1 och 3 i förordning nr 2201/2003 ska tolkas, och den vill få klarhet i den förordningens materiella tillämpningsområde. Den hänskjutande domstolen vill för det första få klarhet i huruvida förordningen omfattar en talan om annullering av äktenskap som väckts efter det att en av makarna har avlidit. Den hänskjutande domstolen har i detta hänseende påpekat att rådets förordning (EG) nr 1347/2000 av den 29 maj 2000 om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål och mål om föräldraansvar för makars gemensamma barn (EGT L 160, 2000, s. 19) upphävdes genom förordning nr 2201/2003. Innehållet i förordning nr 1347/2000 återgav i huvudsak innehållet i konventionen om domstols behörighet och om erkännande och verkställighet av domar i äktenskapsmål, vilken utarbetats genom rådets akt av den 28 maj 1998 (EGT C 221, 1998, s. 2). Det preciserades emellertid i den förklarande rapporten till denna konvention, vilken rapport hade utarbetats av Alegria Borrás och godkänts av rådet (EGT C 221, 1998, s. 27), att förfaranden för granskning av ett äktenskaps giltighet som grundas på en ansökan om annullering som getts in efter det att en av makarna eller till och med bägge makarna har avlidit, var undantagna från konventionens tillämpningsområde.