Domstolens dom (sjätte avdelningen) den 7 maj 1998. - Europeiska kommissionen mot Konungariket Belgien. - Medlemsstats fördragsbrott - Skyldighet att göra förhandsanmälan enligt direktiv 83/189/EEG. - Mål C-145/97.



Rättsfallssamling 1998 s. I-02643



Sammanfattning

Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

Tillnärmning av lagstiftning - Informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter - Medlemsstaternas skyldighet att anmäla alla förslag till tekniska föreskrifter till kommissionen - Syfte och räckvidd - Nationell förordning som innehåller flera bestämmelser som inte är tekniska föreskrifter - Skyldighet att anmäla den fullständiga texten

(Rådets direktiv 83/189, artikel 8.1 första stycket)

Sammanfattning

Syftet med artikel 8.1 första stycket sista meningen i direktiv 83/189 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter är att ge kommissionen tillgång till så fullständig information som möjligt om föreslagna tekniska föreskrifters innehåll och räckvidd och om det allmänna sammanhang som de ingår i, för att den så effektivt som möjligt skall kunna utöva de befogenheter som den har enligt direktivet. Härav följer att ett förslag till nationell förordning bör anmälas till kommissionen i sin helhet om det innehåller tekniska föreskrifter.

Parter

I mål C-145/97,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av juridiske chefsrådgivaren Richard B. Wainwright och Jean-Francis Pasquier, nationell tjänsteman med förordnande vid rättstjänsten, båda i egenskap av ombud, delgivningsadress: rättstjänsten, Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg,

sökande,

mot

Konungariket Belgien, företrätt av förste rådgivaren Jan Devadder utrikes-, utrikeshandels- och utvecklingsbiståndsministeriet, i egenskap av ombud, delgivningsadress: Belgiens ambassad, 4, rue des Girondins, Luxemburg,

svarande,

angående en talan om att fastställelse av att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8 i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 109, s. 8; svensk specialutgåva, område 13, volym 12, s. 154), i dess lydelse enligt rådets direktiv 88/182/EEG av den 22 mars 1988 (EGT L 81, s. 75; svensk specialutgåva, område 13, volym 17, s. 36) genom att anta Huvudstadsregionen Bryssels regerings förordning av den 9 november 1993 om kvalitets- och säkerhetsstandarder för uthyrning av möblerade bostäder, utan att ha anmält förordningen till kommissionen medan den förelåg som förslag,

meddelar

DOMSTOLEN

(sjätte avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden H. Ragnemalm (referent) samt domarna R. Schintgen, G.F. Mancini, G. Hirsch och K.M. Ioannou,

generaladvokat: N. Fennelly,

justitiesekreterare: avdelningsdirektören H.A. Rühl,

med hänsyn till förhandlingsrapporten,

efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 11 december 1997 av: kommissionen, företrädd av Olivier Couvert-Castera, nationell tjänsteman med förordnande vid kommissionens rättstjänst, i egenskap av ombud, och Konungariket Belgien, företrätt av Jan Devadder,

och efter att den 29 januari 1998 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har genom ansökan, som inkom till domstolens kansli den 16 april 1997, med stöd av artikel 169 i EG-fördraget väckt talan om fastställelse av att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8 i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter (EGT L 109, s. 8; svensk specialutgåva, område 13, volym 12, s. 154), i dess lydelse enligt rådets direktiv 88/182/EEG av den 22 mars 1988 (EGT L 81, s. 75, svensk specialutgåva, område 13, volym 17, s. 36, nedan kallat direktivet) genom att anta Huvudstadsregionen Bryssels regerings förordning av den 9 november 1993 om kvalitets- och säkerhetsstandarder för uthyrning av möblerade bostäder, utan att ha anmält förordningen till kommissionen medan den förelåg som förslag.

2 I Huvudstadsregionen Bryssels regerings förordning av den 9 november 1993 om kvalitets- och säkerhetsstandarder för uthyrning av möblerade bostäder (Moniteur belge av den 31 december 1993, s. 29194, nedan kallad den omtvistade förordningen) föreskrivs bland annat följande:

Artikel 12

"Elektriska apparater skall överensstämma med relevanta belgiska standarder och kungliga förordningar. De skall vara märkta med 'CEBEC'."

Artikel 13.3 och 13.4

"Naturgasanläggningar skall överensstämma med standard NBN D51-003: 'Anläggningar för brännbar gas, som är lättare än luft och distribueras i ledningar.'

Naturgasapparater skall överensstämma med relevanta belgiska standarder och vara märkta med 'BENOR'. Om sådana standarder saknas skall anläggningarna godkännas av Association royale des Gaziers belges (A.R.G.B.)."

Artikel 23

"Oberoende av lagar eller föreskrifter om brandskydd skall hyresvärden vidta följande åtgärder för att säkerställa att

...

2. snabba och effektiva åtgärder kan vidtas vid eldsvåda, med hjälp av nödvändig brandskyddsutrustning. Denna utrustning, som skall bestämmas i samråd med brandkåren, skall överensstämma med standarder och vara märkt med 'BENOR'."

3 Kommissionen anser att den omtvistade förordningen borde ha anmälts till denna medan den förelåg som förslag, i enlighet med artikel 8.1 första stycket i direktivet, som har följande lydelse:

"1. Medlemsstaterna skall omedelbart till kommissionen anmäla alla förslag till tekniska föreskrifter. Om föreskriften helt motsvarar en internationell eller europeisk standard, är det tillräckligt med underrättelse om den aktuella standarden. De skall även ge kommissionen en kort redogörelse för skälen till varför en teknisk föreskrift måste antagas, om dessa inte redan framgår av förslaget. I tillämpliga fall skall medlemsstaterna samtidigt överlämna texterna till grundläggande lagar eller andra föreskrifter av väsentlig och direkt betydelse, om kännedom om sådana texter är nödvändig för att bedöma verkningarna av förslaget till teknisk föreskrift."

4 Begreppet "teknisk föreskrift" i artikel 8 definieras i artikel 1 femte punkten i direktivet på följande sätt:

"Teknisk föreskrift: tekniska specifikationer, inbegripet tillämpliga administrativa bestämmelser, som är rättsligt eller faktiskt tvingande vid marknadsföring eller användning i en medlemsstat eller en större del därav, med undantag för sådana specifikationer som har fastställts av lokala myndigheter."

5 Enligt artikel 1 första punkten i direktivet skall med "teknisk specifikation" förstås "en i ett dokument intagen specifikation som fastställer de egenskaper som krävs av en produkt, exempelvis kvalitetsnivåer, prestanda, säkerhet eller dimensioner, inbegripet sådana krav på produkten som avser terminologi, symboler, provning och provningsmetoder, förpackning, märkning eller etikettering ...".

6 Då kommissionen ansåg att den omtvistade förordningen innehöll tekniska föreskrifter som, i enlighet med artikel 8 i direktivet, borde ha anmälts till kommissionen medan de förelåg som förslag, förelade den i skrivelse av den 23 februari 1995 den belgiska regeringen att inom två månader inkomma med synpunkter.

7 I avsaknad av svar riktade kommissionen den 2 maj 1996 ett motiverat yttrande till de belgiska myndigheterna med stöd av artikel 169 i fördraget.

8 Eftersom Konungariket Belgien inte på något sätt reagerade på det motiverade yttrandet, väckte kommissionen denna talan.

9 Det skall påpekas att den belgiska regeringen alltsedan inledningen av det administrativa förfarandet har vitsordat att den omtvistade förordningen innehåller tekniska föreskrifter. Vid sammanträdet bekräftade den dessutom att den inte hade uppfyllt sin anmälningsskyldighet, åtminstone vad beträffar artiklarna 12, 13 och 23.

10 Inledningsvis skall det konstateras att mot bakgrund av artikel 8.1 första stycket i direktivet skall artiklarna 12, 13 och 23 i den omtvistade förordningen anses innehålla tekniska föreskrifter som omedelbart borde ha anmälts till kommissionen.

11 Vad vidare beträffar anmälningsskyldighetens exakta omfattning, framgår det av artikel 8.1 första stycket sista meningen i direktivet att medlemsstaterna även skall överlämna texterna till grundläggande lagar eller andra föreskrifter av väsentlig och direkt betydelse, om kännedom om sådana texter är nödvändig för att bedöma verkningarna av förslaget till teknisk föreskrift.

12 I enlighet med vad domstolen fastslog i dom av den 16 september 1997 i mål C-279/94, kommissionen mot Italien (REG 1997, s. I-4743, punkt 40), är syftet med den sistnämnda artikeln att, i fråga om varje förslag till teknisk föreskrift, ge kommissionen tillgång till så fullständig information som möjligt om föreskriftens innehåll och räckvidd och om det allmänna sammanhang som den ingår i, för att den så effektivt som möjligt skall kunna utöva de befogenheter som den ges i direktivet.

13 Härav följer att förslaget till den omtvistade förordningen, på grund av att det innehöll tekniska föreskrifter, borde ha anmälts till kommissionen.

14 Det finns således anledning att fastställa att Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8.1 första stycket i direktivet genom att anta den omtvistade förordningen utan att ha anmält den till kommissionen medan den förelåg som förslag.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

15 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Eftersom Konungariket Belgien har tappat målet, skall det ersätta rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(sjätte avdelningen)

följande dom:

16 Konungariket Belgien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 8.1 första stycket i rådets direktiv 83/189/EEG av den 28 mars 1983 om ett informationsförfarande beträffande tekniska standarder och föreskrifter, i dess lydelse enligt rådets direktiv 88/182/EEG av den 22 mars 1988, genom att anta Huvudstadsregionen Bryssels regerings förordning av den 9 november 1993 om kvalitets- och säkerhetsstandarder för uthyrning av möblerade bostäder, utan att ha anmält förordningen till kommissionen medan den förelåg som förslag.

17 Konungariket Belgien skall ersätta rättegångskostnaderna.