Domstolens dom (andra avdelningen) den 11 september 2003. - Europeiska kommissionen mot Italienska republiken. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiv 1999/94/EG. - Mål C-22/02.



Rättsfallssamling 2003 s. I-09011



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Talan om fördragsbrott - Domstolens prövning av om talan är välgrundad - Situation som skall beaktas - Situationen vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet

(Artikel 226 EG)

2. Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Fördragsbrott - Invändning grundad på den interna rättsordningen - Otillåten

(Artikel 226 EG)

Parter

I mål C-22/02,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av G. Valero Jordana och R. Amorosi, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Republiken Italien, företrädd av J.M Braguglia, i egenskap av ombud, biträdd av A. De Stefano, avvocato dello Stato, med delgivningsadress i Luxemburg,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG av den 13 december 1999 om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar (EGT L 12, 2000, s. 16), genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet eller, i vart fall, genom att inte till kommissionen överlämna texten till sådana författningar,

meddelar

DOMSTOLEN (andra avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden R. Schintgen samt domarna V. Skouris och N. Colneric (referent),

generaladvokat: F.G. Jacobs,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

med hänsyn till beslutet att avgöra målet utan förslag till avgörande, vilket fattats efter att ha hört generaladvokaten,

följande

Dom

Domskäl

1Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 29 januari 2002, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 12 i Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG av den 13 december 1999 om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar (EGT L 12, 2000, s. 16, nedan kallat direktivet), genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet eller, i vart fall, genom att inte till kommissionen överlämna texten till sådana författningar.

Tillämpliga bestämmelser och det administrativa förfarandet

2 I artikel 12 i direktivet föreskrivs:

"1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv senast den 18 januari 2001. De skall genast underrätta kommissionen om detta.

...

2. Medlemsstaterna skall till kommissionen överlämna texterna till de centrala bestämmelser i nationell lagstiftning som de antar inom det område som omfattas av detta direktiv."

3 Kommissionen ansåg att direktivet inte hade införlivats med italiensk rätt inom den föreskrivna fristen och inledde därför ett fördragsbrottsförfarande. Sedan Republiken Italien beretts tillfälle att yttra sig, riktade kommissionen den 26 juli 2001 ett motiverat yttrande till denna medlemsstat och anmodade den att inom två månader från delgivningen vidta nödvändiga åtgärder för att rätta sig efter detta. Då Republiken Italien inte besvarade det motiverade yttrandet, väckte kommissionen denna talan.

Talan

Republiken Italiens argument

4 Den italienska regeringen har inte bestritt att direktivet inte har införlivats inom den föreskrivna fristen, men har anfört att arbetet med införlivandet pågår. På grund av diverse problem av institutionell, administrativ, teknisk och finansiell natur har införlivandeprocessen ännu inte avslutats. Den har emellertid påbörjats och pågår alltjämt.

5 Direktivets innehåll berör flera ministeriers behörighetsområden, vilket medför krav på samordning och på information från de olika avdelningarna. Vidare krävs det enligt den nyligen genomförda reformen av avdelning V i konstitutionen, vilken omfattar en ny fördelning av lagstiftande och verkställande befogenheter mellan staten och regionerna, att den nya roll som de sistnämnda tilldelats, såväl i lagstiftningsfasen som i verkställighets- och kontrollfasen, verifieras.

6 Enligt den italienska regeringen förutsätter införlivandet av direktivet att man först löser ett flertal tekniska och finansiella problem. Den italienska regeringen har erinrat om att de gemenskapsrättsliga bestämmelserna i detalj och på ett tvingande sätt föreskriver ett noggrant informationssystem för konsumenterna, genom olika instrument, exempelvis olika former av märkning, affischer och översikter, vilka måste nyframställas, och att det dessutom var nödvändigt att hitta resurser i statsbudgeten, för att bidra till de kostnader som det nya informationssystemet medför.

Domstolens bedömning

7 Av fast rättspraxis följer att förekomsten av ett fördragsbrott skall bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet (se bland annat dom av den 11 september 2001 i mål C-71/99, kommissionen mot Tyskland, REG 2001, s. I-5811, punkt 29, och av den 11 oktober 2001 i mål C-110/00, kommissionen mot Österrike, REG 2001, s. I-7545, punkt 13).

8 I det aktuella fallet har direktivet inte införlivats inom den i det motiverade yttrandet förelagda fristen.

9 Vidare följer det av fast rättspraxis att en medlemsstat inte kan åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att genomföra ett direktiv inom den föreskrivna tidsfristen (se bland annat dom av den 7 november 2002 i mål C-352/01, kommissionen mot Spanien, REG 2002, s. I-1063, punkt 8.

10 Kommissionens talan skall således anses välgrundad.

11 Följaktligen skall det fastställas att Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detsamma.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

12 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Kommissionen har yrkat att svaranden skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna. Eftersom Republiken Italien har tappat målet, skall kommissionens yrkande bifallas.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN (andra avdelningen)

följande dom:

1) Republiken Italien har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 1999/94/EG av den 13 december 1999 om tillgång till konsumentinformation om bränsleekonomi och koldioxidutsläpp vid marknadsföring av nya personbilar, genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2) Republiken Italien skall ersätta rättegångskostnaderna.