Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 3 mars 1997. - Comafrica SpA och Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. mot Europeiska kommissionen. - Gemensam organisation av marknaden - Bananer - Provisoriska nedsättningskoefficienter - Uppskov med verkställighet - Interimistiska åtgärder - Upptagande till sakprövning av ansökan om interimistiska åtgärder - Allvarlig och oåterkallelig skada. - Mål T-6/97 R.



Rättsfallssamling 1997 s. II-00291



Sammanfattning



Nyckelord

1 Interimistiskt förfarande - Villkor för upptagande till prövning - Uppskov med verkställigheten - Ansökan om uppskov med verkställigheten av en rättsakt med generella verkningar

(EG-fördraget, artikel 185)

2 Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Yrkande om en åtgärd avseende bevisupptagning eller annan förberedande åtgärd - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artiklarna 64 och 65)

3 Interimistiskt förfarande - Interimistiska åtgärder - Yrkande om en åtgärd avseende en gemenskapsinstitutions interna organisation - Avvisning

(EG-fördraget, artikel 186)

4 Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - En importör av bananer som begär att en fördelaktigare nedsättningskoefficient än den provisoriskt fastställda skall tillämpas riskerar inte sådan skada

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

Sammanfattning

5 Enligt artikel 185 i fördraget har domstolen och förstainstansrätten behörighet att förordna om uppskov med verkställigheten av alla rättsakter som enligt artikel 173 första stycket ifrågasätts vid gemenskapsdomstolarna. Alla som har ifrågasatt en sådan rättsakt, även om denna har generella verkningar, kan ansöka om uppskov med dess verkställighet. Eventuella verkningar av förordnandet om uppskov för tredje man, som inte har ansökt om en sådan skyndsam åtgärd, skall beaktas av gemenskapsdomstolarna i det interimistiska förfarandet vid prövningen av om ansökan är välgrundad, särskilt vid avvägningen mellan förevarande intressen och vid bedömningen av om verkningarna av det eventuella förordnandet om uppskov skall begränsas.

6 Ett yrkande i ett interimistiskt förfarande skall avvisas om det inte avser interimistiska åtgärder, utan en åtgärd i form av en granskning av kommissionens arbetsmetoder. En sådan åtgärd skall nämligen anses som en processledningsåtgärd eller en åtgärd för bevisupptagning, vilka enligt artiklarna 64 och 65 i förstainstansrättens rättegångsregler omfattas av förstainstansrättens behörighet. Avsikten med en sådan åtgärd är nämligen inte att förhindra allvarlig och irreparabel skada i avvaktan på sakfrågans avgörande.

7 När det handlar om andra skyndsamma åtgärder än uppskov med en gemenskapsrättsakt inskränker sig gemenskapsdomstolarnas behörighet i interimistiska förfaranden till att kunna förelägga en av parterna i förfarandet, däribland en institution, att garantera ett visst resultat i avvaktan på förfarandet i sakfrågan. De nödvändiga medlen för att uppnå detta resultat beaktas i princip inte, och framför allt inte om de ingår i en institutions interna organisation, vid bedömningen av de villkor som skall vara uppfyllda för att sådana åtgärder skall vidtas, och kan därför inte heller bli föremål för en sådan bedömning. Ett yrkande om att det skall vidtas en åtgärd avseende svarandeinstitutionens behörighet i fråga om dess interna organisation, såsom användningen av dess medel och personal, skall därför avvisas.

8 Vid skyndsamhetsprövningen av en ansökan om interimistiska åtgärder, som framställts av en importör av bananer från tredje land och som avser att en fördelaktigare nedsättningskoefficient än den som provisoriskt fastställts av kommissionen skall tillämpas på den referenskvantitet som bestämmer hans framtida importrättigheter, är villkoret om skyndsamhet i artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler inte uppfyllt då dels den förlust av marknadsandelar som sökanden har gjort gällande, vilken ingår i en tilltagande förlust som har orsakats alltsedan inrättandet av den gemensamma organisationen av marknaden inom sektorn, inte kan anses vara av sådant slag att den kan orsaka allvarlig skada för ett företag av sökandens omfattning, dels det inte kan uteslutas att förlusten av marknadsandelarna kan återhämtas vid fastställandet av den slutgiltiga nedsättningskoefficienten. Skadan är således inte irreparabel.