ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 295/5

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 19 juli 2012 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (Chancery Division) — Förenade kungariket) — Littlewoods Retail Ltd m.fl. mot Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

(Mål C-591/10) (1)

(Andra och sjätte mervärdesskattedirektiven - Ingående mervärdesskatt - Återbetalning av det överskjutande beloppet - Betalning av ränta - Förfarande)

2012/C 295/07

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Littlewoods Retail Ltd m.fl.

Motpart: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs

Saken

Begäran om förhandsavgörande — High Court of Justice (Chancery Division) — Tolkningen av artikel 8 och bilaga A, punkt 13, i rådets andra direktiv 67/228/EEG av den 11 april 1967 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdesskatt: struktur och tillämpningsförfaranden (EGT 1967, 71, s. 1303) — Tolkning av artikel 11 A.3 b och 11 C.1 i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter — Gemensamt system för mervärdeskatt: enhetlig beräkningsgrund (EGT L 145, 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 1, s. 28) — Återbetalning av överdebiterad ingående skatt — Tillämplig räntesats

Domslut

Unionsrätten ska tolkas så, att en skattskyldig person som har betalat in för mycket mervärdesskatt, vilken den berörda medlemsstaten har tagit ut i strid med unionens mervärdesskattelagstiftning, har rätt till återbetalning av den i strid med unionsrätten uttagna mervärdesskatten samt rätt till ränta på densamma. Frågan huruvida räntan på det återbetalningspliktiga kapitalbeloppet ska beräknas enligt ett system med enkel ränta, ett system med sammansatt ränta eller enligt något annat system ska fastställas i nationell rätt, med iakttagande av effektivitetsprincipen och likvärdighetsprincipen.

(1) EUT C 89, 19.3.2011.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 133/4

Domstolens dom (första avdelningen) av den 22 mars 2012 (begäran om förhandsavgörande från Tribunal Supremo — Spanien) — Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS) mot Boys Toys SA, Administración del Estado

(Mål C-190/10) (1)

(Gemenskapsvarumärke - Definition och förvärv - Äldre varumärke - Formerna för ansökan - Elektronisk ansökan - Metod för att med exakthet fastställa datum, timme och minut för inlämning av ansökan)

2012/C 133/06

Rättegångsspråk: spanska

Hänskjutande domstol

Tribunal Supremo

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Génesis Seguros Generales Sociedad Anónima de Seguros y Reaseguros (GENESIS)

Motpart: Boys Toys SA, Administración del Estado

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Tribunal Supremo — Tolkning av artikel 27 i rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken (EGT L 11, 1994, s. 1; svensk specialutgåva, område 17, volym 2, s. 3) — Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke — Prioritet — Formerna för ansökan — Metod (e-post) för att med exakthet fastställa datum, timme och minut för inlämning av ansökan

Domslut

Artikel 27 i rådets förordning (EG) nr 40/94 av den 20 december 1993 om gemenskapsvarumärken, i dess lydelse enligt förordning (EG) nr 1992/2003 av den 27 oktober 2003, ska tolkas så, att det inte är möjligt att — vid fastställandet av huruvida ett gemenskapsvarumärke utgör ett äldre varumärke i förhållande till ett nationellt varumärke för vilket ansökan lämnats in samma dag — beakta inte bara den dag, utan även den timme och den minut, då ansökan om gemenskapsvarumärke lämnades in till Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) (harmoniseringsbyrån), trots att den timme och den minut då ansökan gavs in utgör relevanta uppgifter i detta avseende enligt den nationella bestämmelse som reglerar registreringen av det nationella varumärket.

(1) EUT C 195, 17.7.2010.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 298/2

Domstolens dom (första avdelningen) av den 28 juli 2011 (begäran om förhandsavgörande från Højesteret — Danmark) — Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, i likvidation, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10) mot Merck Sharp & Dohme Corporation (tidigare Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

(Mål C-400/09 och C-207/10) (1)

(Varumärken - Direktiv 89/104/EEG - Artikel 7.2 - Läkemedel - Parallellimport - Ompaketering av en vara som är försedd med varumärket - Ny förpackning på vilken det som ompaketerare anges det företag som är innehavare av godkännande för försäljning av varan och under vars instruktioner varan har ompaketerats - Den fysiska ompaketeringen har utförts av ett självständigt företag)

2011/C 298/03

Rättegångsspråk: danska

Hänskjutande domstol

Højesteret

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Orifarm A/S, Orifarm Supply A/S, Handelsselskabet af 5. januar 2002 A/S, i likvidation, Ompakningsselskabet af 1. november 2005 A/S (C-400/09), Paranova Danmark A/S, Paranova Pack A/S (C-207/10)

Motparter: Merck Sharp & Dohme Corporation (tidigare Merck & Co.), Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme

Saken

Begäran om förhandsavgörande — Højesteret — Tolkning av domstolens domar i målen C-232/94, MPA Pharma, och C-427/93, Bristol-Myers Squibb, och av rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar (EGT L 40, s. 1; svensk specialutgåva, område 13, volym 17, s. 178) — Ompaketering av ett läkemedel som är föremål för parallellimport — Parallellimportör som är innehavare av godkännandet för försäljning av ett importerat läkemedel och som, på den nya förpackningen, anger sig själv som ompaketerare trots att inköp och ompaketering av läkemedlet de facto har utförts av ett självständigt företag

Domslut

Artikel 7.2 i rådets första direktiv 89/104/EEG av den 21 december 1988 om tillnärmningen av medlemsstaternas varumärkeslagar ska tolkas så, att innehavaren av ett varumärke som är knutet till ett läkemedel som är föremål för parallellimport inte har möjlighet att motsätta sig att denna vara i ompaketerat tillstånd säljs vidare, på grund av att det på den nya förpackningen inte anges, som ompaketerare, det företag som, på uppdrag, har utfört den fysiska ompaketeringen av varan och som har tillstånd härför, utan det företag som är innehavare av godkännande för försäljning av varan och under vars instruktioner varan har ompaketerats, och som har det rättsliga ansvaret för detta.

(1) EUT C 312, 19.12.2009, EUT C 179, 3.7.2010.
1.

Artikel 3.3 första stycket i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor ska inte tillämpas i ett sådant fall som det som är aktuellt i målet vid den nationella domstolen och utgör således inte hinder för att en medlemsstat inför bestämmelser enligt vilka begagnade motorfordon beläggs med punktskatt när de förs in till den berörda medlemsstatens territorium, en skatt som inte omedelbart ska betalas vid begagnatköp av motorfordon som redan finns i denna medlemsstat och för vilka en sådan punktskatt redan betalades när de för första gången fördes in till medlemsstatens territorium, under förutsättning att dessa bestämmelser inte leder till gränsformaliteter i handeln mellan medlemsstater.
Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 22 april 2010 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) — Förenade konungariket) — The Queen, på begäran av Association of the British Pharmaceutical Industry mot Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

(Mål C-62/09) (1)

(Direktiv 2001/83/EG - Artikel 94 - Läkarmottagningar som förskriver vissa läkemedel till sina patienter ges ekonomiska incitament - Hälso- och sjukvårdsmyndigheter - Läkare - Fri förskrivningsrätt)

(2010/C 161/14)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: The Queen, på begäran av Association of the British Pharmaceutical Industry

Svarande: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

Ytterligare deltagare i rättegången: The NHS Confederation (Employers) Company Ltd

Saken

Begäran om förhandsvagörande — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Tolkningen av artikel 94.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel (EGT L 311, s. 67) — Ett offentligt organ som ingår i den nationella hälso- och sjukvårdsorganisationen och som inför ett system med ekonomiska incitament till läkarmottagningar att förskriva ett särskilt läkemedel till patienter

Domslut

Artikel 94.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/27/EG av den 31 mars 2004, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för system med ekonomiska incitament, såsom det som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, som inrättats av de nationella hälso- och sjukvårdsmyndigheterna för att minska utgifterna för hälso- och sjukvård och som syftar till att uppmuntra läkare att vid behandlingen av vissa sjukdomar förskriva vissa namngivna läkemedel som innehåller en annan aktiv substans än det läkemedel som tidigare förskrevs eller som skulle ha kunnat förskrivas om incitamentssystemet inte hade funnits.

(1) EUT C 90, 18.4.2009.
—

En turkisk medborgare som i likhet med klaganden i det nationella målet omfattas av nämnda bestämmelse kan med framgång göra gällande sin rätt till vistelse i värdmedlemsstaten med stöd av bestämmelsen även om han eller hon ingår äktenskap före utgången av den tremånadersperiod som föreskrivs i bestämmelsen i fråga, dock under förutsättning att nämnda medborgare under hela denna period rent faktiskt har bott tillsammans med den migrerande turkiska arbetstagare som var anledningen till att han eller hon beviljades rätt att resa in i nämnda medlemsstat av familjeåterföreningsskäl.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 44/20

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 18 december 2008 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (Chancery Division) – Förenade kungariket) — Afton Chemical Limited mot The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-517/07) (1)

(Direktiv 92/81/EEG - Punktskatter på mineraloljor - Artiklarna 2.2, 2.3 och 8.1 a - Direktiv 2003/96/EG - Beskattning av energiprodukter och elektricitet - Artikel 2.2-2.4 b - Tillämpningsområde - Bränsletillsatser som utgör mineraloljor eller energiprodukter men som inte används som motorbränsle - Nationellt system för beskattning)

(2009/C 44/33)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (Chancery Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Afton Chemical Limited

Motpart: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

Saken

Begäran av förhandsavgörande – High Court of Justice (Chancery Division) – Tolkning av artiklarna 2.3 och 8.1 i rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor (EGT L 316, s. 12; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 91), av artiklarna 2.3 och 4 b i rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet (EUT L 283, s. 51), och av artikel 3 i rådets direktiv 92/12/EEG av den 25 februari 1992 om allmänna regler för punktskattepliktiga varor och om innehav, flyttning och övervakning av sådana varor (EGT L 76, s. 1; svensk specialutgåva, område 9, volym 2, s. 57) – Mineraloljor som har tillsatts motorbränslen i annat syfte än att driva fordonet, men vilka inte är avsedda att användas eller säljas som motorbränsle – Beskattning som motorbränslen?

Domslut

Artiklarna 2.3 och 8.1 i rådets direktiv 92/81/EEG av den 19 oktober 1992 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor, i dess lydelse enligt rådets direktiv 94/74/EG av den 22 december 1994, vad gäller perioden till och med den 31 december 2003, och artikel 2.3 och 2.4 i rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, vad gäller perioden mellan den 1 januari och den 31 oktober 2004, ska tolkas så att sådana bränsletillsatser som de som är i fråga i målet vid den nationella domstolen, som utgör ”mineraloljor” i den mening som avses i artikel 2.1 i det första av dessa direktiv eller ”energiprodukter” i den mening som avses i artikel 2.1 i det andra direktivet, men inte är avsedda för användning, utbjuds till försäljning eller används som motorbränsle, ska beskattas enligt nämnda direktiv.

(1) EUT C 22, 26.1.2008.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 6/4

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 20 november 2008 (begäran om förhandsavgörande från Supreme Court (Irland)) – The Competition Authority mot Beef Industry Development Society Ltd och Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

(Mål C-209/07) (1)

(Konkurrens - Artikel 81.1 EG - Begreppet avtal med syfte att begränsa konkurrensen - Avtal om minskning av produktionskapacitet - Nötkött)

(2009/C 6/07)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Competition Authority

Motparter: Beef Industry Development Society Ltd och Barry Brothers (Carrigmore) Meats Ltd

Saken

Begäran om förhandsavgörande – Supreme Court – Tolkning av artikel 81.1 EG – Åtgärder som innebär att produktionen begränsas eller kontrolleras – Omfattas ett avtal som har till resultat att som en engångsåtgärd minska den strukturella kapaciteten?

Domslut

Ett avtal som har ett sådant innehåll som det typavtal som ingåtts mellan de tio största nötköttsförädlarna i Irland, vilka är medlemmar i Beef Industry Development Society Ltd, och i vilket det bland annat föreskrivs en minskning av förädlingskapaciteten i storleksordningen 25 procent, syftar till att hindra, begränsa eller snedvrida konkurrensen i den mening som avses i artikel 81.1 EG.

(1) EUT C 140, 23.6.2007.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 256/2

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 3 september 2009 — Moser Baer India Ltd mot Europeiska unionens råd, Europeiska gemenskapernas kommission och Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

(Mål C-535/06 P) (1)

(Överklagande - Dumpning - Import av inspelningsbara cd-skivor från Indien - Förordning (EG) nr 960/2003 - Beräkning av den utjämningsbara subventionen - Fastställande av skada - Artikel 8.7 i förordning (EG) nr 2026/97)

2009/C 256/02

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Moser Baer India Ltd (ombud: K. Adamantopoulos, dikigoros och R. MacLean, solicitor)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens råd (ombud: J.-P. Hix, biträdd av G. Berrisch, Rechtsanwalt), Europeiska gemenskapernas kommission (ombud: H. van Vliet och T. Scharf) och Committee of European CD-R and DVD+/-R Manufacturers (CECMA)

Saken

Överklagande av den dom som förstainstansrätten (fjärde avdelningen) meddelade den 4 oktober 2006 i mål T-300/03, Moser Baer India mot rådet, genom vilken förstainstansrätten ogillade en talan om ogiltigförklaring av förordning (EG) nr 960/2003 av den 2 juni 2003 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av inspelningsbara cd-skivor med ursprung i Indien (EUT L 138, s. 1), till den del den avser klaganden

Domslut

1. Överklagandet ogillas.

2. Moser Baer India Ltd förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

3. Europeiska gemenskapernas kommission ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 69, 24.3.2007.
1.

Ska artikel 40.1 i direktiv 2013/32/EU (1) tolkas så, att skyldigheten för de behöriga myndigheterna att beakta och pröva alla fakta som åberopats i en efterföljande ansökan, om en efterföljande ansökan om internationellt skydd som lämnats in av en statslös person av palestinsk härkomst med motiveringen att vederbörande är registrerad hos UNRWA kan tas upp till prövning, under omständigheterna i det aktuella målet, även omfattar en skyldighet att pröva skälen till att personen lämnat UNRWA:s verksamhetsområde utöver de nya fakta eller omständigheter som åberopats i den efterföljande ansökan, när man tolkar dessa mot bakgrund av artikel 12.1 a andra ledet i direktiv 2011/95 (2)? Har nämnda skyldighet uppfyllts om skälen till att personen lämnade UNRWA:s verksamhetsområde redan prövats inom ramen för förfarandet avseende den första ansökan om [internationellt] skydd, vilket avslutades genom att den behöriga myndigheten meddelade ett beslut om avslag som vunnit laga kraft, men under vilket sökanden varken gjorde gällande eller visade att vederbörande var registrerad hos UNRWA?
Överklagande ingett den 18 februari 2022 av Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi av den dom som tribunalen (andra avdelningen) meddelade den 8 december 2021 i mål T-595/19, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi mot EUIPO – Fontana Food (GRILLOUMI BURGER)

(Mål C-121/22 P)

(2022/C 294/17)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (ombud: V. Marsland, Solicitor, och C. Milbradt, Rechtsanwältin)

Övriga parter i målet: Europeiska unionens immaterialrättsmyndighet (EUIPO), Fontana Food AB

Domstolen (prövningstillståndsavdelningen) har den 15 juni 2022 beslutat att inte meddela prövningstillstånd och att Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ska bära sina rättegångskostnader.
Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court (Irland) den 8 februari 2022– Right to Know CLG mot An Taoiseach

(Mål C-84/22)

(2022/C 191/17)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court (Irland)

Parter i det nationella målet

Klagande: Right to Know CLG

Motpart: An Taoiseach

Tolkningsfrågor

1) Ska protokoll från formella sammanträden inom det verkställande utskottet i en medlemsstats regering, där regeringsledamöterna är skyldiga att sammanträda och agera som en kollektiv myndighet, vid en begäran om tillgång till miljöinformation som återfinns i dessa protokoll, anses utgöra en offentlig myndighets ”interna meddelanden” eller ”förfaranden” i den mening som avses i artikel 4.1 e respektive artikel 4.2 första stycket led a i Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/4/EG (1) av den 28 januari 2003 om allmänhetens tillgång till miljöinformation och om upphävande av rådets direktiv 90/313/EEG?

2) Sträcker sig principen om res judicata (såsom den definierats i Köbler, mål C-224/01 (2), ECLI:EU:C:2003:513 och senare rättspraxis) utöver den tidigare domens domslut eller dispositiva del, och omfattar den således även de faktiska och rättsliga slutsatser som dragits i den tidigare domen? Med andra ord, omfattar principen om res judicata endast estoppel avseende föremålet för talan, eller omfattar den även estoppel avseende rätts- och sakfrågor?

3) I ett pågående förfarande om påstådd bristande efterlevnad av direktiv 2003/4/EG, med anledning av en begäran om utlämnande av miljöinformation där en sökande har fått ett beslut ogiltigförklarat och vunnit framgång med vissa grunder baserade på unionsrätten, medan andra sådana grunder inte har godtagits, utgör unionsrätten, i synnerhet effektivitetsprincipen, hinder mot en nationell bestämmelse om res judicata som grundas på estoppel avseende rätts- och sakfrågor och som innebär att en nationell domstol, i ett nytt förfarande som syftar till att bestrida ett senare beslut om samma begäran, måste slå fast att sökanden inte får åberopa de grunder baserade på unionsrätten som inte har godtagits i det tidigare förfarandet men som likväl inte har överklagats?

4) Påverkas svaret på fråga 3 av följande omständigheter i) inget förhandsavgörande inhämtades från EU-domstolen, och ii) ingen av parterna har upplyst den nationella domstolen om relevant rättspraxis från EU-domstolen?

(1) EUT L 41, 2003, s. 26.

(2) Dom av den 30 september 2003 (EU:C:2003:513).
2)

Ska bestämmelserna i artikel 2.1 och 2.2, och i artikel 3.1 c in fine, i rådets direktiv 2000/78/EG av den 27 november 2000 om inrättande av en allmän ram för likabehandling i arbetslivet tolkas så, att de utgör hinder för nationella bestämmelser som artikel 1.2 i Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (ramlag av den 5 november 2009, nr 330, om enhetlig lön till personal som avlönas med offentliga medel), som tolkats i Decizia nr. 7/2019 (dom nr 7/2019) (offentliggjord i Monitorul Oficial al României – Rumäniens officiella tidning – nr 343/6 maj 2019), som meddelats av Înalta Curte de Casație și Justiție (Högsta domstolen), efter det att talan väckts ”i lagens intresse”, under omständigheter där käranden inte hade haft någon möjlighet enligt lag att begära höjning av lönetillägget avseende placering när vederbörande blev domstolsledamot vid en tidpunkt efter ikraftträdandet av lag [nr] 330/2009, en rättsakt i vilken det uttryckligen föreskrevs att lönerna endast är och ska fortsätta vara de som föreskrivs i [nämnda] lag, vilket således innebar att lönediskriminering uppstod i jämförelse med kärandens kolleger, vilket även utgör åldersdiskriminering, eftersom i praktiken endast äldre domstolsledamöter, vilka inträtt i tjänst före januari 2010 (och som dragit nytta av domar under perioden från år 2006 till år 2009, vilkas domslut tolkades år 2019 i domen från [Înalta Curte de Casație și Justiție] nr 7/2019), har kommit i åtnjutande av retroaktiva betalningar av lönetillägg (som motsvarar dem som yrkas i den talan vilken utgör föremålet för förevarande förfarande) under månaderna december 2019/januari 2020, för perioden från år 2010 till år 2015, trots att även kärande under denna period tjänstgjorde som åklagare, utförde samma arbete, under samma villkor och vid samma institution?
2)

Ska bestämmelserna i artikel 2.1 och 2.2, och i artikel 3.1 c in fine, i direktiv [2000/78] tolkas så, att de utgör hinder för nationella bestämmelser som artikel 1.2 i Legea-cadru nr. 330, din 5 noiembrie 2009, privind salarizarea unitară a personalului plătit din fonduri publice (rumänsk ramlag av den 5 november 2009, nr 330, om enhetlig lön till personal som avlönas med offentliga medel), som tolkats i dom nr 7/2019 (offentliggjord i Monitorul Oficial al României – Rumäniens officiella tidning – nr 343/6 maj 2019), som meddelats av Înalta Curte de Casație și Justiție, efter det att talan väckts ”i lagens intresse”, under omständigheter där kärandena inte hade haft någon möjlighet enligt lag att begära höjning av lönetillägget avseende placering när de tillträdde sin tjänst som domare vid en tidpunkt efter ikraftträdandet av lag [nr] 330/2009, en rättsakt i vilken det uttryckligen föreskrevs att lönerna endast är och ska fortsätta vara de som föreskrivs i [nämnda] lag, vilket således innebar att lönediskriminering uppstod i jämförelse med kärandenas kolleger, vilket även utgör åldersdiskriminering, eftersom i praktiken endast äldre domare, vilka inträtt i tjänst före januari 2010 (och som dragit nytta av domar under perioden från år 2006 till år 2009, vilkas domslut tolkades år 2019 i domen från [Înalta Curte de Casație și Justiție] nr 7/2019), har kommit i åtnjutande av retroaktiva betalningar av lönetillägg (som motsvarar dem som yrkas i den talan vilka utgör föremålet för förevarande förfarandet) under månaderna december 2019/januari 2020, för perioden från år 2010 till år 2015, trots att även kärandena under denna period tjänstgjorde som domare, utförde samma arbete, under samma villkor och vid samma institution.