ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1)

Ska mot bakgrund av principen om likvärdighet mellan visstidsanställda och tillsvidareanställda arbetstagare, en uppsägning av ett anställningsavtal på grund av ”objektiva omständigheter” enligt artikel 49.1 c ET och en uppsägning på sakligt grund enligt artikel 52 ET anses vara ”jämförbara situationer”, och innebär därmed skillnaden i ersättning mellan dessa båda fall att visstidsanställda och tillsvidareanställda arbetstagare behandlas olika, vilket är otillåtet enligt rådets direktiv 1999/70/EG av den 28 juni 1999 om ramavtalet om visstidsarbete undertecknat av EFS, UNICE och CEEP (1)?
(i)

utgör en ”transaktion i ett tidigare skede” av det slag som fastställts av EU-domstolen i punkterna 23–43 [i dom av den 16 december 2010, MacDonald Resorts Ltd/The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs, C-270/09, EU:C:2010:780] och som faller utanför tillämpningsområdet för artikel 2.1, eller
SV Europeiska unionens officiella tidning C 383/5

Begäran om förhandsavgörande framställd av Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Belgien) den 1 augusti 2016 – Liga van Moskeeën en Islamitische Organsaties Provincie Antwerpen m. fl. mot Vlams Gewest

(Mål C-426/16)

(2016/C 383/06)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande/Sökande/Klagande: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, Islamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

Motpart: Vlaaams Gewest

Intervenient: Global Action in the Interest of Animals

Tolkningsfråga

Är artikel 4.4, jämförd med artikel 2 k, i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning (1) ogiltig på grund av en överträdelse av artikel 9 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna och de grundläggande friheterna, artikel 10 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och/eller artikel 13 i fördraget om Europeiska unionens funktionssätt, eftersom det i dessa artiklar föreskrivs att djur som slaktas med särskilda metoder som påbjuds av religiösa riter endast får slaktas utan bedövning i ett slakteri som faller inom tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 853/2004 (2), trots att det i Regionen Flandern saknas tillräcklig kapacitet i sådana slakterier för att tillgodose den efterfrågan på djur slaktade genom rituell slakt utan bedövning som den muslimska offerfesten varje år ger upphov till, och kostnaderna för att omvandla de under den muslimska offerfesten tillfälligt inrättade slaktanläggningar som myndigheterna har godkänt och kontrollerat till slakterier som faller inom tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 853/2004 inte förefaller relevanta för att nå de eftersträvade djurskydds- och folkhälsomålen och därför inte heller förefaller vara proportionella?

(1) EUT 2009 L 303, s. 1

(2) Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 853/2004 av den 29 april 2004 om fastställande av särskilda hygienregler för livsmedel av animaliskt ursprung (EUT 2004 L 139, s. 55)
SV Europeiska unionens officiella tidning C 251/18

Överklagande ingett den 29 februari 2016 av Kühne + Nagel International AG m.fl. av den dom som tribunalen (nionde avdelningen) meddelade den 10 maj 2016 i mål T-254/12, Kühne + Nagel International AG m.fl. mot Europeiska kommissionen

(Mål C-261/16 P)

(2016/C 251/19)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (ombud: U. Denzel, C. von Köckritz och C. Klöppner, Rechtsanwälte)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— upphäva tribunalens dom (nionde avdelningen) av den 29 februari 2016 i mål T-254/12,

— ogiltigförklara artiklarna 1.1 och 2.3 i kommissionens beslut av den 28 maj 2012 i ärende COMP/39462 – Spedition C(2012) 1959 final, med stöd av artikel 263.4 FEUF, i den del som rör klagandena,

— upphäva eller nedsätta de böter som ålagts klagandena i nämnda beslut, och

— förplikta kommissionen att ersätta klagandena rättegångskostnader för förfarandena vid tribunalen och vid domstolen.

Grunder och huvudargument

Klagandena har anfört fem grunder för överklagandet.

För det första har tribunalen har felaktigt utgått från att beteendet avseende NES och AMS strider mot artikel 101 FEUF. Artikel 101 FEUF kan inte tillämpas i detta avseende, eftersom beteendet inte kan påverka handeln mellan medlemsstaterna.

För det andra är beräkningen av de böter som ålagts klagandena felaktig. Det fastslogs att det förelåg ett konkurrensbegränsande beteende såvitt avser vissa avgifter (”fees” eller ”surcharges”). Tribunalen borde i detta sammanhang endast ha beräknat de ålagda böterna på grundval av respektive företags egen omsättning. Tribunalen underlät att fastslå att kommissionen genom att ta hänsyn till flera typer av omsättning (särskilt omsättningen från fraktsatser) i bötesberäkningen åsidosatt punkt 13 i riktlinjerna för beräkning av böter. Eftersom Tribunalen också implicit använde samma metod när den utövade sin fria prövningsrätt, använde den också själv sin behörighet på ett felaktigt sätt.

Tribunalen har för det tredje åsidosatt likabehandlingsprincipen. K+N arbetar till skillnad från övriga speditörer inte enligt konsolideringsmodellen, utan uppträder istället i ekonomiskt hänseende i mer än 90 procent av sin verksamhet som en klassisk mäklare. På grund av de tämligen stora skillnaderna i affärsmodell borde tribunalen ha gjort åtskillnad och inte ha behandlat olika situationer lika. Tribunalen borde särskilt ha ogiltigförklarat kommissionen beslut om böter och ha fastslagit klagandenas bötesbelopp endast grundval av den omsättning som avser ”fees” eller ”surcharges”.

För det fjärde är det av tribunalen fastslagna bötesbeloppet oproportionerligt. Det av tribunalen fastslagna bötesbeloppet är helt klart för stort och kan inte heller motiveras som en höjning i avskräckande syfte.

För det femte tog tribunalen inte hänsyn till Air Transport Exemption och grundade sig således felaktigt på att artikel 101 TEUF kan tillämpas på NES och AMS.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 260/30

Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Förenade kungariket) den 12 maj 2016 – Shields & Sons Partnership mot The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-262/16)

(2016/C 260/38)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Shields & Sons Partnership

Motpart: The Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1) Ska, vad gäller den gemensamma ordning för schablonbeskattning av jordbrukare som införs genom kapitel 2 i del XII i rådets direktiv (EG) 2006/112/EG (1), artikel 296.2 tolkas så, att den utgör en uttömmande reglering av när en medlemsstat kan utesluta en jordbrukare från den gemensamma ordningen för schablonbeskattning av jordbrukare? I synnerhet önskas svar på följande frågor: 1.1 Kan en medlemsstat endast utesluta jordbrukare från schablonbeskattningsordningen med stöd av artikel 296.2? 1.2 Kan en medlemsstat även utesluta en jordbrukare från schablonbeskattningsordningen med tillämpning av artikel 299? 1.3 Ger principen om skatteneutralitet en medlemsstat rätt att utesluta en jordbrukare från ordningen för schablonbeskattning av jordbrukare? 1.4 Har medlemsstater behörighet att utesluta jordbrukare från ordningen för schablonbeskattning av jordbrukare på någon annan grund?

2) Hur ska begreppet ”kategori av jordbrukare” i artikel 296.2 i rådets direktiv (EG) 2006/112/EG tolkas? I synnerhet önskas svar på följande frågor: 2.1 Måste en relevant kategori av jordbrukare kunna identifieras genom hänvisning till objektiva egenskaper? 2.2 Kan en relevant kategori av jordbrukare identifieras genom hänvisning till ekonomiska överväganden? 2.3 Hur precist måste en medlemsstat definiera en kategori av jordbrukare som den hävdar att den utesluter? 2.4 Har en medlemsstat rätt att behandla ”jordbrukare som visar sig erhålla betydligt mer i återbetalning som schablonbeskattade jordbrukare än de skulle ha erhållit om de hade varit registrerade för mervärdesskatt” som en relevant kategori?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, EUT L 347, s. 1.
1)

Ska artikel 14.1 c i rådets direktiv 2003/96/EG (1) av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet, i dess senaste lydelse enligt rådets direktiv 2004/75/EG (2) av den 29 april 2004, tolkas så, att punktskatt inte får tas ut på leverans av energiprodukter under sådana omständigheter som i förevarande mål, då dessa produkter levereras som bränsle till ett fartyg för att användas för sjöfart inom [Europeiska unionens] farvatten i syfte att fartyget – utan att någon direkt ersättning är inblandad – för egen maskin ska gå från den plats där det byggdes till en hamn i en annan medlemsstat i syfte att ta ombord fartygets första kommersiella last?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 191/16

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Förenade konungariket) den 21 mars 2016 – Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs mot Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

(Mål C-164/16)

(2016/C 191/20)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Motpart: Mercedes Benz Financial Services UK Ltd

Tolkningsfrågor

1) Vad betyder formuleringen ”ett avtal … enligt vilket äganderätten normalt skall övergå senast när den sista avbetalningen har erlagts” i artikel 14.2 b [i direktiv 2006/112 (1)]?

2) Ska uttrycket ”normalt” i förevarande mål anses kräva att en skattemyndighet inte ska göra mer än att konstatera förekomsten av en köpoption som kan utnyttjas senast när den sista avbetalningen har erlagts?

3) I andra hand, ska uttrycket ”normalt” anses kräva att den nationella myndigheten går längre och fastställer det ekonomiska syftet med avtalet?

4) Om svaret på fråga 3 är jakande: a) Ska tolkningen av artikel 14.2 [i direktiv 2006/112] påverkas av en bedömning av huruvida det är troligt att kunden kommer att utnyttja en sådan optionsrätt? b) Är storleken på det pris som ska betalas när köpoptionen utnyttjas relevant vid fastställandet av det ekonomiska syftet med avtalet?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EUT L 347, s. 1).
1)

Ska den skyldighet för importören att handla i god tro som föreskrivs i artikel 220.2 b i rådets förordning (EEG) nr 2913/92 (1) av den 12 oktober 1992 om inrättandet av en tullkodex för gemenskapen tolkas så, att a) den inbegriper en skyldighet för importören att kontrollera omständigheterna kring utfärdandet av det A-certifikat som exportören erhållit (certifikat angående varornas beståndsdelar, exportörens roll vid tillverkningen av varorna, etc)? b) importören har handlat i ond tro så fort exportören har handlat i ond tro (till exempel när exportören inte har angett det riktiga ursprunget till kostnaderna, värdet för de beståndsdelar som utgör varorna, etc, till tullmyndigheterna i exportlandet)? c) skyldigheten att handla i god tro har åsidsatts redan genom att exportören har gett felaktiga upplysningar till tullmyndigheterna i exportlandet, och detta även om också dessa tullmyndigheter har begått misstag när de utfärdat certifikatet?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 98/21

Begäran om förhandsavgörande framställd av Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) den 28 december 2015 – Secretary of State for the Home Department mot David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

(Mål C-698/15)

(2016/C 098/28)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Secretary of State for the Home Department

Motparter: David Davis, Tom Watson, Peter Brice, Geoffrey Lewis

Tolkningsfrågor

1) Innebär domstolens dom Digital Rights Ireland m.fl. (C-293/12 och C-594/12, EU:C:2014:238) (särskilt punkterna 60–62) att det i unionsrätten uppställs tvingande krav som en medlemsstats nationella bestämmelser om tillgång till data som lagrats i enlighet med nationell lagstiftning måste uppfylla för att vara förenliga med artiklarna 7 och 8 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna (stadgan)?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 59/6

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 30 november 2015 – London Borough of Ealing mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-633/15)

(2016/C 059/05)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: London Borough of Ealing

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Tolkningsfrågor

1) Har Förenade kungariket rätt enligt artikel 133 andra stycket i mervärdesskattedirektivet (1) att föreskriva att villkoret i punkt d i den artikeln ska tillämpas med avseende på offentligrättsligt reglerade organ i) när de relevanta transaktionerna av Förenade kungariket ansågs vara skattepliktiga per den 1 januari 1989 medan andra idrottstjänster var undantagna från skatteplikt vid den tidpunkten och ii) när de relevanta transaktionerna inte först undantagits enligt nationell rätt innan Förenade kungariket föreskrev det villkor som återfinns i artikel 133 första stycket d?

2) Om svaret på fråga (1) ovan är jakande, har då Förenade kungariket rätt att föreskriva att villkoret i artikel 133 första stycket i mervärdesskattedirektivet ska tillämpas med avseende på offentligrättsligt reglerade organ utan vinstsyfte, utan att också föreskriva det villkoret med avseende på organ utan vinstsyfte som inte är offentligrättsligt reglerade?

3) Om svaret på fråga (2) ovan är jakande, får då Förenade kungariket utesluta alla offentliga organ utan vinstsyfte från tillämpningsområdet för det undantag som återfinns i artikel 132.1 m i mervärdesskattedirektivet utan att i varje enskilt fall ha prövat om ett undantag sannolikt skulle leda till snedvridning av konkurrensen till skada för kommersiella företag som måste betala mervärdesskatt?

(1) Rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt (EGT L 347, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 48/27

Överklagande ingett den 7 december 2015 av Europeiska kommissionen av den dom som tribunalen meddelade den 24 september 2015 i mål T-674/11, TV2/Danmark A/S mot Europeiska kommissionen

(Mål C-656/15 P)

(2016/C 048/32)

Rättegångsspråk: danska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: B. Stromsky, T. Maxian Rusche och L. Grønfeldt)

Övriga parter i målet: TV2/Danmark A/S, Konungariket Danmark, Viasat Broadcasting UK Ltd

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

upphäva den dom som tribunalen (åttonde avdelningen) meddelade den 24 september 2015 i mål T-674/11 TV2/Danmark A/S mot Europeiska kommissionen, såtillvida som kommissions beslut 2011/839/EU (1) av den 20 april 2011 om Danmarks åtgärder (C 2/03) till förmån för TV2 Danmark ogiltigförklaras i denna dom och domen fastslår att reklamintäkter från år 1995 och 1996 till TV2/Danmark via TV2-Fonden utgör statligt stöd.

avvisa det yrkande som sökanden i första instans anförde i tredje hand, och

förplikta sökanden i första instans art ersätta rättegångskostnaderna

Grunder och huvudargument

Klaganden gör gällande att tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att tolka begreppet ”statliga medel” i artikel 107.1 FEUF felaktigt, inbegripet begreppet ”kontroll”, och klaganden gör härvidlag även gällande en bristfällig motivering.

Klagandens argument till stöd för överklagandet är huvudsakligen följande:

— Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att i punkterna 210 och 211 inte godta att TV2 Reklames medel är statliga medel redan av det skälet att TV2 Reklame är ett statligt bolag, genom att tolka rättspraxis rörande begreppet statliga medel alltför snävt.

— Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att tolka begreppet ”kontroll” vid bedömningen av statens kontroll av TV2 Reklames medel alltför snävt och tribunalen gjorde även en felaktig rättstillämpning i punkt 215 genom att vid bedömningen av statens kontroll av medlen i TV2-fonden anlägga en alltför snäv tolkning av begreppet ”kontroll”.

— Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning genom att tolka domen PreussenElektra, EU:C:2001:160 felaktigt. Denna felaktiga tolkning är av cental betydelse för avgörandet att ogiltigförklara det angripna beslutet.

(1) EUT L 340, s. 1
—

i första hand, upphäva den dom som tribunalen meddelat (i) i den mån tribunalen fann att kommissionens beslut C(2012) 8839 final av den 5 december 2012 om ett förfarande enligt artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet (ärende COMP/39.437 – Bildrör för TV-apparater och datorskärmar) inte hade åsidosatt Panasonics rätt till försvar och rätt att yttra sig under perioden innan den 10 februari 2003, och/eller (ii) i den mån tribunalen fann att konstaterandet i artikel 1.2 c och 1.2 e i beslutet avseende att Panasonic och MTPD deltog i överträdelsen under perioden 1 april 2003–12 juni 2006 inte skulle upphävas helt eller delvis,
2.

I det fall det av den första frågan följer att semestertimmar har tjänats in under den aktuella perioden, ska artikel 7 i direktiv 2003/88/EG i så fall tolkas så, att den utgör hinder för artikel 23 i Barp, i vilken det anges att det i slutet av det år semestertimmarna har tjänats in får föras över ett begränsat antal semestertimmar till det påföljande året och att de resterande outnyttjade semestertimmarna förfaller?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 228/6

Begäran om förhandsavgörande framställd av First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Förenade kungariket) den 29 april 2015 – Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd mot Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

(Mål C-198/15)

(2015/C 228/07)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Part(er) i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Invamed Group Ltd, Invacare UK Ltd, Days Healthcare Ltd, Electric Mobility Euro Ltd, Medicare Technology Ltd, Sunrise Medical Ltd

Svarande: Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

Tolkningsfrågor

First-tier Tribubnal har begärt förhandsavgörande avseende nummer 8713 i Bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 (1) om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EG) nr 1549/2006.

(1) Betyder orden ”för funktionshindrade personer””enbart” för funktionshindrade personer?

(2) Vilken är betydelsen av orden ”funktionshindrade personer”? Särskilt i följande avseenden: (a) Är deras betydelse begränsad till personer som har ett funktionshinder utöver en begränsning av deras förmåga att gå eller gå med lätthet eller omfattar den personer vilkas enda begränsning avser deras förmåga att gå eller gå med lätthet? (b) Innebär ”funktionshindrad” något mer än en marginell begränsning av någon förmåga? (c) Kan en tillfällig begränsning som är en följd av ett brutet ben vara ett funktionshinder?

(3) Ändrar CNEN av den 4 januari 2005 (2005/C-1/03) (2) genom uteslutande av skotrar som är försedda med separata rattstänger innebörden av nummer 8713?

(4) Påverkar möjligheten för en person utan funktionshinder att använda ett fordon tulltaxeklassificeringen om det kan sägas att fordonet har särskilda egenskaper som lindrar följderna av ett funktionshinder?

(5) Om lämpligheten för användning av en icke funktionshindrad person ska beaktas, i vilken omfattning ska nackdelarna av sådan användning även beaktas vid bestämningen av sådan lämplighet?

(1) EGT L 301. S.1; svensk specialutgåva, område 11, volym 13, s. 22)

(2) Förklarande anmärkningar till Europeiska unionens Kombinerade nomenklatur (EUT C 137, s. 1)
2)

Kan tillämpningsområdet för förordning (EG) nr 1223/2009 även utvidgas på grund av den omständigheten att en produkt som inte uppfyller villkoren i artikel 2.1 a i förordningen men som följd av hur produkten huvudsakligen används uppfattas som en kosmetisk produkt av en allmänt upplyst, rimligt uppmärksam och välinformerad genomsnittskonsument, exempelvis därför att det på förpackningen står anvisningar som ”Cosmetic eye accessories are governed by the EU Cosmetics Direective” eller ”Colour eye accessories are governed bý the EU Cosmetics Directive”?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 146/30

Begäran om förhandsavgörande framställd av Østre Landsret (Danmark) den 4 mars 2015 – Kødbranchens Fællesråd som för talan för Århus Slagtehus A/S m.fl. mot Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri samt Fødevarestyrelsen

(Mål C-112/15)

(2015/C 146/36)

Rättegångsspråk: danska

Hänskjutande domstol

Østre Landsret

Parter i målet vid den nationella domstolen

Kärande: Kødbranchens Fællesråd som för talan för Århus Slagtehus A/S, Danish Crown A.m.b.A. Oksekødsdivisionen, Hadsund Kreaturslagteri A/S, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S, Kjellerup Eksportslagteri A/S, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S og Vejle Eksportslagteri A/S

Svarande: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri och Fødevarestyrelsen

Tolkningsfråga

Ska artikel 27.4 a jämförd med punkterna 1 och 2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 882/2004 (1) av den 29 april 2004 om offentlig kontroll för att säkerställa kontrollen av efterlevnaden av foder- och livsmedelslagstiftningen samt bestämmelserna om djurhälsa och djurskydd tolkas så att medlemsstaterna vid fastställandet av den avgift som tas ut av livsmedelsföretagen inte får medräkna kostnader för lön och utbildning av offentligt anställda personer som uppfyller kraven på en ”officiell assistent” i den mening som avses i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 854/2004 av den 29 april 2004 (2) om fastställande av särskilda bestämmelser för genomförande av offentlig kontroll av produkter av animaliskt ursprung avsedda att användas som livsmedel, men som inte innan de antogs på utbildningen och inte heller under utbildningen utför köttkontroll?

(1) EUT L 165, s. 1

(2) EUT L 139, s. 206