Domstolens beslut den 2 maj 2001. - OGT Fruchthandelsgesellschaft mbH mot Hauptzollamt Hamburg-St. Annen. - Begäran om förhandsavgörande: Finanzgericht Hamburg - Tyskland. - Artikel 104.3 i rättegångsreglerna - Bananer - Gemensam organisation av marknaden - GATT - Direkt effekt - Artikel 234 första stycket i EG-fördraget (nu artikel 307 första stycket EG i ändrad lydelse). - Mål C-307/99.



Rättsfallssamling 2001 s. I-03159



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Begäran om förhandsavgörande - Svaret framgår klart av rättspraxis - Tillämpning av artikel 104.3 i rättegångsreglerna

(Domstolens rättegångsregler, artikel 104.3)

2. Internationella avtal - Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen - GATT 1994 - Direkt effekt - Föreligger inte - Omöjligt åberopa WTO-avtalen för att ifrågasätta lagenligheten av en gemenskapsrättsakt

(EG-fördraget, artikel 234 första stycket (nu artikel 307 första stycket EG i ändrad lydelse); Allmänna tull- och handelsavtalet 1994; rådets beslut 94/800)

Parter

I mål C-307/99,

angående en begäran enligt artikel 234 EG, från Finanzgericht Hamburg (Tyskland), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan

OGT Fruchthandelsgesellschaft mbH

och

Hauptzollamt Hamburg-St. Annen,

angående tolkningen av artiklarna I och XIII i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994, vilket ingår som bilaga 1A till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), vilket godkändes på gemenskapens vägnar - vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet - genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 (EGT L 336, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 38, s. 3),

meddelar

DOMSTOLEN

sammansatt av ordföranden G.C. Rodríguez Iglesias, avdelningsordförandena C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet, V. Skouris samt domarna D.A.O Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen (referent), F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr, J.N. Cunha Rodrigues och C.W.A. Timmermans,

generaladvokat: A. Tizzano,

justitiesekreterare: R. Grass,

efter att ha underrättat den nationella domstolen om att domstolen har för avsikt att meddela ett motiverat beslut i enlighet med artikel 104.3 i domstolens rättegångsregler,

efter att ha berett de parter som avses i artikel i 20 EG-stadgan för domstolen tillfälle att inkomma med yttranden,

efter att ha hört generaladvokaten,

följande

Beslut

Domskäl

1 Finanzgericht Hamburg har genom beslut av den 15 juli 1999, som inkom till domstolens kansli den 13 augusti 1999, i enlighet med artikel 234 EG ställt en fråga om tolkningen av artiklarna I och XIII i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 (nedan kallat GATT 1994), vilket ingår som bilaga 1A till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO) (nedan kallat WTO-avtalet), vilket godkändes på gemenskapens vägnar - vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet - genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 (EGT L 336, s. 1; svensk specialutgåva, område 11, volym 38, s. 3).

2 Frågan har uppkommit i en tvist mellan OGT Fruchthandelsgesellschaft mbH (nedan kallat OGT), som är en traditionell importör av bananer från tredje land, och Hauptzollamt Hamburg-St. Annen (nedan kallad Hauptzollamt) angående uppbörd av tull vid import av bananer med ursprung i Ecuador.

Tillämpliga bestämmelser

3 Genom avdelning IV i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer (EGT L 47, s. 1; svensk specialutgåva, område 3, volym 48, s. 129) har de tidigare olika nationella reglerna ersatts med gemensamma regler om handel med tredje land.

4 Enligt artikel 33 trädde förordning nr 404/93 i kraft den 26 februari 1993 och skall tillämpas från och med den 1 juli 1993.

5 Enligt artikel 1.1 första strecksatsen i beslut 94/800 har rådet på gemenskapens vägnar - vad beträffar den del som omfattas av dess behörighet - godkänt WTO-avtalet samt avtalen i bilagorna 1, 2 och 3 till detta avtal, däribland GATT 1994.

6 I artikel II.2 i WTO-avtalet föreskrivs följande:

"De avtal och därmed sammanhängande rättsliga instrument som ingår i bilagorna 1, 2 och 3 ... utgör integrerade delar av detta avtal och är bindande för alla medlemmar."

7 I artikel II.4 i WTO-avtalet föreskrivs följande:

"Allmänna tull- och handelsavtalet 1994 i bilaga 1A (nedan benämnt GATT 1994) är rättsligt åtskilt från Allmänna tull- och handelsavtalet av den 30 oktober 1947, som utgör bilaga till den slutakt som antogs vid avslutandet av andra sessionen med Förberedande kommittén inför Förenta nationernas konferens om handel och sysselsättning, inklusive senare rättelser, ändringar eller korrigeringar (nedan benämnt GATT 1947)."

8 I en rapport av den 8 september 1997 konstaterade Permanenta överprövningsorganet, om vilket föreskrivs i artikel 17 i Överenskommelsen om regler och förfaranden för tvistlösning (nedan kallad överenskommelsen) vilken ingår som bilaga 2 till WTO-avtalet, att reglerna om handel med tredje land, som införts genom förordning nr 404/93, i vissa delar var oförenliga med klausulen om mest gynnad nation i artikel I.1 GATT 1994 och icke-diskrimineringsprincipen i artikel XIII i samma avtal.

9 Till följd av denna rapport ändrades avdelning IV i förordning nr 404/93 genom rådets förordning (EG) nr 1637/98 av den 20 juli 1998 (EGT L 210, s. 28). Artiklarna 16 och 18 har efter ändringen följande lydelse:

"Artikel 16

Artiklarna 16-20 i denna avdelning skall endast gälla för färska produkter som omfattas av KN-nummer ex 0803 00 19.

I denna avdelning används följande beteckningar med den betydelse som här anges:

1) traditionell import från AVS-stater: import till gemenskapen av bananer som har ursprung i de stater som förtecknas i bilagan, upp till 857 700 ton (nettovikt) per år. Sådana bananer skall benämnas traditionella AVS-bananer.

2) icke traditionell import från AVS-stater: import till gemenskapen av bananer som har ursprung i AVS-stater men som inte omfattas av definitionen under punkt 1. Sådana bananer skall benämnas icke traditionella AVS-bananer.

3) import från andra tredje stater än AVS-staterna: import till gemenskapen av bananer med ursprung i andra tredje stater än AVS-staterna. Sådana bananer skall benämnas bananer från tredje stat."

"Artikel 18

1. Varje år skall öppnas en tullkvot på 2,2 miljoner ton (nettovikt) för import av bananer från tredje stat och av icke traditionella AVS-bananer.

Import av bananer från tredje stat inom ramen för tullkvoten skall beläggas med en tull på 75 ecu per ton medan import av icke traditionella AVS-bananer inte skall beläggas med någon tull.

...

3. Importen av traditionella AVS-bananer skall inte beläggas med någon tull.

..."

10 Även den bilaga som avses i artikel 16 andra stycket punkt 1 i förordning nr 404/93 har ändrats genom förordning nr 1637/98. Bilagan innehåller en lista över tolv stater som levererar "traditionella AVS-bananer", vilka förbehålls en årlig kvot på 857 700 ton (nettovikt) utan att var och en tilldelas en högsta individuell kvantitet.

11 Enligt artikel 2 trädde förordning nr 1637/98 i kraft den 31 juli 1998 och skall tillämpas från och med den 1 januari 1999.

12 En panel upprättades på Ecuadors begäran med stöd av artikel 21.5 i överenskommelsen. I en rapport av den 12 april 1999 konstaterade panelen att de nya reglerna om handel med tredje land, i lydelsen enligt förordning nr 1637/98, fortfarande stod i strid med artiklarna I.1 och XIII GATT 1994.

13 WTO-avtalet trädde i kraft den 1 januari 1995. Ecuador, som inte var avtalsslutande part i GATT 1947, är medlem i WTO sedan den 21 januari 1996.

Tvisten i målet vid den nationella domstolen och tolkningsfrågan

14 I januari 1999 importerade OGT 43,010 ton färska bananer från Ecuador inom ramen för kvoten i artikel 18.1 i förordning nr 404/93, i dess lydelse enligt förordning nr 1637/98.

15 För att varorna skulle övergå till fri omsättning tillämpade Hauptzollamt en importtull om 75 euro per ton och fastställde genom uppbördsbesked av den 5 februari 1999 den tull som OGT skulle betala till 6 309,02 DEM. OGT har erlagt detta belopp.

16 Genom skrivelser av den 3 och den 18 mars 1999 ingav OGT ett klagomål mot uppbördsbeskedet och ansökte samtidigt om uppskov med den omedelbara verkställigheten av uppbördsbeskedet.

17 Hauptzollamt avslog ansökan om uppskov med verkställigheten utan att pröva klagomålet i sak.

18 OGT väckte därför talan vid Finanzgericht Hamburg och yrkade att det omtvistade uppbördsbeskedet inte skulle verkställas i avvaktan på att Hauptzollamt slutgiltigt tog ställning i sak till företagets klagomål.

19 Finanzgericht Hamburg ansåg att de slutsatser som panelen kommit fram till i sin rapport av den 12 april 1999, nämligen att den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, i dess ändrade lydelse, var oförenlig med artiklarna I och XIII GATT 1994, var relevanta och att denna rättsstridighet skulle kunna medföra att artikel 18.1 andra stycket i förordning nr 404/93, i dess lydelse enligt förordning nr 1637/98, inte skall tillämpas, om dessa bestämmelser i GATT har direkt effekt.

20 Enligt Finanzgericht Hamburg skulle denna artikel kunna vara otillämplig antingen på grund av att GATT har företräde och direkt effekt, vilket i förevarande fall skulle kunna följa av artikel 234 första stycket i EG-fördraget (nu artikel 307 första stycket EG i ändrad lydelse) sedan den 21 januari 1996, då Ecuador anslöt sig till GATT 1994, eller på grund av den generella direkta effekt som GATT eventuellt har sedan den 1 januari 1995, då WTO-avtalet och överenskommelsen trädde i kraft.

21 Finanzgericht Hamburg har vidare beslutat att förklara målet vilande och ställa följande fråga till domstolen:

"Skall artikel 18.1 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1637/98 av den 20 juli 1998, på grund av åsidosättande av artiklarna I och XIII GATT 1994 inte tillämpas, och kan detta göras gällande av en enskild inför domstol?"

Domstolens bedömning

22 Den hänskjutande domstolen har ställt frågan för att få klarhet i huruvida artiklarna I och XIII GATT 1994 skapar rättigheter för enskilda som dessa direkt kan åberopa inför nationell domstol för att förhindra tillämpningen av artikel 18.1 andra stycket i förordning nr 404/93, i dess lydelse enligt förordning nr 1637/98.

23 Domstolen finner att svaret på denna fråga klart framgår av rättspraxis och att det därför finns anledning att meddela ett motiverat beslut i enlighet med artikel 104.3 i domstolens rättegångsregler.

24 I dom av den 23 november 1999 i mål C-149/96, Portugal mot rådet (REG 1999, s. I-8395, punkt 47), fann nämligen domstolen att WTO-avtalet och de avtal och överenskommelser som finns i avtalets bilagor, med hänsyn till deras beskaffenhet och systematik, i princip inte ingår bland de regler som domstolen skall beakta när den prövar lagenligheten av gemenskapsinstitutionernas rättsakter med stöd av artikel 230 första stycket EG.

25 I dom av den 14 december 2000 i de förenade målen C-300/98 och C-392/98, Dior m.fl. (REG 2000, s. I-11307), punkt 44, ansåg domstolen att av samma skäl som den redogjort för i punkterna 42-46 i domen i det ovannämnda målet Portugal mot rådet skapar bestämmelserna i Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, vilket ingår som bilaga 1C till WTO-avtalet, inga rättigheter för enskilda som dessa kan åberopa inför domstol med stöd av gemenskapsrätten.

26 Av detta följer att samma sak gäller bestämmelserna i GATT 1994 av samma skäl.

27 Som domstolen har bekräftat i punkt 49 i domen i det ovannämnda målet Portugal mot rådet framgår det visserligen även av domstolens rättspraxis att om gemenskapen avsett att fullgöra en särskild förpliktelse, vilken den åtagit sig inom ramen för GATT, eller om en gemenskapsrättsakt uttryckligen hänvisar till vissa bestämmelser i detta avtal, åvilar det domstolen att pröva lagenligheten av gemenskapsrättsakten i fråga med hänsyn till GATT:s regler (se dom av den 22 juni 1989 i mål 70/87, Fediol mot kommissionen, REG 1989, s. 1781, punkterna 19-22, svensk specialutgåva, volym 10, s. 67, och av den 7 maj 1991 i mål C-69/89, Nakajima mot rådet, REG 1991, s. I-2069, punkt 31, svensk specialutgåva, volym 11, s. 149).

28 I motsats till vad OGT har hävdat föreligger det emellertid inte något sådant undantagsfall i förevarande mål. Den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, som infördes genom förordning nr 404/93 i dess därefter ändrade lydelse, har nämligen inte till syfte att säkerställa fullgörandet i gemenskapsrätten av en särskild förpliktelse, vilken gemenskapen åtagit sig inom ramen för GATT, och den hänvisar inte heller uttryckligen till vissa bestämmelser i detta avtal.

29 Även om artikel 234 första stycket i fördraget skulle vara tillämplig på GATT 1994, trots att detta avtal - enligt artikel II.4 i WTO-avtalet - är rättsligt åtskilt från bestämmelserna i GATT 1947, företer betydande skillnader i förhållande till bestämmelserna i GATT 1947 (se domen i det ovannämnda målet Portugal mot rådet, punkt 36) och har slutits och godkänts av gemenskapen med stöd av dess exklusiva behörighet (se yttrande 1/94 av den 15 november 1994, REG 1994, s. I-5267, punkt 1 i själva yttrandet; svensk specialutgåva, volym 16, s. 233), kan bestämmelserna i GATT 1994 inte anses ha någon direkt effekt till följd av artikel 234 första stycket i fördraget.

30 Det framgår nämligen av domstolens rättspraxis att artikel 234 första stycket i fördraget, betraktad för sig, inte kan ha till verkan att enskilda som åberopar ett avtal som ingåtts innan fördraget trädde i kraft ges rättigheter som de nationella domstolarna i medlemsstaterna skall skydda (dom av den 14 oktober 1980 i mål 812/79, Burgoa, REG 1980, s. 2787, punkterna 10 och 11; svensk specialutgåva, volym 5, s. 313).

31 Följaktligen skall frågan besvaras så att artiklarna I och XIII GATT 1994 inte skapar rättigheter för enskilda som dessa direkt kan åberopa inför nationell domstol för att förhindra tillämpningen av artikel 18.1 andra stycket i förordning nr 404/93, i dess lydelse enligt förordning nr 1637/98.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

32 De kostnader som har förorsakats den tyska och den franska regeringen samt rådet och kommissionen, vilka har inkommit med yttranden till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder fattar

DOMSTOLEN

- angående den fråga som genom beslut av den 15 juli 1999 har ställts av Finanzgericht Hamburg - följande beslut:

Artiklarna I och XIII i Allmänna tull- och handelsavtalet 1994, vilket ingår som bilaga 1A till Avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), vilket godkändes på gemenskapens vägnar - vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet - genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994, skapar inte rättigheter för enskilda som dessa direkt kan åberopa inför nationell domstol för att förhindra tillämpningen av artikel 18.1 andra stycket i rådets förordning (EEG) nr 404/93 av den 13 februari 1993 om den gemensamma organisationen av marknaden för bananer, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 1637/98 av den 20 juli 1998.