Förslag till avgörande av generaladvokat Léger föredraget den 12 september 1996. - Europeiska kommissionen mot Förbundsrepubliken Tyskland. - Fördragsbrott - Underlåtenhet att införliva direktiven 82/176/EEG, 83/513/EEG, 84/156/EEG, 84/491/EEG och 86/280/EEG om utsläpp av vissa farliga ämnen i vattenmiljön. - Mål C-262/95.



Rättsfallssamling 1996 s. I-05729



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 I detta förfarande om fördragsbrott har kommissionen väckt talan mot Förbundsrepubliken Tyskland för att denna underlåtit att uppfylla sina skyldigheter, genom att inte antaga de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att Tyskland skall följa artikel 3 i de fem följande direktiven, vilka antagits på grundval av artikel 6 i rådets direktiv 76/464/EEG av den 4 maj 1976 om förorening genom utsläpp av vissa farliga ämnen i gemenskapens vattenmiljö(1):

- rådets direktiv 82/176/EEG av den 22 mars 1982 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från klor-alkaliindustrin(2),

- rådets direktiv 83/513/EEG av den 26 september 1983 om gränsvärden och kvalitetsmål för kadmiumutsläpp(3),

- rådets direktiv 84/156/EEG av den 8 mars 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliindustrin(4),

- rådets direktiv 84/491/EEG av den 9 oktober 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av hexaklorcyklohexan(5),

- rådets direktiv 86/280/EEG av den 12 juni 1986 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG(6).

2 Enligt vart och ett av ovanstående direktiv skall medlemsstaterna sätta i kraft de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa nedanstående direktiv:

- direktiv 82/176 före den 1 juli 1983 (artikel 6.1),

- direktiv 83/513 före den 28 september 1985 (artikel 6.1),

- direktiv 84/156 före den 18 mars 1986 (artikel 7.1),

- direktiv 84/491 före den 1 april 1986 (artikel 6.1),

- direktiv 86/280 före den 1 januari 1988 (artikel 7.1).

Enligt lydelsen av artikel 3 i rådets direktiv 90/656/EEG av den 4 december 1990 om övergångsbestämmelser för Tyskland med avseende på vissa gemenskapsbestämmelser på miljöskyddsområdet(7) skall Förbundsrepubliken Tyskland emellertid ha rätt att tillämpa de föreskrifter som anges i de ovannämnda direktiven på industrianläggningar i de nya delstaterna först från och med den 31 december 1995.

3 Det är lämpligt att hänvända sig till referentens rapport för en mer omfattande redogörelse för omständigheterna, förfarandet och parternas yttranden.

4 Svaranden har inte bestritt att införlivandet av de ovan angivna direktiven, vilket skett genom förvaltningscirkulär som saknar tvingande karaktär, inte kan anses vara tillräckligt. Svaranden har gjort gällande att ett rättsenligt införlivande skulle kunna ske genom att det i den lag som avser bruk av och skydd för vatten införs bestämmelser om behörighet för antagandet av förordningar. Svaranden har tillfogat att en lag innehållande ändringar kan väntas bli antagen under våren 1996.

5 Under dessa omständigheter kan jag enbart föreslå domstolen att fastställa att Förbundsrepubliken Tyskland, genom att underlåta att inom föreskrivna tidsfrister anta de lagar och andra författningar som krävs för att säkerställa införlivandet av rådets direktiv 82/176/EEG av den 22 mars 1982 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från klor-alkaliindustrin, rådets direktiv 83/513/EEG av den 26 september 1983 om gränsvärden och kvalitetsmål för kadmiumutsläpp, rådets direktiv 84/156/EEG av den 8 mars 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för kvicksilverutsläpp från andra källor än klor-alkaliindustrin, rådets direktiv 84/491/EEG av den 9 oktober 1984 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av hexaklorcyklohexan samt rådets direktiv 86/280/EEG av den 12 juni 1986 om gränsvärden och kvalitetsmål för utsläpp av vissa farliga ämnen som ingår i förteckning 1 i bilagan till direktiv 76/464/EEG, har underlåtit att uppfylla de skyldigheter som åligger den enligt dessa direktiv. Jag föreslår vidare att Förbundsrepubliken Tyskland skall förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna.

(1) - EGT nr L 129, s. 23.

(2) - EGT nr L 81, s. 29.

(3) - EGT nr L 291, s. 1.

(4) - EGT nr L 74, s. 49.

(5) - EGT nr L 274, s. 11.

(6) - EGT nr L 181, s. 16.

(7) - EGT nr L 353, s. 59.