ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Fri rörlighet för kapital – Restriktioner – Skattelagstiftning – Inkomstskatt

(Artikel 56 EG)

Sammanfattning

Artikel 56 EG skall tolkas så, att den utgör hinder för tillämpningen av en medlemsstats lagstiftning enligt vilken vinsten vid avyttring av bolagsandelar i ett kapitalbolag med hemvist i en annan medlemsstat är skattepliktig under ett visst år redan om den som avyttrade andelarna, under de senaste fem åren, direkt eller indirekt, hade innehaft en andel på minst 1 procent av bolagskapitalet, medan vinsten vid avyttringen, under i övrigt samma förutsättningar, av bolagsandelar i ett till bolagsskatt obegränsat skattskyldigt kapitalbolag med hemvist i förstnämnda medlemsstat var skattepliktig under detta år endast om andelsinnehavet utgjorde ett betydande innehav på minst 10 procent.

En sådan skillnad i behandling som görs utifrån platsen för kapitalinvesteringen leder nämligen till att en aktieägare avhålls från att investera sitt kapital i ett bolag med hemvist i en annan stat, och den har även en restriktiv verkan på bolag med hemvist i andra stater genom att den utgör ett hinder för dem att anskaffa kapital i den berörda medlemsstaten. Det har i detta avseende föga betydelse att skillnaden i behandling endast existerade under en begränsad tidsperiod. Denna enda omständighet hindrar nämligen inte att skillnaden i behandling för med sig betydande konsekvenser, och att det följaktligen föreligger ett reellt hinder för den fria rörligheten för kapital.

En sådan skillnad i behandling kan inte rättfärdigas av behovet att säkerställa full beskattning, ett behov som påminner om behovet att upprätthålla skattesystemets inre sammanhang, då det för en aktieägare inte finns något direkt samband mellan den berörda skattefördelen och kompensationen för denna fördel i form av ett visst skatteuttag. Denna skillnad i behandling framstår för övrigt inte som rättfärdigad av det handlingsutrymme som medlemsstaterna har vid införandet av övergångsbestämmelser i syfte att på lång sikt tillse att bolagsskattesystemet utformas i överensstämmelse med gemenskapsrätten och att eventuell diskriminering avskaffas. Detta handlingsutrymme begränsas nämligen alltid av att de grundläggande friheterna måste iakttas och, i synnerhet, genom iakttagandet av den fria rörligheten för kapital. Även om övergångsbestämmelser, när det gäller beskattning av vinst som realiserats vid avyttring av andelar i bolag med hemvist i landet, kan förklaras av det legitima intresset av att säkerställa en oavbruten övergång från det tidigare systemet till det nya, medger dock inte en sådan omständighet i sig att nämnda skillnad i behandling, som är till nackdel vid beskattningen av vinst som realiseras vid avyttringen av andelar i bolag som saknar hemvist i landet, kan rättfärdigas.

(se punkterna 14, 15, 26, 27, 32, 33 och 35 samt domslutet)
:

Fördragsbrott – Underlåtenhet att, före den 1 juli 2001 och allra senast före den 30 juni 2002, ge in de årliga rapporterna om alla befintliga stödordningar för jordbrukssektorn under åren 2000 och 2001 – Artikel 88.1 i EG-fördraget och artikel 21 i rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel 93 i EG-fördraget (nu artikel 88 i EG-fördraget) (EGT L 83, s. 1) – Riktlinjerna för statligt stöd till jordbrukssektorn (2000/C/28/02) (EGT C 28, s. 2, rättad version EGT C 232, s. 19)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Begäran om förhandsavgörande – Domstolens behörighet – Tolkning av ett internationellt avtal som gemenskapen och medlemsstaterna har ingått med stöd av delad behörighet

(Artikel 234 EG; artikel 33 i TRIPs-avtalet)

2. Internationella avtal – Avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter (TRIPs)

(Artikel 33 i TRIPs-avtalet)

Sammanfattning

1. Eftersom gemenskapen och medlemsstaterna har ingått TRIPs-avtalet med stöd av delad behörighet, är domstolen i mål som anhängiggjorts i enlighet med EG‑fördraget och särskilt i enlighet med artikel 234 EG, således behörig att definiera de skyldigheter som gemenskapen sålunda ingått och därvid att tolka bestämmelserna i TRIPs-avtalet. Frågan om fördelningen av behörighet mellan gemenskapen och medlemsstaterna skall ges ett enhetligt svar på gemenskapsnivå, vilket endast domstolen har möjlighet att göra.

Det finns följaktligen ett klart gemenskapsintresse av att domstolen anses behörig att tolka artikel 33 i TRIPs-avtalet, avseende kortaste giltighetstid för patent, för att avgöra huruvida gemenskapsrätten utgör hinder för att denna bestämmelse skall kunna anses ha direkt effekt.

(se punkterna 33 samt 36–38)

2. Vad avser avtalet om handelsrelaterade aspekter av immaterialrätter, vilket återfinns i bilaga 1 C till avtalet om upprättande av Världshandelsorganisationen (WTO), som ingicks den 15 april 1994 i Marrakech och godkändes genom rådets beslut 94/800/EG av den 22 december 1994 om ingående på gemenskapens vägnar – vad beträffar frågor som omfattas av dess behörighet – av de avtal som är resultatet av de multilaterala förhandlingarna i Uruguayrundan (1986–1994), gäller att då ett område avses inom vilket gemenskapen ännu inte lagstiftat, och som följaktligen faller under medlemsstaternas behörighet, omfattas skyddet för immateriella rättigheter och de åtgärder som rättsliga myndigheter vidtar för detta ändamål inte av gemenskapsrätten. Således varken föreskriver eller utesluter gemenskapsrätten att en medlemsstats rättssystem ger enskilda rätt att direkt åberopa en bestämmelse i TRIPs-avtalet eller att rättssystemet ålägger nationella domstolar en skyldighet att tillämpa denna bestämmelse ex officio.

Om det däremot föreligger gemenskapsbestämmelser på det berörda området är gemenskapsrätten tillämplig, vilket innebär att det i möjligaste mån skall göras en tolkning som är förenlig med TRIPs-avtalet. Det innebär dock inte att den ifrågavarande bestämmelsen i detta avtal kan anses ha direkt effekt.

Gemenskapen har emellertid ännu inte utövat sin behörighet på patentområdet, av vilket artikel 33 i TRIPs-avtalet avseende kortaste giltighetstid för patent omfattas, eller har under alla omständigheter på det interna planet inte utövat den i tillräcklig utsträckning för att det skall kunna anses att detta område på det nuvarande stadiet omfattas av gemenskapsrätten.

Enligt nu gällande gemenskapsbestämmelser på patentområdet utgör gemenskapsrätten således inte hinder för att artikel 33 i TRIPs-avtalet tillämpas direkt av en nationell domstol i enlighet med vad som föreskrivs i nationell rätt.

(se punkterna 34–35, 46, 48 och domslutet)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Fri rörlighet för personer – Etableringsfrihet – Arbetstagare – Erkännande av examensbevis eller utbildningsbevis – Tillämpningsområde för direktiven 89/48 och 92/51

(Rådets direktiv 89/48, artikel 3 första stycket b, och 92/51)

2. Fri rörlighet för personer – Etableringsfrihet – Arbetstagare – Erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier – Direktiv 89/48

(Rådets direktiv 89/48, artikel 4.1 tredje stycket)

Sammanfattning

1. Direktiv 92/51 om en andra generell ordning för erkännande av behörighetsgivande högre utbildning, en ordning som kompletterar den som föreskrivs i direktiv 89/48 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, och direktiv 89/48, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19, skall inte tillämpas på en person som innehar examensbeviset Bachelor of Arts with second class honours in Fine Arts Valuation, och som önskar utöva yrket som förrättare av frivilliga försäljningar av lösöre på offentlig auktion i en medlemsstat där detta är ett reglerat yrke och det är nödvändigt att inneha ett examensbevis i den mening som avses i artikel 1 a i direktiv 89/48 för att utöva yrket.

Sistnämnda direktiv, och särskilt artikel 3 första stycket b i direktivet kan däremot tillämpas på en sådan person, om yrket som förrättare av frivilliga försäljningar av lösöre på offentlig auktion inte är ett reglerat yrke i den mening som avses i artikel 1 c i detta direktiv i den medlemsstat där denne har erhållit de kvalifikationer som han åberopar. Det ankommer i förekommande fall på den nationella domstolen att avgöra om så är fallet.

(se punkt 49 och punkt 1 i domslutet)

2. I artikel 4.1 tredje stycket i direktiv 89/48 om en generell ordning för erkännande av examensbevis över behörighetsgivande högre utbildning som omfattar minst tre års studier, i dess lydelse enligt direktiv 2001/19, föreskrivs två kumulativa villkor för att medlemsstaterna skall kunna avvika från principen om sökandens rätt att välja mellan en anpassningstid och ett lämplighetsprov och således själva välja kompensationsåtgärd. För det första skall det vara fråga om ett yrke som kräver en exakt kunskap om landets lagstiftning. För det andra skall rådgivning och/eller bistånd rörande landets lagar ingå ständigt och i stor omfattning i yrket.

Vad gäller det första villkoret utgör ett yrke som endast får tillträdas av den som innehar ett examensbevis avseende en juridisk utbildning om minst två år eller motsvarande ett yrke vars utövande kan antas kräva en exakt kunskap om landets lagstiftning i den mening som avses i ovannämnda bestämmelse.

Vad gäller det andra villkoret är det inte nödvändigt att den rådgivning och/eller det bistånd som klienterna tillhandahålls avser den nationella rätten i dess helhet, utan det är tillräckligt att de avser ett specialiserat område och att de ständigt och i stor omfattning ingår i verksamheten. Det är i detta hänseende nödvändigt att särskilt beakta gängse praxis inom ifrågavarande yrke.

(se punkterna 53 och 60 samt punkt 2 i domslutet)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Jordbruk — Gemensam organisation av marknaden — Funktion — Producentpris — Fastställande — Gemenskapsbestämmelser — Medlemsstaters ingripande — Begränsning — Mjölk och mjölkprodukter— Nationellt system enligt vilket mejerierna gör avdrag från de priser som skall betalas till mjölkbönderna eller betalar ut prispåslag till dem beroende på kvaliteten på den levererade mjölken — Otillåtet

(Rådets förordning nr 804/68, i dess lydelse enligt förordning nr 1538/95)

Sammanfattning

När det föreligger en gemensam organisation av marknaden inom en viss sektor, kan medlemsstaterna inte längre genom ensidiga nationella bestämmelser ingripa i det system för prisbildning som regleras av den gemensamma organisationen under samma skede i produktionskedjan. Detta gäller särskilt när organisationen grundas på ett gemensamt prissystem. De kan emellertid vidta sådana åtgärder som syftar till att eliminera en konkurrenssnedvridning. Åtgärder av detta slag ingriper nämligen inte som sådana i prisbildningen utan syftar till att säkerställa att prismekanismerna fungerar tillfredsställande i syfte att uppnå en prisnivå som gynnar såväl producenter som konsumenter.

Ett system, oavsett vilket syfte det sägs eller visar sig ha, anses ingripa i den prisbildning som regleras i förordning nr 804/68 om den gemensamma organisationen av marknaden för mjölk och mjölkprodukter, i dess lydelse enligt förordning nr 1538/95, när den introducerar en mekanism enligt vilken

– mejerierna är skyldiga att tillämpa ett avdrag på priset för den mjölk som levereras till dem när denna inte uppfyller vissa kvalitetskrav, och

– det belopp som samtliga mejerier erhåller på det sättet under en viss period slås samman innan det, efter eventuella penningflöden mellan mejerierna, i form av prispåslag genom identiska belopp återutbetalas av varje mejeri per 100 kilogram mjölk som levererats till det under den nämnda perioden, till endast de mjölkbönder som har levererat mjölk som uppfyller de nämnda kvalitetskraven.

(se punkterna 42 och 43 och 53 samt domslutet)
37.

Vad därefter beträffar de kännetecken som sökanden har hänvisat till för att visa att de former som begärts registrerade som varumärken har en inneboende förmåga att särskilja sökandens varor från konkurrenternas varor, däribland särskilt deras estetiska kvaliteter och deras sällsynt originella design, kan det påpekas att sådana former, genom dessa kännetecken, snarare framstår som varianter av en av de sedvanliga formerna för ficklampor än som former som kan individualisera de berörda varorna och i sig upplysa om ett visst kommersiellt ursprung. Genomsnittskonsumenten är van att se former som liknar de omtvistade, med en stor designvariation. De former av vilka registrering har begärts skiljer sig inte från formerna på samma typ av varor som är allmänt förekommande i handeln. Det är således felaktigt att, som sökanden har gjort, påstå att de berörda ficklampsformernas speciella kännetecken, bland annat deras estetik, drar genomsnittskonsumentens uppmärksamhet till varornas kommersiella ursprung. ...
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Tillnärmning av lagstiftning - Upphovsrätt och närstående rättigheter - Direktiv 93/83 - Sändning via satellit och vidaresändning via kabel - Ett hotellföretag tar emot TV-signaler och vidaresänder dem därefter via kabel till hotellrummen - Kvalificering - Överföring till allmänheten eller mottagning av allmänheten - Fråga som skall avgöras enligt nationell rätt

(Rådets direktiv 93/83, artikel 1.2 a och 1.3)

Sammanfattning

$$Frågan huruvida den verksamhet som består i att ett hotellföretag tar emot TV-signaler via satellit eller via markbaserade sändare och därefter vidaresänder dem via kabel till sina rum utgör "överföring till allmänheten" eller "mottagning av allmänheten" regleras inte av direktiv 93/83 om samordning av vissa bestämmelser om upphovsrätt och närstående rättigheter avseende satellitsändningar och vidaresändning via kabel och skall därför bedömas enligt nationell rätt. (se punkt 29 och domslutet)
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Social trygghet för migrerande arbetstagare - Försäkring vid ålderdom och dödsfall - Beräkning av förmåner - Nationell lagstiftning om fastställelse av förmånen på grundval av en genomsnittlig avgift under en referensperiod - Tillämpningssätt i fråga om en arbetstagare som har upphört med sin verksamhet i en medlemsstat där andra regler tillämpas och som inte har gjort inbetalningar enligt den tillämpliga lagstiftningen under referensperioden - Beräkning av den genomsnittliga avgiften med utgångspunkt i de avgifter som verkligen betalats in enligt tillämpliga bestämmelser samt uppräkning av pensionsbeloppet - Åsidosättande av de gemenskapsrättsliga principerna - Föreligger inte

(EG-fördraget, artikel 51; rådets förordning nr 1408/71, artikel 47.1 e, och bilaga VI D.4)

Sammanfattning

Enligt artikel 47.1 g i förordning nr 1408/71 skall - vid beviljande av ålders- och invaliditetspension med stöd av lagstiftningen i en medlemsstat, enligt vilken pensionsbeloppet beräknas på grundval av en genomsnittlig avgift som motsvarar den lön sökanden uppburit under ett visst antal år som föregår försäkringsfallet - beräkningen av den genomsnittliga avgiften för arbetstagare, som efter att ha omfattats av lagstiftningen i denna medlemsstat har återupptagit och fortsatt att utöva avlönad verksamhet till slutet av sin yrkesbana i en annan medlemsstat, grundas på enbart de avgifter som inbetalats enligt den aktuella lagstiftningen. Vidare skall detta belopp uppräknas och regleras så att det motsvarar det som den berörde verkligen hade betalat in om han hade fortsatt att vara verksam under samma förhållanden i medlemsstaten i fråga.

Tillämpningsföreskrifterna för artikel 47 avseende Spanien, vilka genom förordning nr 1248/92 infördes i bilaga VI D.4 till förordning nr 1408/71, stämmer överens med denna tolkning. Dessa bestämmelser utgör endast en precisering av förordningens föreskrifter om att den genomsnittliga avgiften skall fastställas på grundval av enbart de försäkringsperioder som fullgjorts enligt den aktuella lagstiftningen, utan att i övrigt ändra innehållet i artikel 47.1 g i förordning nr 1408/71, och syftar enbart till att säkerställa att denna regel är förenlig med principerna i artikel 51 i fördraget.

Det saknas skäl att, vad beträffar de gemenskapsrättsliga principerna, göra skillnad mellan tillämpningen av avgifterna och uppräkningen av pensionsbeloppet. I båda fallen är syftet detsamma, vilket bör göra det möjligt att, utifrån de avgifter som den försäkrade erlagt innan han reste utomlands och de genomsnittliga verkliga avgifterna, med beaktande av utvecklingen avseende levnadskostnader och motsvarande ökning av förmånernas storlek, slutligen bestämma ett pensionsbelopp som motsvarar det som den migrerande arbetstagaren hade erhållit om han hade fortsatt att vara verksam under samma omständigheter i den ifrågavarande medlemsstaten.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1 Miljö - Bevarande av vilda fåglar - Direktiv 79/409 - Medlemsstaternas genomförande - Undantag från förbudet att döda eller fånga fåglar av skyddade arter - Villkor - Annan lämplig lösning saknas - Möjlighet att bedriva uppfödning och avel i fångenskap - Otillåtet

(Rådets direktiv 79/409, artikel 9.1 c)

2 Miljö - Bevarande av vilda fåglar - Direktiv 79/409 - Medlemsstaternas genomförande - Undantag från förbudet att döda eller fånga fåglar av skyddade arter - Villkor - Annan lämplig lösning saknas - Fångst av fåglar av skyddade arter för att förhindra olägenheter till följd av inavel - Tillåtet - Gränser

(Rådets direktiv 79/409, artikel 9.1 c)

Sammanfattning

3 Artikel 9.1 c i direktiv 79/409 om bevarande av vilda fåglar - i vilken föreskrivs att medlemsstaterna får medge undantag från förbudet att döda eller fånga fåglar av skyddade arter under förutsättning att det inte finns någon annan lämplig lösning - skall tolkas så, att en medlemsstat, i avtagande omfattning och under en begränsad tid, inte får tillåta fångst av fåglar av vissa skyddade arter i syfte att ge uppfödarna möjlighet att erhålla fåglar till sina voljärer, när det är möjligt att bedriva uppfödning och avel i fångenskap av dessa arter, även om det ännu inte är praktiskt möjligt att göra detta i stor skala på grund av att ett stort antal uppfödare skulle bli tvingade att ändra sina anläggningar och vanor. Det är nämligen endast om det visas att uppfödning och avel inte skulle kunna fortsätta att bedrivas om inte fåglar togs från naturen som man kan anse att detta alternativ inte utgör en lämplig lösning i den mening som avses i nämnda bestämmelse.

4 Artikel 9.1 c i direktiv 79/409 om bevarande av vilda fåglar skall tolkas så, att en medlemsstat får tillåta fångst av fåglar av skyddade arter, under förutsättning att det inte finns någon annan lämplig lösning, i syfte att förhindra att det inom fågeluppfödning för rekreationsändamål uppkommer olägenheter till följd av inavel på grund av för många endogena korsningar. Antalet fåglar som får fångas skall därvid bestämmas efter vad som är objektivt nödvändigt för att komma till rätta med dessa olägenheter, med det förbehållet att den övre gräns som avses i denna bestämmelse inte får överskridas.
Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

Gemensamma tulltaxan - Tullnummer - Apparater som består av en avsökningsanordning, en digital apparat och en anordning som möjliggör utskrift - Tullklassificering på grundval av den allmänna tolkningsregeln 3 c enligt undernummer 9009 12 00 i Kombinerade nomenklaturen

Sammanfattning

Gemensamma tulltaxan skall tolkas så, att apparater som gör det möjligt att samtidigt sända telefax och att göra kopior och som består av en avsökningsanordning (scanner), en digital apparat (minne) och en anordning som möjliggör utskrift (laserskrivare) omfattas av undernummer 9009 12 00 i Kombinerade nomenklaturen.

Apparater med flera användningssätt, som kan klassificeras såväl enligt nummer 8517 som enligt nummer 9009, skall nämligen i enlighet med den allmänna regeln 3 c för tolkning av Kombinerade nomenklaturen klassificeras enligt det tullnummer som står sist av de tulltaxenummer som skäligen kan komma i fråga. Detta är fallet dels för att den allmänna regeln under 3 a om mest specificerade varubeskrivning är utesluten eftersom de tulltaxenummer som är relevanta omfattas av olika kapitel, dels för att den allmänna regeln under 3 b inte är tillämplig, eftersom apparaterna i fråga inte uppvisar något användningssätt som gör det möjligt att fastställa deras huvudsakliga karaktär.
3)

Det finns inte längre anledning att pröva ansökningarna om intervention från Flachglas Torgau GmbH och Saint-Gobain Isover G+H AG, Kronotex GmbH & Co. KG et Kronoply GmbH, från Bayer MaterialScience AG, från Sabic Polyolefine GmbH, från Ineos Manufacturing Deutschland GmbH, Ineos Phenol GmbH och Ineos Vinyls Deutschland GmbH, samt från Advansa GmbH, Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH, Aurubis AG, CBW Chemie GmbH, CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG, Clariant Produkte (Deutschland) GmbH, Dralon GmbH, Hahl Filaments GmbH, Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen, Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter, Nabaltec AG, Siltronic AG et Wacker Chemie AG.
—

förplikta kommissionen att till sökanden betala följande belopp: 1) 504,67 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 maj 2013 till betalning sker, 2) 504,72 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 juni 2013 till betalning sker, 3) 508,38 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 juli 2013 till betalning sker, 4) 508,38 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 augusti 2013 till betalning sker, 5) 508,38 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 september 2013 till betalning sker, 6) 508,38 euro jämte ränta på 10 procent per år med årlig kapitalisering från den 1 oktober 2013 till betalning sker, och
—

förplikta Easa att i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono) betala ett belopp om 500 euro per dag, jämte lagstadga ränta från och med beloppens förfallodag, från och med den 31 maj 2010 till och med dagen för delgivningen av det angripna beslutet, och
—

tilldöma sökanden skadestånd för den immateriella skada som sökanden har lidit, preliminärt uppskattad till 5 000 euro i överensstämmelse med rätt och billighet (ex aequo et bono), med reservation för en höjning eller sänkning under förfarandets gång, och