Domstolens dom (femte avdelningen) av den 17 november 2022 (begäran om förhandsavgörande från Sø- og Handelsretten – Demark) – Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp., MSD Danmark ApS mot Abacus Medicine A/S, och Novartis AG mot Abacus Medicine A/S, och Novartis AG mot Abacus Medicine A/S, och Novartis AG mot Paranova Danmark A/S, och H. Lundbeck A/S mot Paranova Danmark A/S, och MSD Danmark ApS, MSD Sharp & Dohme GmbH, Merck Sharp & Dohme Corp. mot 2CARE4 ApS, och Ferring Lægemidler A/S mot Paranova Danmark A/S

(Mål C-224/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Artiklarna 34 och 36 FEUF - Fri rörlighet för varor - Immaterialrätt - Varumärken - Förordning (EU) 2017/1001 - EU-varumärke - Artikel 9.2 - Artikel 15 - Direktiv (EU) 2015/2436 - Tillnärmning av medlemsstaternas varumärkeslagstiftning - Artikel 10.2 - Artikel 15 - Rättigheter som är knutna till ett varumärke - Konsumtion av de rättigheter som är knutna till ett varumärke - Parallellimport av läkemedel - Ompaketering av varan som försetts med varumärket - Ny yttre förpackning - Utbyte av det varumärke som återfinns på den ursprungliga yttre förpackningen mot ett annat varunamn - Innehavarens varumärke, som är specifikt för varan, anbringas på nytt till skillnad från övriga varumärken eller särskiljande kännetecken som återfinns på den ursprungliga yttre förpackningen - Innehavaren av varumärket har motsatt sig detta - Konstlad avskärmning av marknaderna mellan medlemsstaterna - Humanläkemedel - Direktiv 2001/83/EG - Artikel 47a - Säkerhetsdetaljer - Utbyte - Likvärdiga säkerhetsdetaljer - Delegerad förordning (EU) 2016/161 - Artikel 3.2 - Säkerhetsförsegling)

(2023/C 15/04)

Rättegångsspråk: danska

Hänskjutande domstol

Sø- og Handelsretten

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Merck Sharp & Dohme BV, Merck Sharp & Dohme Corp., MSD Danmark ApS, Novartis AG, H. Lundbeck A/S, Ferring Lægemidler A/S

Motpart: Abacus Medicine A/S, Paranova Danmark A/S, 2CARE4 ApS

Domslut

1) Artiklarna 9.2 och 15 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2017/1001 av den 14 juni 2017 om EU-varumärken, artiklarna 10.2 och 15 i Europaparlamentets och rådets direktiv (EU) 2015/2436 av den 16 december 2015 för tillnärmning av medlemsstaternas varumärkeslagstiftning jämförda med artiklarna 34 och 36 FEUF ska tolkas så, att innehavaren av ett EU-varumärke har rätt att motsätta sig att en parallellimportör saluför ett läkemedel som har paketerats om i en ny yttre förpackning på vilken detta varumärke anbringats, när utbytet av säkerhetsförseglingen på den ursprungliga yttre förpackningen, som genomförts i enlighet med artikel 47a.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83/EG av den 6 november 2001 om upprättande av gemenskapsregler för humanläkemedel, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/26/EU av den 25 oktober 2012, innebär att det går att se spår av att förpackningen har öppnats eller känna detta när man rör vid förpackningen förutsatt — att det inte råder något tvivel om att nämnda spår av att förpackningen har öppnats kan hänföras till parallellimportörens ompaketering av läkemedlet, och — att sådana spår på marknaden i importmedlemsstaten eller på en stor del av den marknaden inte föranleder ett så starkt motstånd hos en betydande andel av konsumenterna mot läkemedel som paketerats om på det sättet, att det ska anses föreligga ett faktiskt hinder för tillträde till den marknaden.

2) Direktiv 2001/83, i dess lydelse enligt direktiv 2012/26 och kommissionens delegerade förordning (EU) 2016/161 av den 2 oktober 2015 om komplettering av Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/83, ska tolkas så, att en medlemsstat inte får föreskriva att parallellimporterade läkemedel i princip ska paketeras om i en ny förpackning och att det endast är möjligt med ommärkning och anbringande av nya säkerhetsdetaljer på läkemedlens ursprungliga yttre förpackning efter ansökan och under exceptionella omständigheter, såsom exempelvis när läkemedlets försörjning är hotad.

3) Artiklarna 9.2 och 15.2 i förordning 2017/1001 samt artiklarna 10.2 och 15.2 i direktiv 2015/2436, jämförda med artiklarna 34 och 36 FEUF, ska tolkas så, att en lagstiftning i en medlemsstat vari föreskrivs att parallellimporterade läkemedel i princip ska paketeras om i en ny förpackning och att det endast är möjligt med ommärkning och anbringande av nya säkerhetsdetaljer på läkemedlens ursprungliga yttre förpackning efter ansökan och under exceptionella omständigheter, utgör inte hinder för att innehavaren av ett varumärke utövar sin rätt att motsätta sig en parallellimportörs saluföring av ett läkemedel som paketerats om i en ny yttre förpackning på vilken varumärket har anbringats.

4) Artiklarna 9.2 och 15.2 i förordning 2017/1001 samt artiklarna 10.2 och 15.2 i direktiv 2015/2436 jämförda med artiklarna 34 och 36 FEUF ska tolkas så, att det första av de fem villkor som uppställs i punkt 79 i dom av den 11 juli 1996, Bristol-Myers Squibb m.fl., (C-427/93, C-429/93 och C-436/93, EU:C:1996:282), – enligt vilket en innehavare av ett varumärke har rätt att motsätta sig fortsatt marknadsföring i en medlemsstat av ett läkemedel på vilket det varumärket har anbringats och vilket har importerats från en annan medlemsstat, när importören har paketerat om detta läkemedel och åter anbringat nämnda varumärke på det, och en sådan ompaketering av nämnda läkemedel i en ny yttre förpackning rent objektivt inte är nödvändig för att kunna saluföra det i importmedlemsstaten – ska vara uppfyllt om det varumärke som återfanns på det berörda läkemedlets ursprungliga yttre förpackning har bytts ut mot ett annat varunamn på läkemedlets nya yttre förpackning, så snart som läkemedelsbehållaren är försedd med det varumärket och/eller det finns en hänvisning till det läkemedlet på den nya yttre förpackningen.

5) Artiklarna 9.2 och 15.2 i förordning 2017/1001 samt artiklarna 10.2 och 15.2 i direktiv 2015/2436 ska tolkas så, att innehavaren av ett varumärke får motsätta sig att en parallellimportör i en medlemsstat saluför ett läkemedel som denne importör har paketerat om i en ny yttre förpackning på vilken denne åter har anbringat innehavarens varumärke, vilket är specifikt för denna vara, men inte andra varumärken och/eller särskiljande kännetecken som återfanns på läkemedlets ursprungliga yttre förpackning, när denna nya yttre förpacknings utformning kan skada varumärkets anseende eller när den utformningen inte gör det möjligt eller endast med svårighet möjliggör för en normalt informerad och skäligen uppmärksam konsument att få reda på om läkemedlet härrör från varumärkesinnehavaren eller från ett företag med ekonomiska band till varumärkesinnehavaren eller tvärtom från tredje man, vilket skadar varumärkets ursprungsangivelsefunktion.

(1) EUT C 279, 24.8.2020.