ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 13 november 1995. - Dumez mot Europeiska kommissionen. - Kommissionens vägran att inleda ett förfarande om fördragsbrott - Talan om ogiltigförklaring -Passivitetstalan - Avvisning. - Mål T-126/95.



Rättsfallssamling 1995 s. II-02863



Sammanfattning



Nyckelord

1 Talan om ogiltigförklaring - Rättsakter mot vilka talan kan föras - Kommissionens vägran att inleda ett förfarande om fördragsbrott - Omfattas inte

(EG-fördraget, artiklarna 169 och 173 fjärde stycket)

2 Passivitetstalan - Fysiska eller juridiska personer - Underlåtenhet mot vilken talan kan föras - Underlåtenhet att inleda ett förfarande om fördragsbrott - Avvisning

(EG-fördraget, artiklarna 169 och 175)

Sammanfattning

3 En talan om ogiltigförklaring som väcks av en fysisk eller juridisk person mot kommissionens vägran att inleda ett förfarande om fördragsbrott gentemot en medlemsstat skall avvisas.

Talan kan inte föras mot denna vägran dels eftersom kommissionen enligt artikel 169 i fördraget tillerkänns ett utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller att inleda ett sådant förfarande, dels - med beaktande av att ett negativt beslut skall bedömas i förhållande till den begäran som det utgör ett svar på - eftersom syftet med den begäran som vägran är ett svar på är att kommissionen skall utfärda ett motiverat yttrande, vilket i sig är en rättsakt som inte kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring.

4 En passivitetstalan som väcks av en fysisk eller juridisk person och som syftar till att få fastställt att kommissionen, genom att besluta att inte inleda ett förfarande om fördragsbrott gentemot en medlemsstat, har avstått från att avgöra i strid med fördraget skall avvisas.

I artikel 175 avses för det första den passivitet som det utgör att avstå från att avgöra eller ta ställning och inte att det antas en rättsakt som skiljer sig från vad de berörda hade önskat eller ansåg nödvändigt. En talan om ogiltigförklaring förutsätter för det andra att det föreligger en skyldighet för den berörda institutionen att agera, på ett sådant sätt att det åberopade avståendet strider mot fördraget.

Det framgår emellertid av artikel 169 i fördraget att kommissionen inte är skyldig att inleda ett förfarande enligt denna bestämmelse, utan att den i detta hänseende förfogar över ett utrymme för skönsmässig bedömning som medför att enskilda inte kan begära av denna institution att den skall besluta på ett visst sätt.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 24 februari 1995. - Industrie des poudres sphériques mot Europeiska unionens råd. - Dumping - Slutliga tullar - Kalciummetall - Uppskov med verkställigheten. - Mål T-2/95 R



Rättsfallssamling 1995 s. II-00485



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Uppskov med verkställighet av en förordning om införande av en slutgiltig antidumpningstull - Villkor för beviljande - Det specifika för skadan - Ställande av säkerhet

(EG-fördraget, art. 185; förstainstansrättens rättegångsregler, art. 104.2)

Sammanfattning

Det brådskande i en begäran om interimistiska åtgärder enligt artikel 104.2 i förstainstansrättens rättegångsregler skall bedömas i förhållande till behovet av ett interimistiskt beslut för att undvika att en allvarlig och oersättlig skada orsakas den part som ansöker om den interimistiska åtgärden. En skada av enbart ekonomisk natur kan i princip inte anses som oersättlig eller ens svår att ersätta eftersom den kan bli föremål för ekonomisk kompensation i efterhand. När ansökan avser uppskov med verkställighet av en antidumpningsförordning är det inte tillräckligt att åberopa effekter som är naturliga följder av att den ålagda tullen införs, nämligen en höjning av priset på den produkt som omfattas av denna tull och en motsvarande minskning av de marknadsandelar som innehas inom gemenskapen, eftersom själva ändamålet med en antidumpningstull är att höja priset på produkten i fråga för att kompensera den dumpningsmarginal som konstaterats. Sökanden måste åtminstone kunna åberopa bevis för att hans överlevnad hotas eller att hans ställning på marknaden påverkas på ett oåterkalleligt sätt om inte ett sådant uppskov beviljas.

Eftersom domstolen i det interimistiska förfarandet under alla omständigheter inte kan göra en tillräckligt säker bedömning av frågan om den ifrågasatta antidumpningsförordningens lagenlighet, kan det begärda uppskovet endast beviljas under förutsättning att sökanden ställer en säkerhet som täcker de belopp som denne enligt förordningen är skyldig.
Att med anledning av en ansökan från ett företag inom pälsskinnsbranschen bevilja uppskov med verkställigheten av förordning nr 3254/91 om förbud mot användning av rävsax inom gemenskapen, samt mot införsel av skinn och varor som tillverkats av delar från vissa vilda djurarter med ursprung i länder där man använder rävsax, eller där djur fångas på ett sätt som inte motsvarar internationella normer för humana fångstmetoder, skulle, under den tid som beslutet om interimistiska åtgärder gäller, ohjälpligt sätta det i förordningen angivna förbudet ur spel, allt under det att de varor som förordningen avser i praktiken fritt skulle kunna omsättas inom gemenskapen av sökanden eller någon annan importör. Härav följer att ett sådant uppskov endast kan beviljas under sådana särskilda omständigheter som trots dessa verkningar leder till slutsatsen att det inte vore proportionerligt att avslå den berörda partens ansökan.

Sådana omständigheter saknas då företaget varken har kunnat visa att de leveranssvårigheter som tillämpningen av förordningen kan förorsaka utgör ett allvarligt och aktuellt konkurshot eller att förordningen eller inställningen hos gemenskapernas institutioner är uppenbart rättsstridiga.
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen i utökad sammansättning) av den 17 november 1995. - Salt Union Ltd mot Europeiska kommissionen. - Intervention - Språkregler. - Mål T-330/94.



Rättsfallssamling 1995 s. II-02881



Sammanfattning



Nyckelord

1 Förfarande - Intervention - Berörda personer - Tvist om giltigheten av ett beslut om statligt stöd - Talan om ogiltigförklaring av ett beslut av kommissionen om fastställelse av att det inte finns anledning att ingripa avseende ett existerande system för statligt stöd - Företag som mottar statligt stöd enligt detta system - Sammanslutning av företag i en annan medlemsstat som konkurrerar med det företag som mottar ett statligt stöd enligt nämnda system och som har som stadgeenligt ändamål att företräda deras intressen

(EG-stadgan för domstolen, artikel 37; förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 115)

2 Förfarande - Språkregler - Undantag - Villkor

(Förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 35)

Sammanfattning

3 I samband med en talan om ogiltigförklaring av ett beslut av kommissionen att inte, vilket var möjligt enligt artikel 93.1 i fördraget, föreslå åtgärder avseende ett existerande system för statligt stöd kan dels ett företag som mottar statligt stöd enligt detta system, dels en sammanslutning av företag i en annan medlemsstat som konkurrerar med det företag som mottar ett statligt stöd och som har som stadgeenligt ändamål att företräda deras intressen, få tillåtelse att intervenera.

4 Enligt artikel 35.2 b i förstainstansrättens rättegångsregler kan förstainstansrätten tillåta en av intervenienterna att använda ett av denne valt språk som är ett annat än rättegångsspråket, under förutsättning dels att detta språk ingår bland de språk som nämns i artikel 35.1 i de nämnda rättegångsreglerna, dels att förfarandet inte försenas på grund av detta och att de processuella rättigheterna för de huvudsakliga parterna i tvisten inte på annat sätt kränks.

När det är fråga om det muntliga förfarandet bör dessa krav tillämpas flexibelt, om inte de huvudsakliga parterna av befogad anledning motsätter sig detta.
Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 17 februari 1995. - Cascades SA mot Europeiska kommissionen. - Konkurrens - Böter - Bankgaranti - Interimistiskt förfarande. - Mål T-308/94 R.



Rättsfallssamling 1995 s. II-00265



Sammanfattning



Nyckelord

Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställighet - Uppskov med genomförandet av ett beslut i vilket böter åläggs - Villkor för beviljande - Ställande av säkerhet - Upptagande till prövning - Exceptionella omständigheter - Beviljandet av uppskov med att ställa säkerhet underkastas villkor som har till syfte att skydda gemenskapens intressen för det fall sökandens situation försämras under den mellanliggande tiden

(EG-fördraget, art. 185, förstainstansrättens rättegångsregler, art. 104.2)

Sammanfattning

Det finns bara anledning för domaren i det interimistiska förfarandet att bevilja sökandebolaget uppskov med att ställa en bankgaranti till säkerhet för betalningen av de böter som bolaget ålagts, när det föreligger exceptionella omständigheter som bland annat kan bero på att det är omöjligt för bolaget att ställa den begärda garantin.

När det gäller svårigheterna - som sökanden har på grund av sin finansiella situation - att erhålla den bankgaranti som kommissionen kräver kan dessa svårigheter inte anses oöverstigliga endast av det skälet att bankens medverkan förutsätter att andra bolag i företagssammanslutningen som sökanden tillhör gör åtaganden.

Ett uppskov av skyldigheten att ställa en garanti kan motiveras med hänsyn till den tid som är nödvändig för att garantin ska kunna ställas. Beviljandet av uppskov med ställandet av garantin, med anledning av tvångsåtgärden, skall likväl underkastats villkor som syftar till att skydda gemenskapens intressen för det fall sökandens finansiella situation försämras under den mellanliggande tiden.
61993B0561

Ordonnance du Président de la deuxième chambre élargie du Tribunal du 16 oktober 1995. - Tiercé Ladbroke SA mot Europeiska kommissionen. - Avskrivning. - Mål T-561/93.



Rättsfallssamling 1995 s. II-02755
105

Republiken Portugal har medgett att de skattefördelar som föreskrivs i ordning III enligt 2007 och 2013 års beslut avser ”faktisk verksamhet som fysiskt bedrivs på Madeira” och att Republiken Portugal under förhandlingarna om detta system åtog sig att se till att nedsättningarna av inkomstskatt för juridiska personer endast tillämpades på denna verksamhet. Republiken Portugal har emellertid gjort gällande att landet aldrig dolde för kommissionen att skattskyldiga personer med säte eller faktisk ledning i den autonoma regionen Madeira beskattades där för alla sina intäkter. Republiken Portugal har tillagt att ZFM-ordningen enligt de portugisiska myndigheternas uppfattning alltid har varit ägnad att ”fånga” utländska investeringar och utveckla internationella tjänster, och inte att direkt kompensera för de ytterligare kostnader som har samband med situationen i den autonoma regionen Madeira eller att skapa arbetstillfällen. Det är emellertid inte möjligt att skilja tolkningen av 2007 och 2013 års beslut från de portugisiska myndigheternas ställningstaganden under de administrativa förfaranden som ledde fram till dessa beslut, under vilka de föreslog att ZFM-ordningen skulle utvidgas utöver ett strikt proportionellt förhållande till de merkostnader som uppstod för företag som är verksamma i den autonoma regionen Madeira.
7

Den 31 juli 2019 skickade Efsa ett uttalande till kommissionen med titeln ”Statement on the available outcomes of the human health assessment in the context of the pesticides peer review of the active substance chlorpyrifos” (uttalande om de resultat som lagts fram i bedömningen av människors hälsa vid den inbördes granskningen av bekämpningsmedel av det verksamma ämnet klorpyrifos) inom ramen för den inbördes utvärderingen av bekämpningsmedel av det verksamma ämnet klorpyrifos (EFSA Journal 2019; 17(5): 5809) (nedan kallat Efsas uttalande av den 31 juli 2019 om klorpyrifos), i vilket den drog slutsatsen att de tillämpliga villkoren för godkännande med avseende på människors hälsa i artikel 4 i förordning (EG) nr 1107/2009 inte är uppfyllda.
39

Det framgår i förevarande fall av handlingarna i målet att kommissionen för det första, genom beslut av den 28 februari 2020, översände omvandlingstabellen till JR (se punkt 14 ovan). För det andra skickade kommissionen, genom e‑postmeddelande av den 16 juli 2020, en elektronisk kopia av blädderblocket till JR (se punkt 19 ovan). För det tredje fick JR, under videokonferensmötet den 22 juli 2020, en muntlig förklaring av uttagningskommitténs ordförande med en detaljerad bedömning av hennes prestation vid den muntliga presentationen och under intervjun (se punkt 20 ovan). För det fjärde överlämnade kommission till henne, under samma möte, den metod för att avrunda betygen som uttagningskommittén hade använt sig av (se punkt 20 ovan).
23

Vidare konstaterade överklagandenämnden att konkursförvaltaren den 25 oktober 2017 hade begärt att insolvensförfarandet avseende intervenienten skulle föras in i EUIPO:s register, att EUIPO inte hade beaktat denna ansökan, vilken fortfarande var under behandling den 16 april 2018, då ansökan om registrering av överlåtelsen av det aktuella varumärket till klaganden lämnades in, och att EUIPO ändå registrerade bytet av innehavare av detta varumärke genom att samma dag göra två på varandra följande inskrivningar av överlåtelsen av varumärket (först till förmån för Spring Holdings, och därefter till förmån för klaganden). Överklagandenämnden påpekade även att EUIPO några dagar tidigare, det vill säga den 9 april 2018, hade beslutat att ta bort en tidigare inskrivning av den första av dessa överlåtanden till förmån för Spring Holdings, och detta efter att ha informerats av konkursförvaltaren om dels intervenientens konkurs, dels den omständigheten att den gemensamma företrädaren inte hade kunnat företräda Spring Holdings i dess egenskap av överlåtande bolag.
8

Den 28 juni 2018 åtalades A av den åklagare som ledde den förundersökning som avses i punkt 7 ovan. Åtalet, som kompletterades den 24 maj 2019, innehöll tre åtalspunkter. Den första åtalspunkten avsåg godtagandet år 2010 av ett muterbjudande från styrelseordföranden i en annan lettisk bank än sökanden, och av själva mutan, i utbyte mot vilken A tillhandahöll rådgivning i syfte att göra det möjligt för banken att undandra sig FKTK:s tillsyn och avstå från att delta i de av FKTK:s möten under vilka frågor om tillsynen av nämnda bank diskuterades. Den andra åtalspunkten avsåg dels godtagandet, efter den 23 augusti 2012, av ett muterbjudande från vice ordföranden i samma banks styrelse i utbyte mot A:s rådgivning i syfte att få till stånd ett upphävande av de begränsningar av verksamheten som FKTK beslutat om och förhindra ytterligare begränsningar, dels A:s mottagande av betalningen av halva mutbeloppet. Den tredje åtalspunkten avsåg penningtvätt i syfte att dölja ursprunget till, överföringarna av och äganderätten till de medel som betalats ut till A, och som motsvarade den muta som avses i den andra åtalspunkten.
33

Den första grunden avser åtgärder som rör motorvägar som drivs av Autostrade per l’Italia. Sökandena har i detta avseende anfört att kommissionens bedömning att åtgärderna avseende motorvägar som drivs av Autostrade per l’Italia uppfyller kriterierna i meddelandet om ersättning för offentliga tjänster och således är förenliga med den inre marknaden vilar på tre felaktiga antaganden. Det första felaktiga antagandet är att byggarbetena avseende ”Gronda di Genova” bör klassificeras såsom redan planerade arbeten som omfattas av ett koncessionsprojekt som hade beviljats Autostrade per l’Italia redan år 2002, trots att det i själva verket rör sig om ett projekt som är helt nytt i förhållande till gällande koncessioner, vilket kräver ett nytt upphandlingsförfarande. Det andra felaktiga antagandet är att Autostrade per l’Italia ska anses vara koncessionshavare inom ramen för en enda koncession, medan detta bolag i själva verket innehar en rad olika koncessioner. Det tredje felaktiga antagandet är att Autostrade per l’Italia och de italienska myndigheterna beräknat kostnaderna för att genomföra de byggarbeten som motiverade den omtvistade förlängningen på ett korrekt sätt, trots att så inte är fallet. Oberoende av bedömningen av de aktuella antagandena har sökandena dessutom gjort gällande att kommissionens bedömning av de omtvistade åtgärdernas förenlighet med kapitlen 2.2–2.10 i meddelandet om ersättning för offentliga tjänster (se punkt 15 ovan) är behäftad med fel.
96

Det framgår nämligen av förslaget till Europaparlamentets och rådets förordning av den 7 november 2012 om fluorerade växthusgaser (COM/2012/643 final – 2012/0305 (COD)) (nedan kallat förslaget till förordning) att kommissionen stödde sig på arbetsdokumentet av den 7 november 2012 som upprättats av dess tjänstemän (Impact Assessment – Review of Regulation [EC] No 842/2006 on certain fluorinated greenhouse gases) (Konsekvensanalys – Omarbetning av förordning (EG) nr 842/2006) SWD(2012) 364 final) (nedan kallad konsekvensanalysen) som åtföljde nämnda förslag.
73

Vad vidare gäller påståendena om utbyte av kommersiellt känsliga uppgifter, bidrar dessa uppgifter inte på något sätt till en varaktig förändring av kontrollen och de är inte heller nödvändiga för att uppnå detta. De gör det inte heller möjligt att utöva ett avgörande inflytande. Sökandebolaget har i detta sammanhang understrukit att kommissionen i sitt konsoliderade tillkännagivande om behörighet enligt rådets förordning (EG) nr 139/2004 om kontroll av företagskoncentrationer (EUT C 95, 2008, s. 1, nedan kallat det konsoliderade tillkännagivandet) har betecknat en period på ett år som relativt kort och till och med preciserat att en inledande period kan vara i upp till tre år utan att anses utgöra en varaktig förändring av kontrollen (punkt 34 i tillkännagivandet). Samråd som pågick under en begränsad övergångsperiod på fyra månader mellan undertecknandet av aktieförvärvsavtalet och beslutet om godkännande kan inte under några omständigheter anses bidra till en ”varaktig förändring av kontrollen”.
256

I artikel 166 första stycket LIR föreskrivs följande: ”Intäkter från kapitalandelar som innehas av 1. en fullt beskattningsbar association med säte i landet och bildat som någon av de former som anges i bilagan till stycke 10, 2. ett fullt beskattningsbart kapitalbolag med säte i landet som inte anges i bilagan till stycke 10, 3. ett sådant inhemskt fast driftställe för en association som avses i artikel 2 i direktiv [2011/96], 4. ett inhemskt fast driftställe för ett kapitalbolag som har sitt säte i en medlemsstat med vilken Storhertigdömet Luxemburg har ingått ett avtal om undvikande av dubbelbeskattning, 5. ett inhemskt fast driftställe för ett kapitalbolag eller en kooperativ förening som har sitt säte i en stat som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet (EES) men som inte är en medlemsstat i Europeiska unionen, är skattebefriade när mottagaren, den dag då intäkterna ställs till dennes förfogande, innehar eller förbinder sig att inneha denna andel under en oavbruten period om minst tolv månader och andelsinnehavet under hela denna period inte understiger gränsen på 10 procent eller förvärvspriset under 1200000 euro.”
99

För det andra har sökanden anfört att för perioden mellan den 1 mars 2017 och den 19 april 2018, blev endast 41 fall avseende de tolv anläggningar som hade avförts från de omtvistade förteckningarna och som tillhörde sökandena, föremål för en RASFF-varning. Under samma period svarade de aktuella anläggningarna emellertid för 6766 containrar som exporterades till unionen i ett kontrollsystem som innefattade systematiska inspektioner av sändningar som anlände till importtullen. Mellan den 19 juni 2017 (den dag då de brasilianska myndigheterna började kontrollera samtliga sändningar avsedda för export) och den 19 april 2018 blev dessutom nio av sökandenas anläggningar föremål för noll till två RASFF-varningar och två andra anläggningar blev föremål för fyra till sex RASFF-varningar. De brasilianska myndigheternas beslut i mars 2018 att dra in godkännandet för två av sökandenas anläggningar fick för övrigt inte verkan förrän från och med april detta år, vilket innebär att det ringa antalet RASFF-varningar under de tre första månaderna av år 2018 inte kan bero på att godkännandet hade dragits in. Kommissionen tycks däremot inte ha dragit någon slutsats av de 140 RASFF-varningar som utfärdades mellan den 1 mars 2017 och den 19 april 2018, vilka avser anläggningar som inte tillhör sökandena och som inte hade avförts från de omtvistade förteckningarna.
46

Det är riktigt att tribunalen, i sin dom av den 3 maj 2018, Distillerie Bonollo m.fl./rådet (T-431/12, under överklagande, EU:T:2018:251, punkterna 51–53), vilken Bolivarianska republiken Venezuela har hänvisat till, slog fast att även om den direkta påverkan var begränsad till att avse rättsverkningar, borde en talan som väckts av en tillverkare i unionen mot en förordning om införande av antidumpningstullar alltid avvisas, och detsamma skulle gälla en talan som väckts av en konkurrent till mottagaren av ett stöd som förklarats vara förenligt med den inre marknaden efter det att det formella granskningsförfarandet avslutats, samt en talan som väckts av en konkurrent mot ett beslut att förklara en koncentration förenlig med den inre marknaden. I dom av den 13 september 2018, NK Rosneft m.fl./rådet (T-715/14, ej publicerad, under överklagande, EU:T:2018:544, punkterna 80 och 81), och dom av den 13 september 2018, Gazprom Neft/rådet (T-735/14 och T-799/14, EU:T:2018:548, punkterna 88, 89 och 97), vilka just avsåg restriktiva åtgärder, fann tribunalen dessutom att, för att visa att personer som angetts med namn i de aktuella rättsakterna, och som med hjälp av handlingar som förebringats tribunalen hade styrkt att de var verksamma på den marknad som berördes av exportrestriktionerna i fråga, var direkt berörda skulle hänsyn inte enbart tas till restriktionernas verkan på personernas rättsliga ställning, utan även till den faktiska verkan de hade på dessa personer.
16

Det första nationella beslutet var beslut nr 1261 från Secretary of State for the Home Department (Förenade kungarikets inrikesminister) (nedan kallad Home Secretary), av den 29 mars 2001 om ändring av UK Terrorism Act 2000 (Förenade kungariket lag från år 2000 om terrorism), varigenom Hamas-Izz al-Din al-Qassem förbjöds då den ansåg utgöra en organisation som var inblandad i terrorism (nedan kallat Home Secretarys beslut).
70

Vidare framgår det också av rättspraxis att dessa varor, även om ett komplementärt samband mellan armbandsur och klädesartiklar inte kan konstateras för att visa att de är av liknande slag, dock har det gemensamt att de spelar roll för människors utseende och framtoning, varför köpet av dessa varor, åtminstone delvis kan motiveras av den image de ger köparna, och även av strävan efter viss ”estetisk komplementaritet” (se, för ett liknande resonemang och analogt, dom av den 9 juli 2015, CMT/harmoniseringskontoret – Camomilla (Camomilla), T-98/13 och T-99/13, ej publicerad, EU:T:2015:480, punkt 75, och dom av den 28 september 2016, The Art Company B & S/EUIPO – G-Star Raw (THE ART OF RAW), T-593/15, ej publicerad, EU:T:2016:572, punkt 42).