En medlemsstat vars myndigheter har beviljat ett stöd i strid med förfarandereglerna i artikel 88 EG kan åberopa det mottagande företagets skydd för berättigade förväntningar för att vid unionsdomstolen bestrida att ett kommissionsbeslut som förpliktar medlemsstaten att återkräva stödet är giltigt, men detta befriar inte denna stat från att vidta nödvändiga åtgärder för att genomföra beslutet. Med hänsyn till att anmälningsskyldigheten är av avgörande betydelse för att kommissionen ska kunna kontrollera statliga stöd på ett effektivt sätt, och med hänsyn till den tvingande arten av kommissionens kontroll av statligt stöd, kan likväl de företag som mottar stöd i princip endast hysa berättigade förväntningar på att ett stöd är tillåtet om det har lämnats med iakttagande av det förfarande som föreskrivs i artikel 88 EG. En omsorgsfull näringsidkare ska nämligen i normalfallet kunna försäkra sig om att detta förfarande har iakttagits.

Under dessa förhållanden kan ett dröjsmål från kommissionens sida när det gäller att fastställa att ett stöd är rättsstridigt samt att det ska undanröjas och återkrävas av en medlemsstat under vissa omständigheter medföra berättigade förväntningar hos stödmottagarna som hindrar kommissionen från att ålägga den berörda medlemsstaten att kräva tillbaka stödet. Mot bakgrund av de krav som följer av principen om skydd för berättigade förväntningar och av rättssäkerhetsprincipen är följande att säga. En sådan tvetydig situation som skapas av rådets beslut, antagna på förslag från kommissionen, att tillåta en medlemsstat att införa undantag från punktskatt, eller nedsättningar av skattesatsen, i enlighet med direktiv 92/81 om harmonisering av strukturerna för punktskatter på mineraloljor, utgör inte hinder för återkrav av det stöd som beviljats i enlighet med det omtvistade undantaget fram till datumet för publiceringen i Europeiska unionens officiella tidning av beslutet att inleda det formella granskningsförfarandet. Från och med detta datum måste däremot stödmottagaren känna till att för det fall detta stöd utgör statligt stöd måste det godkännas av kommissionen i enlighet med artikel 88 EG. Publiceringen av beslutet att inleda det formella granskningsförfarandet sätter följaktligen stopp för de berättigade förväntningar som stödmottagaren tidigare kunde ha att ett sådant undantag var rättsenligt. En sådan publicering innebär nämligen att all ovisshet – som sammanhänger med ordalydelsen i rådets beslut om godkännande – undanröjs vad gäller att de aktuella åtgärderna, om de utgör statligt stöd, måste godkännas av rådet, i enlighet med artikel 88 EG.

Vad slutligen gäller de exceptionella omständigheter som med bindande verkan skulle kunna ha gett upphov till berättigade förväntningar hos mottagaren av ett olagligt stöd att detta stöd var rättsenligt, saknar en eventuell passivitet från kommissionens sida betydelse när en stödordning inte har anmälts till den. Detta gäller även i ett fall då en stödordning har genomförts utan att medlemsstaten underrättat kommissionen om sin avsikt att genomföra det planerade stödet, vilket krävs enligt dom av den 11 december 1973, Lorenz, 120/73, och följaktligen det förfarande som föreskrivs i artikel 88 EG inte har följts i sin helhet.

(se punkterna 43, 45, 54–56, 81 och 84)