Förslag till avgörande av generaladvokat Jacobs föredraget den 16 mars 1995. - Ministre des finances mot Société Pardo & Fils och Camicas SARL. - Begäran om förhandsavgörande: Cour d'appel de Pau - Frankrike. - Gemensamma tulltaxan - Tulltaxenummer - Drycker - Smaksatt vin av färska druvor - Sangria. - Förenade målen C-59/94 och C-64/94.



Rättsfallssamling 1995 s. I-03159



Generaladvokatens förslag till avgörande

1 Klagandena i målen vid den nationella domstolen, Société Pardo & Fils och Camicas SARL (nedan kallade "Pardo" respektive "Camicas") är franska tullklareringsföretag. År 1988 och 1989 importerade de "sangria" till Frankrike på sina respektive spanska kunders vägnar. Det skall påpekas att tullförbindelserna mellan Spanien och de andra medlemsstaterna vid denna tidpunkt reglerades av övergångsbestämmelser med anledning av Spaniens anslutning till Europeiska gemenskapen. Till följd av detta var vissa varor fortfarande belagda med tullavgift vid handel mellan Spanien och övriga medlemsstater i gemenskapen.

2 Klagandena deklarerade varorna för de franska tullmyndigheterna enligt tulltaxenummer 2205 i Kombinerade nomenklaturen, som gäller "Vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen". De franska tullmyndigheterna bestred denna klassificering. De vidhöll att "sangria" rätteligen skulle klassificeras enligt nummer 2206 som gäller "Andra jästa drycker, t.ex. äppelvin (cider), päronvin och mjöd" vilka är föremål för högre tullavgifter. Denna meningsskiljaktighet ledde till att talan anhängiggjordes vid de franska domstolarna och slutligen till att Cour d'appel de Pau begärde ett förhandsavgörande av en fråga med följande lydelse:

"Skall den dryck som benämns sangria, och som tillverkas av minst 50 procent vin av färska druvor (nummer 2204), klassificeras enligt nummer 2205 eller 2206 i Gemensamma tulltaxan?"

3 Kombinerade nomenklaturen till Gemensamma tulltaxan har fastslagits i bilaga I till rådets förordning (EEG) nr 2658/87 av den 23 juli 1987 om tulltaxe- och statistiknomenklaturen och om Gemensamma tulltaxan(1). Enligt artikel 12 i denna förordning antar kommissionen varje år genom en förordning "en fullständig version av Kombinerade nomenklaturen tillsammans med motsvarande autonoma och konventionella tullsatser som i Gemensamma tulltaxan, i dess lydelse efter de åtgärder som har vidtagits av rådet eller kommissionen". Under den tidsperiod då den omtvistade importen skedde återfanns de tillämpliga versionerna av Kombinerade nomenklaturen i den ursprungliga förordningen nr 2658/87 och i bilaga I till kommissionens förordning (EEG) nr 3174/88 av den 21 september 1988(2). De relevanta numren var till sin lydelse identiska i de två förordningarna.

4 Domstolen har konsekvent fastslagit att det avgörande kriteriet för tulltaxeklassificeringen av varor skall sökas i varornas objektiva karakteristika och egenskaper, såsom dessa anges i numren och undernumren i Kombinerade nomenklaturen och i bestämmelserna till varje avsnitt eller kapitel(3).

5 Vad gäller de ifrågavarande varornas objektiva karakteristika och egenskaper innehåller begäran om förhandsavgörande inte särskilt många upplysningar, annat än att varorna utgörs av en dryck av en sort som benämns "sangria" och som innehåller mer än 50 procent vin av färska druvor. Ytterligare upplysningar finns i den franska regeringens yttrande, vari anges att ingen av parterna förefaller att bestrida den analys som utförts av "Commission de conciliation et d'expertise douanière", enligt vilken den produkt som hade importerats under benämningen "sangria" var en blandning av vin, vatten, socker och fruktextrakt. Frankrikes regering har också gjort gällande att produkten innehöll mellan 30 och 36 procent vatten och hade en alkoholhalt av 6,97 volymprocent.

6 I den ordbok som utges av Real Academia Española definieras sangria som en uppfriskande dryck som består av vatten och vin med socker och citron och andra tillsatser. En väsentligen motsvarande, om än något mer utförlig, definition av sangria återfinns i artikel 2.3 a i rådets förordning (EEG) nr 1601/91 av den 10 juni 1991 om allmänna bestämmelser för definition, beskrivning och presentation av aromatiserade viner, aromatiserade vinbaserade drycker och aromatiserade drinkar baserade på vinprodukter(4). Enligt denna bestämmelse är sangria "en dryck som framställs av vin, aromatiserat genom tillsats av naturliga citrusfruktextrakt eller essenser, med eller utan saft av sådana frukter och eventuellt med tillsats av kryddor, sötad och med tillsats av CO2 och med en verklig alkoholhalt av lägre än 12 volymprocent". Av artikel 4.2 framgår tydligt att vatten får tillsättas, under förutsättning att det inte ändrar dryckens karaktär. Även om förordningen inte var i kraft vid den tidpunkt då de ifrågavarande varorna importerades, kan den indirekt vara relevant i ett hänseende. Jag skall återvända till detta längre fram (se punkt 11 nedan).

7 Det är otvivelaktigt så, att om den ifrågavarande sangrian inte innehöll vatten och socker skulle den klassificeras enligt nummer 2205 i Kombinerade nomenklaturen. Den skulle i så fall fullständigt motsvara beskrivningen "vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen". Frågan är huruvida tillsatsen av vatten och socker påverkar denna klassificering. I detta sammanhang är de allmänna bestämmelserna för tolkning av Kombinerade nomenklaturen som anges i avsnitt I A i del 1 i bilaga I, som innehåller Kombinerade nomenklaturen, av värde. I regel 2 b i de allmänna bestämmelserna föreskrivs följande:

"Anges ett visst material eller ämne i ett tulltaxenummer skall materialet eller ämnet klassificeras enligt detta tulltaxenummer även i blandning eller förening med andra material eller ämnen. Anges varor av ett visst material eller ämne i ett tulltaxenummer skall varor som helt eller delvis består av detta material eller ämne klassificeras enligt detta tulltaxenummer. Klassificeringen av varor som består av mer än ett material eller ämne regleras närmare av regel 3".

8 I regel 3 anges att:

"När vid tillämpning av regel 2 b, eller i annat fall, två eller flera tulltaxenummer kan komma ifråga för en vara gäller följande:

a) Det tulltaxenummer som har den mest specificerade varubeskrivningen skall tillämpas framför ett tulltaxenummer som har en mera allmän varubeskrivning. När det i var och en av två eller flera tulltaxenummer anges endast en del av de material eller ämnen som ingår i en blandning eller i en sammansatt vara eller endast en del av de artiklar som ingår i en sats för försäljning i detaljhandeln, skall dock dessa tulltaxenummer anses ha lika specificerad varubeskrivning, även om ett av tulltaxenumren ger en fullständigare eller noggrannare beskrivning än något av de andra.

b) Blandningar, varor som består av olika material eller är sammansatta av olika beståndsdelar samt varor i satser för försäljning i detaljhandeln vilka inte kan klassificeras med ledning av regel 3 a, skall såvitt möjligt klassificeras som om de bestod av det material eller den beståndsdel som ger blandningen, varan eller satsen dess huvudsakliga karaktär.

c) När en vara inte kan klassificeras med ledning av 3 a eller 3 b, skall det tulltaxenummer tillämpas som står sist av de tulltaxenummer som skäligen kan komma ifråga."

9 Det följer av regel 3 b att klassificeringen av sangria beror på det material eller den beståndsdel som ger den dess huvudsakliga karaktär. Jag anser att de material som ger sangria, som innehåller mer än 50 procent vin av färska druvor, dess huvudsakliga karaktär, i princip skall vara just detta vin samt det fruktextrakt det är smaksatt med. Vatten och socker kan inte, utom då det tillsätts i mycket stora mängder, förändra dryckens huvudsakliga karaktär. Det är inte troligt att vatten skulle kunna ha en sådan påverkan eftersom det till sin karaktär är neutralt. Således upphör exempelvis inte whisky att vara whisky bara för att den spätts ut med vatten. Samma sak kan sägas gälla socker. Tillsats av socker eller något annat sötningsmedel i rimliga mängder förändrar troligen inte en drycks huvudsakliga karaktär, åtminstone inte på ett sådant sätt att den kommer att klassificeras enligt ett annat nummer i Kombinerade nomenklaturen. Vermut blir exempelvis inte cider eller päronvin endast därför att socker tillsätts - den blir sötad vermut.

10 Av det ovan anförda följer att sangria av den sort som beskrivits omfattas av nummer 2205. Att sangria skall klassificeras enligt nummer 2205 bekräftas i de allmänna bestämmelser för tolkning som utfärdats av kommissionen, enligt vilka nummer 2205 omfattar vinbaserade drycker som benämns "sangria" och som är smaksatt med exempelvis citron eller apelsin. I de förklarande anmärkningarna som utgivits av tullsamarbetsrådet, och som kan användas som hjälpmedel för tolkning av Kombinerade nomenklaturen, finns ytterligare stöd för detta(5). Enligt anmärkningarna till nummer 2204 utesluts från detta nummer "vinbaserade drycker som omfattas av nummer 2205". Med uttrycket "vinbaserade" antyds att de drycker som omfattas av nummer 2205 får innehålla en viss mängd vätska som inte är vin, särskilt vatten. På liknande sätt utesluts enligt de förklarande anmärkningarna till nummer 2208 "vermut och andra vinbaserade aperitifer av färska druvor (nummer 2205)".

11 Ytterligare stöd för den ståndpunkt som ovan intagits finns i två förordningar som har antagits efter importen av de ifrågavarande varorna, nämligen förordning nr 1601/91, som jag redan hänvisat till, och kommissionens förordning (EEG) nr 2593/93 av den 21 september 1993 om ändring av bilaga I till förordning nr 2658/87(6). Den definition av sangria som ges i den förstnämnda förordningen (se ovan punkt 6) är inte omedelbart relevant eftersom den - oaktat förordningen av tidsmässiga skäl inte kan tillämpas - inte åsyftar att avgöra innebörden av de begrepp som används i Kombinerade nomenklaturen, utan endast att avgöra vad som lagenligt kan beskrivas som sangria. Detta framgår klart av artikel 6, enligt vilken användningen av de beskrivningar som anges i artikel 2 är förbehållen de drycker som omnämns i denna. Det är emellertid intressant att notera att det i artikel 4.2 anges att vatten får tillsättas varje dryck som anges i förordningen, således inbegripet vermut, som definieras i artikel 2.2 a. Detta under förutsättning att det tillsatta vattnet inte ändrar dryckens karaktär. Det är således klart att det enligt gemenskapsrätten, åtminstone år 1991, ansågs att tillsatsen av vatten inte i sig förändrade vermut på så sätt att den kom att utgöra en annan sorts dryck. I det avseendet uttryckte gemenskapslagstiftaren endast en logisk ståndpunkt som även var gällande vid tiden för den aktuella importen.

12 Vad förordning nr 2593/93 anbelangar, insätts genom dess artikel 1 ännu en "kompletterande anmärkning" i kapitel 22 i Kombinerade nomenklaturen, vari anges att

"Endast vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen, med en verklig alkoholhalt av minst 7 volymprocent, skall anses utgöra produkter enligt nr 2205".

Det förefaller som att för det fall förordning nr 2593/93 hade varit i kraft vid tidpunkten för de aktuella omständigheterna, skulle varorna i fråga inte ha klassificerats enligt nummer 2205 eftersom deras alkoholhalt, enligt den analys Frankrikes regering hänvisat till, var något lägre än 7 volymprocent. Turligt nog för klagandena i målen vid den nationella domstolen kan denna förordning, såsom framgår av domen i målet Biegi(7), inte ha retroaktiv verkan. Där uttalade domstolen att "en förordning vari villkoren för klassificering enligt ett tulltaxenummer eller undernummer preciseras är av lagstiftande natur och kan inte ha retroaktiv verkan"(8). Det är emellertid intressant att notera att det i det andra övervägandet i ingressen till förordning nr 2593/93 anges att:

"för att säkerställa en enhetlig tillämpning av Kombinerade nomenklaturen skall bestämmelser antas avseende klassificeringen av vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen, som omfattas av nummer 2205 i Kombinerade nomenklaturen ... smaksatta viner får innehålla bland annat avsevärda mängder tillsatt vätska, såsom fruktjuicer, saft och vatten och ... det kan därför vara svårt att särskilja dem från blandningar av jästa och alkoholfria drycker som omfattas av nummer 2206 i Kombinerade nomenklaturen..."

Detta ger ytterligare stöd för ståndpunkten att tillsatsen av vatten inte i sig hindrar att smaksatt vin omfattas av nummer 2205. I detta hänseende kan uttalandet i ingressen betraktas som enbart ett påstående och kan därför vara relevant för omständigheter som ägde rum innan förordningen antogs. Detsamma kan naturligtvis inte gälla för fastställandet av en lägsta alkoholhalt.

13 Frankrikes regering har i sitt yttrande hänvisat till ett beslut om klassificering som godtagits av Nomenklaturkommittén för Gemensamma tulltaxan, enligt vilket en kolsyrad dryck som innehåller vin (cirka 40 procent), sockerlag (cirka 10 procent), naturliga aromämnen (cirka 2 procent), små mängder kaliumsorbat och citronsyra samt vatten, skall klassificeras enligt nummer 2207 (vilket i den gamla versionen av Kombinerade nomenklaturen motsvarar nuvarande nummer 2206)(9). Oavsett vilken betydelse nämnda beslut skall tillmätas kan det inte enligt min mening påverka klassificeringen av varorna i detta mål. Det är tillräckligt att konstatera att den sangria som importerades av Pardo och Camicas innehåller avsevärt mer vin.

Förslag till avgörande

14 Jag är följaktligen av den åsikten att den fråga som Cour d'appel de Pau ställt skall besvaras på följande sätt:

Uttrycket "vermut och annat vin av färska druvor, smaksatt med växter eller aromatiska ämnen" i nummer 2205 i Kombinerade nomenklaturen till Gemensamma tulltaxan, såsom den anges bilaga I till i rådets förordning (EEG) nr 2658/87 och i bilaga I till kommissionens förordning (EEG) nr 3174/88, skall tolkas så, att det omfattar en dryck som benämns sangria, som till mer än 50 procent består av vin av färska druvor samt vatten, socker och fruktextrakt.

(1) - EGT nr L 256, 1987, s. 1.

(2) - EGT nr L 298, 1988, s. 1.

(3) - Se till exempel dom av den 7 maj 1991, Post (C-120/90, Rec. s. I-2391, punkt 11).

(4) - EGT nr L 149, 1991, s. 1.

(5) - Se exempelvis dom av den 18 september 1990, Vismans Nederland (C-265/89, Rec. s. I-3411, punkt 18).

(6) - EGT nr L 238, 1993, s. 18.

(7) - Dom av den 28 mars 1979 (158/78, Rec. s. 1103).

(8) - Ibid, punkt 11.

(9) - EGT nr C 222, 1987, s. 2.