ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Artikel 107.6 i förordning nr 574/72, i dess ändrade och uppdaterade lydelse enligt förordning nr 118/97, ändrad genom förordning nr 1386/2001, ska tolkas så, att valutaomräkningen avseende familjebidrag till en gränsarbetare vars familjemedlemmar bor i en annan medlemsstat än anställningsstaten vid beräkningen av tilläggsbeloppet för familjebidrag enligt artikel 10.1 a i förordningen ska ske enligt den officiella växelkursen per den dag då dessa bidrag betalades ut av den medlemsstat där den anställde förvärvsarbetar.

Ordalydelsen i artikel 107.6 i förordning nr 574/72 innebär nämligen att omräkningen på ett ovillkorligt sätt kopplas till den officiella växelkursen per utbetalningsdagen. Artikeln ska därmed förstås så, att den syftar på omräkningen av förmåner som betalas av anställningsstaten i den mån som denna utbetalning görs under alla omständigheter, medan utbetalning av förmåner som föreskrivs av bosättningsstaten endast görs under preciserade villkor, vilket innebär att den är villkorad och oviss.

Denna tolkning säkerställer dessutom den ändamålsenliga verkan av regler om förbud mot kumulering, såsom den regel som föreskrivs i artikel 10.1 a i förordning nr 574/72, vilka syftar till att säkerställa att mottagaren av de förmåner som utbetalas av flera medlemsstater erhåller ett totalt belopp som motsvarar den mest förmånliga förmånen som denne har rätt till i enlighet med lagstiftningen i en enda av dessa stater

(se punkterna 45, 46 och 48 samt punkt 2 i domslutet)
8

Skäl 6 i förordning nr 530/2008 har följande lydelse: ”De uppgifter som kommissionen förfogar över och de uppgifter som har erhållits av kommissionens inspektörer under deras besök i de berörda medlemsstaterna visar att de fiskemöjligheter för blåfenad tonfisk i Atlanten öster om longitud 45° V och i Medelhavet som tilldelats snörpvadsfartyg som är registrerade i Grekland, Frankrike, Italien, Cypern och Malta eller seglar under dessa medlemsstaters flagg anses vara uttömda den 16 juni 2008 och att de fiskemöjligheter för samma bestånd som tilldelats snörpvadsfartyg som är registrerade i Spanien eller seglar under spansk flagg anses vara uttömda den 23 juni 2008.”
7

Punkterna 1–3 i bilaga 3 till direktiv 91/676, vilken har rubriken ”Åtgärder som skall ingå i åtgärdsprogram enligt artikel 5.4 a”, har följande lydelse: ”1. Åtgärderna skall omfatta regler om 1) tidsperioder när spridning på mark av vissa typer av gödselmedel är förbjuden, 2) stallgödselbehållarnas lagringskapacitet, vilken skall överstiga den som erfordras för lagring under den längsta period som det i ett känsligt område är förbjudet att sprida gödselmedel, utom i fall då det kan visas för den behöriga myndigheten att den mängd gödsel som överstiger lagrings-kapaciteten kan bortskaffas på ett sådant sätt att miljön inte kommer till skada, 3) att begränsa spridning på mark av gödselmedel enligt god jordbrukssed och med beaktande av det känsliga områdets egenskaper, särskilt i fråga om a) markbeskaffenhet, jordtyp och lutning, b) klimatförhållanden, nederbörd och bevattning, c) markanvändning och jordbruksmetoder, inbegripet växtföljd, och med utgångspunkt från en balans mellan i) grödans beräknade kvävebehov, och ii) kvävetillförseln till grödorna från jorden och från gödselmedel motsvarande — den mängd kväve som finns i jorden vid den tidpunkt då grödans kvävebehov ökar väsentligt (återstående mängder vid slutet av vintern) — det kväve som tillförs via nettomineraliseringen av jordens förråd av organiskt kväve, — tillförsel av kväveföreningar via stallgödsel, — tillförsel av kväveföreningar via handelsgödsel och annat gödselmedel. 2. Dessa åtgärder skall säkerställa att den mängd stallgödsel som för varje gård eller djurbesättning årligen sprids på marken, inbegripet det som djuren själva tillför, inte överskrider en viss mängd per hektar. Den fastställda mängden per hektar skall vara den mängd gödsel som innehåller 170 kg N. Dock får medlemsstaterna a) under det första fyraåriga åtgärdsprogrammet tillåta en mängd gödsel som innehåller högst 210 kg N, b) under och efter det första fyraåriga åtgärdsprogrammet fastställa andra mängder än de ovan angivna. Dessa mängder skall fastställas på ett sådant sätt att det inte inverkar på möjligheten att uppnå de syften som anges i artikel 1 och skall bestämmas med utgångspunkt från objektiva kriterier, exempelvis — lång vegetationsperiod, — grödor med stor kväveupptagningsförmåga, — högt nederbördsöverskott i det känsliga området, — jordar med exceptionellt stor denitrifikationskapacitet. – Om en medlemsstat tillåter en annan mängd enligt andra stycket led b, ska den underrätta kommissionen, som ska granska om åtgärden är berättigad i enlighet med det föreskrivande förfarande som avses i artikel 9.2. 3. Medlemsstaterna får beräkna de mängder som avses i punkt 2 med utgångspunkt från antalet djur. …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, WPCS (UK) Finance Ltd, AS Watson Card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd och Superdrug Stores plc och, å andra sidan, Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs angående tillämpningen av lagstiftningen om koncernavdrag inom ramen för ett konsortium.
2

High Courts begäran (mål C‑293/12) har framställts i ett mål mellan, å ena sidan, Digital Rights Ireland Ltd (nedan kallat Digital Rights) och, å andra sidan, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Commissioner of the Garda Síochána, Irland och Attorney General. Målet avser lagenligheten av nationella lagstiftnings- och myndighetsåtgärder som vidtagits beträffande lagringen av uppgifter om elektroniska kommunikationer.
7

I artikel 7.1 och 7.2 i direktivet anges följande: ”1. Varje unionsmedborgare skall ha rätt att uppehålla sig inom en annan medlemsstats territorium under längre tid än tre månader om den berörda personen a) är anställd eller egenföretagare i den mottagande medlemsstaten, eller b) för egen och sina familjemedlemmars räkning har tillräckliga tillgångar för att inte bli en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under vistelsen, samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten, eller c) — är inskriven vid en privat eller statlig institution, som är erkänd eller finansierad av den mottagande medlemsstaten på grundval av dess lagstiftning eller administrativa praxis, med huvudsyftet att bedriva studier eller genomgå en yrkesutbildning — samt har en heltäckande sjukförsäkring som gäller i den mottagande medlemsstaten samt avger en försäkran till den behöriga nationella myndigheten, i form av en förklaring eller på något annat valfritt likvärdigt sätt, om att han har tillräckliga tillgångar för att kunna försörja sig själv och familjen, så att de inte blir en belastning för den mottagande medlemsstatens sociala biståndssystem under deras vistelseperiod, eller d) är familjemedlem som följer med eller ansluter sig till en unionsmedborgare som uppfyller kraven i a, b eller c. 2. Uppehållsrätten enligt punkt 1 skall även omfatta familjemedlemmar som inte är medborgare i en medlemsstat när de följer med eller ansluter sig till unionsmedborgaren i den mottagande medlemsstaten, förutsatt att unionsmedborgaren uppfyller villkoren i punkt 1 a, 1 b eller 1 c.”
25

Arbeidshof te Antwerpen har mot denna bakgrund beslutat att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfråga till domstolen: ”Utgör bestämmelserna i § 1 och § 2 punkt 4 i ramavtalet … hinder mot att den [schablon]ersättning – som ska utges till en arbetstagare som är tillsvidareanställd på heltid och som, utan att grundade eller tillräckliga skäl föreligger, ensidigt sägs upp av arbetsgivaren under en period under vilken arbetstagarens arbetstid minskats med 20 och/eller 50 procent med anledning av föräldraledighet – beräknas på grundval av den lön som ska betalas ut under den tid då arbetstiden minskats, när arbetstagaren skulle ha haft rätt till ersättning motsvarande heltidslönen om arbetstiden hade minskats med 100 procent?”
3

De fyra Genèvekonventionerna av den 12 augusti 1949, det vill säga första Genèvekonventionen angående förbättrande av sårades och sjukas behandling vid stridskrafterna i fält, andra Genèvekonventionen angående förbättrande av behandlingen av sårade, sjuka och skeppsbrutna tillhörande stridskrafterna till sjöss, tredje Genèvekonventionen angående krigsfångars behandling respektive fjärde Genèvekonventionen angående skydd för civilpersoner under krigstid (nedan kallade de fyra Genèvekonventionerna), har en gemensam artikel 3, med följande lydelse: ”För den händelse väpnad konflikt, som icke är av internationell karaktär, uppkommer på en av de höga fördragsslutande parternas territorium, skall varje part i konflikten vara skyldig att tillämpa åtminstone följande bestämmelser: 1) Personer, som icke direkt deltaga i fientligheterna, däribland medlemmar av stridskrafterna, som nedlagt vapnen, och personer, som försatts ur stridbart skick genom sjukdom, sårskada, fångenskap eller av varje annat skäl, skola under alla förhållanden behandlas med humanitet ... I detta syfte äro och förbliva i vad avser ovannämnda personer följande handlingar ... förbjudna a) våld mot liv och person ... ... c) kränkning av den personliga värdigheten, särskilt förödmjukande och nedsättande behandling; ...”
17

I artikel 4 i beslut 2010/413 anges följande: ”1. Försäljning, leverans eller överföring av viktig utrustning och teknik till följande nyckelsektorer inom olje- och naturgasindustrin i Iran, eller till iranska eller iranskägda företag med verksamhet inom dessa sektorer utanför Iran, från medlemsstaternas medborgare, eller från medlemsstaternas territorium, eller med användning av fartyg eller luftfartyg som står under medlemsstaternas jurisdiktion ska vara förbjuden, vare sig utrustningen och tekniken har ursprung i medlemsstaternas territorium eller inte: a) Raffinering. b) Flytande naturgas. c) Prospektering. d) Produktion. Unionen ska vidta de åtgärder som krävs för att fastställa vilka relevanta artiklar som ska omfattas av denna bestämmelse. 2. Det ska vara förbjudet att till företag i Iran med verksamhet inom de nyckelsektorer inom olje- och naturgasindustrin i Iran som avses i punkt 1, eller till iranska eller iranskägda företag med verksamhet inom dessa sektorer utanför Iran tillhandahålla: a) tekniskt bistånd eller utbildning och andra tjänster rörande viktig utrustning och teknik enligt punkt 1, b) finansiering eller ekonomiskt bistånd för all försäljning, leverans, överföring eller export av viktig utrustning och teknik enligt punkt 1 eller att tillhandahålla dithörande tekniskt bistånd eller utbildning. 3. Det ska vara förbjudet att medvetet eller avsiktligt delta i verksamhet vars mål eller konsekvenser är ett kringgående av de förbud som avses i punkterna 1 och 2”.
25

I domen i målet Cicala har EU-domstolen – med stöd av de uppgifter som lämnas i begäran om förhandsavgörande och de skriftliga yttranden som har inkommit till EU-domstolen från Regione Siciliana, den italienska regeringen och Europeiska kommissionen – bland annat fastställt att lag nr 241/1990 inte innehåller uppgifter som är tillräckligt precisa och av vilka man skulle kunna sluta sig till att den nationella lagstiftaren, genom hänvisningen i artikel 1 till de principer som följer av unionsrätten, såvitt avser motiveringsskyldigheten, har avsett att hänvisa till innehållet i artikel 296 andra stycket FEUF och artikel 41.2 c i stadgan eller till andra bestämmelser i unionsrätten som rör skyldigheten att motivera rättsakter, i syfte att inhemska situationer och situationer som regleras av unionsrätten ska behandlas på samma sätt. Under dessa omständigheter har EU-domstolen förklarat sig sakna behörighet att pröva de frågor som ställts av Corte dei conti, sezione giurisdizionale per la Regione Siciliana.
6

Artikel 21 i direktiv 2009/103, med rubriken ”Skaderegleringsrepresentanter”, har följande lydelse ”1. Varje medlemsstat ska vidta alla nödvändiga åtgärder för att säkerställa att alla försäkringsföretag som täcker de risker som klassificeras i klass 10 under punkt A i bilagan till direktiv 73/239/EEG, utom fraktförares ansvar, utser en skaderegleringsrepresentant i varje medlemsstat utom den där de fick sin officiella auktorisation. Skaderegleringsrepresentanten ska ha ansvaret för att handlägga och reglera ersättningsanspråk som uppstår genom olyckor i sådana fall som avses i artikel 20.1. Skaderegleringsrepresentanten ska vara bosatt eller etablerad i den medlemsstat där han är utsedd. ... 4. Skaderegleringsrepresentanten ska vid sådana ersättningsanspråk samla in all nödvändig information med anknytning till regleringen av anspråken och vidta nödvändiga åtgärder för att förhandla fram en reglering av anspråken. Kravet på att en skaderegleringsrepresentant ska utses ska inte frånta den skadelidande eller dennes försäkringsföretag rätten att väcka talan direkt mot den som har orsakat olyckan eller dennes försäkringsföretag. 5. Skaderegleringsrepresentanterna ska ha tillräckliga befogenheter för att företräda försäkringsföretaget gentemot skadelidande i sådana fall som avses i artikel 20.1 och för att tillmötesgå deras anspråk till fullo. De måste kunna behandla ärendet på det eller de språk som är officiella i den medlemsstat där den skadelidande har sin stadigvarande bostad. ...”
8

I artikel 34 i direktiv 2005/36, med rubriken ”Grundläggande tandläkarutbildning”, föreskrivs följande: ”1. För att bli antagen till grundläggande tandläkarutbildning skall sökanden inneha ett examensbevis eller bevis på formella kvalifikationer som berättigar honom/henne att bli antagen till den aktuella utbildningen vid universitet eller vid högskolor som tillerkänts likvärdig ställning i en medlemsstat. 2. Den grundläggande tandläkarutbildningen skall omfatta minst fem års studier på heltid med teoretisk och praktisk undervisning, som skall omfatta minst den utbildningsplan som anges i punkt 5.3.1 i bilaga V, vid universitet, högskola som tillerkänts likvärdig ställning eller under tillsyn av ett universitet. … 3. Den grundläggande tandläkarutbildningen skall garantera att den blivande tandläkaren har förvärvat följande kunskaper och färdigheter: a) Nöjaktiga kunskaper om de vetenskaper som tandläkarverksamheten bygger på och god insikt i vetenskapliga metoder inklusive principerna för värdering av biologiska funktioner, utvärdering av vetenskapligt vedertagna fakta och analys av data. b) Nöjaktiga kunskaper om friska och sjuka människors kroppskonstitution, fysiologi och beteende samt den fysiska och sociala miljöns påverkan på människans hälsotillstånd, i den mån dessa faktorer påverkar tandläkarverksamheten. c) Nöjaktiga kunskaper om tändernas, munnens, käkarnas och omkringliggande vävnaders anatomi och funktioner, i såväl friskt som sjukt tillstånd, och deras förhållande till patientens allmänna hälsotillstånd samt fysiska och sociala välbefinnande. d) Nöjaktiga kunskaper om kliniska vetenskapsgrenar och metoder som ger tandläkaren en sammanhängande bild av anomalier, skador och sjukdomar i tänderna, munnen, käkarna och omkringliggande vävnader och av förebyggande, diagnostisk och terapeutisk tandläkarverksamhet. e) Nöjaktig klinisk erfarenhet under lämplig handledning. Utbildningen skall ge den blivande tandläkaren de färdigheter som är nödvändiga för att utöva all verksamhet som innebär förebyggande, diagnos och behandling av anomalier och sjukdomar i tänder, mun, käkar och omkringliggande vävnader.”
18

Förfarandet för beviljande av stabilitetsstöd till en ESM-medlem beskrivs i artikel 13 i ESM-fördraget enligt följande: ”1. En ESM-medlem får rikta en begäran om stabilitetsstöd till ESM-rådets ordförande. En sådan begäran ska innehålla uppgift om tänkbara finansiella stödinstrument. Efter att ha mottagit en sådan begäran ska ESM-rådets ordförande ge Europeiska kommissionen i uppdrag att, i samarbete med ECB, göra följande: a) Bedöma om det föreligger en risk för den finansiella stabiliteten i euroområdet som helhet, eller i dess medlemsstater, om inte ECB redan har lämnat in en analys enligt artikel 18.2. b) Bedöma huruvida den offentliga skulden är hållbar. När så är lämpligt och möjligt, väntas en sådan bedömning genomföras tillsammans med [Internationella valutafonden (IMF)]. c) Bedöma den berörda ESM-medlemmens faktiska eller potentiella finansieringsbehov. 2. På grundval av begäran från ESM-medlemsstaten och bedömningen enligt punkt 1 får ESM-rådet besluta att, i princip, bevilja stabilitetsstöd till den berörda ESM-medlemmen i form av en finansiell stödfacilitet. 3. Om ett beslut enligt punkt 2 antas ska ESM-rådet ge Europeiska kommissionen i uppdrag att – i samarbete med ECB och, när så är möjligt, tillsammans med IMF – med den berörda ESM-medlemmen förhandla fram ett samförståndsavtal som anger de villkor som är förbundna med den finansiella stödfaciliteten. Innehållet i samförståndsavtalet ska avspegla hur allvarliga de svagheter som ska åtgärdas är och det valda ekonomiska stödinstrumentet. Parallellt ska ESM:s verkställande direktör utarbeta ett förslag till avtal om en finansiell stödfacilitet, inbegripet finansiella och andra villkor och valet av instrument, som ska antas av ESM-rådet. Samförståndsavtalet ska vara fullt förenligt med de åtgärder för samordning av den ekonomiska politiken som avses i EUF-fördraget, särskilt med varje akt i EU-rätten, inklusive varje yttrande, varning, rekommendation eller beslut som riktas till den berörda ESM-medlemmen. 4. Europeiska kommissionen ska underteckna samförståndsavtalet på ESM:s vägnar, under förutsättning att de villkor som fastställs i punkt 3 är uppfyllda och ESM-rådet har gett sitt godkännande. 5. Styrelsen ska godkänna avtalet om en finansiell stödfacilitet med detaljerade uppgifter om de finansiella aspekterna av det stabilitetsstöd som ska beviljas samt, i tillämpliga fall, den första delutbetalningen av stödet. 6. ESM ska upprätta ett lämpligt varningssystem för att säkerställa att ESM i tid erhåller eventuella återbetalningar som den ESM-medlem som får stabilitetsstödet ska göra. 7. Europeiska kommissionen ska – i samarbete med ECB och, när så är möjligt, tillsammans med IMF – få i uppdrag att övervaka efterlevnaden av de villkor som är förbundna med den finansiella stödfaciliteten.”
63

Den hänskjutande domstolen har ställt den andra och den tredje frågan, som ska prövas samtidigt, för att få klarhet i huruvida artikel 18 FEUF ska tolkas så, att den utgör hinder mot lagstiftning i en medlemsstat A som kräver, vid äventyr av böter, att ett lufttrafikföretag med en operativ licens utfärdad i en medlemsstat B ska ha tillstånd för att flyga in i den medlemsstat A:s luftrum i samband med icke regelbundna flygtransporter från ett tredjeland till medlemsstat A, trots att ett sådant tillstånd inte krävs för lufttrafikföretag med en operativ licens utfärdad av medlemsstat A, och enligt vilken ett sådant tillstånd endast beviljas under förutsättning att en förklaring ges in som visar att lufttrafikföretag med en operativ licens utfärdad av medlemsstat A inte är villiga eller saknar möjlighet att genomföra dessa flygningar.
62

Tribunalen tillade emellertid i punkt 55 i den överklagade domen att Portieljes enda verksamhet bestod i att under bolagsstämman för Gosselins aktieägare utöva den rösträtt som är förbunden med de aktuella aktierna och att ”[d]en enda möjlighet som Portielje hade att påverka Gosselins policy var således att använda sig av denna rösträtt under bolagets stämma”. Tribunalen angav att det emellertid var styrkt att det under den aktuella överträdelseperioden (den 1 januari 2002–18 september 2002) inte hölls någon bolagsstämma för Gosselins aktieägare. I punkt 56 i denna dom anförde tribunalen vidare att Portielje inte ändrat sammansättningen i Gosselins styrelse under den aktuella perioden. Den framhöll härvid att ”Gosselins styrelseledamöter [redan] hade … valts innan Portielje började förvalta aktierna i Gosselin” och att ”[d]enna tidssekvens visar att den omständigheten att de var ledamöter i styrelsen inte innebär att Portielje utövade ett avgörande inflytande”.
5

16 § BAföG, som har rubriken ”Tid för vilken stöd för studier i utlandet beviljas”, innehåller följande föreskrifter: ”1. Studiestöd beviljas under högst ett år för sådan utbildning i utlandet som avses i 5 § andra stycket punkt 1 eller 5 § femte stycket … ... 3. I de fall som avses i 5 § andra stycket punkterna 2 och 3 beviljas studiestöd utan den begränsning i tiden som anges i första och andra styckena. I de fall som anges i 5 § andra stycket punkt 3 beviljas dock studiestöd under mer än ett år endast om den studerande, då denne inledde sin utlandsvistelse, efter den 31 december 2007, varit stadigvarande bosatt i Tyskland under minst tre år.”
12

Conseil d’État anser att den grund som FranceAgriMer anfört ger upphov till en fråga om tolkningen av artikel 2.4 i förordning nr 4045/89 och har därför beslutat att vilandeförklara målen och ställa följande frågor, vilka är identiska i målen C-671/11–C-676/11, till EU-domstolen: ”På vilket sätt kan en medlemsstat utnyttja möjligheten i artikel 2.4 i [förordning nr 4045/89] att förlänga den granskade perioden ’till att omfatta perioder … som föregår eller följer på tolvmånadersperioden’, med beaktande av, å ena sidan, behovet av att skydda Europeiska gemenskapernas finansiella intressen och, å andra sidan, rättssäkerhetsprincipen och kravet att tillsynsmyndigheterna inte ska ges obegränsad behörighet? I synnerhet: — Måste den granskade perioden i alla händelser löpa ut under den tolvmånadersperiod som föregår den så kallade granskningsperioden, under vilken granskningen utförs, vid äventyr av att granskningen annars är rättsstridig, vilket kan åberopas av det granskade företaget mot det beslut som granskningen leder till? — För det fall föregående fråga besvaras jakande, hur ska den i [förordning nr 4045/89] uttryckligen föreskrivna möjligheten att förlänga den granskade perioden till att även avse perioder som ’följer på tolvmånadersperioden’ förstås? — För det fall den första delfrågan besvaras nekande, måste den granskade perioden likväl inkludera en tolvmånadersperiod som löper ut under den granskningsperiod som föregår den granskningsperiod under vilken granskningen företas, vid äventyr av att granskningen annars är rättsstridig, vilket kan åberopas av det granskade företaget mot det beslut som granskningen leder till, eller kan granskningen endast avse en period som löper ut före den föregående granskningsperiodens början?”
26

Jyske underrättade i skrivelse av den 23 februari 2007 Servicio Ejecutivo om att Jyske hade begärt ett utlåtande från sin tillsynsmyndighet, Financial Services Commission, i syfte att utröna huruvida bolaget kunde lämna de begärda uppgifterna utan att bryta mot bestämmelserna i Gibraltar om banksekretess och skydd för personuppgifter. Financial Services Commission bjöd den 14 mars 2007 in Servicio Ejecutivo till ett samarbetsförfarande. Servicio Ejecutivo svarade i skrivelse av den 2 april 2007 Financial Services Commission att Jyske omfattades av vissa skyldigheter till följd av den verksamhet som bolaget bedrev på spanskt territorium.
13

I artikel 20 i förordningen föreskrivs följande: ”1. Återtagande av en asylsökande enligt artikel 4.5 och artikel 16.1 c, d och e skall verkställas enligt följande bestämmelser: … b) Den anmodade medlemsstaten är skyldig att utföra nödvändiga kontroller och besvara den framställan den fått så fort som möjligt, och under inga omständigheter får tidsgränsen på en månad överskridas från det att beslutet om hänskjutande har meddelats. Om framställan grundar sig på uppgifter som erhållits från Eurodac-systemet, ska tidsfristen minskas till två veckor. c) Om den anmodade medlemsstaten inte meddelar sitt beslut inom den frist på en månad respektive två veckor som anges i b, skall den anses ha samtyckt till att återta den asylsökande. …”