ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1

Den 27 april 2001 ingick Europeiska gemenskapen, som företräddes av Europeiska gemenskapernas kommission, tillsammans med bolaget S, som fungerade som samordnare, och leverantörerna A., E., I. och McCarron Poultry Ltd (nedan kallad svaranden) avtal NNE5/1999/20229 (nedan kallat avtalet) med rubriken ”Community Activities in the Field of the specific programme for RTD and demonstration on ’Energy, Environment and Sustainable Development’ ‐ Part B: ’Energy program’” (”Gemenskapens verksamhet inom det särskilda programmet för forskning och teknisk utveckling (FoU), inbegripet demonstration avseende ’Energi, miljö och hållbar utveckling’ ‐ Del B: ’Energi’”), som ingår i det femte ramprogrammet för Europeiska gemenskapens verksamhet inom området forskning, teknisk utveckling och demonstration (1998‐2002) för att genomföra projektet ”Optimised Biomass CHP Plant for Monaghan Integrating Condensing Economiser Technology” (”Optimerat kraftvärmeverk eldat med biomassa i Monaghan, med integrerad kondenserande värmeväxlare”).
96

Då miljökonsekvensbedömningen, såsom påpekas i punkt 88 ovan, innehåller en jämförelse av olika politiska alternativ som är möjliga i detta skede innebär ett utlämnande av bedömningen, även i form av ett utkast, samt av nämndens yttranden häröver en förhöjd risk för att tredjepart försöker att – utanför det offentliga samråd som kommissionen anordnat – utöva ett specifikt riktat inflytande mot det politiska alternativ som kommissionen har valt och inriktningen på det politiska förslag som kommissionen ska lägga fram. Samma personer och organ som yttrat sig under det offentliga samrådet skulle, om de hade omedelbar tillgång till miljökonsekvensbedömningen, kunna yttra sig på nytt eller kritisera möjliga val och hypoteser. De skulle härvid kunna hävda just att deras åsikt inte beaktats i tillräcklig utsträckning, trots att kommissionen efter det offentliga samrådet behöver utrymme för egen reflektion och tillfälligt behöver vara avstängd från all form av yttre påverkan och påtryckningar.
(Artikel 102 FEUF; domstolens stadga, artiklarna 21 och 53 första stycket; tribunalens rättegångsregler (1991), artikel 44.1 c)

(Domstolens stadga, artiklarna 21 och 53 första stycket; tribunalens rättegångsregler (1991), artikel 44.1 c)

Konkurrens – Böter – Belopp – Fastställande – Fastställande av grundbeloppet – Fastställande av försäljningsvärdet – Överträdelsens allvar – Fastställande av böterna i proportion till bedömningsunderlaget för överträdelsens allvar – Omsättning som uppnåtts med hjälp av tjänster som omfattas av överträdelsen – Omsättning som uppnåtts under det sista hela året av deltagande i överträdelsen – Ökad omsättning under överträdelseperioden – Skyldighet att beakta omsättningen under överträdelseperioden – Föreligger inte

(Artikel 102 FEUF; EES-avtalet, artikel 54; rådets förordning nr 1/2003, artikel 23.3; kommissionens meddelande 2006/C 210/02, punkt 13)
1)

Det beslut som fattats av Europeiska unionens integrerade gränsförvaltningsuppdrag i Libyen (EUBAM Libyen) om att förkasta det anbud som ingetts av Argus Security Projects Ltd i ett förhandlat anbudsförfarande under konkurrens avseende säkerhetstjänster inom ramen för EUBAM Libyen för integrerad gränsförvaltning i Libyen (kontrakt EUBAM-13-020), och att tilldela Garda World Ltd kontraktet, ogiltigförklaras.
Tribunalens dom (åttonde avdelningen) av den 10 september 2015 – Laverana mot harmoniseringskontoret (ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION)

(mål T‑609/14)

”Gemenskapsvarumärke — Ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av figurmärket ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION — Absolut registreringshinder — Beskrivande karaktär — Artikel 7.1 c i förordning (EG) nr 207/2009”

1. Gemenskapsvarumärke — Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke — Absoluta registreringshinder — Varumärken som endast består av kännetecken eller upplysningar vilka visar en varas egenskaper — Bedömning av ett känneteckens särskiljningsförmåga — Kriterier (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 7.1 c) (se punkt 14)

2. Gemenskapsvarumärke — Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke — Absoluta registreringshinder — Varumärken som endast består av kännetecken eller upplysningar vilka visar en varas egenskaper — Mål — Frihållningsbehov (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 7.1 c) (se punkt 15)

3. Gemenskapsvarumärke — Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke — Absoluta registreringshinder — Varumärken som endast består av kännetecken eller upplysningar vilka visar en varas egenskaper — Figurmärket ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION (Rådets förordning nr 207/2009, artikel 7.1 c) (se punkterna 16–18, 20 och 24)

4. Gemenskapsvarumärke — Definition och förvärv av gemenskapsvarumärke — Absoluta registreringshinder — Separat prövning av registreringshindren utifrån var och en av de varor eller tjänster som omfattas av registreringsansökan — Skyldighet att motivera beslut om avslag på ansökan om registrering av ett varumärke — Räckvidd (Rådets förordning nr 207/2009, artiklarna 7.1 och 75) (se punkt 19)

5. Talan om ogiltigförklaring — Grunder — Maktmissbruk — Begrepp (Artikel 263 FEUF) (se punkt 26)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av harmoniseringskontorets fjärde överklagandenämnd den 2 juni 2014 (ärende R 123/2014-4) angående en ansökan om registrering som gemenskapsvarumärke av figurkännetecknet ORGANIC PROTEIN RICH PLANT COMPLEX FROM OUR OWN PRODUCTION.

Domslut

1) Talan ogillas.

2) Laverana GmbH & Co. KG ska ersätta rättegångskostnaderna.
150

Även om det skulle bevisas att en ledamot av ECB:s direktion skulle ha gett uttryck för vissa uppfattningar vid Eurogruppens sammanträde den 15 och 16 mars 2013 stödjer detta inte sökandenas sak. Enligt en tidningsartikel den 19 februari 2015 med rubriken ”Did the troika defraud billions at the expense of thousands of depositors in Cyprus?” (Har trojkan lurat till sig miljarder på bekostnad av spararna i Cypern?), till vilken sökandena hänvisat, har denna ledamot av ECB:s direktion hotat med att beröva de cypriotiska bankerna tillgång till akut likviditetsstöd. Det framgår emellertid inte på något sätt av de uttalanden som refereras i artikeln att denna ledamot i ECB:s direktion därmed avsett att villkora ECB:s godtagande av fortsatt akut likviditetsstöd av ett antagande av de skadebringande åtgärderna. Det är snarare möjligt att anse att detta, mot bakgrund av de vittnesmål som lämnats av Republiken Cyperns finansminister inför en undersökningskommission som det cypriotiska parlamentet tillsatt vid denna tid, avsåg införandet av en skatt på alla banktillgodohavanden i Cypern. Denna skatt, som underkändes av det cypriotiska parlamentet den 19 mars 2013 (se punkt 22 ovan), återfinns inte bland de skadebringande åtgärderna.
429

I det aktuella fallet föredrog emellertid parterna i de omtvistade avtalen att i utbyte mot vissheten om att de generiska företagen inte skulle träda in på marknaden med sina produkter under avtalens giltighetstid ersätta de risker som var förbundna med normal konkurrens och den ovisshet som rådde angående giltigheten hos Lundbecks metodpatent samt i frågan huruvida de produkter som de generiska företagen hade för avsikt att saluföra inkräktade på dessa patent eller ej. Medlet härför var betydande omvända betalningar som ungefär motsvarade de vinster som de generiska företagen skulle ha gjort om de hade trätt in på marknaden. Det har således liten betydelse om det var säkert att företagen skulle ha trätt in på marknaden under de omtvistade avtalens giltighetstid, eftersom dessa avtal just eliminerade denna möjlighet och ersatte den med vissheten om att de inte skulle göra det med sina produkter under denna period. Genom att handla på detta vis kunde parterna i de omtvistade avtalen sinsemellan dela upp en del av den vinst som Lundbeck fortsatte att uppbära, till nackdel för konsumenterna, vilka fortsatte att betala högre priser än de skulle ha betalat för det fall generika hade kommit ut på marknaden (se skälen 644–646 i det angripna beslutet).
44

Vad gäller klausulens syfte drog kommissionen med beaktande av dess tillämpningsområde slutsatsen att den förbjöd att PT tog sig in på någon av de spanska telekommarknaderna och att Telefónica utvidgade sin begränsade närvaro på de portugisiska telekommarknaderna, och detta under hela den tid som klausulen var tillämplig, vilket innebar att Telefónica och PT i stället för att konkurrera med varandra och bete sig som rivaler, vilket är vad som normalt förväntas på en öppen och konkurrensutsatt marknad, avsiktligen hade kommit överens om att undanröja och begränsa all konkurrens på sina respektive marknader, och att klausulen således utgjorde ett avtal om marknadsuppdelning (skäl 353 i det angripna beslutet).
4

I artikel 26 i förordning nr 1290/2005, med rubriken ”Utbetalning för mellanliggande betalningar”, föreskrevs följande: ”1. De mellanliggande betalningarna skall göras till varje program för landsbygdsutveckling. De skall beräknas genom att den medfinansieringsnivå som gäller för varje prioritering tillämpas på de offentliga utgifter som hänför sig till denna prioritering. 2. Kommissionen skall i mån av budgetmedel göra mellanliggande betalningar för att lämna ersättning för utgifter som betalats av de godkända utbetalande organen för genomförande av verksamheten. 3. Kommissionen skall göra en mellanliggande betalning endast om följande skyldigheter har fullgjorts: a) En utgiftsdeklaration underskriven av det godkända utbetalande organet enligt artikel 8.1 c [med bland annat årsräkenskaperna för de godkända utbetalande organen] har kommit in till kommissionen. b) Det totalbelopp för bidrag från EJFLU som tilldelats varje prioritering för den ifrågavarande programperioden har respekterats. c) Den senaste årsrapporten om genomförandet av programmet för landsbygdsutveckling har lämnats in till kommissionen. 4. Om ett av kraven enligt punkt 3 inte är uppfyllt ska kommissionen snarast underrätta det godkända utbetalande organet och samordningsorganet, när ett sådant har utsetts. Om ett av de krav som fastställs i punkt 3 a eller 3 c inte uppfylls ska utgiftsdeklarationen vara ogiltig. 5. Kommissionen skall göra en mellanliggande betalning senast 45 dagar efter det att en utgiftsdeklaration som uppfyller villkoren i punkt 3 har diarieförts, utan att det föregriper de beslut som avses i artiklarna 30 och 31. 6. De godkända utbetalande organen skall upprätta och till kommissionen översända, via samordningsorganet eller direkt, om inget samordningsorgan har utsetts, mellanliggande utgiftsdeklarationer för program för landsbygdsutveckling enligt en av kommissionen fastställd periodicitet. Dessa utgiftsdeklarationer skall täcka de utgifter som har verkställts av de godkända utbetalande organen under varje berörd tidsperiod. De mellanliggande utgiftsdeklarationerna för utgifter som verkställts från och med den 16 oktober skall belasta budgeten det påföljande året.”
165

Det kan konstateras att det framgår av sökandenas svar av den 20 april 2011 på kommissionens begäran om upplysningar att de hade föreslagit en alternativ beräkningsmetod för värdet av direkta försäljningar inom EES för omvandlade produkter. Denna metod angavs i en ekonomisk rapport av den 19 april 2011, upprättad av RBB Economics (se punkt 153 ovan), och den bifogades nämnda svar. Denna beräkningsmetod innebar att hänsyn tas till det viktade genomsnittliga värdet på färgbildrör för färg-tv-apparater relaterade till nämnda försäljningar, med avseende på deras verkliga storlek och perioden i fråga, med hjälp av de sifferuppgifter som sökandena lämnat. I rapporten hade värdet av direkta försäljningar inom EES för omvandlade produkter beräknats genom att varje storlek på tv-apparater som sålts under överträdelseperioden kopplades till det genomsnittliga värdet för färgbildrör för färg-tv-apparater av samma storlek. Om det inte skett någon försäljning av färgbildrör för färg-tv-apparater av samma storlek under en fastställd period, baserades uppgifterna som använts för rapporten på det viktade genomsnittliga värdet av samtliga färgbildrör för färg-tv-apparater som sålts under denna period, samtliga storlekar sammantagna, vilket därmed stämde med kommissionens metod.
2

Europeiska gemenskapernas kommission riktade den 19 september 1997 ett meddelande till medlemsstaterna i enlighet med artikel [108.1 FEUF] avseende tillämpningen av artiklarna [107 FEUF] och [108 FEUF] på kortfristig exportkreditförsäkring (EGT C 281, s. 4, nedan kallat meddelandet om exportkreditförsäkring). Detta meddelande, i dess lydelse enligt ett meddelande till medlemsstaterna från år 2001 (EGT C 217, s. 2) respektive år 2005 (EUT C 325, s. 22), var tillämpligt till och med den 31 december 2012, efter det att dess tillämpningsperiod hade ändrats genom meddelandet från år 2010 (EUT C 329, s. 6). I punkt 4.2 i detta meddelande anmodade kommissionen i enlighet med artikel 93.1 i EG-fördraget (som först blev artikel 88.1 EG och sedan artikel 108.1 FEUF) medlemsstaterna att ändra sina system för exportkreditförsäkring av marknadsmässiga risker, så att privata eller offentliga exportkreditförsäkringsorgan inte längre kan beviljas statligt stöd för dessa risker, bland annat i form av statliga garantier för lån eller förluster, kapitaltillskott under sådana omständigheter som inte skulle godtas av en privat investerare som agerar under normala marknadsförhållanden eller återförsäkring från staten, antingen direkt eller indirekt via ett annat offentligt eller offentligt understött exportkreditförsäkringsorgan på förmånligare villkor än vad marknaden för privat återförsäkring kan erbjuda.
2

Sökanden, Schenker Ltd, ägs av Deutsche Bahn AG (nedan kallat DB) som är ett tyskt aktiebolag som i sin helhet ägs av Förbundsrepubliken Tyskland. DB är moderbolaget i en koncern (nedan kallad DB-koncernen) som tillhandahåller flytt- och logistiktjänster i hela världen. Under varumärket DB Schenker och via Schenker-koncernen vilken inbegriper flera enheter, däribland sökanden, tillhandahåller DB-koncernen bland annat flygspeditionstjänster. [Konfidentiellt] ( 1 ) The Brink’s Company (nedan kallat Brink’s) sålde en bolagskoncern ledd av BAX Global Inc. till DB, i vilken BAX Global (UK) ingick. Efter det att dess verksamhet överförts till sökanden upphörde BAX Global (UK) med sin verksamhet och företaget lades ned.
14

Artikeldelen i Sernam 2-beslutet har följande lydelse: ”Artikel 1 1. Det statliga stöd till företaget Sernam på 503 miljoner euro som godkändes i maj 2001 är förenligt med den gemensamma marknaden på de villkor som anges i artiklarna 3 och 4. 2. Det statliga stöd på 41 miljoner euro som [Republiken Frankrike] tilldelat företaget Sernam är oförenligt med den gemensamma marknaden. Artikel 2 1. [Republiken Frankrike] ska vidta alla åtgärder som är nödvändiga för att från stödmottagaren återkräva det stöd som avses i artikel 1.2 och som olagligen ställts till dennes förfogande. 2. Återkravet ska ske utan dröjsmål och i enlighet med förfarandena i nationell lagstiftning, förutsatt att dessa förfaranden gör det möjligt att omedelbart och effektivt verkställa detta beslut. Det återbetalningspliktiga stödet inbegriper ränta från den dag då stödet kom mottagaren till godo fram till den dag då det återbetalas. Räntan ska beräknas på grundval av den referensränta som används vid beräkningen av bidragsekvivalenten inom ramen för regionalstöd. Artikel 3 1. Om inte annat följer av punkt 2, ska följande villkor uppfyllas: a) Sernam får endast utveckla den del av sin verksamhet som utgörs av järnvägstransporter enligt konceptet med snabbsystemtåg kallat Train bloc express (TBE). SNCF garanterar att alla transportföretag som önskar utveckla godstransporterna på järnväg (TBE) kommer att erbjudas samma villkor som Sernam. b) I gengäld måste Sernam under de närmaste två åren efter delgivningen av detta beslut helt och hållet ersätta sina egna vägtransporttjänster och vägtransportresurser med motsvarande tjänster och resurser från ett eller flera företag som är juridiskt och ekonomiskt oberoende av SNCF och som valts ut på ett öppet, tydligt och icke-diskriminerande sätt. Med Sernams egna resurser och vägtransporttjänster avses samtliga vägtransportresurser (dvs. vägtransportfordon) som företaget äger eller leasar/hyr. De företag som övertar Sernams vägtransportverksamhet måste tillhandahålla alla dessa tjänster med sina egna resurser. 2. Villkoren i punkt 1 ska inte gälla om Sernam före den 30 juni 2005 till marknadspris säljer sina tillgångar ”i klump” till ett företag som inte har någon juridisk koppling till SNCF, och försäljningen sker på ett öppet och tydligt sätt. Artikel 4 All försäljning av delar av Sernam eller av företaget som helhet ska ske till marknadspris och genom ett öppet förfarande i vilket alla konkurrenter har möjlighet att delta. Under dessa förhållanden är Sernam skyldigt att betala tillbaka stödet på 41 miljoner euro, under förutsättning att företaget fortsätter att existera. …”
36

Även om det, såsom sökanden har gjort gällande, antas att de påståenden som berör dem inte har godkänts genom förordning nr 432/2012, räcker emellertid inte detta påstående för att exakt identifiera de icke godkända påståenden som sökanden skulle kunna vara direkt berörda av. Det framgår nämligen av skälen 10 och 11 i förordning 432/2012 att mer än 2000 sådana hälsopåståenden som avses i artikel 13.1–13.3 i förordning nr 1924/2006 fortfarande väntar på bedömning och därför får användas enligt övergångsbestämmelserna i artikel 28.5 och 28.6 i samma förordning. Det kan därför inte uteslutas att de hälsopåståenden som berör sökandena omfattas av förteckningen över påståenden under handläggning. Vidare ska det i det avseendet understrykas att hälsopåståenden som fortfarande är under handläggning och avseende vilka kommissionen ännu inte har fattat ett slutgiltigt beslut om huruvida de ska godkännas, inte kan bli föremål för en talan om ogiltigförklaring. Påståenden under handläggning omfattas fortfarande av det rättssystem som de omfattades av innan förordning nr 432/2012 antogs. Företag som berörs av dessa påståenden kan således fortsätta att använda dem i sin saluföring av livsmedel enligt artikel 28.5 och 28.6 i förordning nr 1924/2006.
112

För det femte framgår det vidare av tabeller och annan bevisning som sökanden lämnade in vid harmoniseringsbyrån att sökanden under många år, särskilt mellan 2002 och 2010, lade ned stora belopp på reklam i olika länder såsom Frankrike, Spanien eller Italien, vilka är relevanta i det aktuella fallet. Sökanden gav även in exempel på fakturor avseende försäljning av de berörda varorna, särskilt klockor. På fakturorna finns också det sammansatta varumärket och styrker sökandens starka närvaro på den europeiska marknaden, bland annat i Frankrike, Tyskland, Italien och Spanien. Slutligen ingav sökanden vissa marknadsundersökningar avseende det sammansatta varumärkets närvaro på marknaden i vissa unionsländer, bland annat Frankrike, Tyskland, Italien och Storbritannien.
6

Den första sökanden, Aguy Clement Georgias, är en zimbabwisk affärsman. Han äger och är verkställande direktör för den andra sökanden, Trinity Engineering (Private) Ltd. Den tredje sökanden, Georgiadis Trucking (Private) Ltd, är en filial till den andra sökanden. Aguy Clement Georgias är även verkställande direktör för Georgiadis Trucking (Private) Ltd.
25

Tribunalen erinrar härvid om följande. När en förordning som direkt och personligen berör en enskild under förfarandets gång ersätts med en annan rättsakt med samma föremål, ska denna sistnämnda betraktas som en ny omständighet som ger sökanden möjlighet att justera sina yrkanden och grunder. Det skulle nämligen strida mot god rättskipning och processekonomiska krav att tvinga sökanden att väcka en ny talan. Det skulle dessutom vara oskäligt om institutionen i fråga, för att undslippa den kritik mot en rättsakt som framförts i en ansökan som getts in till unionsdomstolen, skulle kunna ändra rättsakten eller byta ut den mot en annan och under förfarandet åberopa denna ändring eller detta byte för att frånta motparten möjligheten att utvidga sina ursprungliga yrkanden och grunder till att avse den senare rättsakten, eller att anföra ytterligare yrkanden och grunder gentemot denna (se, analogt, förstainstansrättens dom av den 23 oktober 2008 i mål T-256/07, People’s Mojahedin Organization of Iran mot rådet, REG 2008, s. II-3019, punkt 46 och där angiven rättspraxis).
2)

EGL, Inc., Ceva Freight (UK) Ltd och Ceva Freight Shanghai Ltd ska ersätta rättegångskostnaderna.
Det följer av lydelsen i artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 om gemenskapsvarumärken att parterna – som regel och såvida inget annat föreskrivs – har möjlighet att åberopa omständigheter och förebringa bevisning även efter utgången av de tidsfrister som gäller enligt bestämmelserna i förordning nr 207/2009 och att Byrån för harmonisering inom den inre marknaden (varumärken, mönster och modeller) inte är förhindrad att beakta omständigheter och bevisning som således har åberopats respektive ingetts för sent, det vill säga efter utgången av den frist som invändningsenheten har fastställt och, i förekommande fall, för första gången vid överklagandenämnden. Genom att det i artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 anges att harmoniseringsbyrån ”inte behöver” beakta omständigheter och bevisning som har åberopats eller ingetts för sent tillerkänns harmoniseringsbyrån i denna bestämmelse ett stort utrymme för skönsmässig bedömning för att besluta, med angivande av en motivering till sitt beslut, huruvida dessa omständigheter och bevis ska beaktas eller inte.

Hänsyn till kraven på rättssäkerhet och en god rättskipning talar för att harmoniseringsbyrån ska ha ett utrymme för skönsmässig bedömning vad gäller att beakta omständigheter och bevisning som parterna har åberopat respektive ingett för sent. Denna möjlighet kan nämligen bidra till att man kan undvika att registrera varumärken som därefter med framgång kan komma att ifrågasättas genom en ansökan om ogiltighetsförklaring eller i ett mål om varumärkesintrång.

Det framgår emellertid av artikel 76.2 i förordning nr 207/2009 att den omständigheten att en part åberopar respektive inger omständigheter eller bevisning för sent inte ger denna part en ovillkorlig rätt att kräva att harmoniseringsbyrån ska beakta dessa omständigheter och denna bevisning. Harmoniseringsbyråns eventuella beaktande av kompletterande bevisning utgör inte på något vis en ”förmån” som beviljas den ena eller den andra parten. Den motivering som sålunda krävs är än mer nödvändig i fall då harmoniseringsbyrån beslutar att inte beakta för sent inlämnad bevisning.

Harmoniseringsbyråns eventuella beaktande av för sent inlämnad bevisning kan särskilt vara befogat när byrån anser dels att den för sent inlämnade bevisningen vid ett första påseende förefaller kunna få en faktisk inverkan på utgången i invändningsförfarandet, dels att det inte föreligger några hinder för ett sådant beaktande med hänsyn till på vilket stadium i förfarandet som denna bevisning har ingetts och under vilka omständigheter det har skett.

(se punkterna 44‐46, 57, 60 och 62)