FÖRSTAINSTANSRÄTTENS DOM (andra avdelningen)

den 12 december 1996

Mål T-132/95

Peter Gammeltoft

mot

Europeiska gemenskapernas kommission

”Tillfälligt anställda — Tidigare utsänd nationell expert — Tidigare extraanställd — Bosättningsbidrag — Ersättning för flyttkostnader”

Fullständig text pä franska II-1633

Saken:

Talan om bland amiat ogiltigförklaring av kommissionens beslut den 15 september 1994 att inte bevilja sökanden bosättningsbidrag och ersättning för flyttningskostnader.

Utgång:

Ogiltigförklaring avseende bosättningsbidrag och ersättning för flyttningskostnader. Talan avvisas i övrigt.

Resumé av domen

Sökanden, som tidigare var tjänsteman vid det danska miljöministeriet och som hade ställts till kommissionens förfogande i Bryssel som utsänd nationell expert, anställdes som extraanställd och senare som tillfälligt anställd vid kommissionen.

Under utstationeringen var sökanden även fortsättningsvis avlönad av sin danska arbetsgivare. I enlighet med reglerna för utsända nationella experter var han skyldig att bosätta sig på tjänstgöringsorten eller på ett sådant avstånd från denna att han inte hindrades i tjänsteutövningen.

Under utstationeringen bodde sökanden i Bryssel. Han ägde tillsammans med sin maka en lägenhet i Köpenhamn, där de bodde tillsammans med sin son före utstationeringen. Under den första tiden under utstationeringen bodde sökandens maka tillsammans med sonen i Köpenhamn. De flyttade till sökanden i Bryssel innan han anställdes som extraanställd.

Kommissionen fastställde Bryssel som rekryteringsort för sökanden, som då var extraanställd, och Frederiksberg (Danmark) som hans ursprungsort. Den avslog hans begäran om bosättningsbidrag, ersättning för resekostnader, ersättning för flyttningskostnader och dagtraktamente. Han beviljades däremot utlandstillägg.

Den 8 september 1994 sände sökanden, som nu var tillfälligt anställd, en skrivelse till kommissionen i vilken han gjorde gällande att han hade rätt till bosättningsbidrag och ersättning för sina flyttningskostnader.

Den 15 september 1994 sände kommissionen ett meddelande till sökanden i vilken den meddelade honom att hans begäran inte kunde bifallas.

Den 18 november 1994 ingav sökanden ett klagomål mot detta beslut.

Kommissionen avslog detta klagomål.

Huruvida talan kan prövas i sak

I den mån talan avser ogiltigförklaring av ett kommissionsbeslut i vilket sökanden fick avslag på sin begäran om dagtraktamente och om ersättning för resekostnader skall talan avvisas, eftersom föremålet för talan inte överensstämmer med föremålet för klagomålet.

Hänvisning till förstainstansrätten den 13 juli 1995, Kschwendt mot kommissionen, T-545/93, REGP s. II-565, punkt 28-31

Talan i sak

Bosättningsbidrag

Enligt artikel 5.1 första stycket i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna för tjänstemännen i Europeiska gemenskaperna (nedan kallad bilaga VII och tjänsteföreskrifterna) skall en tjänsteman för att ha rätt till bosättningsbidrag uppfylla ett av följande alternativa villkor, nämligen antingen uppfylla villkoren för att ha rätt till utlandstillägg eller styrka att han varit tvungen att byta bostadsort för att uppfylla villkoren i artikel 20 i tjänsteföreskrifterna (punkt 50).

Sökanden fick utlandstillägg som han tilldelades genom ett lagakraftvunnet beslut från kommissionen. Han hade följaktligen rätt till bosättningsbidrag (punkterna 52 och 53).

Förstainstansrätten förklarade att en tjänsteman inte dessutom behöver visa att han varit tvungen att flytta för att erhålla denna rättighet (punkt 53).

Den berörda tjänstemannen behöver inte heller visa att han faktiskt hade haft kostnader (punkt 54).

Hänvisning till domstolen den 9 november 1978, Verhaaf mot kommissionen, 140/77, Rec. s. 2117; Sir Gordon Slynns förslag till avgörande till domstolens dom av den 18 mars 1982, Burg mot domstolen, 90/81, Rec. s. 983, se s. 995; förstainstansrätten den 30 januari 1990, Yorck von Wartenburg mot parlamentet, T-42/89, Rec. s II-31, punkt 21 —23

Det framgår av artikel 24 i anställningsvillkoren för övriga anställda i gemenskaperna (nedan kallade anställningsvillkoren) att en tillfälligt anställd som är anställd för en bestämd period på tre år och som erhåller hushallstillägg skall jämställas med en fast anställd tjänsteman som har rätt till bosättningsbidrag enligt artikel 5.1 i bilaga VII. Gemenskapslagstiftaren har följaktligen ansett att en sådan anställd kan drabbas av vissa ytterligare utgifter — bland annat för att skaffa sig en bostad som kan användas i minst tre år — som kan jämföras med dem som kan drabba en fast anställd tjänsteman som skall söka fast bostad på sin tjänstgöringsort (punkt 55).

Hänvisning till förstainstansrätten den 12 december 1996, Lozano Palacios mot kommissionen, T-33/95, REGP s. II-1535, punkt 63

Förstainstansrätten ansåg att sökandens situation motsvarar syftet med artikel 24 i Anställningsvillkoren bland annat genom att han då han anställdes som tillfälligt anställd var tvungen att skaffa sig en fast bostad för att kunna bo på sin tjänstgöringsort under tre år, medan han tidigare befann sig i en osäker situation och endast behövde skaffa en tillfällig bostad (punkt 56).

Slutligen anmärkte förstainstansrätten att det enligt artikel 5.3 i bilaga VII endast krävs bevis för att tjänstemannen och, i förevarande fall, hans familj har bosatt sig på tjänstemannens tjänstgöringsort, det vill säga att de bor där (punkt 57).

Kommissionens beslut ogiltigförklarades i den mån sökanden fick avslag på sin begäran om bosättningsbidrag enligt artikel 5.1 första stycket i bilaga VII (punkt 59).

Ersättning för flyttningskostnader

Syftet med artikel 9.1 i bilaga VII är att göra det möjligt för tjänstemannen att bära kostnaderna vid flyttningen från hans gamla bostad till tjänstgöringsorten. Enligt denna bestämmelse beviljas endast ersättning för de faktiska kostnaderna enligt ett på förhand godkänt kostnadsförslag (punkt 62).

För att avgöra om sökanden var tvungen att flytta för att uppfylla kraven i artikel 20 i tjänsteföreskrifterna skall den princip som domstolen fastslog i punkt 21 i domen i målet parlamentet mot Vienne tillämpas analogt beträffande betydelsen av uttrycket »måste flytta», när det är fråga om dagtraktamente enligt artikel 10 i bilaga VII (punkt 63).

Hänvisning till domstolen den 11 augusti 1995, parlamentet mot Vienne, C-43/94 P, REG s. I-2441, punkt 21

Den bostad som skulle beaktas vid tillämpningen av artikel 9.1 i bilaga VII var följaktligen den där den berörde har sina huvudsakliga intressen. För att få rätt till ersättning för flyttningskostnader var det tillräckligt att den berörde visade att han inte kunde fortsätta att bo i den tidigare bostaden och att han måste flytta för att skaffa sig en ny bostad på sin tjänstgöringsort (punkt 64).

Sökanden hade fram till sin anställning som tillfälligt anställd behållit sin tidigare bostad i Köpenhamn, där han hade bevarat ett anställningsförhållande med sin arbetsgivare och bibehållit familjemässiga och sociala band (punkterna 65 och 66).

Under dessa omständigheter fann förstainstansrätten att »den tidigare bostaden» som skulle beaktas enligt artikel 9.1 i bilaga VII, var bostaden i Köpenhamn (punkt 68).

Hänvisning till parlamentet mot Vienne, nämnd ovan, punkt 21

Sökanden var följaktligen tvungen att flytta i den mening som avses i artikel 9.1 i bilaga VII, och han hade därför rätt till ersättning för flyttningskostnader enligt denna bestämmelse (punkt 69).

För att ha rätt till flyttningsersättning under sådana omständigheter måste den berörde tjänstemannen visa att a) hans bostad på tjänstgöringsorten var tillfällig i den meningen att han endast bodde i den för att kunna utföra sitt arbete inom ramen för den utstationering som för en bestämd period beslutats av arbetsgivaren i hans hemland, b) han har behållit sin tidigare bostad på den ort där han har sina huvudsakliga intressen i hemlandet, och c) han till följd av utnämningen inte längre kunde bo i sin tidigare bostad (punkt 72).

Kommissionens beslut ogiltigförklarades i den mån sökanden fick avslag på begäran om ersättning för flyttningskostnader (punkt 74).

Domslut:

Talan avvisas i den del sökanden har yrkat att försiainstansrätten skall tillerkänna honom dagtraktamente och ersättning för resekostnader.

Kommissionens beslut av den 15 september 1994 ogiltigförklaras i den del sökanden därigenom förvägrats bosättningsbidrag enligt artikel 5.1 i bilaga VII till tjänsteföreskrifterna och ersättning för flyttningskostnader enligt artikel 9.1 i samma bilaga.