Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Jordbruk - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Kvantiteter som vid kontroll inte finns i lager och lagrade kvantiteter som vid en analys visar sig inte berättiga till stöd - Finansiell korrigering - Beräkningsgrund - Bokförd kvantitet vid tidpunkten för ansökan - Bevisbörda

(Rådets förordning nr 1766/92; kommissionens förordning nr 689/92)

2. Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Oljor och fetter - Olivolja - Konsumtionsstöd - Återkallelse av godkännandet till förpackningsfabriker i händelse av oberättigad ansökan om stöd - Dag för ikraftträdande - Undersökning mot bakgrund av syftet med sanktionsåtgärden - Dag då villkoren för tillämpning är uppfyllda - Rättsstridig retroaktiv verkan saknas

(Kommissionens förordningar nr 2677/85, artikel 12.6, och nr 643/93)

3. Jordbruk - EUGFJ - Avslut av räkenskaper - Vägran att finansiera utgifter på grund av oegentligheter vid tillämpningen av gemenskapsrättsliga bestämmelser - Schablonmässig korrigering på 25 procent - Rättsstridig retroaktiv verkan saknas

(Rådets förordning nr 729/70)

4. Jordbruk - Gemensam jordbrukspolitik - Finansiering genom EUGFJ - Principer - Utgifter i enlighet med gemenskapsreglerna - Bevisbörda - Fördelning mellan kommissionen och den berörda medlemsstaten

(Rådets förordning nr 729/70, artiklarna 2 och 3)

5. Institutionernas rättsakter - Motivering - Skyldighet - Omfattning - Beslut om avslut av räkenskaper avseende utgifter som finansieras genom EUGFJ

(EG-fördraget, artikel 190 (nu artikel 253 EG))

Sammanfattning

1. Vid avslut av utgifter avseende kvantiteter som påförts EUGFJ skall det inte hänvisas till den kvantitet som faktiskt finns i lager utan till den kvantitet som bokförts samt påförts EUGFJ. När analyser vid en kontroll visar att det durumvete som finns i lager inte är av en kvalitet som berättigar till intervention, skall kommissionen följaktligen vidta en korrigering på grundval av den bokförda kvantiteten. I enlighet med fördelningen av bevisbördan, som innebär en lättnad i den bevisbörda som åvilar kommissionen, ankommer det på en medlemsstat att visa att den kvantitet som saknades vid tillfället för kontrollen berättigade till intervention när kommissionen vägrar att låta vissa kostnader finansieras genom EUGFJ med hänvisning till att dessa har uppkommit till följd av att en medlemsstat brutit mot gemenskapsbestämmelserna.

( se punkterna 9 och 20 )

2. I artikel 12.6 i förordning nr 2677/85 om genomförandebestämmelser för systemet för konsumtionsstöd för olivolja, i dess lydelse enligt förordning nr 643/93, föreskrivs att om den kvantitet för vilken det oberättigat ansökts om stöd, vilket endast beviljas godkända förpackningsfabriker för olivolja, överskrider den kontrollerade kvantitet för vilken stöd har erkänts med minst 20 procent skall medlemsstaten återkalla det ifrågavarande godkännandet. Det anges emellertid inte från vilken dag denna återkallelse skall gälla. Även om tillämpningen av den sanktionsåtgärd som en återkallelse utgör förutsätter att en behörig myndighet har konstaterat att en ansökan om konsumtionsstöd går utöver den kvantitet för vilken stöd har beviljats, preciseras det i artikel 12.6 inte i denna bestämmelse huruvida detta konstaterande är fastställande eller rättsskapande.

I detta hänseende framgår av en undersökning av syftet med den sanktionsåtgärd som en återkallelse av godkännandet utgör att skärpningen av sanktionsåtgärder vid en alltför omfattande ansökan om konsumtionsstöd för olivolja ingår i bekämpandet av bedrägerier. I skälen till förordning nr 643/93, vilka gett upphov till lydelsen av artikel 12.6 i förordning nr 2677/85, görs en koppling mellan den omständigheten att "systemet [med konsumtionsstöd för olivolja] skall kunna fungera tillfredsställande" och behovet av att utvidga sanktionsåtgärdssystemet för förpackningsfabriker som ansöker om stöd för alltför omfattande kvantiteter. Sådana sanktionsåtgärders effektivitet och avskräckande verkan skall därför inte underskattas vid bedömningen av verkan och räckvidd i tiden som den sanktionsåtgärd som en återkallelse av godkännande utgör.

Mot denna bakgrund kan EUGFJ:s finansiering av konsumtionsstöd inte godtas när dessa stöd kan hänföras till en period som ligger i tiden efter den tidpunkt då villkoren för tillämpning av sanktionsåtgärden i artikel 12.6 andra stycket i förordning nr 2677/85 är uppfyllda. Den verkan som en sanktionsåtgärd i form av en återkallelse har skulle nämligen minska om ett förpackningsföretag, som under ett regleringsår har inlämnat alltför omfattande ansökningar i den mening som avses i denna bestämmelse, under följande år kunde lämna in nya ansökningar utan att riskera någonting förrän det eventuellt upprättas ett protokoll vid en kontroll. Tillämpningen av en återkallelse enligt artikel 12.6 andra stycket i förordning nr 2677/85 från och med den dag då villkoren för påföljdens tillämpning är uppfyllda förefaller följaktligen vara nödvändig för att garantera detta systems effektivitet. Beslutet om återkallelse medför ändå inte en rättsstridig retroaktiv verkan, eftersom sanktionsåtgärden enligt denna tolkning endast tillämpas från och med den tidpunkt då villkoren för tillämpning av denna bestämmelse är uppfyllda och inte från och med den tidpunkt då en kontroll görs av huruvida villkoren för tillämpning är uppfyllda.

( se punkterna 37-42 )

3. Kommissionens tillämpning av en schablonmässig korrigeringssats på 25 procent för de bidrag för får och getter som utbetalats till producenter i Kalabrien och på Sicilien under regleringsåren 1993 och 1994 kan varken anses ha en retroaktiv verkan eller vara rättsstridig. I avsaknad av precisa bestämmelser beträffande de belopp som skall avfärdas i artikel 5.2 näst sista stycket i förordning nr 729/70 om finansiering av den gemensamma jordbrukspolitiken i dess lydelse enligt ändringsförordning nr 1287/95 bör hänsyn tas till att kommissionen genom dokument nr VI/216/93 av den 1 juni 1993, den så kallade Bellerapporten, fastställde riktlinjer om finansiella konsekvenser vid antagandet av beslut om avslut av räkenskaper. Redan i dessa riktlinjer förutsågs en möjlighet för kommissionen att under vissa exceptionella omständigheter genomföra en schablonmässig korrigering som går utöver de vanliga procentsatserna, det vill säga 2, 5 och 10 procent av utgifterna.

( se punkt 53 )

4. Artiklarna 2 och 3 i förordning nr 729/70 medför inte att kommissionen får påföra EUGFJ andra belopp än sådana som har betalats i enlighet med de regler som fastställts inom de olika sektorerna för jordbruksprodukter, vilket innebär att medlemsstaterna ansvarar för alla andra belopp, bland annat sådana belopp som de nationella myndigheterna felaktigt har ansett sig behöriga att utbetala inom ramen för den gemensamma organisationen av marknaden. Det ankommer således på kommissionen att styrka att gemenskapsreglerna har åsidosatts, men det åligger medlemsstaten att i förekommande fall visa att kommissionen har begått ett misstag när det gäller att fastställa de finansiella konsekvenserna därav.

( se punkt 54 )

5. Under de särskilda omständigheterna vid tillkomsten av beslut om avslut av räkenskaper avseende de utgifter som finansieras av EUGFJ, måste motiveringen av ett beslut i vilket en schablonmässig korrigeringssats tillämpas anses vara tillräcklig då den stat till vilken det är riktat har varit nära knuten till den process i vilken beslutet har utarbetats och medveten om skälen till varför kommissionen ansåg att EUGFJ inte skulle påföras det omtvistade beloppet.

( se punkterna 57 och 61 )