ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
SV Europeiska unionens officiella tidning C 22/46

Talan väckt den 22 november 2007 – Deutsche Post AG mot kommissionen

(Mål T-421/07)

(2008/C 22/86)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Sökande: Deutsche Post AG (Bonn, Tyskland) (ombud: advokaterna J. Sedemund och T. Lübbig)

Svarande: Europeiska gemenskapernas kommission

Sökandens yrkanden

Sökanden yrkar att förstainstansrätten skall

— ogiltigförklara Europeiska gemenskapernas kommissions beslut av den 12 september 2007 (Statligt stöd C 36/07 (ex NN 25/07) – Statligt stöd till Deutsche Post AG – Uppmaning att inkomma med synpunkter enligt artikel 88.2 i EG-fördraget),

— förplikta svaranden att ersätta rättegångskostnaderna.

Grunder och huvudargument

Sökanden yrkar att kommissionens beslut att inleda ett förfarande enligt artikel 88.2 EG angående statligt stöd C 36/07 (ex NN 25/07) skall ogiltigförklaras. Tyskland delgavs detta beslut genom skrivelse av den 12 september 2007 (EUT C 245, s. 21). Detta beslut innebar att det inleddes ett förfarande med syfte att ersätta det förfarande som kommissionen inledde den 23 oktober 1999 och som ledde till att kommissionen den 19 juni 2002 fattade ett slutgiltigt negativt beslut (EGT L 247, s. 27). I detta negativa beslut fastställde kommissionen att Deutsche Post AG:s priser för pakettjänster från dörr till dörr till priser låg under de tjänstespecifika tilläggskostnaderna och att denna aggressiva rabattpolitik inte ingick i dess åtagande att tillhandahålla samhällsomfattande tjänster.

Sökanden gör till stöd för sin talan gällande att det angripna beslutet strider mot viktiga förvaltningsprinciper. Det är särskilt fråga om ett åsidosättande av principen om skydd för berättigade förväntningar genom att kommissionen varit medveten om de faktiska omständigheterna under många år och den 19 juni 2002 fattat ett beslut som då angavs vara slutgiltigt. Vidare har varken Förbundsrepubliken Tyskland eller sökanden beretts tillfälle att yttra sig vad gäller det angripna beslutet innan det meddelades. Slutligen anför sökanden i detta sammanhang att förordning (EG) nr 659/1999 (1) har åsidosatts, eftersom det av systematiken i denna rättsakt framgår att ett negativt beslut, av det slag som fattades den 19 juni 2002, innebär att förfarandet har avslutats och att svaranden inte kan ompröva sin bedömning av de faktiska omständigheterna i ett nytt förfarande rörande det statliga stödet.

Sökanden gör vidare gällande att svaranden har åsidosatt motiveringsskyldigheten enligt artikel 253 EG och artikel 6.1 i förordning nr 659/1999, eftersom det i det angripna beslutet inte klart anges vilka åtgärder som kommissionen anser utgör statligt stöd och beslutet dessutom inte innehåller någon rättslig bedömning.

Sökanden hävdar slutligen att artiklarna 87.1 och 88 EG har åsidosatts, eftersom de åtgärder som anges i det angripna beslutet inte skall anses som statligt stöd.

(1) Rådets förordning (EG) nr 659/1999 av den 22 mars 1999 om tillämpningsföreskrifter för artikel [88 EG] (EGT L 83, s. 1).
3

Genom två förordningar av den 1 oktober 2013 gav de kantonala myndigheterna i Genève sökanden tillstånd att utöva sitt yrke på eget ansvar, men de gav honom inte tillstånd att utöva yrket inom ramen för den obligatoriska sjukförsäkringen. Sistnämnda beslut grundar sig på artikel 55a i loi fédérale du 18 mars 1994 sur l’assurance-maladie (den schweiziska federala lagen av den 18 mars 1994 om sjukförsäkring), vilken kallas behovsklausulen (nedan kallad behovsklausulen), och på beslutet av Conseil fédéral suisse (schweiziska förbundsrådet) av den 3 juli 2013 om begränsning av rätten för tjänsteleverantörer att utöva verksamhet inom ramen för den obligatoriska sjukförsäkringen. I behovsklausulen föreskrivs en möjlighet för schweiziska förbundsrådet att göra rätten för bland annat läkare att utöva yrkesverksamhet inom ramen för den obligatoriska sjukförsäkringen avhängig av att det styrks att det föreligger ett behov, med undantag av personer som under minst tre år har utövat verksamhet vid en erkänd schweizisk institution för forskarutbildning. Genom ett beslut av den 3 juli 2013 utnyttjade schweiziska förbundsrådet denna möjlighet genom att föreskriva att de praktiserande läkare som avses i behovsklausulen endast fick utöva yrkesverksamhet inom ramen för den obligatoriska sjukförsäkringen om det högsta antalet praktiserande läkare i sin helhet, som fastställts i en bilaga per kanton och per specialitet, inte hade uppnåtts.
Tribunalens beslut (sjätte avdelningen) av den 16 januari 2020 –

Hemp Foods Australia mot EUIPO – Cabrejos (Sativa)

(mål T-128/19)

”Talan om ogiltigförklaring – EU-varumärke – Internationell registrering som designerar Europeiska unionen – Ändringen av innehavaren har inte förts in i det internationella registret – Talerätt saknas – Avvisning”

1. Domstolsförfarande – Talans upptagande till sakprövning – Bedömning utifrån omständigheterna vid tidpunkten för inlämnandet av överklagandet (se punkt 20)

2. EU-varumärke – Överklagandeförfarande – Talan vid unionsdomstolen – Personer som har rätt att väcka talan och vara parter i förfarandet – Ändringen av innehavaren har förts in i det internationella registret (Europaparlamentets och rådets förordning 2017/1001, artiklarna 20.11, 72.4 och 199) (se punkterna 22 och 24)

3. EU-varumärke – Överklagandeförfarande – Talan vid unionsdomstolen – Överföring av den aktuella immaterialrätten – Efterträdaren har ersatts med den tidigare rättsinnehavaren – Nödvändigheten av ett beslut från tribunalen (Tribunalens rättegångsregler, artiklarna 174–176) (se punkt 23)

Saken

Överklagande av det beslut som meddelades av EUIPO:s andra överklagandenämnd den 16 november 2018 (ärende R 1041/2018-2) om ett invändningsförfarande mellan César Raúl Dávila Cabrejos och Raw With Life Pty Ltd as Trustee for Benhaim Trading Trust.

Avgörande

1) Överklagandet avvisas.
8

De förslag som lämnats in av České přístavy under referensnummer 2015-CZ-TM-0406-W, med rubriken ”Intermodal terminal Mělník, faserna 2 och 3” (nedan kallat Mělník-projektet), och AWT under referensnummer 2015-CZ-TM-0330-M, med titeln ”Paskov Multimodal Container Terminal Stage III” (nedan kallat Paskov-projektet), fördes upp i bilagan till genomförandebeslutet och erhöll finansiering inom ramen för prioriteringen ”förbindelser och utveckling av multimodala logistikplattformar”, under rubriken ”B) Fördelning av medel inom ramen för infordran [av förslag] på sammanhållningspolitikens område”.
47

Det finns således godtagbara skäl till att den nya bevisningen lagts fram så sent och den är därför tillåten. Det ska under alla omständigheter konstateras att frågan om klagandens företrädare utgör en fråga om ett rättegångshinder som inte kan avhjälpas (se, för ett liknande resonemang, beslut av den 5 september 2013, ClientEarth/rådet, C‑573/11 P, ej publicerat, EU:C:2013:564, punkt 20) och den får som sådan, i enlighet med artikel 129 i rättegångsreglerna, när som helst prövas av tribunalen ex officio.
6

Kommissionen meddelade genom skrivelser av den 17 augusti och den 29 september 1999 de spanska myndigheterna att den hade beslutat att inleda det formella granskningsförfarande som avses i artikel 108.2 FEUF avseende de sex skattesystemen, det vill säga systemet med det skatteavdrag för företag motsvarande 45 procent av gjorda investeringar som införts av provinserna Biscaya och Guipúzcoa (EGT C 351, 1999, s. 29), systemet med en gradvis avtagande fyraårig minskning av beskattningsunderlaget för nya företag som införts av provinserna Álava, Biscaya och Guipúzcoa (EGT C 55, 2000, s. 2) och systemet med skatteavdrag för företag motsvarande 45 procent av gjorda investeringar som införts av provinsen Álava (EGT C 71, 2000, s. 8).
32

Dels har Republiken Polen hävdat att denna möjlighet för Gazprom att öka sitt utnyttjande av den transportkapacitet som gasledningen OPAL erbjuder kommer att göra det möjligt för företaget att ändra sin affärsstrategi vilket skulle medföra en avsevärd minskning av eller ett fullständigt avbrott i detta företags gasleveranser på den tyska marknaden via gasledningen Jamal–Europa och en märkbar påverkan på leveransvillkoren för gas på den polska marknaden via gasledningarna Jamal–Europa och Vänskapens oljeledning. Först och främst skulle minskningen av eller avbrottet i Gazproms utnyttjande få den konsekvensen att kostnaderna för att gasledningen Jamal–Europa ska fungera måste fördelas med utgångspunkt i en mindre volym gas. Detta skulle leda till en väsentlig höjning av transportpriserna som skulle avspeglas i att det blev omöjligt för de berörda operatörerna att få tillgång till denna infrastruktur på den nivå som utgörs av den största anslutningen vid gränsen västerifrån (sammanlänkningspunkten i Mallnow (Tyskland)). För det andra skulle följden bli minskade möjligheter för marknadsaktörerna att dra nytta av omvända gasflöden på gasledningen Jamal–Europa vilket i sin tur skulle begränsa tillträdet till den polska gasmarknaden för alternativa leverantörer i förhållande till Gazprom som vill sälja gas som de köpt in i Tyskland. För det tredje skulle kostnaderna öka för att tillhandahålla gas vid andra anslutningspunkter mellan Polen och unionen till följd av den ökade efterfrågan på annan gränsöverskridande kapacitet. Vidare skulle Gazprom på grund av de avbrutna gasleveranserna västerifrån kunna utnyttja sin dominerande ställning på den polska gasmarknaden och fritt bestämma priserna för gasleveranser till Polen, vilket skulle medföra prishöjningar för slutkunderna. Slutligen skulle, enligt Republiken Polen, tillgången till ytterligare kapacitet på gasledningen OPAL göra det möjligt för Gazprom att fortsätta sin omorientering av gastransiteringen från Ukrainas territorium till gasledningen Nord Stream 1, och på så sätt göra det omöjligt att upprätthålla försörjningen på det polska territoriet genom gasledningen Vänskapens oljelednings förgrening i Drozdowicze, vid den polsk-ukrainska gränsen vilket skulle få till följd att säkerheten i Polens energiförsörjning hotas eftersom det skulle bli omöjligt att garantera kontinuiteten i leveranserna till kunderna i sydöstra Polen då dessa försörjs direkt från Ukraina.
15

Genom handling som inkom till tribunalens kansli den 28 oktober 2016 upplyste klaganden tribunalen om att annulleringsenheten vid EUIPO hade förklarat de äldre figurmärken som omnämnts i punkt 5 ovan antingen upphävda (beslut nr 10958 C av den 3 mars 2016 avseende det varumärke som var registrerat under nummer 1683986) eller ogiltiga (beslut nr 12041 C, nr 12042 C och nr 12040 C av den 7 juli 2016 avseende de varumärken som var registrerade under numren 4073334, 4077236 och 4077251), och att samtliga dessa beslut hade vunnit laga kraft.
22

Det är förvisso riktigt att tribunalen, beträffande en ansökan om registrering av gemenskapsvarumärke med avseende på ett flertal varor, redan har tolkat en förklaring som en varumärkessökande ingett till tribunalen – och således efter det att överklagandenämnden fattat sitt beslut – genom vilken den varumärkessökande återkallar ansökan med avseende på endast vissa av de varor som avsågs i den ursprungliga ansökan, antingen som en förklaring att det angripna beslutet endast ifrågasatts i den del som det avser övriga berörda varor eller, om förklaringen i fråga inges i ett sent skede av tribunalens handläggning, som en delvis återkallelse. Om den som ansökt om registrering, genom begränsningen av förteckningen över de varor som avses i registreringsansökan, emellertid inte har för avsikt att ta bort en eller flera varor från förteckningen, utan i stället ändra en egenskap hos dessa varor, såsom deras användningsområde eller beskrivning, kan det inte uteslutas att denna ändring kan påverka prövningen av gemenskapsvarumärket vid harmoniseringskontorets olika enheter under det administrativa förfarandet. Att under dessa omständigheter godta ändringen i samband med överklagandet till tribunalen, vore jämförbart med en ändring av saken i ärendet under pågående domstolsförfarande, vilket är förbjudet enligt artikel 188 i rättegångsreglerna. Således kan en sådan ändring varken påverka lagenligheten hos det angripna beslutet, eller tas i beaktande av tribunalen vid prövningen av huruvida överklagandet ska bifallas (se, för ett liknande resonemang, dom TEK, punkt 19 ovan, EU:T:2007:349, punkterna 23–25 och där angiven rättspraxis, och dom av den 20 februari 2013, Caventa/harmoniseringskontoret – Anson’s Herrenhaus (B BERG), T‑631/11, EU:T:2013:85, punkterna 22–25).
18

Den 25 mars 2013 beslutade CCB:s ordförande att inleda ett resolutionsförfarande för BoC och Laïki. Den 29 mars 2013 offentliggjordes två dekret som antagits med stöd av lagen av den 22 mars 2013, nämligen — le to peri diasosis me idia mesa tis Trapezas Kyprou Dimosias Etaireias Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 103 (2013 års dekret omresolution av BoC med egna medel, administrativ förordning nr 103), EE, bilaga III(I), nr 4645, 29.3.2013, s. 769–780), — le to Peri tis Polisis Orismenon Ergasion tis Cyprus Popular Bank Public Co Ltd Diatagma tou 2013, Kanonistiki Dioikitiki Praxi No. 104 (2013 års dekret om försäljning av delar av Laïkis verksamhet, administrativ förordning nr 104), EE, bilaga III(I), nr 4645, 29.3.2013, s. 781–788).
Tribunalens beslut (sjätte avdelningen) av den 29 juni 2015 –

Frank Bold mot kommissionen

(mål T–19/13)

”Miljö — Direktiv 2003/87/EG — System för handel med utsläppsrätter för växthusgaser — Beslut om att ge republiken Tjeckien möjlighet till kostnadsfria utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen — Begäran om intern omprövning av beslutet — Åtgärd med individuell räckvidd föreligger inte — Kommissionens beslut att avvisa begäran om intern omprövning — Uppenbart att talan i vissa delar inte kan tas upp till sakprövning och i övriga delar är ogrundad”

1. Institutionernas rättsakter — Kommissionens beslut att bevilja en medlemsstat valfri gratis tilldelning av utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen — Akt med allmän giltighet — Förvaltningsåtgärd som kan bli föremål för intern omprövning enligt förordning nr 1367/2006 föreligger inte (Europaparlamentets och rådets förordning nr 1367/2006, artiklarna 2.1 g och 10.1; Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87, artiklarna 9 och 10c) (se punkterna 33–45)

2. Internationella avtal — Europeiska unionens avtal — Konventionen om tillgång till information, allmänhetens deltagande i beslutsprocesser och tillgång till rättslig prövning i miljöfrågor (Århuskonventionen) — Verkningar — Företräde framför unionens sekundärrätt — Prövning huruvida en unionsrättslig sekundärrättsakt är lagenlig i förhållande till bestämmelserna i nämnda konvention — Villkor — Bestämmelser som inte är ovillkorliga och tillräckligt precisa — Omfattas inte (Artikel 216.2 FEUF; Århuskonventionen, artikel 9.3; Europaparlamentets och rådets förordning nr 1367/2006, artikel 10.1) (se punkterna 52–54)

3. Miljö — Luftföroreningar — Direktiv 2003/87 — Nationell fördelningsplan för utsläppsrätter (NFP) — Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning — Antagandet av riktlinjer för genomförandet av direktivet — Räckvidd — Självpåtagen begränsning av kommissionens utrymme — Möjlighet för de medlemsstater till vilka direktivet riktar sig att rikta klagomål mot nämnda riktlinjer (Europaparlamentets och rådets direktiv 2003/87) (se punkterna 62 och 63)

Saken

Yrkande dels om ogiltigförklaring av kommissionens beslut C (2012) 8382 final av den 12 november 2012 om avslag på begäran om intern omprövning av kommissionens beslut C (2012) 4576 final av den 6 juli 2012 om att ge republiken Tjeckien möjlighet till kostnadsfria utsläppsrätter under en övergångsperiod för modernisering av elproduktionen, dels om ogiltigförklaring av det sistnämnda beslutet.

Avgörande

1) Talan ogillas

2) Frank Bold Society ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.
TRIBUNALENS BESLUT (avdelningen för överklaganden)

den 12 december 2013

Mål T‑485/13 P

Luigi Marcuccio

mot

Europeiska kommissionen

”Överklagande – Ansökan som ingetts via telefaxmeddelande inom fristen – Advokatens underskrift på telefaxet skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret som sändes med post – Originalet har ingetts för sent – Talan har väckts för sent – Uppenbart att talan ska avvisas”

Saken:

Överklagande av det beslut som Europeiska unionens personaldomstol (ensamdomare) meddelade den 25 juni 2013 i mål F‑115/12, Marcuccio mot kommissionen, med yrkande att beslutet ska upphävas.

Avgörande:

Överklagandet ogillas. Luigi Marcuccio ska bära sina egna rättegångskostnader.

Sammanfattning

Domstolsförfarande–Ansökan genom vilken talan väckts–Formkrav–Ansökan har ingetts per telefax inom talefristen–Advokatens egenhändiga underskrift skiljer sig från den underskrift som finns på originalexemplaret av ansökan som sändes med post–Följder–Dagen då den handling som skickades per telefax emottogs kan inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits (Domstolens stadga, artikel. 21, personaldomstolens rättegångsregler, artikel 43.6)

Enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska vid bedömningen av om tidsfristerna för förfarandet följts den dag beaktas då en kopia av en undertecknad inlaga inkommer till tribunalens kansli per telefax eller genom annat tekniskt kommunikationsmedel som tribunalen har tillgång till, förutsatt att det undertecknade originalet av inlagan inkommer till kansliet senast tio dagar därefter.

Om den underskrift som en sökandes advokat anbringat längst ned på ett överklagande som har ingetts per telefax inte är identisk med underskriften på originalexemplaret av överklagandet som senare översänds, kan den ansökan som skickades per telefax inte beaktas vid bedömningen av om talefristen iakttagits. Härav följer att enligt artikel 43.6 i tribunalens rättegångsregler ska endast dagen då det undertecknade originalexemplaret inkom beaktas vid bedömningen av om denna frist iakttagits.

(se punkterna 6, 8 och 9)

Hänvisning till

Tribunalen: 29 november 2011, Enisa mot Europeiska datatillsynsmannen, T‑345/11, ej publicerat i rättsfallssamlingen, punkterna 15–17; 3 oktober 2012, Tecnimed mot harmoniseringsbyrån – Ecobrands (ZAPPER-CLICK), T‑360/10, punkterna 15–17 och där angiven rättspraxis; 14 november 2013, Marcuccio mot kommissionen, T‑229/13 P, punkterna 14 och 15
8

Den 29 september 2006 antog den italienska regeringen decreto-legge no 262 (su) disposizioni urgenti in materia tributaria e finanziaria (lagdekret nr 262 om brådskande åtgärder på skatte- och finansieringsområdet, GURI nr 230 av den 3 oktober 2006, nedan kallat lagdekret nr 262). Den 24 november 2006 omvandlades lagdekret nr 262 till lag genom legge no 286 (lag nr 286, ordinarie tillägg till GURI nr 277 av den 28 november 2006).
96

Under förhandlingen kallade intervenientens ombud det förhållandet att sökanden tog upp förstainstansrättens tid genom att inkomma med bevisning av detta slag i ett sent skede för gränsande till domstolstrots (contempt of court). Ordföranden anser, utan att behöva ta ställning till denna allvarliga anklagelse, att denna bevisning under alla omständigheter inte är övertygande i denna del och att det även i detta hänseende kan konstateras att sökanden inte har visat att den begärda åtgärden omedelbart framstår som befogad.
Förstainstansrättens beslut (första avdelningen) den 14 februari 2001. - Athanasios Pitsiorlas mot Europeiska unionens råd och Europeiska centralbanken. - Avvisning - Tillgång till institutions handlingar. - Mål T-3/00.



Rättsfallssamling 2001 s. II-00717



Sammanfattning



Nyckelord

Rådet - Allmänhetens tillgång till rådets handlingar - Nekad tillgång till en handling - Talan om ogiltigförklaring - Frist - Utgången frist

(Artikel 230 EG; rådets beslut 93/731, artikel 7.3)

Sammanfattning

En för sent väckt talan om ogiltigförklaring av rådets beslut om att vägra sökanden tillgång till handlingar skall avvisas när sökanden underrättades, i enlighet med artikel 7.3 i beslut 93/731 om allmänhetens tillgång till handlingar, i en skrivelse från generalsekretariatet om detta beslut, och dessutom om innehållet i artiklarna 195 EG och 230 EG såvitt avser dels villkoren för hur man vänder sig till ombudsmannen, dels domstolens granskning av rättsakters lagenlighet. En normalt vaksam person kunde inte ha tvivlat på huruvida beslutet var slutgiltigt eller på vilken frist för överklagande som var tillämplig enligt artikel 230 EG.

( se punkterna 23 och 24 )
Förstainstansrättens beslut (tredje avdelningen) den 12 juli 2000. - Conseil national des professions de l'automobile, Fédération nationale des distributeurs, loueurs et rèparateurs de matériels de bâtiment de travaux publics et de manutention, Auto Contrôle 31 SA, Yam 31 SARL, Roux SA, Marc Foucher-Creteau och Verdier distribution SARL mot Europeiska kommissionen. - Talan om ogiltigförklaring - Kommissionens förordning (EG) nr 2790/1999 - Avvisning. - Mål T-45/00.



Rättsfallssamling 2000 s. II-02927



Sammanfattning



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring - Fysiska eller juridiska personer - Rättsakter som berör dem direkt och personligen - Kommissionens förordning om tillämpningen av artikel 81.3 EG på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden - Talan som väckts av distributionsföretag som är bundna av de vertikala avtal som är i fråga och av sammanslutningar som företräder sådana företags intressen - Avvisning

(Artiklarna 230 fjärde stycket EG och 249 EG; kommissionens förordning nr 2790/1999)

Sammanfattning

$$En talan som väckts mot kommissionens förordning nr 2790/1999 om tillämpningen av artikel 81.3 EG på grupper av vertikala avtal och samordnade förfaranden av vissa små och medelstora distributionsföretag som är bundna av dessa avtal och två sammanslutningar som företräder sådana företags intressen kan inte tas upp till sakprövning.

För det första har förordningen på grund av sin räckvidd karaktären av normativ rättsakt och utgör inte ett beslut i den mening som avses i artikel 249 EG. Den omtvistade förordningen förklarar under vissa förutsättningar artikel 81.1 EG icke tillämplig på vertikala avtal och, genom att den ger en abstrakt definition av sitt tillämpningsområde, riktar sig till samtliga företag som berörs av samordnade förfaranden av vertikal natur.

För det andra berörs inte sökandena av den omtvistade förordningen på grund av vissa egenskaper som är speciella för dem eller på grund av en faktisk situation som särskiljer dem i förhållande till varje annan person på ett sätt som medför att de kan anses vara personligen berörda av en rättsakt med allmän räckvidd. Det undantag som medges enligt förordningen i fråga, som innebär att artikel 81.1 EG inte tillämpas och, i konsekvens därmed, att rättsföljden ogiltighet i enlighet med artikel 81.2 EG inte inträder, rör nämligen sökandena på grund av deras objektiva egenskap av ekonomiska aktörer som är bundna av samordnade förfaranden av vertikal natur, på samma sätt som alla andra aktörer som deltar i sådana förfaranden. Den omständigheten att det föreligger ett ekonomiskt beroendeförhållande gentemot större leverantörer är inte sådan att den särskiljer sökandena från alla andra ekonomiska operatörer, eftersom det i Europa finns tiotusentals små och medelstora företag som är i samma situation.

För övrigt kan inte den talan som väckts av de sammanslutningar som företräder sina medlemmars intressen tas upp till sakprövning om inte medlemmarna själva har rätt att väcka talan.

(se punkterna 17 och 18, 20, 22, 23 och 25)