ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Artikel 11 b i direktiv 2009/16, i dess lydelse enligt direktiv 2017/2110, jämförd med bilaga I, del II, i detta direktiv i dess ändrade lydelse, ska tolkas så, att hamnstaten får genomföra tilläggsinspektioner på fartyg som bedriver systematisk sök- och räddningsverksamhet och som befinner sig i en av hamnstatens hamnar eller i vatten som omfattas av dess jurisdiktion, sedan det aktuella fartyget har rest in i dessa vatten och all omlastning och landsättning av de personer som respektive fartygs befälhavare beslutat att bistå har ägt rum. Detta gäller under förutsättning att nämnda stat, med stöd av väl underbyggda rättsliga och faktiska omständigheter, har fastställt att det förelåg allvarliga tecken på fara för hälsa, säkerhet, arbetsvillkoren ombord eller miljö, med hänsyn till fartygens driftsförhållanden.
2)

Artikel 5.2 a i förordning nr 715/2007 ska tolkas på så sätt att en manipulationsanordning som säkerställer att de gränsvärden för utsläpp som föreskrivs i denna förordning iakttas endast när omgivningstemperaturen är mellan 15 och 33 grader Celsius och när det aktuella fordonet framförs på en lägre höjd än 1 000 meter över havet inte kan omfattas av undantaget från förbudet mot användning av sådana anordningar, som föreskrivs i denna bestämmelse, av det enda skälet att anordningen bidrar till att skona komponenter såsom ventilen för avgasåterföring, EGR-kylaren och dieselpartikelfiltret, såvida det inte fastställs att nämnda anordning är nödvändig just för att undvika omedelbara risker för att motorn drabbas av skador eller olyckor, orsakade av en felaktig funktion hos en av dessa komponenter, som är så allvarliga att de medför en konkret fara vid framförandet av det fordon som är utrustat med samma anordning. En manipulationsanordning som under normala trafikförhållanden ska fungera under större delen av året för att skydda motorn mot skador eller olyckor och för att garantera en säker körning kan under inga omständigheter omfattas av undantaget i artikel 5.2 a i förordning nr 715/2007.
C 51/5

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 2 december 2021 – Europeiska kommissionen mot Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (C-884/19 P), GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH mot Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd, Europeiska kommissionen (C-888/19 P)

(Förenade målen C-884/19 P och C-888/19 P) (1)

(Överklagande - Dumpning - Import av solfångarglas från Kina - Förordning (EG) nr 1225/2009 - Artikel 2.7 b och c - Status som ett företag som är verksamt under marknadsmässiga förhållanden - Avslag - Begreppet ”betydande snedvridningar till följd av det tidigare icke-marknadsekonomiska systemet”, i den mening som avses i artikel 2.7 c tredje strecksatsen - Skatteförmåner)

(2022/C 51/05)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: inledningsvis L. Flynn, T. Maxian Rusche och A. Demeneix, därefter L. Flynn och T. Maxian Rusche) (C-884/19 P), GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH (ombud: R. MacLean, Solicitor) (C-888/19 P)

Övriga parter i målet: Xinyi PV Products (ombud: Y. Melin och B. Vigneron, avocats), (C-884/19 P och C-888/19 P) GMB Glasmanufaktur Brandenburg GmbH ombud: R. MacLean, Solicitor) (C-884/19 P), Europeiska kommissionen (ombud: inledningsvis L. Flynn, T. Maxian Rusche och A. Demeneix, därefter L. Flynn och T. Maxian Rusche) (C-888/19 P)

Domslut

1) Domen från Europeiska unionens tribunal av den 24 september 2019, Xinyi PV Products (Anhui) Holdings/kommissionen (T-586/14 RENV, EU:T:2019:668) upphävs.

2) Målet ska följaktligen återförvisas till tribunalen för prövning av den andra, den tredje och den fjärde grunden för talan.

3) Frågan om rättegångskostnader anstår.

(1) EUT C 54, 17.02.2020.

EUT C 45, 10.02.2020.
Domstolens dom (första avdelningen) av den 10 mars 2021 (begäran om förhandsavgörande från Supreme Court – Irland) – VK mot An Bord Pleanála

(Mål C-739/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Advokaters frihet att tillhandahålla tjänster - Direktiv 77/249/EEG - Artikel 5 - Skyldighet för en advokat som är etablerad i en medlemsstat och som företräder en klient i ett rättsligt förfarande vid domstolarna i en annan medlemsstat att arbeta tillsammans med en advokat som är verksam vid de domstolarna - Gränser)

(2021/C 182/19)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: VK

Motpart: An Bord Pleanála

ytterligare deltagare i rättegången: The General Council of the Bar of Ireland, The Law Society of Ireland and the Attorney General,

Domslut

Artikel 5 i rådets direktiv 77/249/EEG av den 22 mars 1977 om underlättande för advokater att effektivt begagna sig av friheten att tillhandahålla tjänster ska tolkas enligt följande.

— Med hänsyn till målet bestående i att säkerställa god rättsskipning utgör nämnda bestämmelse inte i sig hinder mot att en advokat, som tillhandahåller tjänster genom att företräda sin klient, är skyldig att arbeta tillsammans med en advokat som är verksam vid den domstol där målet är anhängigt och som är ansvarig inför denna domstol, inom ramen för ett system där advokater åläggs yrkesetiska skyldigheter bestående i att göra domstolen uppmärksam på samtliga omständigheter som i rättsligt, lagstiftnings- eller rättspraxisrelaterat hänseende kan ha betydelse för att förfarandet ska kunna genomföras på ett ändamålsenligt sätt, men där sådana skyldigheter inte åvilar den enskilde om denne väljer att företräda sig själv.

— Med hänsyn till målet bestående i att säkerställa god rättsskipning är det inte oproportionerligt att en gästande advokat som tillhandahåller tjänster åläggs en skyldighet att arbeta tillsammans med en advokat som är verksam vid den domstol där målet är anhängigt, inom ramen för ett system där advokaterna har möjlighet att definiera sina respektive roller, varvid den sistnämnde advokaten i allmänhet endast bistår den gästande advokaten för att denne ska kunna garantera ett adekvat företrädande av klienten och ett korrekt fullgörande av de förpliktelser som åvilar vederbörande i förhållande till nämnda domstol.

— En allmän skyldighet att arbeta tillsammans med en advokat som är verksam vid den domstol där målet är anhängigt, vilken innebär att det inte möjligt att beakta den gästande advokatens tidigare erfarenhet, går utöver vad som är nödvändigt för att uppnå målet bestående i att säkerställa god rättsskipning.

(1) EUT C 413, 9.12.2019.
C 110/10

Domstolens dom (sjätte avdelningen) av den 4 februari 2021 (begäran om förhandsavgörande från Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio- Italien) – Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe m.fl. mot Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) och Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

(Mål C-640/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Jordbruk - Gemensam organisation av marknaden - Förordning (EG) nr 1234/2007 - Mjölkkvoter - Överskottsavgifter - Mjölk avsedd att användas för produktion av ostar som omfattas av en skyddad ursprungsbeteckning (SUB) och är avsedda för export till tredjeländer - Omfattas inte - Artiklarna 32 a, 39.1, 39.2a, 40.2 och 41 b FEUF - Proportionalitets- och icke-diskrimineringsprinciperna - Giltighet)

(2021/C 110/08)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Azienda Agricola Ambrosi Nicola Giuseppe, Azienda Agricola Castagna Giovanni, Soc. Azienda Agricola Castellani Enio, Nereo e Giuliano Ss, Azienda Agricola De Fanti Maria Teresa, Azienda Agricola Giacomazzi Vilmare, Soc. Azienda Agricola Iseo di Lunardi Giampaolo e Silvano Ss, Soc. Azienda Agricola Mastrolat di Mastrotto Franco e Luca Ss, Azienda Agricola Righetti Michele e Damiano, Azienda Agricola Scandola Stefano e Gianni, Azienda Agricola Tadiello Roberto, Azienda Agricola Turazza Mario, Azienda Agricola Zuin Tiziano, 2 B Società Agricola Srl, Azienda Agricola Fracasso Claudio och Azienda Agricola Pozzan Mirko

Motparter: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) och Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

Domslut

1) Artiklarna 55, 65 och 78 i rådets förordning (EG) nr 1234/2007 av den 22 oktober 2007 om upprättande av en gemensam organisation av jordbruksmarknaderna och om särskilda bestämmelser för vissa jordbruksprodukter, i dess lydelse enligt rådets förordning (EG) nr 248/2008 av den 17 mars 2008, ska tolkas så, att de inte undantar mjölkkvantiteter, som används för produktion av ostar som omfattas av en skyddad ursprungsbeteckning och är avsedda för export till tredjeländer, från beräkningen av nationella kvoter för produktion av mjölk och andra mjölkprodukter och från beräkningen av överskottsavgifter.

2) Vid prövningen av den tredje frågan har det inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av artiklarna 55, 65 och 78 i förordning nr 1234/2007, i dess lydelse enligt förordning nr 248/2008.

(1) EUT C 399, 25.11.2019.
C 53/7

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 17 december 2020 (begäran om förhandsavgörande från Grondwettelijk Hof – Belgien) – Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl. mot Vlaamse Regering

(Mål C-336/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Skydd av djur vid tidpunkten för avlivning - Förordning (EG) nr 1099/2009 - Artikel 4.1 - Krav på bedövning av djur före avlivning - Artikel 4.4 - Undantag som avser rituell slakt - Artikel 26.2 - Möjlighet för medlemsstaterna att anta nationella bestämmelser som syftar till att säkerställa ett mer omfattande djurskydd vid rituell slakt - Tolkning - Nationella bestämmelser om krav, vid rituell slakt, på reversibel bedövning som inte kan leda till att djuret dör - Artikel 13 FEUF - Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - Artikel 10 - Religionsfrihet - Frihet att utöva sin religion - Begränsning - Proportionalitet - Avsaknad av konsensus mellan medlemsstaterna i Europeiska unionen - Medlemsstaternas utrymme för skönsmässig bedömning - Subsidiaritetsprincipen - Giltighet - Olika behandling av rituell slakt och avlivning av djur i samband med jakt, fiske och kultur- eller sportevenemang - Diskriminering föreligger inte - Artiklarna 20, 21 och 22 i stadgan om de grundläggande rättigheterna)

(2021/C 53/07)

Rättegångsspråk: nederländska

Hänskjutande domstol

Grondwettelijk Hof

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Centraal Israëlitisch Consistorie van België m.fl., Unie Moskeeën Antwerpen VZW, Islamitisch Offerfeest Antwerpen VZW, JG, KH, Executief van de Moslims van België m.fl., Coördinatie Comité van Joodse Organisaties van België – Section belge du Congrès juif mondial et Congrès juif européen VZW m.fl.

Motpart: Vlaamse Regering

ytterligare deltagare i rättegången: LI, Waalse Regering, Kosher Poultry BVBA m.fl., Global Action in the Interest of Animals VZW (GAIA),

Domslut

1) Artikel 26.2 första stycket c i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning, jämförd med artikel 13 FEUF och artikel 10.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning enligt vilken det föreskrivs en skyldighet att vid rituell slakt tillämpa ett förfarande för reversibel bedövning som inte kan leda till att djuret dör.

2) Vid prövningen av den tredje frågan har inga omständigheter framkommit som kan påverka giltigheten av artikel 26.2 första stycket c i förordning nr 1099/2009.

(1) EUT C 270, 12.08.2019
Domstolens dom (andra avdelningen) av den 18 november 2020 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Förenade kungariket) – Kaplan International colleges UK Ltd mot The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

(Mål C-77/19) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Beskattning - Mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 132.1 f - Undantag från skatteplikt för tjänster som fristående grupper av personer tillhandahåller sina medlemmar - Tillämpning på mervärdesskattegrupper - Artikel 11 - Mervärdesskattegrupp)

(2021/C 28/03)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Kaplan International colleges UK Ltd

Svarande: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

Domslut

Artikel 132.1 f i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, i dess lydelse enligt rådets direktiv 2008/8/EG av den 12 februari 2008, ska tolkas så, att det undantag från mervärdesskatteplikt som föreskrivs i denna bestämmelse inte är tillämpligt på tjänster som en fristående grupp av personer tillhandahåller en grupp av personer som kan betraktas som en enda beskattningsbar person, i den mening som avses i artikel 11 i direktivet, när inte alla medlemmar i den sistnämnda gruppen är medlemmar i den fristående gruppen av personer. Det saknar i detta avseende betydelse att det finns bestämmelser i nationell rätt i vilka det anges att den medlem som företräder en sådan grupp av personer som kan betraktas som en enda beskattningsbar person, vid tillämpningen av undantaget från skatteplikt för fristående grupper av personer, ska tillskrivas de karakteristiska egenskaper och den status som tillkommer medlemmarna i den fristående gruppen av personer.

(1) EUT C 131, 8.4.2019.
C 433/15

Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 22 oktober 2020 – Silver Plastics GmbH & Co. KG, Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG mot Europeiska kommissionen

(Mål C-702/19 P) (1)

(Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Marknaden för livsmedelsförpackningar för detaljhandeln - Beslut i vilket en överträdelse av artikel 101 FEUF konstateras - Förordning (EG) nr 1/2003 – Artikel 23 - Artikel 6 i Europeiska konventionen om skydd för de mänskliga rättigheterna - Den grundläggande rätten till en rättvis rättegång - Principen om parternas likställdhet i processen - Rätten ”till konfrontation” - Hörande av vittnen - Motivering - En enda fortlöpande överenskommelse - Övre gräns för böterna)

(2020/C 433/17)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: Silver Plastics GmbH & Co. KG (ombud: M. Wirtz, och S. Möller, Rechtsanwälte), Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG (ombud: C. Karbaum, Rechtsanwalt)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen (ombud: G. Meessen, I. Zaloguin och L. Wildpanner)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Silver Plastics GmbH & Co. KG och Johannes Reifenhäuser Holding GmbH & Co. KG ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

(1) EUT C 383, 11.11.2019.
C 222/16

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 2 april 2020 (begäran om förhandsavgörande från Vrhovni sud – Kroatien) – brottmål mot I.N.

(Mål C-897/19 PPU) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Brådskande mål om förhandsavgörande - EES-avtalet - Icke-diskriminering - Artikel 36 - Frihet att tillhandahålla tjänster - Tillämpningsområde - Avtal mellan Europeiska unionen och Republiken Island och Konungariket Norge om dessa staters associering till genomförandet, tillämpningen och utvecklingen av Schengenregelverket - Avtal om förfarande för överlämnande mellan Europeiska unionens medlemsstater och Island och Norge - Utlämning av en isländsk medborgare till ett tredjeland - Skydd mot utlämning av en medlemsstats medborgare - Motsvarande skydd föreligger inte för medborgare i en annan stat - Isländsk medborgare som beviljats asyl enligt nationell rätt innan vederbörande förvärvade isländskt medborgarskap - Inskränkning av den fria rörligheten - Rättfärdigandegrund som avser att förhindra att personer som har begått brott undgår straff - Proportionalitet - Kontroll av de garantier som föreskrivs i artikel 19.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna)

(2020/C 222/18)

Rättegångsspråk: kroatiska

Hänskjutande domstol

Vrhovni sud

Part i brottmålet vid den nationella domstolen

I.N.

ytterligare deltagare i rättegången: Ruska Federacija

Domslut

Unionsrätten, i synnerhet artikel 36 i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet, av den 2 maj 1992, och artikel 19.2 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska tolkas så att när en medlemsstat – där en medborgare i en Eftastat, som är part i avtalet om Europeiska ekonomiska samarbetsområdet och med vilken unionen ingått ett avtal om överlämnande, befinner sig – tar emot en begäran om utlämning som framställs av ett tredjeland enligt den europeiska utlämningskonventionen, undertecknad i Paris den 13 december 1957, och när nämnde medborgare innan han förvärvade medborgarskap i denna Eftastat, beviljats asyl i samma stat, just på grund av den lagföring som inletts mot honom i den stat som framställt begäran om utlämning, ankommer det på den behöriga myndigheten i den anmodade medlemsstaten att pröva att utlämningen inte kränker de rättigheter som avses i nämnda artikel 19.2 i stadgan. Det förhållandet att den berörda personen beviljats asyl utgör en särskilt allvarlig uppgift vid denna prövning. Innan den anmodade medlemsstaten beslutar om verkställighet av begäran om utlämning är nämnda stat under alla förhållanden skyldig att informera den aktuella Eftastaten och – i förekommande fall – på begäran av denna stat överlämna dess medborgare i enlighet med bestämmelserna i avtalet om överlämnande, under förutsättning att nämnda Eftastat enligt nationell rätt är behörig att lagföra personen för de gärningar som begåtts utanför dess territorium.

(1) EUT C 45, 10.2.2020.
C 220/7

Domstolens dom (sjunde avdelningen) av den 2 maj 2019 (begäran om förhandsavgörande från Naczelny Sąd Administracyjny — Polen) — Budimex S.A. mot Minister Finansów

(Mål C-224/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Gemensamt system för mervärdesskatt - Direktiv 2006/112/EG - Artikel 66 - Beskattningsgrundande händelse och mervärdesskattens utkrävbarhet - Den tidpunkt då tillhandahållandet av tjänsterna äger rum - Byggnads- och monteringsarbeten - Beaktande av den tidpunkt för godkännandet av byggarbetet som föreskrivs i avtalet om tillhandahållande av tjänsterna)

(2019/C 220/09)

Rättegångsspråk: polska

Hänskjutande domstol

Naczelny Sąd Administracyjny

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Budimex S.A.

Motpart: Minister Finansów

Domslut

Artikel 66 första stycket c i rådets direktiv 2006/112/EG av den 28 november 2006 om ett gemensamt system för mervärdesskatt, i dess lydelse enligt rådets direktiv 2010/45/EU av den 13 juli 2010, ska tolkas så, att för det fall någon faktura inte utfärdas för tillhandahållandet av en tjänst, eller fakturan utfärdas för sent, utgör denna bestämmelse inte hinder för att tillhandahållandet anses ha ägt rum vid tidpunkten för det formella godkännandet av tillhandahållandet, om medlemsstaten, som i det nationella målet, föreskriver att skatten blir utkrävbar vid utgången av en period som börjar löpa den dag då tjänsten tillhandahålls. Detta gäller under förutsättning att dels formaliteterna kring godkännandet har avtalats av parterna på så sätt att de är bundna enligt avtalsvillkor som återspeglar de ekonomiska och affärsmässiga förhållandena på det område där tjänsten tillhandahålls, dels att denna formalitet motsvarar det fysiska slutförandet av tjänsten och slutgiltigt fastställer beloppet på den ersättning som ska betalas, vilket det ankommer på den hänskjutande domstolen att fastställa.

(1) EUT C 231, 2.7.2018.
C 383/6

Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 12 september 2019 – TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV mot Europeiska kommissionen, Monsanto Europe, Monsanto Company, Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa)

(Mål C-82/17 P)( (1))

(Överklagande - Miljö - Genetiskt modifierade produkter - Kommissionens beslut om godkännande för utsläppande på marknaden av produkter som innehåller den genetiskt modifierade sojabönan MON 87701 x MON 89788 - Förordning (EG) nr 1367/2006 - Artikel 10.1 - Begäran om intern omprövning av beslutet framställd enligt bestämmelserna om allmänhetens deltagande i beslutsprocesser i miljöfrågor - Avslag på ansökan)

(2019/C 383/04)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV, Sambucus eV (ombud: K. Smith QC, J. Stevenson, Barrister)

Övriga parter i målet: Europeiska kommissionen (ombud: L. Flynn, G. Gattinara och C. Valero), Monsanto Europe, Monsanto Company (ombud: inledningsvis M. Pittie, därefter P. Honoré och A. Helfer, avocats), Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland, Europeiska myndigheten för livsmedelssäkerhet (Efsa)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) TestBioTech eV, European Network of Scientists for Social and Environmental Responsibility eV och Sambucus eV ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens rättegångskostnader.

3) Monsanto Europe och Monsanto Company ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 129, 24.4.2017.
1)

Artikel 52 första stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd ska tolkas så, att det är tillåtet för en medlemsstat att föreskriva att den nationella bestämmelse som införlivar artikel 33.2 a i det direktivet omedelbart ska tillämpas på asylansökningar som ännu inte har avgjorts slutligt, vilka lämnats in före den 20 juli 2015 och före ikraftträdandet av denna nationella bestämmelse. Artkel 52 första stycket i direktiv 2013/32, särskilt jämförd med nämnda artikel 33, utgör däremot hinder för en sådan omedelbar tillämpning i ett fall där både asylansökan och framställan om återtagande lämnats in före ikraftträdandet av direktiv 2013/32 och i enlighet med artikel 49 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat, alltjämt fullständigt omfattas av tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat.
3)

Artiklarna 3, 25 och 26 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 726/2004 av den 31 mars 2004 om inrättande av gemenskapsförfaranden för godkännande av och tillsyn över humanläkemedel och veterinärmedicinska läkemedel samt om inrättande av en europeisk läkemedelsmyndighet, i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 1027/2012 av den 25 oktober 2012, ska tolkas så, att de inte utgör hinder för en sådan nationell bestämmelse som den som följer av artikel 1.4 bis i decreto-legge 21 ottobre 1996, n. 536, recante ”Misure per il contenimento della spesa farmaceutica e la rideterminazione del tetto di spesa per l’anno 1996”, convertito dalla legge del 23 dicembre 1996, n. 648 (lagdekret nr 536 av den 21 oktober 1996 om ”Åtgärder för kontroll av utgifter för läkemedel och ny fastställelse av en högsta utgiftsnivå för år 1996”, omvandlat till lag nr 648 av den 23 december 1996), i dess lydelse enligt decreto-legge del 20 marzo 2014, n. 36, convertito dalla legge del 16 maggio 2014, n. 79 (lagdekret nr 36, av den 20 mars 2014, omvandlat till lag nr 79 av den 16 maj 2014), enligt vilken Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) (den italienska läkemedelsmyndigheten, AIFA) ges befogenhet att utöva tillsyn över sådana läkemedel som Avastin, vars användning off label bekostas av Servizio Sanitario Nazionale (det nationella hälso- och sjukvårdssystemet i Italien) och att, i förekommande fall, vidta de åtgärder som är nödvändiga för att garantera patientsäkerheten.