20

3 § i lagen om bortskaffande av animaliska biprodukter, med rubriken ”Skyldighet att bortskaffa”, har följande lydelse: ”(1) Om, i enlighet med bestämmelserna i 1 §, 1. animaliska biprodukter i kategori 1, i den mening som avses i artikel 8 i [förordning nr 1069/2009], 2. animaliska biprodukter i kategori 2, i den mening som avses i artikel 9 i [förordning nr 1069/2009], med undantag av naturgödsel, guano, mag- och tarminnehåll, mjölk, mjölkbaserade produkter, råmjölk, ägg och äggprodukter, eller 3. produkter som framställts av animaliska biprodukter som nämns i led 1 och 2, måste samlas in, identifieras, transporteras, lagras, bearbetas, användas eller bortskaffas, ska den behöriga myndigheten fastställa villkoren för återvinning, insamling, identifiering, transport, lagring, behandling, bearbetning, användning och bortskaffande. Den behöriga myndigheten är skyldig att återkräva, samla in, identifiera, transportera, behandla, bearbeta, använda eller undanröja 1. animaliska biprodukter i kategori 1, 2. animaliska biprodukter i kategori 2, med undantag av naturgödsel, guano, mag- och tarminnehåll, mjölk, mjölkbaserade produkter, råmjölk samt ägg och äggprodukter, 3. produkter som framställts av de animaliska biprodukter som nämns i led 1 och 2, som är genererade på dess territorium, i enlighet med de direkt tillämpliga rättsakter som avses i artikel 1, i denna lag och de bestämmelser som antagits för att genomföra lagen. Fram till dess att de återvinns av den behöriga myndigheten ska ägarnas skyldigheter att identifiera, transportera och lagra animaliska biprodukter och därav framställda produkter som har genererats hos dem förbli oförändrade enligt bestämmelserna i de rättsakter med direkt tillämpning som avses i 1 §. Den behöriga myndigheten får anlita tredje man för att fullgöra sina skyldigheter enligt andra meningen. Den andra meningen gäller även döda vilda djur, i den mån den behöriga myndigheten har beslutat om användning, bearbetning eller bortskaffande av skäl som har samband med bekämpningen av djursjukdomar. (2) Andra meningen i punkt 1 ska inte tillämpas när animaliska biprodukter och därav framställda produkter är avsedda för framställning av djurfoder och de därav framställda produkter som avses i artiklarna 33 och 36 i [förordning nr 1069/2009], och animaliska biprodukter och därav framställda produkter har samlats in, identifierats, transporterats, lagrats, behandlats, bearbetats eller använts av företag, verksamheter eller anläggningar som registrerats i enlighet med artikel 23 i [förordning nr 1069/2009] eller godkänts i enlighet med artikel 24 i [förordning nr 1069/2009]. (3) Den behöriga myndigheten får, med samtycke av en privaträttslig fysisk eller juridisk person som driver en bearbetningsanläggning, en förbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning, helt eller delvis överlåta skyldigheten att inhämta, samla in, märka, transportera, lagra, behandla, bearbeta, använda eller bortskaffa de animaliska biprodukter eller därav framställda produkter som avses i punkt 1 första meningen till denna person, under förutsättning 1. att det inte finns något övervägande allmänintresse som talar emot detta, 2. att anläggningen för omvandling, eller förbrännings- eller samförbränningsanläggningen uppfyller de krav som gäller för den berörda bearbetningsmetoden enligt artiklarna 6, 8 och 9 i kommissionens förordning (EU) nr 142/2011 av den 25 februari 2011 om genomförande av Europaparlamentets och rådet förordning (EG) nr 1069/2009 om hälsobestämmelser för animaliska biprodukter och därav framställda produkter som inte är avsedda att användas som livsmedel och om genomförande av rådets direktiv 97/78/EG vad gäller vissa prover och produkter som enligt det direktivet är undantagna från veterinärkontroller vid gränsen (EUT L 54, 2011, s. 1), och att det säkerställs 3. att andra bestämmelser i [förordning nr 1069/2009], de rättsakter som antagits för dess genomförande, denna lag och de bestämmelser som antagits med stöd av denna, iakttas. I fråga om en partiell överföring kan denna göras beroende av att bearbetningsanläggningen, förbränningsanläggningen eller samförbränningsanläggningen återvinner, samlar in, identifierar, transporterar, lagrar, bearbetar, behandlar, använder eller bortskaffar de animaliska biprodukter och därav framställda produkter som genereras i ett visst område, om det finns ett allmänintresse härför. (4) Den behöriga myndigheten får ålägga en bearbetningsanläggning, en förbränningsanläggning eller en samförbränningsanläggning att, mot en skälig ersättning med hänsyn till avgifter och produkter, tillfälligt godkänna den gemensamma användningen av anläggningen eller anläggningen för bearbetning eller bortskaffande av sådana biprodukter eller därav framställda produkter som avses i stycke 1 första meningen och som genereras utanför verksamhetsområdet för bearbetningsanläggningen, förbränningsanläggningen eller samförbränningsanläggningen, förutsatt att detta är rimligt och att animaliska biprodukter eller därav framställda produkter lämpligen inte kan bearbetas eller bortskaffas på ett annat sätt eller detta endast kan ske till en betydande extra kostnad. Om det inte är möjligt att nå en överenskommelse om ersättningen ska den fastställas av den behöriga myndigheten.”