ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
10

Enligt artikel 4.2 i detta kungliga dekret ska det i avtalet bland annat anges vilken arbetstagare som ska ersättas och skälet till ersättningen eller vilken tjänst som kommer att tillsättas permanent efter urvals- eller befordringsförfarandet. Löptiden för ett avtal om vikariatsanställning som ingåtts för att ersätta en arbetstagare i företaget som har rätt att återgå i tjänst motsvarar den tid under vilken den arbetstagaren är frånvarande. Löptiden för ett avtal om vikariatsanställning som ingåtts för att tillfälligt besätta en tjänst under urvals- eller befordringsförfarandet för att tillsätta tjänsten permanent motsvarar den tid under vilken detta förfarande pågår. Löptiden får inte överstiga tre månader, och ett nytt avtal om vikariatsanställning får inte ingås när denna längsta tillåtna löptid har löpt ut. Vid urvalsförfaranden som genomförs av offentliga myndigheter för tillsättning av tjänster motsvarar löptiden för avtal om vikariatsanställning den tid under vilken dessa förfaranden pågår i enlighet med vad som anges i tillämplig speciallagstiftning.
–

The North of England P & I Association Ltd, rättslig efterträdare till Marine Shipping Mutual Insurance Company, genom C. Möser och U. Grünwald, Rechtsanwälte,
6

I kapitel IV i direktivet, med rubriken ”Yrkesetik, självständighet, opartiskhet, objektivitet, konfidentialitet och tystnadsplikt”, återfinns artikel 22, som har rubriken ”Självständighet, opartiskhet och objektivitet”. I den artikeln föreskrivs följande: ”1. Medlemsstaterna ska se till att en lagstadgad revisor eller ett revisionsföretag som utför lagstadgad revision, och varje fysisk person som direkt eller indirekt kan påverka resultatet av den lagstadgade revisionen, är opartisk(t) och självständig(t) i förhållande till det granskade företaget och inte medverkar i det granskade företagets beslutsprocess. Opartiskhet och självständighet ska åtminstone krävas under dels perioden för de finansiella rapporter som ska revideras, dels den period under vilken den lagstadgade revisionen utförs. Medlemsstaterna ska se till att en lagstadgad revisor eller ett revisionsföretag, när de utför en lagstadgad revision, vidtar alla rimliga åtgärder för att se till att deras opartiskhet och självständighet inte påverkas av några befintliga eller potentiella intressekonflikter eller andra direkta eller indirekta förhållanden som berör den lagstadgade revisor eller det revisionsföretag som utför den lagstadgade revisionen och, i tillämpliga fall, deras nätverk, ledning, revisorer, personal samt varje annan fysisk person vars tjänster står till förfogande för den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget eller under deras kontroll och alla personer som genom kontroll direkt eller indirekt är knutna till den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget. Den lagstadgade revisorn eller revisionsföretaget ska inte utföra någon lagstadgad revision om det finns någon som helst risk för självgranskning, egenintresse, partiskhet, förtrolighet eller skrämsel som orsakats av ekonomiska, personliga, affärsmässiga, anställningsrelaterade eller andra förhållanden mellan – den lagstadgade revisorn, revisionsföretaget, dess nätverk och varje fysisk person som kan påverka resultatet av den lagstadgade revisionen och – det granskade företaget, som ett resultat av en objektiv, förnuftig och informerad tredje part med, beaktande av de tillämpade skyddsåtgärderna, skulle dra slutsatsen att den lagstadgade revisorns eller revisionsföretagets opartiskhet och självständighet är hotad. … 4. Medlemsstaterna ska se till att de personer och företag som avses i punkt 2 inte deltar i eller på annat sätt påverkar resultatet av lagstadgad revision för ett visst granskat företag om denna person eller detta företag … c) har varit anställd av eller haft någon relation, affärsmässig eller ej, med det granskade företaget under den tid som avses i punkt 1 som kan orsaka, eller allmänt kan uppfattas som att den orsakar, en intressekonflikt. 5. De personer eller företag som avses i punkt 2 får inte begära eller ta emot ekonomisk ersättning eller annan ersättning eller förmåner från det granskade företaget eller något företag med anknytning till ett granskat företag såvida inte en objektiv, omdömesgill och initierad tredje part anser att värdet av dessa är ringa eller obetydligt. …”
11

La legge n. 223 – Norme in materia di cassa integrazione, mobilità, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunità europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro (lag nr 223 med bestämmelser om arbetslöshet på grund av arbetsbrist, rörlighet, arbetslöshetsersättning, genomförande av gemenskapsdirektiv, arbetsförmedling och andra bestämmelser om arbetsmarknaden) av den 23 juli 1991 (ordinarie tillägg till GURI nr 175 av den 27 juli 1991), i dess lydelse enligt legge n. 92 – Disposizioni in materia di riforma del mercato del lavoro in una prospettiva di crescita (lag nr 92 med bestämmelser om arbetsmarknadsreform i syfte att främja tillväxt) av den 28 juni 2012 (ordinarie tillägg till GURI nr 153 av den 3 juli 2012) (nedan kallad lag nr 223/1991) utgör den rättsliga ramen för förfaranden vid kollektiva uppsägningar, i vilken bland annat bestämmelserna om införlivande av direktiv 98/59 med den italienska rättsordningen ingår. Det framgår av begäran om förhandsavgörande att artikel 5.1 i lag nr 223/1991 innehåller de kriterier på grundval av vilka arbetsgivaren vid kollektiva uppsägningar ska fastställa vilka arbetstagare som ska omfattas av uppsägningarna.
40

Fågeldirektivets tillämpningsområde omfattar samtliga fågelarter som naturligt förekommer inom medlemsstaternas europeiska territorium på vilket fördraget tillämpas. Domstolen har i tidigare avgöranden även erinrat om att det i artikel 2 i direktivet föreskrivs att medlemsstaterna, med beaktande av ekonomiska krav och rekreationsbehov, ska vidta de åtgärder som är nödvändiga för att bibehålla populationen av samtliga av dessa fågelarter på en nivå som svarar särskilt mot ekologiska, vetenskapliga och kulturella behov, eller för att återupprätta populationen av dessa arter till denna nivå (se, för ett liknande resonemang, dom av den 11 juli 1996, Royal Society for the Protection of Birds, C‑44/95, EU:C:1996:297, punkt 3).
7

Artikel 97 i förordning nr 1306/2013, vilken har rubriken ”Tillämpning av den administrativa sanktionen”, har följande lydelse: ”1. Den administrativa sanktion som föreskrivs i artikel 91 ska tillämpas, när reglerna för tvärvillkor inte följs vid någon tidpunkt under ett givet kalenderår (kalenderåret i fråga) och överträdelsen direkt kan anses bero på den stödmottagare som lämnade in stödansökan eller stödanspråket för kalenderåret i fråga. … 2. I de fall mark överlåts under kalenderåret i fråga eller åren i fråga, ska punkt 1 även gälla i de fall överträdelsen beror på en åtgärd eller en försummelse som direkt kan anses bero på den person som antingen överlät jordbruksmarken eller som den överläts till. Utan hinder av första meningen ska gälla att den administrativa sanktionen, om den som vidtog åtgärden eller gjorde sig skyldig till försumlighet har lämnat in en stödansökan eller ett stödanspråk under kalenderåret i fråga eller åren i fråga, ska tillämpas på grundval av totalbeloppen för de stöd som avses i artikel 92 som har beviljats eller skulle ha beviljats denne. I denna punkt avses med överläts varje typ av transaktion där jordbruksmark upphör att stå till den överlåtande partens förfogande. 3. Utan att det påverkar tillämpningen av punkt 1, och om inte annat följer av de regler som ska antas enligt artikel 101, får medlemsstaterna besluta att inte tillämpa en administrativ sanktion som uppgår till ett belopp på 100 [euro] eller mindre per stödmottagare och kalenderår. Om en medlemsstat beslutar att använda sig av den möjlighet som anges i första stycket, ska den behöriga myndigheten påföljande år för ett urval av stödmottagare vidta de åtgärder som krävs för att kontrollera att stödmottagaren åtgärdar de aktuella konstaterade överträdelserna. Stödmottagaren ska underrättas om den konstaterade överträdelsen och om skyldigheten att vidta åtgärder. …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan JCM Europe (UK) Ltd och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) angående tullklassificeringen av en vara som importerats av JCM, nämligen iPRO-RC, en apparat som består av en sedelkontrollenhet och sedelkassetter.
9

I artikel 2 i direktivet, med rubriken ”Definitioner”, anges följande: ”I detta direktiv används följande beteckningar med de betydelser som här anges: 1) miljöinformation: all information i skriftlig form, bild- eller ljudform, elektronisk form eller annan materiell form om a) tillståndet för olika delar av miljön, som luft och atmosfär, vatten, mark, land, landskap och naturområden, inbegripet våtmarker, kust- och havsområden, biologisk mångfald och dess delar, inklusive genetiskt modifierade organismer, och samspelet mellan dessa delar, … c) åtgärder (inklusive förvaltningsåtgärder) som policy, lagstiftning, planer, program, miljöavtal och verksamhet som påverkar eller troligtvis påverkar de delar och faktorer som anges i a och b samt åtgärder eller verksamheter som är avsedda att skydda dessa delar, … f) tillståndet för människors hälsa och säkerhet, inbegripet förorening av livsmedelskedjan, när det är relevant, villkoren för mänskligt liv, kulturplatser och byggnader i den utsträckning de påverkas eller kan påverkas av tillståndet i de delar av miljön som anges i a eller, genom dessa delar, av någon av de faktorer som anges i b och c. 2) offentlig myndighet: a) statlig eller annan offentlig förvaltning, inbegripet offentliga rådgivande organ på nationell, regional eller lokal nivå, … 3) information som förvaras av en offentlig myndighet: miljöinformation som innehas av och som mottagits eller upprättats av denna myndighet. … 5) sökande: fysisk eller juridisk person som begär att få tillgång till miljöinformation. …”
1

Förbundsrepubliken Tyskland har i mål C‑475/19 P yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av Europeiska unionens tribunal den 10 april 2019, Tyskland/kommissionen (T‑229/17, ej publicerad, nedan kallad den första överklagade domen, EU:T:2019:236) Genom denna dom ogillade tribunalen Förbundsrepubliken Tysklands talan om ogiltigförklaring av, för det första, kommissionens beslut (EU) 2017/133 av den 25 januari 2017 om att med en restriktion behålla hänvisningen till den harmoniserade standarden EN 14342:2013 Trägolv – Egenskaper, utvärdering av överensstämmelse och märkning i Europeiska unionens officiella tidning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 (EUT L 21, 2017, s. 113), för det andra, kommissionens beslut (EU) 2017/145 av den 25 januari 2017 om att med en restriktion behålla hänvisningen till den harmoniserade standarden EN 14904:2006 Sportbeläggningar – Specifikation för inomhusytor avsedda för olika sporter i Europeiska unionens officiella tidning i enlighet med Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 (EUT L 22, 2017, s. 62) (nedan gemensamt kallade de första omtvistade besluten), för det tredje, kommissionens meddelande av den 10 mars 2017 inom ramen för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av den 9 mars 2011 om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av direktiv 89/106/EEG (EUT C 76, 2017, s. 32) (nedan kallat genomförandemeddelandet), i den del det hänvisar till de harmoniserade standarderna EN 14342:2013 och EN 14904:2006, för det fjärde, kommissionens meddelande av den 11 augusti 2017 inom ramen för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av den 9 mars 2011 om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv 89/106/EEG (EUT C 267, 2017, s. 16), i den del det hänvisar till de harmoniserade standarderna EN 14342:2013 och EN 14904:2006, för det femte, kommissionens meddelande av den 15 december 2017 inom ramen för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av den 9 mars 2011 om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv 89/106/EEG (EUT C 435, 2017, s. 41), i den del det hänvisar till de harmoniserade standarderna EN 14342:2013 och EN 14904:2006, och, för det sjätte, kommissionens meddelande av den 9 mars 2018 inom ramen för genomförandet av Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 305/2011 av den 9 mars 2011 om fastställande av harmoniserade villkor för saluföring av byggprodukter och om upphävande av rådets direktiv 89/106/EEG (EUT C 92, 2018, s. 139) i den del det hänvisar till de harmoniserade standarderna EN 14342:2013 och EN 14904:2006, (nedan gemensamt kallade de tre andra omtvistade besluten).
c)

ersättning som ska betalas för betald semester som intjänats under det kalenderår under vilket arbetsgivaren blev insolvent och under det föregående kalenderåret,
22

Artikel 21 i denna bilaga 1 har följande lydelse: ”1. Inom Bukarests kommun är taxiförmedlingstjänster obligatoriska för samtliga godkända taxitransportörer och de kan endast tillhandahållas av de bokningscentraler som godkänts av den behöriga tillståndsmyndigheten i Bukarest kommun, på villkor som ger kunden möjlighet att anlita dessa tjänster per telefon eller på annat sätt, inbegripet genom applikationer som är anslutna till internet och som ska bära det namn på bokningscentralen som är angivet i det tillstånd att bedriva förmedling som har utfärdats av den behöriga tillståndsmyndigheten i Bukarests kommun. … 3 bis. Taxiförmedlingstjänster är obligatoriska för samtliga godkända taxitransportörer som bedriver taxiverksamhet inom Bukarests kommun och dessa tjänster kan endast tillhandahållas av bokningscentraler som har godkänts av den behöriga tillståndsmyndigheten i Bukarest kommun, på villkor som säkerställer att kunden har möjlighet att anlita dessa tjänster per telefon eller på annat sätt (it‑applikationer, beställningar på en bokningscentrals webbplats) och att dessa bokningar vidarebefordras till taxiförare via en radiosändare/mottagare.”
29

Domstolen erinrar inledningsvis om att mervärdesskattedirektivet, som trädde i kraft den 1 januari 2007, upphävde sjätte direktivet utan att föreskriva några materiella ändringar i förhållande till detta direktiv. Eftersom de relevanta bestämmelserna i mervärdesskattedirektivet i sak är identiska med motsvarande bestämmelser i sjätte direktivet, är domstolens praxis avseende mervärdesskattedirektivet även tillämplig med avseende på sjätte direktivet (se, analogt, dom av den 3 juli 2019, The Chancellor, Masters and Scholars of the University of Cambridge, C‑316/18, EU:C:2019:559, punkt 17).
7

Genom arrêté du 3 avril 2014 relatif à la procédure d’agrément et portant cahier des charges des organismes ayant pour objet de contribuer au traitement des déchets issus des produits textiles d’habillement, du linge de maison et des chaussures, conformément à l’article R. 543–214 du code de l’environnement et portant agrément d’un organisme, en application des articles L. 541–10–3 et R. 543–224 du code de l’environnement (förordning av den 3 april 2014 rörande godkännandeförfarandet och fastställandet av en kravspecifikation för de organ som önskar bidra till avfallshanteringen från textil- och konfektionsprodukter, hemtextilier och fotbeklädnader, i enlighet med artikel R. 543–214 i miljölagen, och om godkännande av ett organ, i enlighet med artiklarna L. 541–10–3 och R. 543–214–R. 543–224 i miljölagen (JORF av den 14 maj 2014, s. 7969)) (nedan kallad förordningen av den 3 april 2014) gavs Eco TLC tillstånd att från saluförare av textil- och konfektionsprodukter, hemtextilier och fotbeklädnader (nedan kallade TLC‑produkter) ta ut avgifter för behandling av avfall från sådana produkter och att, i enlighet med den kravspecifikation som återfinns som bilaga till ovannämnda förordning, överföra dessa avgifter i form av ekonomiskt stöd bland annat till sorteringsaktörer.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Union des industries de la protection des plantes, å ena sidan, och Premier ministre (premiärministern), ministre de la Transition écologique et solidaire (ministern för ekologisk och solidarisk omställning), ministre des Solidarités et de la Santé (ministern för solidaritet och hälsa), ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation (jordbruks- och livsmedelsministern) samt Agence nationale de sécurité sanitaire de l’alimentation, de l’environnement et du travail (Nationella byrån för livsmedelssäkerhet, miljösäkerhet och arbetsmiljösäkerhet, Frankrike), å andra sidan. Målet rör förbudet mot användning av växtskyddsmedel som innehåller ett eller flera verksamma ämnen i gruppen neonikotinoider och av utsäde som behandlats med sådana medel.
7

I artikel 1 i rådets första direktiv 79/267/EEG av den 5 mars 1979 om samordning av lagar och andra författningar om rätten att starta och driva direkt livförsäkringsrörelse (EGT L 63, 1979, s. 1, svensk specialutgåva, område 6, volym 2, s. 20), i dess lydelse enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/12/EG av den 5 mars 2002 (EGT L 77, 2002, s. 11) (nedan kallat första livförsäkringsdirektivet) föreskrevs följande: ”Detta direktiv rör rätten att starta och driva självständig direkt försäkringsverksamhet, utövad av försäkringsföretag etablerade i en medlemsstat eller som önskar etablera sig där, avseende de former av verksamhet som anges nedan. 1. Följande försäkringsformer, när dessa grundar sig på avtal: a) Livförsäkring … b) Livräntor. c) Tilläggsförsäkring som meddelas av livförsäkringsföretag … d) Det slags permanent, inte uppsägningsbar sjukförsäkring som finns i Irland och i Storbritannien (”permanent health insurance not subject to cancellation”). 2. Följande verksamhetsformer, när dessa grundar sig på avtal och i den utsträckning de är föremål för tillsyn av de administrativa myndigheter som svarar för tillsynen av privat försäkringsverksamhet: … c) Förvaltning av pensionsfonder, dvs. verksamhet som för ifrågavarande företag består i att förvalta investeringar, speciellt av tillgångar för täckning av reserverna i de verksamhetsenheter som svarar för betalningar vid dödsfall, under försäkringstagarnas livstid eller i händelse av nedläggning eller inskränkning av verksamhetskälla. d) Verksamhet som avses i c, när den är förenad med försäkring för värdesäkring av kapital eller betalning av minimiränta. … 3. Verksamhet som relateras till livslängd och som regleras i lagstiftningen rörande socialförsäkring, när sådan verksamhet bedrivs eller förvaltas på egen risk av försäkringsföretag i enlighet med lagstiftningen i medlemsstaten.”
8

I artikel 14.1 i direktiv 2008/115 anges följande: ”Medlemsstaterna ska, med undantag för den situation som omfattas av artiklarna 16 och 17, säkerställa att under den tidsfrist för frivillig avresa som beviljats enligt artikel 7 och under tidsperioder för vilka verkställigheten av avlägsnandet skjutits upp enligt artikel 9, följande principer beaktas så långt som möjligt i fråga om tredjelandsmedborgare: a) De familjemedlemmar som befinner sig på territoriet ska hållas samlade. b) Akutsjukvård och nödvändig behandling av sjukdomar ska tillhandahållas. c) Beroende på vistelsens längd ska underåriga ges tillträde till det grundläggande utbildningsväsendet. d) Utsatta personers särskilda behov ska beaktas.”
–

SC Romenergo SA och Aris Capital SA, genom C. C. Vasile, C. Secrieru och M. Strîmbei, avocați,
6

I artikel 12.1 i direktivet föreskrivs följande: ”Medlemsstaterna skall vidta nödvändiga åtgärder för införande av ett strikt skyddssystem i det naturliga utbredningsområdet för de djurarter som finns förtecknade i bilaga 4 a, med förbud mot a) att avsiktligt fånga eller döda exemplar av dessa arter i naturen, oavsett hur detta görs, b) att avsiktligt störa dessa arter, särskilt under deras parnings-, uppfödnings-, övervintrings- och flyttningsperioder, c) att avsiktligt förstöra eller samla in ägg i naturen, d) att skada eller förstöra parningsplatser eller rastplatser.”
(21)

Det mål som måste uppnås när medlemsstaterna fastställer regler som säkerställer att ett avtal ska anses vara ogiltigt är att avtalsparternas rättigheter och skyldigheter bör upphöra att tillvaratas och fullgöras. Följderna av att ett avtal anses vara ogiltigt bör fastställas i nationell lagstiftning. Därför kan nationell lagstiftning till exempel föreskriva ett retroaktivt upphörande av alla avtalsskyldigheter (ex tunc) eller omvänt begränsa upphörandet till att omfatta de skyldigheter som ännu inte har fullgjorts (ex nunc). Detta bör inte leda till att verkningsfulla sanktioner inte tillämpas om avtalsskyldigheterna redan har fullgjorts antingen fullt ut eller nästan fullt ut. I sådana fall bör medlemsstaterna även föreskriva alternativa sanktioner, med beaktande av i vilken utsträckning ett avtal fortfarande är giltigt i enlighet med nationell lagstiftning. Likaledes måste följderna av eventuell återbetalning av belopp som kan ha utbetalats liksom andra former av eventuell restitution, inbegripet restitution i värde när restitution in natura inte är möjlig, fastställas i nationell lagstiftning.”
20

Den 1 juli 2019 förhördes I.N. av en undersökningsdomare vid Županijski sud u Zagrebu (Distriktsdomstolen i Zagreb, Kroatien). I.N. förklarade att han motsatte sig utlämning till Ryssland och angav vidare att han hade såväl ryskt som isländskt medborgarskap. I ett meddelande från Islands ambassad till Županijski sud u Zagrebu (Distriktsdomstolen i Zagreb), som översändes via Republiken Kroatiens ministerium för utrikes och europeiska frågor, bekräftades att I.N. sedan den 19 juni 2019 är isländsk medborgare och har permanent hemvist i Island. I meddelandet angavs också att den isländska regeringen önskade att I.N. garanteras en säker återresa till Island så snart som möjligt.
16

Artiklarna 750–754 i nämnda lag har följande lydelse: ”Artikel 750 En domstol som har grund för att lagföra en senator eller deputerad i Cortes [(senaten och deputeradekammaren, Spanien)] för brott ska avhålla sig från att inleda förfarandet mot vederbörande under parlamentets session, såvida inte den medlagstiftande församling som den berörda senatorn eller deputeraden hör till har gett sitt medgivande. Artikel 751 Om en senator eller deputerad har tagits på bar gärning får han eller hon gripas och lagföras utan det medgivande som avses i föregående artikel, men den medlagstiftande församling som vederbörande hör till ska informeras om detta senast 24 timmar efter gripandet eller lagföringen. Den berörda medlagstiftande församlingen ska även informeras om alla pågående förfaranden mot den som, under lagföringen, har valts till senator eller deputerad i Cortes. Artikel 752 Om en senator eller deputerad i Cortes har åtalats under tid då parlamentet inte är samlat, ska den domstol vid vilken målet pågår genast informera den berörda medlagstiftande församlingen om detta. Detsamma gäller om en senator eller en deputerad i Cortes har lagförts innan församlingen har samlats. Artikel 753 Justitiesekreteraren ska i vart fall vilandeförklara förfarandena från den dag då [senaten och deputeradekammaren] informerats, oavsett om dess sessioner pågår eller inte, i samband med vilket sakförhållandena ska bestå till dess att den berörda medlagstiftande församlingen meddelar det beslut som den finner vara lämpligt. Artikel 754 Om senaten eller deputeradekammaren beslutar att inte ge det medgivande som begärts ska målet avskrivas i förhållande till senatorn eller deputeraden i Cortes, medan målet ska fortsätta med avseende på övriga åtalade.”
”1)

Är det under sådana omständigheter som de som är aktuella i det nationella målet, där en beskattningsbar person på uppdrag av försäkringskassor tillhandahåller rådgivning per telefon inom olika hälso- och sjukdomsrelaterade områden, fråga om en verksamhet på vilken artikel 132.1 c i [direktiv 2006/112] är tillämplig?