7

I domen som ska följas angav domstolen följande: ”52. Republiken Italien ska således förpliktas till periodisk betalning av ett belopp som beräknas genom att ett grundbelopp multipliceras med den procentsats av det olagliga stöd som ännu inte har återbetalats, eller vars återbetalning inte har styrkts, varvid denna procentsats beräknas i förhållande till det stöd som ännu inte har återbetalats när förevarande dom meddelas … 53. Vid beräkningen av det löpande vitet i förevarande mål kan återbetalning av detta stöd endast beaktas om kommissionen har underrättats därom och kunnat bedöma huruvida ingiven bevisning styrker densamma … 54. Periodiseringen av det löpande vitet ska således bestämmas på kvartalsbasis för att ge kommissionen möjlighet att bedöma hur återkravsförfarandet har fortlöpt i förhållande till vad som var fallet vid föregående kvartals utgång, samtidigt som den svarande medlemsstaten ges tillräcklig tid för att sammanställa och till kommissionen översända bevisning om vilka belopp som har återbetalats under den aktuella perioden, vad avser det olagliga stöd som utbetalats. 55. Det löpande vitet ska således utformas på kvartalsbasis och dess belopp beräknas genom att ett grundbelopp multipliceras med den procentsats av det olagliga stöd som ännu inte har återbetalats, eller vars återbetalning inte har styrkts, vid den aktuella tidsperiodens utgång, varvid denna procentsats beräknas i förhållande till det stöd som ännu inte har återbetalats när förevarande dom meddelas. … 67. Domstolen anser av ovan anförda skäl att det är lämpligt att förelägga ett löpande vite med ett grundbelopp på 30000000 euro per kvartal. 68. Republiken Italien föreläggs därför att till kommissionen, på kontot 'Europeiska unionens egna medel’, betala ett löpande vite som beräknas genom att multiplicera grundbeloppet på 30000000 euro med den procent av det olagliga stöd som ännu inte har återbetalats eller vars återbetalning ännu inte har styrkts vid den aktuella tidsperiodens utgång i förhållande till det stöd som ännu inte har återbetalats när denna dom meddelas, och detta per kvartal under vilket det inte har vidtagits nödvändiga åtgärder för att följa [domen om fördragsbrott (EU:C:2004:207)] …, räknat från den dag förevarande dom meddelas till den dag [domen om fördragsbrott] helt har följts. … 69. Det ska … anmärkas att det ankommer på den berörda medlemsstaten att till kommissionen inge direkt och trovärdig bevisning om att beslut[et om återkrav] har verkställts och att allt olagligt stöd har återbetalats. … 72. För det fall att ifrågavarande stöd ska återbetalas av ett företag som har försatts i konkurs eller för vilket ett konkursförfarande, med syfte att sälja företagets tillgångar och utdela köpeskillingen till dess borgenärer, pågår ska det erinras om att det av fast rättspraxis framgår att den omständigheten att ett företag har betalningssvårigheter eller är försatt i konkurs inte påverkar skyldigheten att återkräva stödet … 73. Enligt fast rättspraxis kan återställandet av den tidigare situationen och undanröjandet av den konkurrenssnedvridning som följer av det stöd som har betalats ut olagligt i princip ske genom att fordran på återbetalning av stödet i fråga tas upp bland skulderna i bouppteckningen … 74. Vid beräkningen av det löpande vite som ska föreläggas i förevarande mål ankommer det på Republiken Italien att till kommissionen inge bevisning om att ifrågavarande fordringar har gjorts gällande i sådana konkursförfaranden. Om så inte har skett, ankommer det på medlemsstaten att styrka att den har visat nödvändig omsorg i syfte att uppnå detta. För det fall att beslut har fattats att fordran inte ska upptas i konkursbouppteckningen, ankommer det på medlemsstaten att styrka att den med stöd av nationell rätt har överklagat detta beslut. 75. Tvärtemot vad kommissionen har hävdat ska Republiken Italien, vid beräkningen av det löpande vitet i förevarande mål och vad avser företag som försatts i konkurs eller för vilka ett konkursförfarande pågår, inte åläggas en skyldighet att inte bara styrka att fordringarna har tagits upp i konkursbouppteckningen utan även att företagets tillgångar har sålts till marknadspris. Italien har helt rätt i sin åsikt att det, vid bedömningen av huruvida Italien har uppfyllt sina skyldigheter gentemot kommissionen, vilket är avgörande för vitet i förevarande dom, inte är avgörande vilka belopp som ännu inte har återbetalats från företag i konkurs, utan huruvida denna medlemsstat har vidtagit nödvändiga åtgärder för att göra gällande sin fordran. Om så inte vore, skulle det löpande vitet inte vara anpassat och proportionerligt till den överträdelse som har konstaterats …, utan i stället innebära att en ekonomisk sanktion vidtas mot Republiken Italien som har sin grund i att ett konkursförfarande pågår, trots att detta förfarande inte kan påskyndas och medlemsstaten inte har något direkt inflytande över detsamma.”