Domstolens dom (tredje avdelningen) den 26 september 2002. - Europeiska kommissionen mot Franska republiken. - Fördragsbrott - Direktiv 98/5/EG - Stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls. - Mål C-351/01.



Rättsfallssamling 2002 s. I-08101



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Nyckelord

1. Talan om fördragsbrott - Domstolens prövning av huruvida talan är välgrundad - Situation som skall beaktas - Situationen vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet

(Artikel 226 EG)

2. Medlemsstater - Skyldigheter - Genomförande av direktiv - Fördragsbrott - Invändning som avser den interna rättsordningen - Otillåten

(Artikel 226 EG)

Parter

I mål C-351/01,

Europeiska gemenskapernas kommission, företrädd av M. Patakia, i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

sökande,

mot

Republiken Frankrike, företrädd av G. de Bergues och C. Bergeot-Nunes, båda i egenskap av ombud, med delgivningsadress i Luxemburg,

svarande,

angående en talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls (EGT L 77, s. 36) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet,

meddelar

DOMSTOLEN (tredje avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden F. Macken samt domarna C. Gulmann (referent) och J.-P. Puissochet,

generaladvokat: S. Alber,

justitiesekreterare: R. Grass,

med hänsyn till referentens rapport,

och efter att den 6 juni 2002 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Europeiska gemenskapernas kommission har, genom ansökan som inkom till domstolens kansli den 18 september 2001, med stöd av artikel 226 EG väckt talan om fastställelse av att Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls (EGT L 77, s. 36, nedan kallat direktivet) genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

Tillämpliga bestämmelser och bakgrund till tvisten

2 Enligt artikel 16 i direktivet skulle medlemsstaterna senast den 14 mars 2000 anta de bestämmelser i lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa detta direktiv och genast underrätta kommissionen om detta.

3 Eftersom kommissionen den 8 augusti 2000 inte hade fått något meddelande om åtgärder för införlivande av direktivet från den franska regeringen, sände den i enlighet med artikel 226 EG en formell underrättelse till denna regering och uppmanade den att inkomma med ett yttrande inom två månader.

4 Den franska regeringen svarade i skrivelse av den 16 november 2000 att det hade utarbetats ett lagförslag om införlivande av direktivet, att representanter för advokatyrket hade ombetts yttra sig häröver och att parlamentet skulle ges tillfälle att ta ställning till ett förslag efter det att detta samråd hade avslutats.

5 Kommissionen riktade den 24 januari 2001 ett motiverat yttrande till Republiken Frankrike och uppmanade den att inom två månader från delgivningen av det motiverade yttrandet vidta nödvändiga åtgärder för att uppfylla sin skyldighet att införliva direktivet.

6 Den franska regeringen underrättade den 9 juli 2001 kommissionen om ett lagförslag om införlivande av direktivet med fransk rätt. Den preciserade att parlamentet skulle ges tillfälle att ta ställning till förslaget följande höst.

7 Eftersom kommissionen den 17 september 2001 inte hade erhållit några andra uppgifter av vilka den kunde dra slutsatsen att det slutgiltigt vidtagits nödvändiga åtgärder för att införliva direktivet med fransk lagstiftning, har den väckt förevarande talan.

Huruvida fördragsbrott föreligger

8 Den franska regeringen har medgett att den inte har införlivat direktivet inom den föreskrivna fristen. Den har gjort gällande att antagningsförfarandet vad gäller lagen om införlivande och dess tillämpningsdekret alltjämt pågår. Regeringen har tillagt att vissa advokatsamfund redan har börjat att tillämpa direktivets bestämmelser.

9 Domstolen erinrar om att enligt fast rättspraxis skall förekomsten av ett fördragsbrott bedömas mot bakgrund av den situation som rådde i medlemsstaten vid utgången av den frist som har angivits i det motiverade yttrandet (se särskilt

dom av den 15 mars 2001 i mål C-147/00, kommissionen mot Frankrike, REG 2001, s. I-2387, punkt 26), och en medlemsstat kan inte åberopa bestämmelser, praxis eller förhållanden i sin interna rättsordning som grund för att underlåta att iaktta skyldigheter och tidsfrister som föreskrivs i ett direktiv (se särskilt dom av den 25 oktober 2001 i mål C-78/00, kommissionen mot Italien, REG 2001, s. I-8195, punkt 38).

10 Under dessa omständigheter har Republiken Frankrike underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt direktivet genom att inte anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

11 Enligt artikel 69.2 i rättegångsreglerna skall tappande part förpliktas att ersätta rättegångskostnaderna, om detta har yrkats. Republiken Frankrike har tappat målet och skall därför ersätta rättegångskostnaderna i enlighet med kommissionens yrkande härom.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN (tredje avdelningen)

följande dom:

1) Republiken Frankrike har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt Europaparlamentets och rådets direktiv 98/5/EG av den 16 februari 1998 om underlättande av stadigvarande utövande av advokatyrket i en annan medlemsstat än den i vilken auktorisationen erhölls genom att inte inom den föreskrivna fristen anta de lagar och andra författningar som är nödvändiga för att följa direktivet.

2) Republiken Frankrike skall ersätta rättegångskostnaderna.