Domstolens dom (första avdelningen) den 17 september 1997. - Provincia autonoma di Trento och Ufficio del medico provinciale di Trento mot Dega di Depretto Gino SNC. - Begäran om förhandsavgörande: Corte suprema di Cassazione - Italie. - Konsumentskydd - Märkning av livsmedel - Rådets direktiv 79/112/EEG. - Mål C-83/96.



Rättsfallssamling 1997 s. I-05001



Parter

Domskäl

Beslut om rättegångskostnader

Domslut



Parter

I mål C-83/96,

angående en begäran enligt artikel 177 i EG-fördraget, från Corte suprema di cassazione (Italien), att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande i det vid den nationella domstolen anhängiga målet mellan

Provincia autonoma di Trento och Ufficio del medico provinciale di Trento

och

Dega di Depretto Gino Snc,

angående tolkningen av artikel 3.1 punkt 6 i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel (EGT L 33, 1979, s. 1),

meddelar

DOMSTOLEN

(första avdelningen)

sammansatt av avdelningsordföranden L. Sevón samt domarna P. Jann och M. Wathelet (referent),

generaladvokat: P. Léger,

justitiesekreterare: byrådirektören L. Hewlett,

med beaktande av de skriftliga yttranden som har inkommit från:

- Italiens regering, genom professor Umberto Leanza, chef för utrikesministeriets avdelning för diplomatiska tvister, i egenskap av ombud, biträdd av Danilo Del Gaizo, avvocato dello Stato,

- Greklands regering, genom Kontolaimos Vasileios och Maria Basdeki, biträdande juridisk rådgivare respektive rättsbiträde vid statens juridiska råd, båda i egenskap av ombud, och

- Europeiska gemenskapernas kommission, genom Antonio Aresu och Paolo Stancanelli, båda vid rättstjänsten, i egenskap av ombud,

med hänsyn till förhandlingsrapporten,

efter att muntliga yttranden har avgivits vid sammanträdet den 17 april 1997 av: Frankrikes regering, företrädd av Régine Loosli-Surrans, chargé de mission vid utrikesministeriets rättsavdelning, i egenskap av ombud, Italiens regering, företrädd av Danilo Del Gaizo, Greklands regering, företrädd av Kontolaimos Vasileios, och kommissionen, företrädd av Paolo Stancanelli,

och efter att den 29 maj 1997 ha hört generaladvokatens förslag till avgörande,

följande

Dom

Domskäl

1 Corte Suprema di cassazione har genom beslut av den 4 december 1995, som inkom till domstolens kansli den 18 mars 1996, begärt att domstolen enligt artikel 177 i EG-fördraget skall meddela ett förhandsavgörande avseende två frågor om tolkningen av artikel 3.1 punkt 6 i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel (EGT L 33, 1979, s. 1, nedan kallat direktivet).

2 Frågorna har uppkommit i en tvist mellan Provincia autonoma di Trento (den autonoma provinsen Trento) och Ufficio del medico provinciale di Trento (läkarmyndigheten i provinsen Trento) (nedan kallade förvaltningsmyndigheterna i provinsen Trento), å ena sidan, och handelsbolaget [personbolaget] Dega di Depretto Gino, å andra sidan, beträffande bolagets underlåtenhet att följa den italienska lagstiftningen om märkning.

3 Dega marknadsför i Italien ananaskonserver vilkas etiketter endast innehåller uppgift om tillverkarens eller förpackarens namn och adress, som är etablerad utanför gemenskapen.

4 Myndigheterna ålade den 13 juni 1988 Dega böter för att dess etiketter inte innehöll några uppgifter om en ekonomisk aktör etablerad inom gemenskapen.

5 Förvaltningsmyndigheterna i provinsen Trento åberopade till stöd för detta beslut artikel 3 h i republikens presidents dekret nr 322 av den 18 maj 1982 (GURI nr 156 av den 9 juni 1982, s. 4167, nedan kallat dekret nr 322) enligt vilket märkningen av livsmedel särskilt skall innehålla uppgift "om tillverkarens eller försäljarens, vilken är etablerad inom Europeiska ekonomiska gemenskapen, namn, firma eller varumärke och om deras säte, vilken är etablerad inom Europeiska ekonomiska gemenskapen".

6 Genom denna bestämmelse har man i italiensk rätt införlivat artikel 3.1 punkt 6 i direktivet, som på svenska innehåller följande:

"1. Om något annat inte följer av artikel 4 14, är endast följande uppgifter obligatoriska vid märkning av livsmedel:

...

6) Förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt adress eller uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen.

...

"

Till skillnad från den franska texten, finns det i den italienska versionen av direktivet inte något kommatecken mellan begreppen "förpackare" och "uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen".

7 Pretore di Rovereto biföll genom dom av den 20 november 1990 Degas invändning mot ett beslut av förvaltningsmyndigheterna i provinsen Trento och upphävde böterna. Pretore ansåg att uttrycket "etablerad inom gemenskapen", som används i artikel 3 h i dekret nr 322, endast avsåg säljare, vilket innebar att det var tillräckligt att, såsom i det föreliggande fallet, ange tillverkarens och förpackarens adress, som var etablerad i tredje land.

8 Förvaltningsmyndigheterna i provinsen Trento överklagade domen av Pretore di Rovereto genom en ansökan av den 3 juni 1992. De gjorde gällande att skyddet för den slutlige konsumenten säkerställdes helt endast när etiketten på produkten skulle innehålla uppgift om åtminstone en aktör etablerad inom gemenskapen, oberoende av om denne var tillverkare, förpackare eller säljare.

9 Eftersom den nationella bestämmelsen i fråga nästan ordagrant återger artikel 3.1 punkt 6 i direktivet, har Corte suprema di cassazione ansett nödvändigt att begära att domstolen skall meddela ett förhandsavgörande beträffande följande fråga:

"Skall artikel 3.1.6 i rådets direktiv 79/112/EEG om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel tolkas så, att det däri förekommande uttrycket 'som är etablerad inom gemenskapen' enbart avser säljaren, eller - om det inte finns någon säljare som är etablerad inom gemenskapen - avser det även tillverkaren eller förpackaren? Skall nämnda bestämmelse därför förstås så, att det krävs att tillverkaren eller förpackaren är etablerad inom gemenskapen när det inte finns någon säljare som är etablerad inom gemenskapen?"

10 Den italienska och den grekiska regeringen anser att märkning av varor som direktivet avser alltid skall innehålla uppgift om en ekonomisk aktör som är etablerad inom gemenskapen, oberoende av om uppgifterna avser tillverkaren, förpackaren eller säljaren. Begreppet "etablerad" kan nämligen utan åtskillnad syfta på vilken som helst av de aktörer som direktivet avser.

11 Denna tolkning är enligt regeringarna dessutom förenlig med det syfte med information och konsumentskydd som eftersträvas genom direktivet. Artikel 3.1 syftar till att identifiera den aktör som eventuellt är ansvarig för bedrägeri, livsmedelsförgiftningar eller andra skador som produkten orsakat, för att underlätta såväl fastställelse av påföljder som förande av skadeståndstalan. Om produkternas förpackning inte innehåller uppgift om en fysisk eller juridisk person som är etablerad inom gemenskapen, skulle konsumentskyddet allvarligt äventyras i detta avseende.

12 Denna tolkning kan inte godtas.

13 För det första framgår det klart av såväl den franska som den danska, den engelska, den tyska och den nederländska versionen av direktivet att uttrycket "etablerad inom gemenskapen" endast är förknippat till försäljaren. Kommatecknet i den franska, den danska och den engelska versionen skiljer nämligen åt säljaren från övriga ekonomiska aktörer. I den engelska versionen förstärks åtskiljandet av säljaren av att begreppet "seller" föregås av den obestämda artikeln "a" till skillnad från begreppen "manufacturer" och "packager" vilka föregås av den bestämda artikeln "the". Av de syntaktiska särdragen i tyska och nederländska framgår det ännu tydligare att uttrycket "etablerad inom gemenskapen" endast avser säljaren ("den Namen oder die Firma und die Anschrift des Herstellers, des Verpackers oder eines in der Gemeinschaft niedergelassenen Verkäufers", "de naam of de handelsnaam en het adres van de fabrikant of van de verpakker of van een in de Gemeenschap gevestigde verkoper" ["förpackarens eller tillverkarens namn eller firma samt adress eller uppgift om säljare som är etablerad inom gemenskapen"]).

14 För det andra skall det påpekas att man i den slutgiltiga versionen av direktivet inte har beaktat den användning av skiljetecken som Ekonomiska och sociala kommittén hade föreslagit i sitt yttrande om förslaget till direktiv (EGT C 285, 1976, s. 3, punkt 2.7.1), vars avsikt just var att göra villkoret avseende etablering inom gemenskapen tillämpligt på samtliga ekonomiska aktörer som uppräknas i bestämmelsen.

15 För det tredje skall artikel 3.1 punkt 6 i direktivet tolkas i enlighet med det allmänna systemet för och syftet med den lagstiftning som bestämmelsen är en del av (dom av den 28 mars 1985 i mål 100/84, kommissionen mot Förenade kungariket, Rec. 1985, s. 1169, punkt 17, av den 7 december 1995 i mål C-449/93, Rockfon, REG 1995, s. I-429, punkt 28, och av den 24 oktober 1996 i mål C-72/95, Kraaijeveld m.fl., REG 1996, s. I-5403, punkt 28).

16 Det framgår i detta avseende av såväl det sjätte övervägandet i direktivet som dess artikel 2 att det har utformats för att informera och skydda den slutlige konsumenten av livsmedel, i synnerhet vad gäller dessa produkters slag, identitet, egenskaper, kvalitet, hållbarhet, ursprung eller härkomst och framställnings- eller produktionsmetod.

17 I synnerhet artikel 3.1 punkt 6 i direktivet har till "huvudsyfte att göra det möjligt för konsumenter att komma i förbindelse med en av de aktörer som är ansvariga för tillverkningen eller marknadsföringen av produkten för att i förekommande fall dela med sig för honom av sin positiva eller negativa kritik rörande den köpta produkten" (kommissionens svar på en skriftlig fråga, nr E-2170/95 av den 28 juli 1995, EGT C 340, s. 19).

18 Detta syfte kan uppnås endast om den som är ansvarig för produkten lätt kan identifieras av den slutlige konsumenten. Tillverkare och förpackare skiljer sig i detta avseende från säljare. De förstnämnda är i princip fasta och lätt identifierbara aktörer, vilket innebär att den omständigheten att de eventuellt är belägna utanför gemenskapen inte medför några svårigheter. Säljare är däremot vanligtvis aktörer av mindre storlek och följaktligen svårare att identifiera, framför allt om de är belägna utanför gemenskapen.

19 Detta är anledningen till att gemenskapslagstiftaren avseende regler om märkning av livsmedel har fastställt andra regler för aktörerna, beroende på om de är tillverkare eller förpackare, å ena sidan, eller säljare, å andra sidan. Vad gäller de förstnämnda, kan märkningen på förpackningen innehålla uppgift om en tillverkare eller en förpackare oberoende av om han är etablerad inom gemenskapen eller inte, medan märkningen beträffande de sistnämnda endast kan innehålla ett angivande av säljarens uppgifter, om han är etablerad inom gemenskapen.

20 Med beaktande av ovanstående överväganden skall tolkningsfrågan besvaras på så sätt att artikel 3.1 punkt 6 i direktivet skall tolkas så, att uttrycket "etablerad inom gemenskapen" i denna punkt endast avser säljaren.

Beslut om rättegångskostnader

Rättegångskostnader

21 De kostnader som har förorsakats den italienska, den grekiska och den franska regeringen samt Europeiska gemenskapernas kommission, som har inkommit med yttrande till domstolen, är inte ersättningsgilla. Eftersom förfarandet i förhållande till parterna i målet vid den nationella domstolen utgör ett led i beredningen av samma mål, ankommer det på den nationella domstolen att besluta om rättegångskostnaderna.

Domslut

På dessa grunder beslutar

DOMSTOLEN

(första avdelningen)

- angående den fråga som genom beslut av den 4 december 1995 förts vidare av Corte suprema di cassazione - följande dom:

Artikel 3.1 punkt 6 i rådets direktiv 79/112/EEG av den 18 december 1978 om tillnärmning av medlemsstaternas lagstiftning om märkning, presentation och reklam i fråga om livsmedel skall tolkas så, att uttrycket "etablerad inom gemenskapen" i denna punkt endast avser säljaren.