ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
Domstolens dom (femte avdelningen) av den 12 februari 2020 (begäran om förhandsavgörande från Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgarien) – brottmål mot Nikolay Kolev m.fl.

(Mål C-704/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Artikel 267 FEUF - Genomförande av ett förhandsavgörande av domstolen - Högre domstolsinstans befogenhet att utfärda ett föreläggande avseende formerna för genomförandet - Medlemsstaternas processuella autonomi - Effektivitetsprincipen - Iakttagande av rätten till försvar)

(2020/C 103/04)

Rättegångsspråk: bulgariska

Hänskjutande domstol

Spetsializiran nakazatelen sad

Parter i brottmålet vid den nationella domstolen

Nikolay Boykov Kolev, Stefan Georgiev Kostadinov, Nasko Dimitrov Kurdov, Plamen Georgiev Drenski, Georgi Atanasov Zlatanov, Dimitar Atanasov Dimitrov

Domslut

Artikel 267 FEUF ska – mot bakgrund av den tolkning av artikel 6.3 och artikel 7.3 i Europaparlamentets och rådets direktiv 2012/13/EU av den 22 maj 2012 om rätten till information vid straffrättsliga förfaranden, som EU-domstolen gjorde i punkt 2 i domslutet i domen av den 5 juni 2018, Kolev m.fl. (C 612/15, EU:C:2018:392) – tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell processrättslig bestämmelse enligt vilken den hänskjutande domstolen i det mål som lett fram till denna dom, är skyldig att rätta sig efter ett föreläggande från en högre domstol att återförvisa det nationella målet till åklagaren, efter det att domstolsförfarandet i det straffrättsliga förfarandet avslutats, för att förfarandefel som begåtts under den inledande delen av detta förfarande ska avhjälpas, under förutsättning att dessa unionsrättsliga bestämmelser, såsom de har tolkats av domstolen i punkt 2 i domslutet i nämnda dom, iakttas under den inledande delen av det straffrättsliga förfarandet eller under det efterföljande domstolsförfarandet.

(1) EUT C 25, 21.1.2019
C 432/10

Domstolens dom (nionde avdelningen) av den 7 november 2019 (begäran om förhandsavgörande från Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia - Italien) – Eni SpA mot Ministero dello Sviluppo Economico och Ministero dell'Economia e delle Finanze (C-364/18), Shell Italia E & P SpA mot Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze och Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, tidigare Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico (C-365/18)

(Förenade målen C-364/18 och C-365/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 94/22/EG - Energi - Villkor för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten - Avgifter - Beräkningsmetoder - QE-index och Pfor-index - Diskriminerande karaktär)

(2019/C 432/10)

Rättegångsspråk: italienska

Hänskjutande domstol

Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

Parter i målet vid den nationella domstolen

(Mål C-364/18)

Klagande: Eni SpA

Motparter: Ministero dello Sviluppo Economico och Ministero dell'Economia e delle Finanze

ytterligare deltagare i rättegången: Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, tidigare Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico, Regione Basilicata, Comune di Viggiano, Regione Calabria, Comune di Ravenna och Assomineraria

(Mål C-365/18)

Klagande: Shell Italia E & P SpA

Motparter: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze och Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente, tidigare Autorità per l’energia elettrica e il gas e il sistema idrico

ytterligare deltagare i rättegången: Regione Basilicata, Comune di Viggiano och Assomineraria

Domslut

Artikel 6.1 i Europaparlamentets och rådets direktiv 94/22/EG av den 30 maj 1994 om villkoren för beviljande och utnyttjande av tillstånd för prospektering efter samt undersökning och utvinning av kolväten, jämförd med skäl 6 i samma direktiv, ska tolkas så, att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning enligt vilken de avgifter som tas ut av innehavare av koncessioner för utvinning av naturgas ska beräknas på grundval av ett indicium som grundar sig på noteringar av olja och andra bränslen på medellång och lång sikt, och inte på grundval av ett indicium som återspeglar priset på marknaden på kort sikt för naturgas.

(1) EUT C 294, 20.8.2018.
C 423/10

Domstolens dom (femte avdelningen) av den 16 oktober 2019 (begäran om förhandsavgörande från Conseil d'État - Frankrike) – UPM France mot Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

(Mål C-270/18) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 2003/96/EG - Beskattning av energiprodukter och elektricitet - Artikel 21.5 tredje stycket - Undantag för småproducenter av elektricitet under förutsättning att den elektricitet som framställs beskattas - Avsaknad, under en beviljad övergångsperiod, av en nationell skatt på slutkonsumtion av elektricitet - Artikel 14.1 a - Skyldighet att bevilja skattebefrielse för energiprodukter och elektricitet som används för att framställa elektricitet)

(2019/C 423/11)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Conseil d'État

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: UPM France

Motpart: Premier ministre, Ministre de l'Action et des Comptes publics

Domslut

Artikel 21.5 tredje stycket andra meningen i rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet ska tolkas på så sätt att den skattebefrielse som föreskrivs i nämnda bestämmelse för småproducenter av elektricitet – under förutsättning, med avvikelse från artikel 14.1 a i detta direktiv, att de energiprodukter som används för att producera denna elektricitet beskattas – inte fick tillämpas av Republiken Frankrike under den övergångsperiod som medlemsstaten enligt artikel 18.10 andra stycket i nämnda direktiv medgavs fram till och med den 1 januari 2009, under vilken period denna medlemsstat inte införde det system för elbeskattning som föreskrivs i samma direktiv.

(1) EUT C 211, 18.6.2018.
Domstolens dom (tredje avdelningen) av den 10 juli 2019 — Europeiska kommissionen mot NEX International Limited, tidigare Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd

(Mål C-39/18 P)( (1))

(Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Sektorn för räntederivat i japanska yen - Beslut i vilket en överträdelse konstateras av artikel 101 FEUF och artikel 53 i EES-avtalet - Ett företags ansvar för att ha underlättat den konkurrensbegränsande samverkan - Bötesberäkning - Motiveringsskyldighet)

(2019/C 305/15)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Europeiska kommissionen (ombud: B. Mongin, M. Farley, T. Christoforou och V. Bottka)

Övriga parter i målet: NEX International Limited, tidigare Icap plc, Icap Management Services Ltd, Icap New Zealand Ltd (ombud: C. Riis-Madsen, advokat, och S. Frank, avocat)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Europeiska kommissionen ska ersätta rättegångskostnaderna.

(1) EUT C 142, 23.4.2018.
Mål C-2/17: Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 28 juni 2018 (begäran om förhandsavgörande från Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spanien) – Instituto Nacional de la Seguridad Social mot Jesús Crespo Rey (Begäran om förhandsavgörande — Avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer — Social trygghet för migrerande arbetstagare — Förordning (EG) nr 883/2004 — Bilaga XI, rubriken ”Spanien”, punkt 2 — Ålderspension — Beräkningsmetod — Det teoretiska beloppet — Tillämpligt avgiftsunderlag — Specialkonvention — Val av avgiftsunderlag — Nationell lagstiftning som föreskriver att arbetstagaren ska göra inbetalningar på grundval av det lägsta avgiftsunderlaget)

Domstolens dom (tionde avdelningen) av den 28 juni 2018 (begäran om förhandsavgörande från Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Spanien) – Instituto Nacional de la Seguridad Social mot Jesús Crespo Rey

(Mål C-2/17) ( 1 )

”(Begäran om förhandsavgörande — Avtal mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer — Social trygghet för migrerande arbetstagare — Förordning (EG) nr 883/2004 — Bilaga XI, rubriken ”Spanien”, punkt 2 — Ålderspension — Beräkningsmetod — Det teoretiska beloppet — Tillämpligt avgiftsunderlag — Specialkonvention — Val av avgiftsunderlag — Nationell lagstiftning som föreskriver att arbetstagaren ska göra inbetalningar på grundval av det lägsta avgiftsunderlaget)”

Hänskjutande domstol

Tribunal Superior de Justicia de Galicia

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Instituto Nacional de la Seguridad Social

Motpart: Jesús Crespo Rey

Ytterligare deltagare i rättegången: Tesorería General de la Seguridad Social

Domslut

Avtalet mellan Europeiska gemenskapen och dess medlemsstater, å ena sidan, och Schweiziska edsförbundet, å andra sidan, om fri rörlighet för personer, vilket undertecknades i Luxemburg den 21 juni 1999, ska tolkas så, att det utgör hinder för en medlemsstats lagstiftning, som den som är i fråga i det nationella målet, vilken föreskriver att en migrerande arbetstagare som har skrivit under en specialkonvention inom ramen för denna medlemsstats socialförsäkringssystem ska betala in avgifter på grundval av det lägsta avgiftsunderlaget, vilket innebär att den behöriga myndigheten i nämnda medlemsstat, vid beräkningen av arbetstagarens teoretiska ålderspension, jämställer den period under vilken denna konvention är tillämplig med en period som fullgjorts i medlemsstaten och vid beräkningen endast beaktar de avgifter som nämnda arbetstagare betalat in enligt denna konvention, trots att arbetstagaren, innan vederbörande utnyttjade sin rätt till fri rörlighet, betalade in avgifter i medlemsstaten på grundval av högre avgiftsunderlag än det lägsta avgiftsunderlaget, och trots att en bofast arbetstagare som inte använt sig av sin rätt till fri rörlighet och som skrivit under en sådan konvention kan välja att betala avgifter på grundval av avgiftsunderlag som är högre än det lägsta avgiftsunderlaget.

( 1 ) EUT C 104, 3.4.2017
C 206/2

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 25 mars 2021 – Sun Pharmaceutical Industries Ltd, tidigare Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd mot Europeiska kommissionen

(Mål C-586/16 P) (1)

(Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Läkemedel - Marknaden för antidepressiva läkemedel (citalopram) - Förlikningsavtal avseende metodpatent som ingåtts mellan en tillverkare av originalläkemedel, tillika innehavare av dessa metodpatent å ena sidan, och tillverkare av generiska läkemedel å den andra - Artikel 101 FEUF - Potentiell konkurrens - Konkurrensbegränsning genom syfte - Kvalificering - Beräkning av bötesbeloppet)

(2021/C 206/02)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Sun Pharmaceutical Industries Ltd, tidigare Ranbaxy Laboratories Ltd, Ranbaxy (UK) Ltd (ombud: R. Vidal, solicitor, B. Kennelly, QC och L. Penny, solicitor)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen (ombud: F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin och C. Vollrath, biträdda av B Rayment, D. Bailey, barristers, G. Peretz, QC, och S. Kingston, SC)

Part som har intervenerat till stöd för motparten: Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland (ombud: inledningsvis D. Guðmundsdóttir, Z. Lavery och D. Robertson, biträdda av J. Holmes, QC, därefter D. Guðmundsdóttir, biträdd av J. Holmes, QC)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Sun Pharmaceutical Industries Ltd och Ranbaxy (UK) Ltd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Europeiska kommissionen.

3) Förenade konungariket Storbritannien och Nordirland ska bära sina rättegångskostnader.

(1) EUT C 30, 30.1.2017.
Mål C-426/16: Domstolens dom (stora avdelningen) av den 29 maj 2018 (begäran om förhandsavgörande från Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgien) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW m.fl. mot Vlaams Gewest (Begäran om förhandsavgörande — Skydd för djurs välbefinnande vid tidpunkten för avlivning — Särskilda metoder för slakt som påbjuds av religiösa riter — Muslimsk offerhögtid — Förordning (EG) nr 1099/2009 — Artikel 2 k — Artikel 4.4 — Skyldighet att utföra den rituella slakten i ett slakteri som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 853/2004 — Giltighet — Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna — Artikel 10 — Religionsfrihet — Artikel 13 FEUF — Respekt för nationella sedvänjor i fråga om religiösa riter)

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 29 maj 2018 (begäran om förhandsavgörande från Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel – Belgien) – Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW m.fl. mot Vlaams Gewest

(Mål C-426/16) ( 1 )

”(Begäran om förhandsavgörande — Skydd för djurs välbefinnande vid tidpunkten för avlivning — Särskilda metoder för slakt som påbjuds av religiösa riter — Muslimsk offerhögtid — Förordning (EG) nr 1099/2009 — Artikel 2 k — Artikel 4.4 — Skyldighet att utföra den rituella slakten i ett slakteri som uppfyller kraven i förordning (EG) nr 853/2004 — Giltighet — Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna — Artikel 10 — Religionsfrihet — Artikel 13 FEUF — Respekt för nationella sedvänjor i fråga om religiösa riter)”

Hänskjutande domstol

Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: Liga van Moskeeën en Islamitische Organisaties Provincie Antwerpen, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Limburg, VZW, Unie van Moskeeën en Islamitische Verenigingen Oost-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van West-Vlaanderen, VZW, Unie der Moskeeën en Islamitische Verenigingen van Vlaams-Brabant, VZW, Association Internationale Diyanet de Belgique, IVZW, lslamitische Federatie van België, VZW, Rassemblement des Musulmans de Belgique, VZW, Erkan Konak, Chaibi El Hassan

Motpart: Vlaams Gewest

Ytterligare deltagare i rättegången: Global Action in the Interest of Animals (GAIA) VZW

Domslut

Vid prövningen av den hänskjutna frågan har inget framkommit som påverkar giltigheten av artikel 4.4 i rådets förordning (EG) nr 1099/2009 av den 24 september 2009 om skydd av djur vid tidpunkten för avlivning, jämförd med artikel 2 k i samma förordning, mot bakgrund av artikel 10 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna och artikel 13 FEUF.

( 1 ) EUT C 383, 17.10.2016.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 142/3

Domstolens dom (stora avdelningen) av den 27 februari 2018 (begäran om förhandsavgörande från High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) – Förenade kungariket) – The Queen, på begäran av: Western Sahara Campaign UK mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

(Mål C-266/16) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Avtal om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko - Protokoll om fastställande av de fiskemöjligheter som avses i avtalet - Rättsakter om godkännande av ingåendet av avtalet och protokollet - Förordningar varigenom de fiskemöjligheter som fastställts i protokollet fördelas mellan medlemsstaterna - Domstols behörighet - Tolkning - Giltighet med hänsyn till artikel 3.5 FEU och internationell rätt - Nämnda avtals och protokolls tillämpning på Västsahara och på angränsande vatten))

(2018/C 142/03)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: The Queen, på begäran av: Western Sahara Campaign UK,

Motparter: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs, Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

Ytterligare deltagare i rättegången: Confédération marocaine de l’agriculture et du développement rural (Comader)

Domslut

Eftersom varken avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska gemenskapen och Konungariket Marocko eller protokollet mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko om fastställande av de fiskemöjligheter och den ekonomiska ersättning som avses i avtalet om fiskepartnerskap mellan Europeiska unionen och Konungariket Marocko är tillämpliga på angränsande vatten till Västsaharas territorium, har det vid prövningen av den första frågan inte framkommit någon omständighet som kan påverka giltigheten av rådets förordning nr 764/2006 av den 22 maj 2006 om ingående av detta avtal, rådets beslut 2013/785/EU av den 16 december 2013 om ingående av 2013 års protokoll och rådets förordning nr 1270/2013 av den 15 november 2013 om fördelningen av de fiskemöjligheter som föreskrivs detta protokoll, mot bakgrund av artikel 3.5 FEU.

(1) EUT C 260, 18.7.2016.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 112/3

Domstolens dom (sjätte avdelningen) av den 1 februari 2018 – Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd mot Europeiska kommissionen

(Mål C-261/16 P) (1)

((Överklagande - Konkurrens - Konkurrensbegränsande samverkan - Artikel 101 FEUF - Prissättning - Internationella flygspeditionstjänster - Avtal om avgifter som påverkar tjänsternas slutpris))

(2018/C 112/03)

Rättegångsspråk: tyska

Parter

Klagande: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (ombud: U. Denzel, C. von Köckritz och C. Klöppner, Rechtsanwälte)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen (ombud: A. Dawes, H. Leupold och G. Meessen)

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge (Förenade kungariket)), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai (Kina)) och Kühne + Nagel Ltd (Hongkong (Kina)) ska bära sina rättegångskostnader och ersätta de kostnader som uppkommit för Europeiska kommissionen.

(1) EUT C 251, 11.7.2016
SV Europeiska unionens officiella tidning C 382/11

Domstolens dom (första avdelningen) av den 14 september 2017 (begäran om förhandsavgörande från First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Förenade Konungariket) – Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements mot Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

(Mål C-646/15) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Direkt beskattning - Etableringsfrihet - Frihet att tillhandahålla tjänster - Fri rörlighet för kapital - Trust - Trustees - Andra juridiska personer - Begrepp - Skatt på värdeökningar av egendom i en trust med anledning av att trustees flyttar sin skatterättsliga hemvist till en annan medlemsstat - Fastställande av beskattningsbeloppet vid tidpunkten för flytten - Omedelbar uppbörd av skatten - Motivering - Proportionalitet))

(2017/C 382/12)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

First-tier Tribunal (Tax Chamber)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Trustees of the P Panayi Accumulation & Maintenance Settlements

Motpart: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Domslut

Under sådana omständigheter som de i det nationella målet – där trustees i enlighet med nationell rätt anses utgöra en enda och fortgående personsammanslutning som är skild från de personer som vid olika tidpunkter kan vara trustee – utgör bestämmelserna i EUF-fördraget om etableringsfrihet hinder mot en lagstiftning i en medlemsstat, såsom den i det nationella målet, som föreskriver beskattning av orealiserade värdeökningar av egendom i en trust när majoriteten av trustees flyttar sin hemvist till en annan medlemsstat, utan att göra det möjligt att skjuta upp uppbörden av den skatt som ska betalas.

(1) EUT C 48, 8.2.2016.
2)

Förordning nr 1393/2007 ska tolkas så, att postdelgivning av en stämning är giltig, även om — mottagningsbeviset avseende den rekommenderade försändelsen innehållande den handling som ska delges adressaten har ersatts av en annan handling, under förutsättning att den sistnämnda handlingen erbjuder motsvarande garantier både i fråga om den information som lämnas och i bevishänseende; det ankommer på den domstol vid vilken talan väckts i den avsändande medlemsstaten att förvissa sig om att adressaten har erhållit den aktuella handlingen under sådana omständigheter att hans rätt till försvar har iakttagits, — den handling som ska delges inte har överlämnats till adressaten personligen, under förutsättning att den har överlämnats till en vuxen person som befinner sig i adressatens stadigvarande bostad, i egenskap av medlem av dennes familj eller såsom anställd av adressaten; det ankommer i förekommande fall på adressaten att, med alla bevismedel som är tillåtna i målet vid den domstol vid vilken talan väckts i den avsändande medlemsstaten, styrka att han eller hon faktiskt inte har fått kännedom om att ett domstolsförfarande inletts mot honom eller henne i en annan medlemsstat, inte har kunnat identifiera yrkandena och grunderna för talan och inte har getts tillräcklig tid för att kunna förbereda sitt svaromål.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 112/9

Domstolens dom (fjärde avdelningen) av den 15 februari 2017 (begäran om förhandsavgörande från Court of Appeal (England & Wales)(Civil Division) – Förenade kungariket) – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs mot British Film Institute

(Mål C-592/15) (1)

((Begäran om förhandsavgörande - Mervärdesskatt - Sjätte direktivet 77/388/EEG - Artikel 13 A.1 n - Undantag från skatteplikt för vissa tillhandahållanden av kulturella tjänster - Direkt effekt föreligger inte - Fastställande av vilka kulturella tjänster som är undantagna från skatteplikt - Medlemsstaternas utrymme för skönsmässig bedömning))

(2017/C 112/13)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs

Motpart: British Film Institute

Domslut

Artikel 13 A.1 n i rådets sjätte direktiv 77/388/EEG av den 17 maj 1977 om harmonisering av medlemsstaternas lagstiftning rörande omsättningsskatter – Gemensamt system för mervärdesskatt: enhetlig beräkningsgrund, vilken som föreskriver undantag för ”vissa tillhandahållanden av kulturella tjänster”, ska tolkas så, att denna bestämmelse inte har direkt effekt, vilket innebär att bestämmelsen inte, utan införlivande, direkt kan åberopas av ett offentligrättsligt organ eller ett annat kulturellt organ som är erkänt av medlemsstaten i fråga och som tillhandahåller kulturella tjänster.

(1) EUT C 27, 25.1.2016.