Nyckelord

Sammanfattning



Nyckelord

1. Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens beslut – Domstolsprövning – Gränser

(Artiklarna 88 EG och 230 EG)

2. Förfarande – Ansökan genom vilken talan väckts – Formkrav

(Domstolens stadga, artiklarna 21 och 53 första stycket; tribunalens rättegångsregler, artikel 44.1 c)

3. Stöd som ges av en medlemsstat – Bestämmelser i fördraget – Tillämpning i tiden – En ny medlemsstats anslutning till Europeiska unionen

(Artiklarna 87 EG och 88 EG; 2003 års anslutningsakt, bilaga IV, avsnitt 3)

4. Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens undersökning – Kriteriet privat borgenär – Komplicerad ekonomisk bedömning – Domstolsprövning – Gränser

(Artiklarna 87.1 EG och 88.2 EG)

5. Stöd som ges av en medlemsstat – Begrepp – En myndighet efterskänker en skuld till ett företag i svårigheter

(Artikel 87.1 EG)

6. Stöd som ges av en medlemsstat – Kommissionens undersökning – Administrativt förfarande – Skyldighet för kommissionen att ge berörda tillfälle att yttra sig – Status som stödmottagare

(Artikel 88.2 EG)

7. Stöd som ges av en medlemsstat – Förbud – Undantag – Kommissionens utrymme för skönsmässig bedömning – Möjlighet att anta riktlinjer

(Artikel 87.3 c EG; kommissionens meddelande 1999/K 288/02)

Sammanfattning

1. I ett mål om ogiltigförklaring måste rättsaktens lagenlighet bedömas i förhållande till de faktiska och rättsliga omständigheter som rådde den dag då rättsakten antogs. Vad avser ett beslut avseende stöd ska beslutets lagenlighet bedömas mot bakgrund av de upplysningar som kommissionen förfogade över när den antog beslutet. En sökande har således inte rätt att inför unionsdomstolarna åberopa omständigheter som inte har angetts under det administrativa förfarande som föreskrivs i artikel 88 EG. Kommissionen kan heller inte kritiseras för att den inte har beaktat eventuella faktiska eller rättsliga förhållanden som skulle ha kunnat åberopas under det administrativa förfarandet men som inte har åberopats. Den har nämligen inte någon skyldighet att ex officio föreställa sig vilka omständigheter som skulle ha kunnat åberopas.

(se punkterna 48−51)

2. Enligt artikel 21 första stycket i domstolens stadga, som är tillämplig på förfarandet vid tribunalen enligt artikel 53 första stycket i samma stadga, och enligt artikel 44.1 c i tribunalens rättegångsregler, ska ansökan innehålla uppgifter om föremålet för talan och en kortfattad framställning av grunderna för denna. För att en talan ska kunna tas upp till sakprövning krävs det att de väsentligaste faktiska och rättsliga omständigheter som talan grundas på åtminstone kortfattat men på ett konsekvent och begripligt sätt framgår av innehållet i själva ansökan.

(se punkt 59)

3. För att avgöra huruvida kommissionen är behörig att undersöka en stödåtgärd som delvis rör tiden innan den berörda medlemsstaten anslöt sig till Europeiska unionen är det avgörande kriteriet det som avser det juridiskt bindande beslut varmed behöriga nationella myndigheter utlovar stöd.

Vad avser en medlemsstats myndighets beslut att inom ramen för ett ackord delvis efterskänka skatteskulden för ett företag i ekonomiska svårigheter ska det skiljas mellan ett beslut att inte inleda ett konkursförfarande eller ett skatteindrivningsförfarande och ett beslut att godta ett ackordsförslag. Det är endast det senare beslutet som innebär att skattemyndigheten efterskänker sin fordran på företaget. En borgenärs beslut att inte inleda ett konkursförfarande eller ett skatteindrivningförfarande skjuter bara upp en eventuell exekution av fordran till en senare tidpunkt. Borgenärens beslut att godta ett ackordsförslag innebär däremot, med förbehåll för att ackordet godkänns av behörig domstol, att borgenären slutgiltigt avstår från hela eller en del av sin fordran. För att avgöra huruvida kommissionen var behörig att undersöka den aktuella stödåtgärden räcker det således att avgöra vid vilken tidpunkt skattemyndigheten fattade beslutet att godta ackordsförslaget.

(se punkterna 68−72)

4. I den mån kommissionens tillämpning av kriteriet privat borgenär i en marknadsekonomi förutsätter en komplicerad ekonomisk bedömning, i likhet med vad som är fallet med tillämpningen av kriteriet privat investerare i en marknadsekonomi, ska domstolsprövningen endast avse en kontroll av att reglerna för handläggning och för motivering har följts, att de faktiska omständigheter som lagts till grund för det omtvistade valet är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte har förekommit maktmissbruk. Kommissionen har visserligen ett utrymme för skönsmässig bedömning avseende ekonomiska frågor. Detta innebär emellertid inte att unionsdomstolen inte ska pröva kommissionens tolkning av ekonomiska uppgifter. Unionsdomstolen ska nämligen inte bara pröva huruvida de bevis som åberopats är materiellt riktiga, tillförlitliga och samstämmiga, utan även om dessa bevis utgör samtliga relevanta uppgifter som ska beaktas för att bedöma en komplicerad situation och om de styrker de slutsatser som dragits. I samband med denna kontroll får unionsdomstolen emellertid inte ersätta den ekonomiska bedömning som gjorts av kommissionen med sin egen bedömning.

(se punkterna 108−110)

5. Ett offentligt organ som efterskänker skulder ska jämföras med en privat fordringsägare, som försöker få betalt för de fordringar som han eller hon har hos en gäldenär med finansiella svårigheter. Ställningen som borgenär måste skiljas från ställningen som privat investerare i en marknadsekonomi, som har en strukturell, allmän eller sektoriell strategi och som styrs av långsiktiga lönsamhetsperspektiv med avseende på det investerade kapitalet.

När ett företag vid en kraftig försämring av dess finansiella situation föreslår en överenskommelse, eller en rad överenskommelser, om att justera skulderna till sina borgenärer för att förbättra sin situation och undvika konkurs, måste varje borgenär göra ett val med avseende på å ena sidan det belopp som den erbjuds inom ramen för den föreslagna överenskommelsen, och å andra sidan det belopp som den bedömer att den kan få i en eventuell konkurs. Borgenärens val påverkas av en rad faktorer, såsom om denne har panträtt i fast egendom, har förmånsrätt eller oprioriterade fordringar, dess eventuella säkerheter och deras omfattning, dess bedömning av företagets chans att återhämta sig och vad som skulle komma den till godo om företaget gick i konkurs.

(se punkterna 114 och 115)

6. I förfarandet för kontroll av statligt stöd är uppgiften för andra berörda än den berörda medlemsstaten endast att delge kommissionen alla uppgifter som syftar till att vägleda kommissionen i dess framtida handlande. De kan följaktligen inte själva göra anspråk på ett sådant kontradiktoriskt förfarande med kommissionen som det som har inletts till förmån för nämnda medlemsstat.

Stödmottagaren ges inte heller i någon bestämmelse avseende förfarandet för kontroll av statligt stöd en särskild roll bland dem som är berörda. Förfarandet för kontroll av statligt stöd är härvid inte är ett förfarande som har inletts ”mot” stödmottagaren eller stödmottagarna och som innebär att denna eller dessa kan göra anspråk på sådana rättigheter som i sig är så vidsträckta som rätten till försvar.

Det angripna beslutets lagenlighet ska bedömas utifrån de uppgifter som kommissionen förfogade över då den fattade sitt beslut. Det ankommer på den berörda medlemsstaten och, i förekommande fall, på stödmottagaren att inkomma med uppgifter som visar att stödet är förenligt med den gemensamma marknaden och att eventuellt lyfta fram särskilda omständigheter avseende återbetalning av redan utbetalt stöd för det fall kommissionen skulle kräva detta.

(se punkterna 178−180)

7. I artikel 87.3 c EG föreskrivs att ”stöd för att underlätta utveckling av vissa näringsverksamheter eller vissa regioner” kan anses förenligt med den gemensamma marknaden ”när det inte påverkar handeln i negativ riktning i en omfattning som strider mot det gemensamma intresset”. I detta syfte ges kommissionen i artikel 87.3 EG ett betydande utrymme för skönsmässig bedömning av om ett stöd ska tillåtas med avvikelse från det allmänna förbudet i nämnda punkt 1. Bedömningen av om ett statligt stöd är förenligt eller inte med den gemensamma marknaden är i dessa fall svår, genom att de ekonomiska förhållanden som ska beaktas och bedömas är komplexa och kan komma att ändras snabbt. Det ankommer inte på unionsdomstolarna att ersätta beslutsfattarens bedömningar – särskilt inte de ekonomiska – med sina egna bedömningar. Tribunalen ska således härvid begränsa sin prövning till att kontrollera att reglerna för handläggning och motivering har följts, att uppgifterna om de faktiska omständigheterna är materiellt riktiga, att bedömningen av dessa omständigheter inte är uppenbart oriktig och att det inte förekommit maktmissbruk.

Kommissionen kan slutligen fastställa vägledande regler för hur den ska utöva sin befogenhet att företa skönsmässiga bedömningar genom sådana rättsakter som riktlinjerna i fråga utgör, förutsatt att de innehåller bestämmelser om den inriktning som institutionen avser att följa och inte avviker från normerna i fördraget. Vad avser statligt stöd till undsättning och omstrukturering av företag i svårigheter framgår det av punkt 31 i 1999 års riktlinjer att ett stöd till ett företag i svårigheter, för att kunna förklaras förenligt med artikel 87.3 c EG, ska vara förbundet med en omstruktureringsplan som godkänts av kommissionen. Denna plan ska vara så kort tid som möjligt, och enligt punkterna 32–40 i dessa riktlinjer ska den göra det möjligt att återställa företagets långfristiga lönsamhet inom en rimlig tid och på grundval av realistiska antaganden om de framtida villkoren för verksamheten. Samtidigt ska stödbeloppet och stödnivån begränsas till vad som är absolut nödvändigt. Enligt punkterna 43 och 45 i nämnda riktlinjer ankommer det vidare på företaget att genomföra omstruktureringsplanen i dess helhet, såsom den godkänts av kommissionen. Kommissionen kontrollerar att planen genomförs och följs på ett vederbörligt sätt och ska för detta ändamål tillställas detaljerade årliga rapporter. I avsaknad av en trovärdig omstruktureringsplan var det med fog som kommissionen beslöt att inte godkänna de aktuella stöden.

(se punkterna 225−229 och 231)