23

Verwaltungsgericht Frankfurt am Main ansåg att det var oklart om den tyska lagstiftningen var förenlig med artiklarna 6 och 17 i direktivet och beslutade därför att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Har den nationelle lagstiftaren generellt ett stort utrymme för eget skön när denne agerar inom handlingsutrymmet i artikel 6.1 i direktiv[et] …, eller är detta handlingsutrymme begränsat till vad som är nödvändigt, när det är fråga om att fastställa en högsta åldersgräns för anställning, med hänsyn till behovet av att säkerställa en minimiperiod av anställning innan den anställde går i pension i enlighet med artikel 6.1. andra stycket c i direktivet? 2) Innebär kravet på en rimligt lång anställningsperiod i artikel 6.1 andra stycket c i direktiv[et] … en precisering av när de sätt att verkställa syftet som anges i artikel 6.1 första stycket i direktivet ska anses lämpliga, och utgör den därmed en inskränkning av tillämpningsområdet för denna mer allmänt utformade bestämmelse? 3) a) Utgör det ett berättigat mål, i den mening som avses i artikel 6.1 första stycket i direktiv[et] …, att en arbetsgivare inför en högsta åldersgräns vid anställning för att säkerställa att den offentliganställde tjänstgör under så lång tid som möjligt? b) Har ett sådant mål genomförts på ett olämpligt sätt om det leder till att den offentliganställde arbetar längre än de 5 år som krävs för att de ska ha rätt till lagstadgad minimipension vid förtidspensionering? c) Har ett sådant mål genomförts på ett olämpligt sätt först om det leder till att den offentliganställde arbetar längre än de 19, 51 år som för närvarande krävs för att rent matematiskt tjäna in den lagstadgade minimipensionen vid förtidspensionering? 4) a) Utgör det ett berättigat mål, i den mening som avses i artikel 6.1 första stycket i direktiv[et] …, att så långt möjligt begränsa antalet nyanställningar genom att använda en så låg högsta åldersgräns för anställning som möjligt, för att hålla ned kostnaderna för individuella förmåner, exempelvis vid olycksfall och sjukdom (även för familjemedlemmar)? b) Vilken betydelse har den omständigheten att kostnaderna totalt sett skulle kunna öka vid anställning av äldre personer genom att kostnaderna för individuella förmåner, exempelvis vid olycksfall och sjukdom (även för familjemedlemmar) med stigande ålder är högre än för yngre offentliganställda? c) Måste det föreligga säkra prognoser eller säker statistik på detta område eller räcker allmänna sannolikhetsantaganden? 5) a) Utgör det ett berättigat mål, i den mening som avses i artikel 6.1 första stycket i direktiv[et] …, att en arbetsgivare vill använda sig av en högsta åldersgräns vid anställning för att säkerställa en ’jämn åldersfördelning i de olika yrkessegmenten’? b) Vilka krav måste de överväganden som utformningen av en sådan åldersfördelning grundar sig på uppfylla, för att anses befogade (rimliga och nödvändiga)? 6) Utgör det ett berättigat övervägande, i den mening som avses i artikel 6.1 första stycket i direktiv[et] …, att en arbetsgivare hänvisar till att det generellt är möjligt att uppfylla de materiella antagningsvillkoren för utbildningen till en tjänst med medelhög tjänstegrad vid brandkåren, genom en relevant skolutbildning och en yrkesutbildning, innan den högsta åldersgränsen för anställning har uppnåtts? 7) Enligt vilka kriterier ska bedömningen göras angående huruvida kravet på en minsta anställningsperiod innan personen i fråga ska pensioneras är rimligt eller nödvändigt? a) Är kravet på en minsta anställningsperiod befogat enbart som motprestation för den utbildning som arbetsgivaren bekostar (kvalifikation för tjänst på mellannivå inom brandkåren) för att säkerställa en rimlig efterföljande anställningsperiod hos denna arbetsgivare, så att den offentliganställde på detta sätt gradvis arbetar av utbildningskostnaderna? b) Hur lång får den anställningsperiod som följer på utbildningsperioden högst vara? Får den överstiga fem år och i så fall under vilka förutsättningar? c) Kan det, oberoende av svaret på fråga 7 a, anses rimligt eller nödvändigt med en minimiperiod för anställning, på grund av att den förväntade aktiva anställningsperioden för offentliganställda inom räddningstjänsten, vilkas pension finansieras uteslutande av arbetsgivaren, från det att anställningen börjar till den förväntade pensioneringen måste räcka för att tjäna in den lagstadgade minimipensionen, och därför i dagsläget måste uppgå till 19,51 år? d) Är det, tvärtom, endast befogat att neka anställning enligt artikel 6.1 i direktiv[et] … när det kan antas att minimipensionen skulle utbetalas till anställningssökanden vid den förväntade pensioneringen, trots att den vid denna tidpunkt ännu inte tjänats in? 8) a) Ska den lagstadgade pensionsåldern med efterföljande rätt att uppbära pension, eller den statistiska genomsnittspensionsåldern för en särskild tjänstemanna- eller yrkesgrupp, ligga till grund för bedömningen av begreppet pensionsålder enligt artikel 6.1 andra stycket c i direktiv[et] …? b) I vilken omfattning måste hänsyn tas till att den normala pensionsåldern för vissa offentliganställda kan förskjutas med upp till två år? Leder denna omständighet till en motsvarande höjning av den högsta åldersgränsen för anställning? 9) Kan introduktionsutbildning som krävs för den offentliga anställningen tillgodoräknas vid beräkningen av den minsta anställningsperioden enligt artikel 6.1 i direktiv[et] …? Är det härvidlag av betydelse om utbildningstiden tillgodoräknas till fullo som pensionsgrundande anställningsperiod eller om den dras av från den minsta anställningsperiod som en arbetsgivare får kräva enligt artikel 6.1 andra stycket c i direktiv[et] …? 10) Är bestämmelserna i 15 § punkt 1 in fine och 15 § punkt 3 i [AGG] förenliga med artikel 17 i direktiv[et] …?”