SV
Rät tsfallssamlingen
ECLI:EU:F:2010 :121 1PERSONALDOMSTOLENS DOM
(första avdelningen)
den 30 september 2010
Mål F-43/09
Carlo van H euckelom
mot
Europeiska polisbyrån (Europol)
”Personalmål — Tjänsteföreskrifterna för anställda v id Europol — Artikel 29 — Befordran baserad p å 
utvecklingsrapporter — Invändning om rä ttsstridighet vad avser policybeslutet om bestämning av 
lönegrader och löneklasser — Behörighet för Europols dir ektör respektive för Europols styrelse — 
Europols dir ektörs utrymme f ör skönsmässig bedömning — Gränser”
Saken: Talan som väckts av Carlo van Heuckelom me d stöd av artikel 40.2 i d en kon vention s om 
utarbetats på grundval av artikel K.3 i F ördraget om Europeiska u nionen om upprättandet 
av en europeisk polisbyrå av den 26 juli 1995 ( Europolkonventionen) och ar tikel 93.1 i 
tjänsteföreskrifterna för anställda v id Europol, genom vilken denne yrkar o giltigförklaring 
av det beslut som fattas av Europols dir ektör den 14 juli 2008 v arigenom s ökanden 
befordrad es endast en löneklass, liksom av beslutet av den 19 januari 2009 v arigenom 
klagomålet mot det första beslutet avslogs.
Avgörande:Sökandens talan ogillas ogilla Vardera parten ska b ära s ina rättegångskostnader.
Samm anfattning
1. Talan om o giltigförklaring — Berättigat intresse a v att få saken prövad — Fysiska eller juridiska 
personer
(Artikel 263 f järde stycket FEUF)
2. Tjänstemän — Talan — Föregående a dministrativt klagomål — Överensstämmelse m ellan 
klagomålet och talan — Objektiv identitet — Invändning om r ättsstrídighet avseende en annan rättslig 
grund än de n som a ngetts i klagomålet — Upptagande till sakprövning
(Tjänsteföreskrifterna artiklarna 90 o ch 91)
3. Tjänstemän — Anställda vid Eu ropol — Befordran avseende löneklass vartannat år
(Tjänsteföreskrifterna för anställda vid Eu ropol, artiklarna 28 o ch 29)
4. Tjänstemän — Anställda vid Eu ropol — Befordran avseende löneklass vartannat år
(Tjänsteföreskrifterna för anställda vid Eu ropol, artikel 29)
2 ECLI:EU:F:2010 :121SAMM ANFATTNING–MÅLF-43/09
VANHEUCKELOM M OT EUROPOL
1. En talan om ogiltigförklaring som har väckts av en fysisk eller juridisk pe rson ka n endast upptas till 
prövning om sökanden har ett berättigat intresse av att få rättsakten i f råga ogiltigförklarad . Ett sådant 
intresse föreligger endast om o giltigförklaringen av rä ttsakten i s ig ka n få rä ttsliga följder, eller, 
annorlunda u ttryckt, få till följd att talan resulterar i e n fördel för sökanden.
(se punkt 31)
Hänvisning till
Domstolen: 24 juni 1986 , AKZO Ch emie och AKZO Ch emie UK m ot ko mmissionen, 53/85, REG 1986 , s. 1965 , 
punkt 21
Förstainstansrätten: 14 september 1995 , Antillean Rice M ills m.fl. mot ko mmissionen, T-480/93 o ch T -483/93, 
REG 1995 , s. II-2305 , punkterna 59 o ch 60, och där a ngiven rä ttspraxis; 20 juni 2001 , Euroalliages m ot 
kommissionen, T-188/99, REG 2001 , s. II-1757 , punkt 26; 28 september 2004 , MCI mot ko mmissionen, T-310/00, 
REG 2004 , s. II-3253 , punkt 44
2. Enligt regeln om ö verensstämme lse me llan kl agomålet och talan krä vs det i h uvudsak att det 
föreligger en överensstämme lse me llan dels föremålet och saken i a nsökan, dels föremålet och saken i 
klagomålet. Detta kra v bör ges en flexibel tolkning. Nämnda regel kan således endast bli aktuell för det 
fall talan ändrar kl agomålets föremål eller saken, varvid begreppe t sak ska tolkas i v id bemärkelse. I 
enlighet me d en sådan tolkning, och vad b eträffar yrkanden om ogiltigförklaring, avses me d ”saken i 
målet” sökandens b estridande a v d en a ngripna rä ttsaktens m ateriella lagenlighet, a lternativt 
bestridandet av den angripna rättsaktens formella lagenlighet.
En avvisning av invändningar om rä ttsstridighet på grund av att regeln om överensstämme lse inte har 
följts skulle, även om invändningarna hänför sig till en annan rä ttslig grund än den som angetts i 
klagomålet, rubba jämvikten me llan skyddet för tjänstemannens processuella rä ttigheter och syftet 
med det ad ministrativa förfarandet och utgöra e n oproportionerlig och m otiverad s anktion f ör 
tjänstemannen. På grund av att en invändning om rä ttsstridighet i s ig är a v rättslig kara ktär, i likhet 
med det resonemang som föranleder den berörda pe rsonen att undersöka o ch åberopa en sådan 
rättsstridighet, ka n det inte krä vas att den tjänsteman eller den anställde som inger klagomålet, och 
som inte nö dvändigtvis har r elevanta juridiska ku nskaper, framställer en sådan invändning i d et 
administrativa förfarandet, vid äventyr av att den annars avvisas. Detta gäller särskilt me d tanke p å att 
det förefaller föga troligt att åberopandet av en invändning om rä ttsstridighet under det administrativa 
förfarandet kan leda till att den som ingett kl agomålet vinner framgång i d et skedet, eftersom d et är 
osannolikt a tt ad ministrationen väljer att inte tillämpa en bestämme lse som är i kra ft och som 
eventuellt strider mot en bestämme lse av högre dignitet, endast i syfte att m öjliggöra en reglering av 
tvisten utanför domstol.
(se punkterna 43 o ch 44)
Hänvisning till
Personaldomstolen: 1 juli 2010 , Mandt mot parlamentet, F-45/07, punkterna 109, 115 o ch 119, och där a ngiven 
rättspraxis, och punkt 121
3. I det system f ör inplacering i lönegrad o ch löneklass som tillämpas i E uropol föreskrivs två distinkta 
förfaranden. Det ena är b etygsättning – s om h ör till betygsättarens behörighet – v ilket behandlas i 
artikel 28 i t jänsteföreskrifterna för anställda v id E uropol. Det andra är u ppflyttning till en högre 
löneklass – v ilket behandlas i ar tikel 29 i t jänsteföreskrifterna för anställda v id E uropol och hör till 
Europols dir ektörs behörighet.
ECLI:EU:F:2010 :121 3SAMM ANFATTNING–MÅLF-43/09
VANHEUCKELOM M OT EUROPOL
Enligt artikel 29 första stycket första me ningen i t jänsteföreskrifterna för anställda v id E uropol antar 
Europols dir ektör beslut avseende uppflyttning i l öneklass vartannat år för anställda v id E uropol på 
grundval av en ”bedömning” av vad ve derbörande tjänsteman har presterat. När det i ar tikel 29 första 
stycket tredje me ningen i t jänsteföreskrifterna för anställda v id E uropol anges att ”[n]ärmare detaljer 
om b edömningsförfarandet skall fastställas av styrelsen på förslag från dir ektören, efter samråd me d 
personalkommittén” innebär d etta följaktligen en hänvisning till förfarandet för att b edöma och 
betygsätta de anställda v id E uropol. Bestämme lsen innebär s åledes inte att E uropols styrelse ska 
fastställa detaljer om förfarandet för uppflyttning till en högre löneklass.
(se punkterna 48–50)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: 22 mars 2006 , M ausolf m ot Europol, T-209/02 o ch T -210/04, REGP 2006 , s. I-A-2-79 
och II-A-2-335, punkt 37
4. Enligt artikel 29 i t jänsteföreskrifterna för anställda v id E uropol kan dir ektören höja löneklassen 
med högst två steg vartannat år på grundval av en bedömning av vad ve derbörande tjänsteman har 
presterat. Vad a ngår tillämpningen av denna artikel ska E uropols dir ektör ges ett stort utrymme f ör 
skönsmässig bedömning, på samma sätt som g äller för tillsättningsmyndighetens tillämpning av 
artikel 45 i t jänsteföreskrifterna.
I artikel 5.1 i p olicybeslutet om bestämning av lönegrader och löneklasser, som antagits av dir ektören, 
anges kri terierna för tilldelning av löneklasser. På grundval av de två senaste årliga bedömningarna 
tilldelar dir ektören [höjningar o m] två löneklasser till sådana anställda s om s tändigt eller ofta 
överträffat förväntningarna, ingen löneklass till dem s om e ndast delvis eller inte alls m otsvarat 
förväntningarna, och en löneklass för alla övriga anställda.
Av nämnda ar tikel 5.1 framgår att dir ektören endast tilldelar två löneklasser i d e fall då d en anställde i 
fråga har utfört särskilt utomordentliga prestationer och inte har begränsat sig till att endast motsvara 
förväntningarna under vart och ett av referensperiodens två år . Dessa kra v, vilka förvisso är h ögt 
ställda, syftar till att belöna kon tinuerliga ansträngningar. Det kan inte bestridas att policyn som syftar 
till att uppm untra d e anställda t ill ständiga ansträngningar för att överträffa förväntningarna – e tt 
policybeslut som a ntagits av Europols dir ektör inom ra men för det utrymme f ör skönsmässig 
bedömning som denne har enligt artikel 29 i t jänsteföreskrifterna för anställda v id Europol – f rämjar 
tjänstens intresse.
Direktören har inte något utrymme f ör skönsmässig bedömning vid tillämpning av artikel 5.1 i n ämnda 
policybeslut och måste strikt ia ktta de kri terier som fastställs i n ämnda b estämme lse. Den begränsning 
av dir ektörens makt som nämnda kri terier innebär vad avser uppflyttning i löneklasser gör det där med 
möjligt för dir ektören att säkerställa att ansökningarna granskas omsorgsfullt och rä ttvist, och me d 
iakttagande av principen om likabehandling.
(se punkterna 59 o ch 61–63)
Hänvisning till
Förstainstansrätten: ovannämnda m ålet Mausolf mot Europol, punkt 67