ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
C 301/19

Begäran om förhandsavgörande framställd av Tribunal administratif (Luxemburg) den 22 juni 2018 – Nicolas Aubriet mot Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

(Mål C-410/18)

(2018/C 301/26)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Tribunal administratif

Parter i det nationella målet

Klagande: Nicolas Aubriet

Motpart: Ministre de l'Enseignement supérieur et de la Recherche

Tolkningsfråga

Ska det villkor som föreskrivs för studenter som inte är bosatta i Storhertigdömet Luxemburg i artikel 3.5 b i den ändrade lagen av den 24 juli 2014 om statliga studiemedel för högre studier – som innebär att inga andra anknytningskriterier beaktas, det vill säga att vara barn till arbetstagare som varit anställda eller utövat sin verksamhet i Luxemburg under en period om minst fem år under en referensperiod på sju år då ansökan om ekonomiskt bidrag lämnades in – anses vara nödvändigt för att uppnå det syfte som den luxemburgska lagstiftaren har anfört, nämligen att öka antalet personer med examen från högre utbildning bland landets befolkning?
1)

Ska ”förändrad status” som, enligt artikel 12 i förordning (EU) 2015/63 ( 1 ), inte påverkar skyldigheten att betala bidrag anses innefatta även fallet när ett institut, vilket tidigare stod under tillsyn av en nationell resolutionsmyndighet, genom absorption fusioneras med moderbolaget som är hemmahörande i en annan medlemsstat, vilket sker under bidragsperioden, och ska denna regel anses gälla även när fusionen och den efterföljande upplösningen av institutet sker under år 2015, vid en tidpunkt då både den nationella resolutionsmyndigheten och den nationella fonden ännu inte hade formellt inrättats av medlemsstaten och bidragen ännu inte hade beräknats?
3)

Ska bestämmelserna i mervärdesskattedirektivet samt, i samband med dessa, den grundläggande principen om rätten till försvar och artikel 47 i stadgan om de grundläggande rättigheterna, tolkas så att de utgör hinder för en nationell praxis enligt vilken de slutsatser, inom ramen för den kontroll av parterna i rättsförhållandet som avser skattskyldigheten, som skattemyndigheten drar efter ett förfarande som genomförts hos fakturautfärdanden varvid det konstaterats att denna fakturautfärdare har deltagit i ett aktivt skattebedrägeri ska beaktas ex officio av skattemyndigheten vid kontrollen av fakturamottagaren, eftersom denna mottagare inte, i det kontrollförfarande som genomförts hos fakturautfärdaren, förfogar över rättigheter knutna till dennes egenskap av part, och således inte heller kan utnyttja någon rätt till överprövning inom ramen för det kontrollförfarande vars slutsatser ska beaktas ex officio av skattemyndigheten i kontrollförfarandet avseende mottagarens skattskyldighet och kan läggas mottagaren till last samt eftersom [skattemyndigheten] inte ställer de relevanta handlingarna från den kontroll som genomförts hos fakturautfärdaren, särskilt de handlingar som ligger till grund för slutsatserna, protokollen och de administrativa besluten, till mottagarens förfogande utan endast ger denne information om en del av dessa, i form av en sammanfattning, varvid skattemyndigheten således endast indirekt ger mottagaren kännedom om handlingarna, genom ett göra ett urval utifrån sina egna kriterier över vilka mottagaren inte kan utöva någon kontroll?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 134/17

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court of the United Kingdom (Förenade kungariket) den 19 februari 2018 – SM mot Entry Clearance Officer, UK Visa Section

(Mål C-129/18)

(2018/C 134/23)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i det nationella målet

Klagande: SM

Motpart: Entry Clearance Officer, UK Visa Section

Intervenienter: Coram Children’s Legal Centre (CCLC) och Centre for Advice on Individual Rights in Europe (AIRE)

Tolkningsfrågor

1. Ska ett barn, vars stadigvarande vårdnadshavare är en eller flera unionsmedborgare enligt bestämmelserna om kafala eller ett liknande system i barnets ursprungsland, anses vara en ”släkting i rakt nedstigande led” i den mening som avses i artikel 2.2 c i direktiv 2004/38 (1)?

2. Kan andra bestämmelser i direktivet, särskilt artiklarna 27 och 35, tolkas så, att de innebär att sådana barn kan nekas inresa om de har utsatts för, eller löper risk att utsättas för, utnyttjande, övergrepp eller människohandel?

3. Har en medlemsstat, när ett barn som inte är en avkomling till en EES-medborgare genom blodsförvantskap, rätt att undersöka huruvida det förfarande som tillämpades för att utse förmyndare eller vårdnadshavare för detta barn i tillräcklig utsträckning tog hänsyn till barnets intressen, innan medlemsstaten erkänner att detta barn är en släkting i rakt nedstigande led till denna EES-medborgare i den mening som avses i artikel 2.2 c?

(1) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (EUT L 158, 2004, s. 77).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 283/25

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court (Irland) den 22 juni 2017 – Minister for Justice and Equality Ireland och Attorney General mot Arkadiusz Piotr Lipinski

(Mål C-376/17)

(2017/C 283/35)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: The Minister for Justice and Equality, Ireland and the Attorney General

Svarande: Arkadiusz Piotr Lipinski

Tolkningsfrågor

1. Ska ordet ”förhandling” i artikel 4a i rambeslutet (1), när en person har förklarats skyldig och dömts av en behörig domstol i en medlemsstat och det straff som utdömts i första instans har ändrats efter överklagande, och ett beslut om villkorlig frigivning från straffet (såsom det ändrats efter överklagande) har fattats och därefter hävts varvid straffet på nytt gjorts verkställbart, tolkas så, att a) det enbart avser den förhandling som ledde till en fällande dom och straffutmätning i första instans (nedan kallad den fällande domen i första instans), eller b) avser det den förhandling som beskrivs ovan under punkt a och/eller någon eller samtliga av nedanstående förhandlingar: i) förhandlingar i samband med överklaganden av den fällande domen i första instans och som lett till en straffändring (nedan kallat det ändrade straffet), ii) den förhandling som lett till en senare villkorlig frigivning från det ändrade straffet (eller del därav), iii) den förhandling som lett till att beslutet om villkorlig frigivning från det ändrade straffet (eller del därav) upphävs.

2. För det fall ordet ”förhandling” ska tolkas så, att det hänvisar till eller omfattar samtliga överklagandeförfaranden som lett till en straffändring, innebär då avsaknaden av uppgifter om att den person som begärs överlämnad har upplysts om och varit företrädd vid förhandlingen avseende överklagandet att den europeiska arresteringsordern med nödvändighet blir ogiltig, oberoende av om det, efter kompletterande uppgifter, senare visar sig att den berörda personen faktiskt blivit upplyst om och varit företrädd vid förhandlingen avseende överklagandet?

(1) Rådets rambeslut av den 13 juni 2002 om en europeisk arresteringsorder och överlämnande mellan medlemsstaterna (EGT L 190, 2002, p. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 239/28

Överklagande ingett den 8 maj 2017 av Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. av den dom som tribunalen (femte avdelningen) meddelade den 28 februari 2017 i mål T-163/14, Canadian Solar Emea m.fl. mot rådet

(Mål C-237/17 P)

(2017/C 239/35)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande:: Canadian Solar Emea GmbH, Canadian Solar Manufacturing (Changshu), Inc., Canadian Solar Manufacturing (Luoyang), Inc., Csi Cells Co. Ltd, Csi Solar Power (China), Inc. (ombud: J. Bourgeois, avocat, S. De Knop, advocaat, M. Meulenbelt, advocaat, A. Willems, avocat)

Övriga parter i målet: Europeiska unionenens råd, Europeiska kommissionen

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— upphäva tribunalens dom i mål T-163/14,

— bifalla ansökan i första instans och ogiltigförklara den angripna förordningen, i den mån det rör klagandena,

— förplikta motparten att ersätta klagandenas rättegångskostnader samt sina egna kostnader, såväl i första instans som i överklagandet,

— förplikta övriga parter i överklagandet att bära sina egna rättegångskostnader.

Klagandena har i andra hand yrkat att domstolen ska

— upphäva tribunalens dom i mål T-163/14,

— återförvisa målet till tribunalen för avgörande,

— fastställa att beslutet om rättegångskostnader i första instans och i överklagandet ska anstå till dess att tribunalen fattar ett slutgiltigt beslut,

— förplikta övriga parter i överklagandet att bära sina egna rättegångskostnader.

Grunder och huvudargument

Tribunalen gjorde sig skyldig till felaktig rättstillämpning genom att kräva att klagandena skulle visa att de hade ett sådant intresse som krävs för att göra gällande den första och den andra grunden. Under alla omständigheter har tribunalen gjort en oriktig bedömning av de faktiska omständigheterna, eftersom klagandena har ett sådant intresse.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 95/6

Begäran om förhandsavgörande framställd av Conseil d'État (Frankrike) den 12 januari 2017 – Fédération des entreprises de la beauté mot Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

(Mål C-13/17)

(2017/C 095/12)

Rättegångsspråk: franska

Hänskjutande domstol

Conseil d'État

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Fédération des entreprises de la beauté,

Motparter: Ministre des Affaires sociales et de la Santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche, Ministre de l’économie et des finances

Tolkningsfrågor

1. Avser det erkännande av en utbildnings likvärdighet som medlemsstaterna får besluta om enligt artikel 10.2 i Europaparlamentets och rådets förordning (EG) nr 1223/2009 av den 30 november 2009 om kosmetiska produkter (1) endast utbildningar som ges i tredjeländer utanför Europeiska unionen?

2. Ger bestämmelserna i artikel 10.2 i förordningen medlemsstaterna rätt att fastställa vilka ämnen som kan anses vara ”liknande” medicin, farmaci eller toxikologi samt vilka utbildningsnivåer som uppfyller kraven i förordningen?

3. Om den andra frågan besvaras jakande önskas svar på enligt vilka kriterier ett ämne kan anses vara ”liknande” medicin, farmaci eller toxikologi?

(1) EUT L 342, s. 59.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 38/14

Begäran om förhandsavgörande framställd av Upper Tribunal (Förenade kungariket) den 29 november 2016 – Rafal Prefeta mot Secretary of State for Work and Pensions

(Mål C-618/16)

(2017/C 038/18)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Upper Tribunal

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: Rafal Prefeta

Motpart: Secretary of State for Work and Pensions

Tolkningsfrågor

1) Innebär bilaga XII till anslutningsfördraget att medlemsstaterna kan undanta polska medborgare från de förmåner som anges i artikel 7.2 i arbetstagarförordningen (1) och artikel 7.3 i medborgardirektivet (2) i de fall då arbetstagaren visserligen till sist har uppfyllt det nationella kravet om att hans anställning ska registreras, men inte har arbetat under en kontinuerlig registrerad tolvmånadersperiod?

2) Om den första frågan ska besvaras nekande: får en arbetstagare som är polsk medborgare under de omständigheter som anges i fråga 1 åberopa artikel 7.3 i medborgardirektivet som gäller möjligheten att behålla sin ställning som arbetstagare?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 492/2011 av den 5 april 2011 om arbetskraftens fria rörlighet inom unionen (Text av betydelse för EES) (EUT L 141, 2011, s. 1)

(2) Europaparlamentets och rådets direktiv 2004/38/EG av den 29 april 2004 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier och om ändring av förordning (EEG) nr 1612/68 och om upphävande av direktiven 64/221/EEG, 68/360/EEG, 72/194/EEG, 73/148/EEG, 75/34/EEG, 75/35/EEG, 90/364/EEG, 90/365/EEG och 93/96/EEG (Text av betydelse för EES) (EUT L 158, 2004, s. 77).
4.

Ska artikel 46.3 i direktiv 2013/32 avseende rätten till ett effektivt rättsmedel i samband med kravet på ”full omprövning och prövning av det aktuella behovet av såväl de faktiska som de rättsliga omständigheterna” jämförd med artiklarna 33, 34 och 35.2 i det direktivet och artikel 21.1 i direktiv 2011/95, jämförd med artiklarna 18, 19 och 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna tolkas så, att i ett överklagandeförfarande i domstol mot ett beslut som antagits i enlighet med artikel 10.2 i direktiv 2013/32 om att inte tillerkänna internationellt skydd, domstolen eller tribunalen i första instans A) för första gången kan besluta om ansökan om internationellt skydd kan upptas till prövning och om den statslösa personen ska utvisas eller avvisas till det land där han eller hon var bosatt innan ansökan om internationellt skydd lämnades in, efter det att den ålagt den beslutande myndigheten att förebringa den för detta ändamål nödvändiga bevisningen och den berörda personen har getts tillfälle att yttra sig över frågan om ansökan kan tas upp till prövning, eller B) så, att domstolen eller tribunalen i första instans på grund av ett väsentligt förfarandefel kan upphäva beslutet och ålägga den beslutande myndigheten, med beaktande av anvisningarna om tolkning och tillämpning av lagen, att åter pröva ansökan om internationellt skydd genom att även genomföra de intervjuer som föreskrivs i artikel 34 i direktiv 2013/32 för att avgöra om ansökan ska upptas till prövning och om det är möjligt att utvisa den statslösa personen till det land där han eller hon var bosatt innan ansökan om internationellt skydd lämnades in, eller C) så, att domstolen eller tribunalen i första instans kan bedöma säkerheten i det land där den berörda personen var bosatt vid tidpunkten för förhandlingen, eller för det fall att det har skett en väsentlig förändring av situationen som ska beaktas i det beslutet till förmån för den berörda personen, säkerheten i det land där personen var bosatt vid tidpunkten för domen?
1)

Ska artikel 2.1 c i direktiv 75/363/EEG, (1) i dess lydelse enligt direktiv 82/76/EEG, (2) och den bilaga som hänvisas till där, tolkas så, att de utgör hinder för en intern bestämmelse – såsom den aktuella bestämmelsen i förevarande mål – som villkorar ersättning till läkare under specialistutbildning med att läkaren ger in ett intyg om minst fem års tjänstgöring inom den offentliga sjukvården i den autonoma provinsen Bolzano under den senaste tioårsperioden räknat från det datum då specialistkompetensen uppnåddes och som föreskriver att den autonoma provinsen Bolzano, som finansierar ersättningen, för det fall att nämnda tjänstgöringsskyldighet åsidosätts helt har rätt till återbetalning av 70 procent av den beviljade ersättningen jämte lagstadgad ränta från tidpunkten för respektive utbetalning?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 326/16

Begäran om förhandsavgörande framställd av Supreme Court of the United Kingdom (Förenade kungariket) den 22 juni 2016 – MP mot Secretary of State for the Home Department

(Mål C-353/16)

(2016/C 326/28)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

Supreme Court of the United Kingdom

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: MP

Motpart: Secretary of State for the Home Department

Tolkningsfråga

Omfattar artikel 2 e, jämförd med artikel 15 b, i rådets direktiv 2004/83/EG en verklig risk för allvarlig skada avseende klagandens fysiska och psykiska hälsa om han eller hon återvänder till sitt ursprungsland, och skadan härrör från tidigare tortyr eller omänsklig eller förnedrande behandling som ursprungslandet är ansvarig för?
2)

Är det förenligt med dessa direktiv och bestämmelser att göra en tolkning som innebär att arbetsgivaren har rätt att, med avseende på nämnda arbetstagare, välja de dagar som arbetstagarna varje vecka ges den viloperiod som de har rätt till, varvid arbetstagarna kan tvingas att utan övertidsersättning utföra arbete under upp till tio dagar i följd (till exempel från onsdagen en vecka, som föregåtts av vila under måndagen och tisdagen, till fredagen efterföljande vecka, följd av vila under lördagen och söndagen)?
SV Europeiska unionens officiella tidning C 270/33

Begäran om förhandsavgörande framställd av High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Förenade kungariket) den 30 maj 2016 – American Express Co. mot The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

(Mål C-304/16)

(2016/C 270/37)

Rättegångsspråk: engelska

Hänskjutande domstol

High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)

Parter i målet vid den nationella domstolen

Sökande: American Express Co.

Motpart: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.

Tolknings- och giltighetsfrågor

1) Gäller kravet i artiklarna 1.5 och 2.18 i förordning (EU) 2015/751 (1) (förordningen om förmedlingsavgifter), på att en trepartsbetalningsordning för kontokort som ger ut kortbaserade betalningsinstrument med en co-branding-partner eller genom en agent ska anses vara en fyrpartsbetalningsordning för kontokort, endast såvitt co-branding-partnern eller agenten är ”utgivare” i den mening som avses i artikel 2.2 och skäl 29 i förordningen om förmedlingsavgifter (nämligen om nämnda partner eller agent har ett avtalsförhållande med betalaren, i enlighet med vilket partnern eller agenten har avtalat att tillhandahålla betalaren ett betalningsinstrument för att initiera och bearbeta betalarens kortbaserade betalningstransaktioner)?

2) Om fråga 1 ska besvaras nekande, är artiklarna 1.5 och 2.18 i förordningen om förmedlingsavgifter ogiltiga, i den del det i dessa föreskrivs att sådana arrangemang ska anses utgöra fyrpartsbetalningsordningar, på grund av a) underlåtenhet att tillhandahålla en motivering i enlighet med artikel 296 FEUF, b) en uppenbart oriktig bedömning och/eller c) åsidosättande av proportionalitetsprincipen?

(1) Europaparlamentets och rådets förordning (EU) 2015/751 av den 29 april 2015 om förmedlingsavgifter för kortbaserade betalningstransaktioner EUT L 123, s. 1.
SV Europeiska unionens officiella tidning C 232/5

Överklagande ingett den 11 april 2016 av SolarWorld AG av det beslut som tribunalen (femte avdelningen) meddelade den 1 februari 2016 i mål T-141/14, SolarWorld AG m.fl. mot Europeiska unionens råd

(Mål C-204/16 P)

(2016/C 232/06)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: SolarWorld AG (ombud: L. Ruessmann, Avocat, J. Beck, Solicitor)

Övriga parter i målet: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Europeiska unionens råd, Europeiska kommissionen, China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products (CCCME)

Klagandens yrkanden

Klaganden yrkar att domstolen ska

— uppta överklagandet till prövning och bifalla det,

— upphäva tribunalens beslut i mål T-141/14,

— pröva målet i sak och ogiltigförklara artikel 3 i förordning nr 1238/2013, eller återförvisa målet till tribunalen för en prövning i sak av yrkandet om ogiltigförklaring, och

— förplikta rådet att ersätta klagandens rättegångskostnader.

Grunder och huvudargument

Tribunalen gjorde en felaktig rättstillämpning när den slog fast att artikel 3 i förordning nr 1238/2013 (1) inte kan skiljas från resten av den förordningen. En ändring av åtgärdernas form ändrar inte tillämpningsområdet för den förordning genom vilken åtgärderna införs. Antidumpningsåtgärdernas tillämpningsområde omfattar all import från producenter beträffande vilka det har konstaterats att de bedrivit skadevållande dumpning, och åtgärdernas syfte är, oberoende av deras form, att de ska kunna undanröja den skada som EU-producenterna lidit. Detta tillämpningsområde ändras inte av att artikel 3 ogiltigförklaras.

Det överklagade beslutet innebär ett åsidosättande av klagandens rättigheter enligt artikel 47 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, i och med att beslutet fråntar EU-industrin en möjlighet till domstolsprövning i mål om handelspolitiska skyddsåtgärder angående slutgiltiga åtgärder som inte uppfyller kraven i grundförordningen. Dessutom innebär det överklagade beslutet ett åsidosättande av klagandens rättigheter enligt artikel 20 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna genom att exporterande producenter försätts i en bättre ställning än EU-industrin, eftersom de exporterande producenternas rätt att överklaga fastställts i rättspraxis.

(1) Rådets genomförandeförordning (EU) nr 1239/2013 av den 2 december 2013 om införande av en slutgiltig utjämningstull på import av solcellsmoduler av kristallint kisel och väsentliga komponenter (dvs. celler) med ursprung i eller avsända från Folkrepubliken Kina (EUT L 325, s. 1).
SV Europeiska unionens officiella tidning C 243/27

Överklagande ingett den 13 maj 2016 av Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd av den dom som tribunalen (nionde avdelningen) meddelade den 29 februari 2016 i mål T-270/12, Panalpina World Transport (Holding) Ltd m.fl. mot Europeiska kommissionen

(Mål C-271/16 P)

(2016/C 243/27)

Rättegångsspråk: engelska

Parter

Klagande: Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG, Panalpina China Ltd (ombud: S. Mobley, A. Stratakis och A. Gamble, solicitors)

Övrig part i målet: Europeiska kommissionen

Klagandenas yrkanden

Klagandena yrkar att domstolen ska

— upphäva den överklagade domen i den del tribunalen inte godtog klagandens första grund gällande överträdelserna

— ändra artiklarna 2.2 och 2.3 i beslutet av den 28 mars 2012 i ärende COMP/39462 – Spedition (nedan kallat beslutet) i den del dessa artiklar berör klagandena och, med stöd av sin obegränsade behörighet, sätta ned de böter som dessa ålagts, och

— under alla omständigheter förplikta kommissionen att bära sina egna rättegångskostnader och ersätta klagandenas rättegångskostnader för förfarandena vid tribunalen och domstolen.

Grunder och huvudargument

Genom att fastslå att kommissionen inte har avvikit från sin beslutspraxis, inte gjort en felaktig rättstillämpning, eller åsidosatt proportionalitetsprincipen och likabehandlingsprincipen, har tribunalen gjort sig skyldig till felaktig rättstillämpning eftersom den uppenbart har överskridit ramarna för en skälig bedömning av den bevisning som ingetts till den och gjort en felaktig tillämpning av relevant rättspraxis. Klagandenas specifika grunder är följande:

1. Tribunalen har gjort en felaktig rättstillämpning genom att den uppenbart har överskridit ramarna för en skälig bedömning av bevisningen avseende huruvida överträdelserna i fråga, särskilt AMS- och CAF-överträdelserna, avsåg all spedition som ett ”paket av tjänster”.