26

Mot denna bakgrund beslutade Tribunale amministrativo regionale per il Lazio (Regionala förvaltningsdomstolen i Lazio) att vilandeförklara målen och ställa följande frågor till EU-domstolen: ”1) Utgör artikel 6 i [livsmiljödirektivet], jämförd med [Europaparlamentets och rådets direktiv 2009/147/EG av den 30 november 2009 om bevarande av vilda fåglar (EUT L 20, 2010, s. 7)], i tillämpliga delar, hinder för en nationell primärlagstiftning och därtill knutna sekundärrättsliga genomförandebestämmelser, såsom de ovan angivna, som möjliggör för ett organ ’i sista instans’ – som har behörighet att anta ett beslut om huruvida ett föreslaget byggprojekt uppfyller gällande miljökrav i händelse av ett negativt yttrande från ministern för miljö, natur- och havsskydd – att anta detta beslut och därmed tillåta ett fortsatt förfarande under åberopande av att det föreligger ett väsentligt allmänintresse, trots att det offentliga miljöskyddsorganet har förklarat att det saknas möjlighet att anta föreskrifter eller vidta åtgärder som mildrar miljöpåverkan för den variant av projektet för vilket godkännande sökts och vilket redan har varit föremål för en negativ miljökonsekvensbedömning? 2) Utgör nämnda direktiv hinder för en lösning, såsom den som valts, som, för att kunna godkänna det förberedande byggnadsprojekt som varit föremål för en miljökonsekvensbedömning, har hänvisat till ett ’väsentligt allmänintresse’ som väger tyngre än miljöintresset, trots att detta intresse enbart grundar sig på projektets ekonomiska fördelar, att det dessutom möter de landskapsmässiga, historiska, kulturella och socioekonomiska skyddsbehoven och behovet av att färdigställa ett transeuropeiskt vägnät, i det här fallet TEN-T, som definierats som ’övergripande’ i förordning (EU) nr 1315/2013, och trots att det finns en alternativ lösning som redan är godkänd ur miljösynpunkt? 3) Är den valda lösningen i det aktuella fallet – enligt vilken det ansetts möjligt att, trots att den aktuella vägsträckan varit föremål för en negativ miljökonsekvensbedömning, inbegripet en bedömning enligt [livsmiljödirektivet], skjuta upp ytterligare undersökningar och studier av dess konsekvenser för miljön till den slutliga fasen av projektet, i stället för att ålägga tillståndssökanden ytterligare undersökningar och studier för att mildra de ekonomiska och landskapsmässiga effekterna [på miljön] av den alternativa vägsträckan, som redan godkänts ur miljösynpunkt – förenlig med ovannämnda [unionslagstiftning]? 4) Utgör, under dessa förhållanden och om svaret på den första, den andra och den tredje frågan är att ovan nämnda bestämmelser är förenliga med unionsrätten, nämnda direktiv hinder för en lösning, såsom den som valts, enligt vilken en negativ miljökonsekvensbedömning – utfärdad av den behöriga myndigheten i förfarandet för godkännande av det förberedande byggnadsprojektet – inte anses bindande, vilket innebär att de mer långtgående undersökningarna och studierna av [det aktuella] projektets påverkan på landskapet och miljön, med särskild hänvisning till miljökonsekvensbedömningen och de åtgärder för att mildra och kompensera för miljöpåverkan som därmed ska vidtas, skjuts upp till den slutliga fasen av projektet? 5) Utgör ovannämnda direktiv hinder för en lösning, såsom den valda, där tillståndssökanden vid utarbetandet av den slutgiltiga projektspecifikationen ska beakta de föreskrifter, synpunkter och rekommendationer som rör landskap och miljö som den myndighetsöverskridande samverkansgruppen utfärdat med avseende på det förberedande projektet, trots att det behöriga miljöskyddsorganet beträffande detta projekt har påpekat att det är omöjligt att anta föreskrifter och vidta åtgärder för att mildra miljöpåverkan när det gäller den variant av projektet som är under bedömning? 6) Utgör ovannämnda direktiv hinder för en lösning, såsom den valda, där sökanden även har uppmanats att genomföra fördjupade undersökningar av projektets miljöpåverkan, inklusive en så kallad ’lämplig bedömning’, vilken ska göras i enlighet med de krav som uppställs i gällande lagstiftning och på grundval av vilken den aktuella miljökonsekvensbedömningen ska genomföras? 7) Utgör ovannämnda direktiv hinder för en lösning, såsom den valda, där en tredje part (Regionen Lazio) har utnämnts, utöver den enhet som normalt är ansvarig (den kommitté vid ministeriet för miljö, natur- och havsskydd som är ansvarig för miljökonsekvensbedömningen), för att kontrollera den miljökonsekvensbedömning som bifogats det slutgiltiga byggnadsprojektet och även för att avgöra huruvida ytterligare åtgärder för att mildra och kompensera för miljöpåverkan är nödvändiga för att skydda och bevara delar av miljön och landskapet i det aktuella området, vilket innebär att den kommitté vid ministeriet för miljö, natur- och havsskydd som är ansvarig för miljökonsekvensbedömningen endast i efterhand kan yttra sig i enlighet med artikel 185.4 och 185.5 i lagstiftningsdekret nr 163/06 över huruvida det slutliga projektet för byggandet av den aktuella vägen är förenlig med de landskaps- och miljömässiga kraven för området, efter det att nämnda kontroll tillförts handlingarna i ärendet?”