För det andra ska det beaktas att den tid som förflöt från det att det skriftliga förfarandet avslutades till dess att den muntliga delen av förfarandet inleddes i vart och ett av målen inte på något sätt påverkats av parternas agerande eller uppkomsten av rättegångsfrågor under förfarandet.

Vad för det första gäller målet komplexitet, är mål som avser kommissionens tillämpning av konkurrensrätten mer komplexa än andra typer av mål, bland annat med hänsyn till omfattningen av det angripna beslutet och av handlingarna i ärendet och till nödvändigheten av att göra en detaljerad bedömning av talrika och komplicerade faktiska omständigheter som ofta är utsträckta i tid och rum. En period på 15 månader från det att det skriftliga förfarandet avslutas till dess att den muntliga delen av förfarandet inleds är således i princip skälig vid handläggningen av mål vilka avser tillämpningen av konkurrenslagstiftningen. Det är vidare i princip nödvändigt att handlägga de mål i vilka talan väckts mot samma beslut som antagits av kommissionen med tillämpning av unionens konkurrenslagstiftning parallellt, även när målen inte har förenats. Den parallella handläggningen motiveras bland annat av att målen är konnexa och av behovet av att säkerställa en konsekvent bedömning av dessa och att ge ett konsekvent svar. Den parallella handläggningen av mål som är konnexa kan följaktligen motivera en förlängning med ytterligare en månad för varje konnext mål av perioden från det att det skriftliga förfarandet avslutas till dess att den muntliga delen av förfarandet inleds. När ett dotterbolag och dess moderbolag vart och ett väcker talan mot ett beslut som antagits med stöd av konkurrensreglerna i vilket bolagen gemensamt och solidariskt ålades att betala böter har målen ett mycket nära samband med varandra vilket motiverar att de handläggs gemensamt i samma takt. Under sådana omständigheter är det således motiverat att inleda det muntliga förfarandet vid samma tidpunkt i båda målen trots att den delen av förfarandet avslutades tidigare i det ena.

Under perioden från det att det skriftliga förfarandet avslutas i samband med att dupliken inges till dess att den muntliga delen av förfarandet inleds sammanfattar tribunalen bland annat parternas argument, förbereder målen för avgörande, gör en bedömning av de faktiska och rättsliga omständigheterna i målen och förbereder det muntliga förfarandet. Tidsåtgången för detta beror framför allt på tvistens komplexitet och på parternas uppträdande och uppkomsten av rättegångsfrågor under förfarandet.

Det finns ett tillräckligt direkt orsakssamband mellan å ena sidan åsidosättandet av kravet på att unionsdomstolen ska iaktta en skälig handläggningstid och å andra sidan den skada som sökandena lidit innan den aktuella domen meddelades, varvid skadan består i betalningen av kostnaderna för bankgarantier under den period som motsvarar längden på överskridandet av den skäliga handläggningstiden. Betalningen av kostnaderna för bankgarantier efter det att nämnda dom meddelades, varigenom åsidosättandet av kravet på en skälig handläggningstid i det akuella målet upphörde, har inte ett tillräckligt direkt orsakssamband med detta åsidosättande, eftersom betalningen av sådana kostnader är ett resultat av sökandens personliga och självständiga val, vilket träffades efter nämnda åsidosättande, att inte betala böter, inte ansöka om uppskov med verkställigheten av det omtvistade beslutet och att överklaga ovannämnda dom.

Det framgår av unionsdomstolarnas förfaranderegler, särskilt artikel 21 i domstolens stadga och artikel 44.1 i tribunalens rättegångsregler, att parterna i princip avgör och begränsar tvisten och att unionsdomstolarna inte får döma utöver vad som har yrkats av parterna (ultra petita). Unionsdomstolen kan således inte frångå sökandens begäran och besluta ex officio att ersätta en skada som sökanden orsakats under en period som tidsmässigt skiljer sig från den under vilken de hävdat att de lidit skada.

(Se punkterna 127 och 128)