ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
4

1 § punkt 1 i obecně závazná vyhláška města Děčín č. 3/2013, o regulaci provozování sázkových her, loterií a jiných podobných her (föreskrift med allmän giltighet nr 3/2013 för staden Děčín om anordnande av vadhållning, lotterier och andra liknande spel, nedan kallad föreskrift med allmän giltighet nr 3/2013), som antagits av kommunstyrelsen i staden Děčín med stöd av 50 § punkt 4 i lag nr 202/1990 om lotterier och andra liknande spel, har följande lydelse: ”På hela staden Děčíns territorium, med undantag för kasinon på de platser som anges i bilaga 1 till dessa föreskrifter, är det förbjudet att anordna a) vadslagning som avses i 2 § i, l, m och n i lotterilagen, b) lotterier och andra liknande spel som avses i 2 § j i lotterilagen, c) lotterier och andra liknande spel som avses i 50 § punkt 3 i lotterilagen.”
14

I artikel L. 1225–17 i code du travail (lagen om arbete) föreskrivs följande: ”En kvinnlig arbetstagare har rätt till mammaledighet under en period som börjar sex veckor före den beräknade tidpunkten för förlossningen och upphör tio veckor efter detta datum. På begäran av en kvinnlig arbetstagare och med förbehåll för att hon har erhållit ett positivt utlåtande från den hälso- och sjukvårdspersonal som följer graviditeten, kan den period under vilken anställningsavtalet tillfälligt upphör att gälla och som börjar löpa före den beräknade dagen för förlossningen förkortas med högst tre veckor. Perioden efter den beräknade dagen för förlossningen ska då förlängas med motsvarande tidsperiod. När en kvinnlig arbetstagare har senarelagt en del av mammaledigheten till efter barnets födelse och sjukskrivs av en läkare under den period som föregår den beräknade dagen för förlossningen ska senareläggningen upphävas och den period under vilken anställningskontraktet tillfälligt upphör att gälla ska börja löpa från och med den första sjukskrivningsdagen. Den period som ursprungligen senarelagts ska förkortas med motsvarande tidsperiod.”
1

Europeiska kommissionen har yrkat att domstolen ska fastställa att Republiken Portugal har underlåtit att uppfylla sina skyldigheter enligt artikel 13.3 i och del B i bilaga IV till Europaparlamentets och rådets direktiv 2002/22/EG av den 7 mars 2002 om samhällsomfattande tjänster och användares rättigheter avseende elektroniska kommunikationsnät och kommunikationstjänster (direktiv om samhällsomfattande tjänster) (EGT L 108, 2002, s. 51) genom att ha infört en särskild avgift för fördelning av nettokostnaden för samhällsomfattande tjänster från år 2007 enligt Lei n.o 35/2012 procede à criação do fundo de compensação do serviço universal de comunicações eletrónicas previsto na Lei das Comunicações Eletrónicas, destinado ao financiamento dos custos líquidos decorrentes da prestação do serviço universal (lag nr 35/2012 om inrättande av fonden för kompensation för de allmännyttiga tjänster som föreskrivs i lagen om elektroniska kommunikationstjänster, avsedd för finansiering av de nettokostnader som uppkommer av tillhandahållandet av samhällsomfattande tjänster), av den 23 augusti 2012 (Diário da República, första serien, nr 163, av den 23 augusti 2012), ändrad och konsoliderad genom Lei n.o 149/2015 (lag nr 149/2015), av den 10 september 2015 (Diário da República, första serien, nr 177, av den 10 september 2015) (nedan kallad lag nr 35/2012).
14

I genomsnitt sänds och mottas 31,3 meddelanden under den första veckan av premiummedlemskapet, 8,9 meddelanden under den andra veckan, 6,1 meddelanden under den tredje veckan, 5,1 meddelanden under den fjärde veckan och färre än 5 meddelanden från och med den femte veckan.
16

711 § i allmänna socialförsäkringslagen (nedan kallad ASVG) infördes genom Pensionsanpassungsgesetz 2018 (2018 års lag om anpassning av pensioner, BGBl. I, 151/2017). Bestämmelsen har rubriken ”Justering av pensioner för år 2018” och innehåller följande föreskrifter: ”(1) Med avvikelse från 108h § punkt 1 första meningen och punkt 2 ska uppräkningen av pensionsbelopp för kalenderåret 2018 inte ske med korrigeringskoefficienten utan på följande sätt: Det samlade pensionsbeloppet (punkt 2) ska ökas med 1. 2,2 procent, när pensionen inte överstiger 1500 euro per månad, 2. 33 euro, när pensionen överstiger 1500 euro men inte 2000 euro per månad, 3. 1,6 procent när pensionen överstiger 2000 euro men inte 3355 euro per månad, 4. en procentsats som är linjärt avtagande mellan värdena 1,6 procent och 0 procent, när pensionen överstiger 3355 euro men inte 4980 euro per månad. Om den totala pensionsinkomsten överstiger 4980 euro i månaden sker ingen uppräkning. (2) Det totala pensionsbeloppet för en person utgörs av summan av alla pensionsförmåner som personen i fråga uppbär i form av lagstadgad pension … Samtliga förmåner som avses i [SpBegrG] ska också anses utgöra en del av det totala pensionsbeloppet om den person som uppbär pensionen har rätt härtill per den 31 december 2017. … (6) (Konstitutionell bestämmelse) Justeringen av förmåner som omfattas av [SpBegrG] för kalenderåret 2018 får inte överskrida uppräkningen enligt punkt 1 med beaktande av det samlade pensionsbeloppet (punkt 2).”
12

Till följd av antagandet av förordning 2015/2120 offentliggjorde O2 på sin webbplats – www.o2online.de – information om villkoren för övergången till den nya reglerade roamingtaxan på unionsnivå, vilken i princip motsvarade tjänsten ”Roam like at home” (roaming som hemma (RLAH)). Under fliken ”Allmänna upplysningar” på denna webbplats anges följande: ”Alla O2:s kunder kan från och med den 22 maj 2017 övergå till den reglerade EU-roamingtaxan via sms. Vi ber dig därför att skicka ett sms med angivelsen ’JA’ till 65544. Du övergår då automatiskt till den reglerade taxan. När bytet har skett kommer du att få en bekräftelse via sms.”
12

Den 23 mars 2017 väckte NG och OH talan vid Tribunalul Specializat Cluj (domstol i första instans i Cluj, Rumänien) och yrkade bland annat att denna domstol skulle fastställa att avsnitt 4 punkt 1 i de allmänna villkoren i refinansieringsavtalet var oskäligt. NG och OH hävdade även att Banca Transilvania hade åsidosatt sin informationsskyldighet genom att inte vid förhandlingen och ingåendet av detta avtal underrätta dem om den risk som en omläggning av det ursprungliga avtalet till en utländsk valuta skulle medföra. Eftersom låntagarna endast hade inkomster i rumänska lei, borde Banca Transilvania ha uppmärksammat dem på effekterna av en devalvering av denna valuta i förhållande till den utländska valuta i vilken lånet skulle återbetalas. Villkoret om återbetalning i utländsk valuta skapade dessutom en obalans till nackdel för låntagarna, eftersom det endast är de som bär valutarisken. NG och OH yrkade därför vid Tribunalul Specializat Cluj (domstol i första instans i Cluj) att den växelkurs CHF/RON som gällde då refinansieringsavtalet ingicks skulle frysas och att de belopp som hade betalats på grundval av en mindre förmånlig växelkurs skulle återbetalas.
13

Artikel 8 i lagen har rubriken ”Konsumentkrediter” och lyder som följer: ”… (22) Kostnaderna för konsumentkrediter ska vara proportionerliga och överensstämma med god marknadssed. Den totala kreditkostnaden för konsumenten ska beräknas enligt de förfaranden som har fastställts i de rättsliga bestämmelser som reglerar konsumentkrediter. (23) Totalkostnader för konsumenter som överskrider 0,55 procent per dag av kreditbeloppet från den första till och med den sjunde dagen för användning av krediten, 0,25 procent per dag av kreditbeloppet från den åttonde till och med den fjortonde dagen av användning av krediten och 0,2 procent per dag av kreditbeloppet från den femtonde dagen för användning av krediten ska anses oförenliga med bestämmelsen i punkt 22 i denna artikel. I avtal enligt vilka krediten ska återbetalas på begäran eller där löptiden för användningen av krediten överskrider 30 dagar, ska en sammanlagd kreditkostnad för konsumenten som överskrider 0,25 procent per dag av kreditbeloppet inte anses vara ett krav som är förenligt med punkt 22 i denna artikel. Begränsningarna av den totala kreditkostnaden för konsumenten är inte tillämpliga på de konsumentkreditavtal i vilka det vid avtalets ingående ställts en säkerhet till kreditgivaren som garanti och enligt vilka konsumentens ansvar är begränsat till enbart den pantsatta egendomen. …”
68

Även om EU-domstolen hittills endast har godtagit in house-tilldelning i fall där den upphandlande myndigheten helt eller delvis äger den enhet som tilldelas kontraktet, går det inte att därav dra slutsatsen att det inom ramen för en sådan modell som den med ”ansvariga kommuner” enligt finländsk rätt är omöjligt för en upphandlande myndighet – i detta fall den ansvariga kommunen – att välja att göra en in house-tilldelning för att tillgodose behoven hos de upphandlande myndigheter med vilka den har ingått ett avtal enligt nämnda modell, endast därför att övriga kommuner som är parter i avtalet inte äger någon andel i in house-enheten. Att kräva ägande av en viss andel av kapitalet kan nämligen inte utgöra det enda sättet att uppnå detta syfte, då den omständigheten att det föreligger kontroll motsvarande den kontroll som en upphandlande myndighet utövar över sin egen förvaltning kan ta sig andra uttryck än kapitalandelsägande.
3

Artikel 5 i direktiv 2008/95 har följande lydelse: ”1. Det registrerade varumärket ger innehavaren en ensamrätt. Innehavaren har rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, att i näringsverksamhet använda a) tecken som är identiska med varumärket med avseende på de varor och tjänster som är identiska med dem för vilka varumärket är registrerat, b) tecken som på grund av sin identitet eller likhet med varumärket och identiteten eller likheten hos de varor och tjänster som täcks av varumärket och tecknet kan leda till förväxling hos allmänheten, inbegripet risken för association mellan tecknet och varumärket. 2. En medlemsstat får också besluta att innehavaren ska ha rätt att förhindra tredje man, som inte har hans tillstånd, från att i näringsverksamhet använda ett tecken som är identiskt med eller liknar varumärket med avseende på varor och tjänster av annan art än dem för vilka varumärket är registrerat, om detta är känt i den medlemsstaten och om användningen av tecknet utan skälig anledning drar otillbörlig fördel av eller är till förfång för varumärkets särskiljningsförmåga eller renommé. 3. Om villkoren i punkterna 1 och 2 är uppfyllda får bland annat följande förbjudas: a) Att anbringa tecknet på varor eller deras förpackning. b) Att utbjuda varor till försäljning, marknadsföra dem eller lagra dem för dessa ändamål eller utbjuda eller tillhandahålla tjänster under tecknet. c) Att importera eller exportera varor under tecknet. d) Att använda tecknet på affärshandlingar och i reklam. …”
54

Vid en invändning som grundas på ett individuellt äldre varumärke ska risken för förväxling, i den mening som avses i artikel 8.1 b i förordning nr 207/2009, anses utgöra en risk för att allmänheten kan tro att de varor eller tjänster som omfattas av detta varumärke och de som avses med det sökta varumärket kommer från samma företag eller i förekommande fall från företag med ekonomiska band. Vid prövningen av huruvida det föreligger en sådan risk ska det göras en helhetsbedömning mot bakgrund av samtliga relevanta faktorer i det enskilda fallet (dom av den 5 mars 2020, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi/EUIPO, C‑766/18 P, EU:C:2020:170, punkterna 63 och 67 och där angiven rättspraxis).
30

Overgas får sin naturgas från Bulgargaz och försörjer 66 procent av naturgaskunderna i Bulgarien. Bolaget har vid den hänskjutande domstolen, Varhoven administrativen sad (Högsta förvaltningsdomstolen, Bulgarien) angripit lagenligheten av artikel 1.2 samt artiklarna 11 och 11a i förordning nr 2/2013, enligt vilka Bulgargaz under det andra kvartalet år 2017 tillämpade en höjning på priset för naturgas med 2,40 bulgariska leva (BGN) (cirka 1,22 euro) per 1000 m3, vilket ledde till ytterligare fakturering med 85980 BGN (cirka 43960 euro). Denna fakturapost höjdes den 1 juli 2017 till 2,42 BGN (cirka 1,23 euro) per 1000 m3.
21

EU-domstolen erinrar inledningsvis om att såväl principen om ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna som principen om ömsesidigt erkännande, som i sig grundar sig på det ömsesidiga förtroendet mellan dessa, har en grundläggande betydelse inom unionsrätten, eftersom det tack vare dessa principer är möjligt att skapa och upprätthålla ett område utan inre gränser. Närmare bestämt innebär principen om ömsesidigt förtroende, särskilt när det gäller området med frihet, säkerhet och rättvisa, att var och en av medlemsstaterna, förutom under exceptionella omständigheter, har en skyldighet att utgå från att alla de andra medlemsstaterna iakttar unionsrätten och särskilt de grundläggande rättigheter som erkänns i unionsrätten (dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (Brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 36 och där angiven rättspraxis).
12

I artikel 901 i denna lag anges följande: ”… (2) Den brottsutredande myndigheten får under förundersökningen med tillstånd från åklagarmyndigheten, eller under domstolsförfarandet med tillstånd från domstolen, begära att en leverantör av elektroniska kommunikationstjänster ska lämna ut de uppgifter som avses i artikel 1111.2 och 1111.3 i lagen om elektronisk kommunikation och som inte omnämns i punkt 1 i förevarande artikel. Ett sådant tillstånd ska innehålla en exakt angivelse av den tidsperiod under vilken sådana uppgifter får begäras utlämnade. (3) En begäran om utlämnande av uppgifter enligt förevarande artikel får framställas endast om det är nödvändigt för att uppnå syftet med det straffrättsliga förfarandet.”
82

Med tillämpning av denna rättspraxis har domstolen slagit fast att tillgängliggörande och administration på internet av fildelningsplattformen The Pirate Bay som, genom indexering av metadata avseende skyddade verk och tillhandahållande av en sökmotor, gör det möjligt för användarna av denna plattform att finna dessa verk och dela dem inom ett peer to peer-nätverk utgör överföring till allmänheten. I detta avseende underströk domstolen bland annat att administratörerna för The Pirate Bay agerat med full kännedom om följderna av sitt handlande, vilket syftade till att ge sina kunder tillgång till skyddade verk, varvid dessa administratörer, via bloggar och forum som finns tillgängliga på nämnda plattform, uttryckligen gett uttryck för sin avsikt att göra skyddade verk tillgängliga för användarna och uppmanat användarna att göra kopior av sådana verk (se, för ett liknande resonemang, dom av den 14 juni 2017, Stichting Brein, C‑610/15, EU:C:2017:456, punkterna 36, 45 och 48).
9

I artikel 1 i den allmänna narkotikakonventionen från 1961, i dess lydelse enligt 1972 års protokoll rörande ändringar i 1961 års konvention, som ingicks i New York den 30 mars 1961 (Förenta nationernas fördragssamling, volym 520, nr 7515) (nedan kallad den allmänna konventionen), föreskrivs följande: ”1. Där icke annat uttryckligen säges eller sammanhanget annorlunda kräver, skola följande definitioner tillämpas överallt i denna konvention: … b. ’Cannabis’, varmed avses de blommande eller fruktbärande grenspetsarna av Cannabisväxten (med undantag för fröna och bladen, när de icke åtföljas av grenspetsarna), från vilka hartset icke blivit extraherat, oavsett under vilka benämningar de förekomma. c. ’Cannabisväxt’, varmed avses varje växt av släktet Cannabis. … j. ’Narkotikum’, varmed avses varje ämne, upptaget i förteckning I eller II, vare sig hämtat ur naturriket eller syntetiskt. …”
49

Från och med den dag då lag nr XX/2017 trädde i kraft föreskrivs följande i 80/A § lagen om rätt till asyl: ”1. En krissituation orsakad av massinvandring får tillkännages a) om antalet asylsökande som anländer till Ungern i genomsnitt överstiger aa) 500 personer per dag under en månad, ab) 750 personer per dag under två på varandra följande veckor, eller ac) 800 personer per dag under en vecka, b) om antalet personer som befinner sig i transitområdena i Ungern – med undantag för personer som bistår utländska medborgare – i genomsnitt överstiger ba) 1000 personer per dag under en månad, bb) 1500 personer per dag under två på varandra följande veckor, eller bc) 1600 personer per dag under en vecka, c) om, utöver de fall som avses i a och b, en omständighet som har samband med en sådan migrationssituation inträffar som ca) utgör ett direkt hot mot säkerheten vid Ungerns yttre gräns, såsom denna definieras i artikel 2 led 2 i kodexen om Schengengränserna, cb) ett direkt hot mot den allmänna säkerheten, den allmänna ordningen eller folkhälsan på ungerskt territorium inom en radie på 60 meter från Ungerns yttre gräns, såsom denna definieras i artikel 2 led 2 i kodexen om Schengengränserna, eller från gränsmarkeringarna, eller på någon annan plats i Ungern, särskilt om konflikter utbryter eller våldshandlingar begås på en mottagningsanläggning eller en anläggning för inkvartering av utlänningar som befinner sig i det sålunda avgränsade området eller på den nämnda platsen eller i dess närhet. 2. På initiativ av chefen för den nationella polismyndigheten och chefen för den för asylfrågor ansvariga myndigheten och på förslag av behörig minister får regeringen genom dekret tillkännage att det föreligger en krissituation orsakad av massinvandring. En krissituation kan tillkännages för hela eller en viss del av Ungern. … 4. Det regeringsdekret som avses i punkt 2 ska gälla under högst sex månader, såvida inte regeringen förlänger dess giltighet. Regeringen får förlänga giltigheten av det dekret som avses i punkt 2 om villkoren för tillkännagivande av att det föreligger en krissituation orsakad av massinvandring är uppfyllda vid tidpunkten för förlängningen. … 6. När det föreligger en krissituation orsakad av massinvandring ska bestämmelserna i 80/B–80/G §§ endast tillämpas inom det territorium som anges i det regeringsdekret som avses i punkt 2, och endast i den utsträckning som det är nödvändigt för att komma till rätta med de underliggande orsakerna till denna situation och för att hantera denna situation.”
11

Den 11 maj 2015 delgav ANRE Hidroelectrica, genom rapport nr 36119 (nedan kallad rapporten), sitt beslut att ålägga Hidroelectrica en administrativ sanktionsavgift för överträdelse av artikel 23.1 jämförd med artikel 28 c i lagen om elektricitet och naturgas. ANRE hade nämligen konstaterat att Hidroelectrica mellan december 2014 och februari 2015 ingått avtal om elförsäljning direkt via en ungersk elektronisk handelsplattform, som drevs av Tradition Financial Services Ltd, en operatör som var registrerad i Förenade kungariket. Hidroelectrica hade ingått dessa avtal trots att bolaget var skyldigt att tillhandahålla all producerad el på ett öppet, offentligt, centraliserat och icke-diskriminerande sätt på den centrala elmarknaden i Rumänien, det vill säga via de plattformar som förvaltas av OPCOM SA, vilken är den enda elmarknadsoperatören i Rumänien.
2

Begäran i mål C‑511/18 har framställts i mål mellan, å ena sidan, Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs och Igwan.net och, å andra sidan, Premier ministre (Premiärministern, Frankrike), Garde des Sceaux, ministre de la Justice (Justitieministern, Frankrike) samt Ministre des Armées (Försvarsministern, Frankrike). Målet rör lagenligheten av décret no 2015-1185 du 28 septembre 2015 portant désignation des services spécialisés de renseignement (dekret nr 2015-1185 av den 28 september 2015 om inrättande av speciella underrättelsetjänster) (JORF av den 29 september 2015, text 1 av 97) (nedan kallat dekret nr 2015-1185), décret no 2015-1211 du 1er octobre 2015 relatif au contentieux de la mise en oeuvre des techniques de renseignement soumises à autorisation et des fichiers intéressant la sûreté de l’État (dekret nr 2015-1211 av den 1 oktober 2015 om tvister avseende användning av tillståndspliktig underrättelseteknik och registeruppgifter som rör statens säkerhet) (JORF av den 2 oktober 2015, text 7 av 108) (nedan kallat dekret nr 2015-1211), décret no 2015-1639 du 11 décembre 2015 relatif à la désignation des services autres que les services spécialisés de renseignement, autorisés à recourir aux techniques mentionnées au titre V du livre VIII du code de la sécurité intérieure, pris en application de l’article L. 811-4 du code de la sécurité intérieure (dekret nr 2015-1639 av den 11 december 2015 om inrättande av andra tjänster än de speciella underrättelsetjänsterna, med behörighet att använda den teknik som anges i avdelning V, kapitel VIII i lagen om inre säkerhet, antaget med stöd artikel L. 811-4 lagen om inre säkerhet) (JORF av den 12 december 2015, text 28 av 127) (nedan kallat dekret nr 2015-1639), och décret no 2016-67 du 29 janvier 2016 relatif aux techniques de recueil de renseignement (dekret nr 2016-67 av den 29 januari 2016 om teknik för insamling av underrättelseuppgifter) (JORF av den 31 januari 2016, text 2 av 113) (nedan kallat dekret nr 2016-67).
97

Mot bakgrund av det ovan anförda ska den första frågans andra del och den fjärde frågan besvaras enligt följande. Artikel 29 i förordning nr 575/2013, artikel 10 i delegerad förordning nr 241/2014 och artiklarna 16 och 17 i stadgan ska tolkas så, att de inte utgör hinder för bestämmelser i en medlemsstat som förbjuder i medlemsstaten etablerade folkbanker att vägra att lösa in kapitalbasinstrument, men som tillåter att nämnda banker under en obegränsad tidsperiod skjuter upp inlösen av utträdande aktieägares aktier och helt eller delvis begränsar det belopp som ska lösas in, under förutsättning att de begränsningar som beslutats med utnyttjande av denna möjlighet inte går utöver vad som är nödvändigt, mot bakgrund av de nämnda bankernas tillsynssituation, för att säkerställa att de kapitalinstrument som de har utfärdat kan medräknas i bankernas kärnprimärkapital, med beaktande av bland annat de omständigheter som avses i artikel 10.3 i delegerad förordning nr 241/2014. Det ankommer på den hänskjutande domstolen att kontrollera huruvida så är fallet.
27

Mot denna bakgrund beslutade Oberlandesgericht Frankfurt am Main (Regionala överdomstolen i Frankfurt am Main) att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till EU-domstolen: ”1) Omfattar förbudet mot diskriminering i artikel 18 första stycket FEUF inte bara medlemsstaterna och unionens institutioner, utan också enskilda (horisontell direkt effekt av artikel 18 första stycket FEUF)? 2) Om den första frågan besvaras nekande och artikel 18 första stycket FEUF inte är tillämplig i förhållandet mellan enskilda: Ska artikel 18 första stycket FEUF tolkas så, att denna bestämmelse utgör hinder för en begränsning av försäkringsskyddet till skador som uppkommer i den europeiska delen av Frankrike och i de franska utomeuropeiska [departementen och] territorierna, eftersom den behöriga franska myndigheten, [premiesättningsbyrån], inte har invänt mot klausulen i fråga, trots att den strider mot artikel 18 första stycket FEUF, då den innebär indirekt diskriminering på grund av nationalitet? 3) Om den första frågan besvaras jakande: Under vilka omständigheter kan indirekt diskriminering vara motiverad i fall av rättsverkan gentemot tredje man? Kan närmare bestämt en territoriell begränsning av försäkringsskyddet till skador som uppkommer inom en viss EU-medlemsstat motiveras med argumentet om en begränsning av försäkringsföretagets ansvar och försäkringspremiens storlek när det samtidigt föreskrivs i de relevanta försäkringsavtalen att de belopp per skada och per försäkringsår som betalas ut ska vara begränsade vid serieskador? 4) Om den första frågan besvaras jakande: Ska artikel 18 första stycket FEUF tolkas så, att försäkringsgivaren, när denna i strid med artikel 18 första stycket FEUF endast har reglerat skador som har uppkommit i den europeiska delen av Frankrike och i de franska utomeuropeiska [departementen och] territorierna, inte får underlåta att betala ersättning med motiveringen att det högsta belopp som täcks redan har nåtts, om skadan har uppkommit utanför dessa territorier?”