ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
25

En jämförande analys av de olika språkversionerna av artikel 16.1 i direktiv 2008/48 gör det inte möjligt att fastställa omfattningen av den nedsättning av den sammanlagda kreditkostnaden som föreskrivs i bestämmelsen. Den nederländska, den polska och den rumänska språkversionen av denna bestämmelse tyder nämligen, å ena sidan, på en nedsättning av de kostnader som är hänförliga till avtalets återstående löptid (”een verlaging van de totale kredietkosten, bestaande uit de interesten en de kosten gedurende de resterende duur van de overeenkomst”, ”obniżki całkowitego kosztu kredytu, na którą składają się odsetki i koszty przypadające na pozostały okres obowiązywania umowy” och ”o reducere a costului total al creditului, care constă în dobânda și în costurile aferente duratei restante a contractului”). Å andra sidan kännetecknas den tyska och den engelska språkversionen av nämnda bestämmelse av en viss tvetydighet och ger anledning att tro att kostnaderna hänförliga till denna period utgör en indikation på beräkningen av nedsättningen (”das Recht auf Ermäßigung der Gesamtkosten des Kredits, die sich nach den Zinsen und den Kosten für die verbleibende Laufzeit des Vertrags richtet” och ”reduction consisting of the interest and the costs for the remaining duration of the contract”). I den italienska språkversionen av samma bestämmelse anges, i likhet med den franska språkversionen, ränta och kostnader som ska betalas (”dovuti” och ”dus”) under avtalets återstående löptid (intérêts et frais ”dus”pour la durée résiduelle du contrat). Slutligen krävs det enligt den spanska språkversionen av artikel 16.1 i direktiv 2008/48 en nedsättning som inkluderar de kostnader som motsvarar avtalets återstående löptid (”una reducción del coste total del crédito, que comprende los intereses y costes correspondientes a la duración del contrato que quede por transcurrir”).
5

Artikel 3 i samma förordning har rubriken ”Exekutionstitlar som skall intygas vara europeiska exekutionstitlar”. I artikel 3.1 föreskrivs följande: ”Denna förordning skall tillämpas på domar, förlikningar som ingåtts inför domstol och officiella handlingar avseende obestridda fordringar. En fordran skall anses som obestridd, om a) gäldenären uttryckligen har godkänt den genom att medge den eller genom en förlikning som godkänts av domstolen eller som ingåtts inför domstolen under förfarandet, eller b) gäldenären aldrig har bestritt den i enlighet med relevanta processuella krav i ursprungsmedlemsstatens lagstiftning under domstolsförfarandet, eller c) gäldenären först har bestritt fordran under domstolsförfarandet men därefter inte har inställt sig personligen eller företrätts av ombud vid domstolsförhandlingen avseende denna fordran, under förutsättning att ett sådant handlande innebär ett tyst godtagande av fordran eller av de förhållanden som görs gällande av borgenären enligt ursprungsmedlemsstatens lagstiftning, eller d) gäldenären uttryckligen har godkänt den i en officiell handling.”
42

Den statistik som den hänskjutande domstolen nämnt i begäran om förhandsavgörande ger vid handen att det i Spanien under det första kvartalet år 2017 fanns 15906700 arbetstagare, varav 8332000 var män och 7574600 kvinnor. Det totala antalet deltidsanställda under samma period var 2460200 (15,47 procent av det totala antalet arbetstagare), varav 613700 var män (7,37 procent av det totala antalet manliga arbetstagare) och 1846500 var kvinnor (24,38 procent av det totala antalet kvinnliga arbetstagare). Enligt denna statistik var det således ungefär 75 procent av de deltidsanställda som var kvinnor under den aktuella perioden.
28

I förevarande fall framgår det av beslutet om hänskjutande att fastigheterna i fråga använts av Mydibel oavbrutet och varaktigt för bolagets näringsverksamhet. Enligt uppgifterna i beslutet om hänskjutande har Mydibel, även om sale and lease back-transaktionerna i fråga i det nationella målet har gett upphov till betalning av en omedelbar avgift till detta bolag, förbundit sig att till finansinstituten i fråga betala en hyra var tredje månad under en period på 15 år och till ett totalt belopp som motsvarar beloppet för denna avgift jämte ränta. Detta bolag fortsätter således att använda de transaktioner som gjorts för byggande, ombyggnad och renovering av fastigheterna i fråga för sina utgående skattepliktiga transaktioner. Denna omständighet visar, med förbehåll för den hänskjutande domstolens bedömning, att det inte har skett någon förändring i de faktorer som beaktats vid bestämningen av avdragsbeloppet efter det att mervärdesskattedeklarationen har lämnats in.
35

Principen om ömsesidigt förtroende mellan medlemsstaterna innebär, särskilt när det gäller området med frihet, säkerhet och rättvisa, att var och en av dessa medlemsstater, förutom under exceptionella omständigheter, har en skyldighet att utgå från att alla de andra medlemsstaterna iakttar unionsrätten och särskilt de grundläggande rättigheter som erkänns i unionsrätten (se, för ett liknande resonemang, dom av den 25 juli 2018, Minister for Justice and Equality (brister i domstolssystemet), C‑216/18 PPU, EU:C:2018:586, punkt 36).
2

Begäran har framställts i ett mål mellan å ena sidan Privacy International och å andra sidan Secretary of State for Foreign and Commonwealth Affairs (utrikes- och samväldesministern, Förenade kungariket), Secretary of State for the Home Departement (inrikesministern, Förenade kungariket), Government Communications Headquarters (myndigheten för informationsinsamling genom signalspaning, Förenade kungariket) (nedan kallad GCHQ), Security Service (säkerhetstjänsten, Förenade kungariket) (nedan kallad MI5) och Secret Intelligence Service (hemliga underrättelsetjänsten, Förenade kungariket) (nedan kallad MI6). Målet rör lagenligheten av en lagstiftning som tillåter att säkerhets- och underrättelsetjänsterna inhämtar och använder så kallade bulk communications data (nedan kallade mängddata om kommunikation).
9

Direktiv 2006/112 har införlivats med portugisisk rätt genom Código do Imposto sobre o Valor Acrescentado (mervärdesskattelagen). I artikel 9.27 a och c i denna lag, i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet, föreskrivs att följande transaktioner ska undantas från mervärdesskatteplikt: ”a) Beviljande och förmedling av krediter, oavsett i vilken form, inklusive diskonterings- och rediskonteringstransaktioner, samt administration av krediten som utförs av kreditgivaren. … c) Transaktioner, inbegripet förmedling, rörande spar- och transaktionskonton, betalningar, överföringar, mottagande av betalningar, checkar, överlåtbara skuldebrev och andra instrument, med undantag av transaktioner som endast innebär indrivning av fordringar.”
87

Domstolen har redan funnit att uttrycket ”mise à la disposition du public d’une œuvre ” i den franska språkversionen av artikel 5.3 d i direktiv 2001/29 ska förstås så, att det avser den omständigheten att allmänheten fått tillgång till verket. Denna tolkning bekräftas av både uttrycket ”made available to the public” och ”der Öffentlichkeit zugänglich gemacht”, vilka används utan åtskillnad i den engelska respektive den tyska språkversionen av den artikeln. (se, för ett liknande resonemang, dom av den 1 december 2011, Painer, C‑145/10, EU:C:2011:798, punkt 128).
8

I artikel 10 i samma direktiv med rubriken: ”Information vid insamling av uppgifter från den registrerade”, föreskrivs följande: ”Medlemsstaterna skall föreskriva att den registeransvarige eller hans företrädare i vart fall skall ge den person från vilken uppgifter om honom själv samlas in följande information, utom i fall då han redan känner till informationen: a) Den registeransvariges och dennes eventuella företrädares identitet. b) Ändamålen med den behandling för vilken uppgifterna är avsedda. c) All ytterligare information, exempelvis – mottagarna eller de kategorier som mottar uppgifterna, – huruvida det är obligatoriskt eller frivilligt att besvara frågorna samt eventuella följder av att inte svara, – förekomsten av rättigheter att få tillgång till och att erhålla rättelse av de uppgifter som rör honom, i den utsträckning som den ytterligare informationen - med hänsyn till de särskilda omständigheter under vilka uppgifterna samlas in - är nödvändig för att tillförsäkra den registrerade en korrekt behandling.”
a)

Om varumärket under en sammanhängande femårsperiod inte har varit i verkligt bruk i [unionen] för de varor eller tjänster för vilka det är registrerat och det inte finns skälig grund för att varumärket inte använts. Ingen kan dock göra gällande att innehavarens rättigheter till ett [EU-varumärke] upphävs, om verklig användning av varumärket har påbörjats eller återupptagits under tiden från utgången av femårsperioden till tidpunkten för ansökan eller genkäromålet. Användning som påbörjas eller återupptas inom en period av tre månader närmast före ansökan eller genkäromålet och som inleds tidigast vid den sammanhängande femårsperiodens utgång, under vilken användning inte förekommit, ska dock inte beaktas om förberedelserna för påbörjande eller återupptagande görs först efter det att innehavaren blivit medveten om att en ansökan eller ett genkäromål kan komma att inges.
10

Artikel 6.1, 6.2 c punkt 1 och 6.2 d punkt 10 i Wet op de omzetbelasting 1968 (1968 års lag om omsättningsskatt), i den lydelse som var tillämplig under perioden från och med den 1 januari 2006 till och med den 31 december 2009, införlivade artikel 9.1, 9.2 c första strecksatsen och 9.2 e i tolfte strecksatsen i sjätte direktivet samt artiklarna 43, 52 a och 56.1 k i mervärdesskattedirektivet med nederländsk rätt.
8

I artikel 18 i förordningen anges följande: ”1. Den ansvariga medlemsstaten ska vara skyldig att a) på de villkor som anges i artiklarna 21, 22 och 29 överta en sökande som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat, b) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en sökande vars ansökan är under prövning och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, c) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person som har återkallat en ansökan under prövning och lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd, d) på de villkor som anges i artiklarna 23, 24, 25 och 29 återta en tredjelandsmedborgare eller en statslös person vars ansökan har avslagits och som har lämnat in en ansökan i en annan medlemsstat eller som befinner sig i en annan medlemsstat utan uppehållstillstånd. 2. Den ansvariga medlemsstaten ska i de situationer som avses i punkt 1 a och b pröva eller slutföra prövningen av den ansökan om internationellt skydd som den sökande lämnat in. I de fall som omfattas av punkt 1 c ska den ansvariga medlemsstaten, om den hade beslutat att avbryta prövningen av en ansökan efter det att den dragits tillbaka av den sökande före avgörande i sak i första instans, säkerställa att den sökande har rätt att begära att prövningen av hans eller hennes ansökan slutförs eller rätt att lämna in en ny ansökan om internationellt skydd … I de fall som omfattas av punkt 1 d ska den ansvariga medlemsstaten, om ansökan endast har avslagits i första instans, säkerställa att den berörda personen har eller har haft tillgång till ett effektivt rättsmedel, i enlighet med artikel 46 i direktiv 2013/32/EU.”
1)

Artikel 52 första stycket i Europaparlamentets och rådets direktiv 2013/32/EU av den 26 juni 2013 om gemensamma förfaranden för att bevilja och återkalla internationellt skydd ska tolkas så, att det är tillåtet för en medlemsstat att föreskriva att den nationella bestämmelse som införlivar artikel 33.2 a i det direktivet omedelbart ska tillämpas på asylansökningar som ännu inte har avgjorts slutligt, vilka lämnats in före den 20 juli 2015 och före ikraftträdandet av denna nationella bestämmelse. Artikel 52 första stycket i direktiv 2013/32, särskilt jämförd med nämnda artikel 33, utgör däremot hinder för en sådan omedelbar tillämpning i ett fall där både asylansökan och framställan om återtagande lämnats in före ikraftträdandet av direktiv 2013/32 och i enlighet med artikel 49 i Europaparlamentets och rådets förordning (EU) nr 604/2013 av den 26 juni 2013 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som är ansvarig för att pröva en ansökan om internationellt skydd som en tredjelandsmedborgare eller en statslös person har lämnat in i någon medlemsstat, alltjämt fullständigt omfattas av tillämpningsområdet för rådets förordning (EG) nr 343/2003 av den 18 februari 2003 om kriterier och mekanismer för att avgöra vilken medlemsstat som har ansvaret för att pröva en asylansökan som en medborgare i tredje land har gett in i någon medlemsstat.
9

Den 25 februari 1974 föreskrevs i 128 och 129 §§ i Strafgesetz 1945 (strafflagen av 1945), i dess lydelse enligt förbundslagen i BGBl. nr 273/1971 (nedan kallad StG) följande: ”Skändning 128 § Den som sexuellt utnyttjar en pojke eller en flicka som är under fjorton år … för att tillfredsställa sina begär på annat sätt än såsom anges i 127 § döms för skändning till fängelse i minst ett år och högst fem år, men vid försvårande omständigheter upp till tio år, och, om en av följderna som anges i 126 § inträffar, upp till tjugo år. Otukt I. Otukt mot unga personer av samma kön 129 § Straff utgår även för följande former av otukt: I. Homosexuell otukt som begås av en person som är över arton år och av manligt kön mot en person som är under arton år.”
31

Under dessa omständigheter kan inte åsidosättandet av principen om skälig handläggningstid i målen T‑72/06 och T-79/06 vara den avgörande orsaken till den skada som Gascogne åsamkats till följd av kostnaderna för bankgarantin under den period som motsvarar den tid med vilken den skäliga handläggningstiden överskreds. Såsom generaladvokaten har påpekat i punkt 58 i sitt förslag till avgörande, är en sådan skada följden av Gasgognes eget val att låta bankgarantin bestå under hela förfarandet i de målen, trots de finansiella konsekvenser som detta gav upphov till.
5

Följande stadgas i artikel 13 bis i Bosdecreet (skogsdekretet) av den 13 juni 1990 i den lydelse som är tillämplig på omständigheterna i det nationella målet: ”Den arvsskatt som skulle ha tagits ut på det belopp som omfattas av undantaget i artikel 2.7.6.0.3 i den flamländska skattelagen betraktas som ett beviljat stöd. Stödet anses ha beviljats under 30 år med 1/30 per år, räknat från och med tidpunkten för inledande av det arvsförfarande som undantaget har tillämpats på. Stödet anses vara beviljat under de nedan angivna villkoren, vilka måste vara uppfyllda under den 30-årsperiod som avses i första stycket: 1) Egendomen ska behålla sin karaktär av skog, i enlighet med artikel 3 i detta dekret. 2) Egendomen ska fortsätta att uppfylla de villkor som anges i artikel 2.7.6.0.3 andra stycket i den flamländska skattelagen. 3) Den faktiska förvaltningen ska följa den godkända förvaltningsplanen. Om dessa villkor inte uppfylls är ägaren till skogen eller nyttjanderättshavaren skyldig att återbetala stödet för den återstående delen av den period som stödet anses har beviljats för …”
21

Artikel 4:17.1 i Algemene wet bestuursrecht (allmänna förvaltningslagen) föreskriver att en myndighet som inte prövar en ansökan i tid är skyldig att betala ett löpande vite till sökanden för varje dags dröjsmål, vilket under alla omständigheter inte får överskrida 42 dagar. Artikel 4:17.2 i denna lag stadgar att vitet är 20 euro per dag för de första 14 dagarna, 30 euro per dag för de därefter följande 14 dagarna och efter det 40 euro per dag för de återstående dagarna. Enligt artikel 4:17.3 i samma lag är den första dagen då vite ska utgå den dag då två veckor har förflutit sedan dagen då fristen för att meddela beslut löpte ut och myndigheten mottog en skrivelse från sökanden om att myndigheten inte uppfyllt sina skyldigheter. Artikel 4:17.5 i lagen stadgar att vitet inte skjuts upp bara för att en passivitetstalan väcks mot myndigheten. Enligt artikel 4:17.6 c i allmänna förvaltningslagen ska vite inte utgå när det är uppenbart att ansökan inte kan prövas eller när den är uppenbart ogrundad.
14

I 29a § punkterna 1, 4, 6 och 7 lagen om vägtullar, som införts i denna lag genom lag nr LIV från år 2014 och trädde i kraft den 9 november 2014, föreskrivs följande: ”(1) I de fall som avses i punkterna 2–4 ska sökande som till det organ som uppbär vägtullar (nedan kallat uppbördsorganet) lämnar in en ansökan i enlighet med punkterna 6 och 7 (nedan kallad ansökan), undantas, enligt de villkor som föreskrivs i denna lag, från skyldigheten att betala straffavgift för framförande av fordon utan tillstånd i den mening som avses i 14a § i denna lag, under perioden den 1 juli 2013–31 mars 2014. … (4) En sökande ska, på grundval av en motiverad ansökan i enlighet med punkt 7, befrias från skyldigheten att betala sanktionsavgift för överträdelse av 14a §, när straffavgiften – inom giltighetstiden för betald vägsträcka och inte mer än en gång vid en viss kontrollpunkt i varje färdriktning – har ålagts på en tullbelagd vägsträcka eller på en väg som ansluter till nämnda väg som, inom vägnätet, i funktionellt hänseende går parallellt med den väg för vilken det berörda fordonet samtidigt hade ett framföringstillstånd som inte använts inom giltighetstiden. … (6) Utöver vad som föreskrivs i punkterna 2–4 gäller undantaget från skyldigheten att betala straffavgift endast under förutsättning att sökanden, innan han eller hon lämnar in sin ansökan, till uppbördsorganet har betalat administrationsavgiften på 12000 HUF [ungefär 39 euro] per straffavgift, inklusive mervärdesskatt, och inkommer med styrkande handlingar vid tidpunkten för ansökan … (7) Ansökan kan inges inom sextio dagar efter ikraftträdandet av lag nr LIV från år 2014 om ändring av [lagen om vägtullar]. På grundval av den ingivna ansökan och under förutsättning att innehållet överensstämmer med föreskrifterna i denna lag och inte står i strid med uppgifterna i databasen hos uppbördsorganet, ska det sistnämnda organet utfärda ett intyg om att sökanden, om villkoren i punkterna 2–4 är uppfyllda, kan beviljas eftergift från kravet att betala straffavgift. Intyg ska inte utfärdas när innehållet i ansökan och uppgifterna i uppbördsorganets databas skiljer sig åt. Uppbördsorganet ska utfärda intyget inom 120 dagar från det att ansökan har mottagits …”
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (skatte- och tullmyndigheten, Förenade kungariket) (nedan kallad skattemyndigheten) och Volkswagen Financial Services (UK) Ltd (nedan kallat VWFS). Målet rör den tillämpliga metoden för att fastställa den avdragsgilla andelen av den ingående mervärdesskatt som bolaget har erlagt inom ramen för den del av verksamheten som består i bland annat leasing av motorfordon.
43

Domstolen påpekar inledningsvis att punkt 160 i den överklagade domen avser tribunalens prövning av den tredje delen av den tredje grund som klaganden anfört vid den och under vilken det gjordes gällande att bevis saknades på att det förelåg en överträdelse av artikel 101 FEUF. Denna punkt har följande lydelse: ” … [Klaganden] bestrider inte kommissionens bedömning att priserna i princip fastställdes på årsbasis, vilken för övrigt framgår av de diskussioner i vilka [klaganden] har deltagit. Under dessa omständigheter räcker det att pröva om klaganden, under åren 2003–2005, deltog i en eller, i förekommande fall, två konkurrensbegränsande diskussioner under vart och ett av de tre åren, med Samsung eller Renesas, för att bedöma huruvida det förelåg en överträdelse av artikel 101 FEUF eller inte. Tribunalen anser det därför vara lämpligt att inledningsvis undersöka fem kontakter som klaganden har haft med Samsung eller Renesas, nämligen kontakterna den 24 september 2003 (den första kontakten), den 3 november 2003 (andra kontakten), den 18 mars 2004 (den sjätte kontakten), den 1–8 juni 2004 (den sjunde kontakten) och den 31 mars 2005 (den elfte kontakten), då dessa första och sista kontakter, enligt kommissionen, markerade början respektive slutet på klagandens delaktighet i den aktuella överträdelsen. Tribunalen kommer inte att pröva övriga kontakter, såsom kontakten den 17 november 2003, som enligt klaganden inte var olaglig, annat än om det inte går att fastställa den aktuella överträdelsen på grundval av dessa fem kontakter.”
10

De förklarande anmärkningarna till KN (EUT C 137, 2011, s. 1) avser KN i dess lydelse enligt kommissionens förordning (EU) nr 861/2010 av den 5 oktober 2010 (EUT L 284, 2010, s. 1). Nummer 8525 liksom undernummer 85258019, 85258030, 85258091 och 85258099 i KN har samma lydelse som i förordning nr 861/2010 och i genomförandeförordning nr 1001/2013. De förklarande anmärkningar till KN som avser nämnda nummer och undernummer har följande lydelse: ”8525 Apparater för sändning av rundradio eller television, även med inbyggd utrustning för mottagning, ljudinspelning eller ljudåtergivning; televisionskameror, digitala kameror och videokameror; … 8525 80 11 till 8525 80 99 Televisionskameror, digitala kameror och videokameror Se de förklarande anmärkningarna till HS, nr 8525, B. Dessa undernummer omfattar inte elektronisk läsutrustning för synskadade (se de förklarande anmärkningarna till undernummer 8543 70 90). 8525 80 30 Digitala kameror Digitala kameror enligt detta undernummer kan alltid spela in stillbilder, antingen på ett internt lagringsmedium eller på utbytbara medier. De flesta kameror enligt detta undernummer ser ut som traditionella stillbildskameror och saknar utfällbar sökare. Dessa kameror kan även ha videofunktion för upptagning och sparande av videosekvenser. Dessa kameror klassificeras enligt detta undernummer så länge de inte, med maximal inspelningskapacitet, kan åstadkomma en inspelning med en kvalitet av 800 × 600 pixlar (eller högre) vid 23 bilder per sekund (eller högre) under minst 30 minuter i en enda videosekvens. Till skillnad från videokameror enligt undernummer 8525 80 91 och 8525 80 99 har många digitala kameror (när de används som videokameror) ingen optisk zoomfunktion under videoinspelning. Oberoende av om det finns lagringskapacitet kvar eller inte avslutar vissa kameror automatiskt videoinspelningen efter en viss tid. 8525 80 91 och 8525 80 99 Videokameror Videokameror enligt dessa undernummer kan alltid spela in videosekvenser, antingen på ett internt lagringsmedium eller på utbytbara medier. … Dessa digitala videokameror kan eventuellt också ha möjlighet att ta stillbilder. Digitala kameror omfattas inte av dessa undernummer om de inte, med maximal inspelningskapacitet, kan åstadkomma en inspelning med en kvalitet av 800 × 600 pixlar (eller högre) vid 23 bilder per sekund (eller högre) under minst 30 minuter i en enda videosekvens.”