2

Tribunalen slog i den överklagade domen fast följande: ”De ifrågavarande rederierna 1 … Corsica Ferries France SAS [nedan kallat Corsica Ferries] är ett rederi som erbjuder reguljära sjöfartsförbindelser med Korsika från det franska fastlandet (Marseille, Toulon och Nice) och från Italien. 2 [SNCM] är ett rederi som svarar för reguljära förbindelser med Korsika från det franska fastlandet (Marseille, Toulon och Nice) och med Nordafrika (Algeriet och Tunisien) från det franska fastlandet, samt för förbindelser med Sardinien. Compagnie méridionale de navigation … är ett av SNCM:s dotterbolag, och SNCM äger 100 procent av aktierna i bolaget. 3 SNCM ägdes år 2002 till 20 procent av Société nationale des chemins de fer (SNCF) och till 80 procent av Compagnie générale maritime et financière (nedan kallat CGMF). Franska staten äger 100 procent av aktierna i dessa bolag. När SNCM år 2006 privatiserades förvärvade Butler Capital Partners … 38 procent av kapitalet medan Veolia Transport … förvärvade 28 procent. CGMF kvarstod som ägare i bolaget med 25 procent av kapitalet medan 9 procent ägdes av de anställda. [Butler Capital Partners] har sedermera sålt sin ägarandel till [Veolia Transport]. Det administrativa förfarandet 4 Genom beslut 2002/149/EG av den 30 oktober 2001 om det statliga stöd som Frankrike har genomfört till förmån för [Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM)] (EGT L 50, 2002, s. 66) …, ansåg Europeiska gemenskapernas kommission, med tillämpning av artikel 86.2 EG, att det stöd till ett belopp av 787 miljoner euro som för perioden mellan åren 1991 och 2001 beviljats SNCM som kompensation för den allmänna trafikplikt som företaget svarade för var förenligt med den gemensamma marknaden. Detta beslut har inte varit föremål för någon talan om ogiltigförklaring vid förstainstansrätten eller tribunalen. 5 Genom skrivelse av den 18 februari 2002 meddelade Republiken Frankrike kommissionen om sin plan på ett omstruktureringsstöd på 76 miljoner euro till förmån för SNCM (nedan kallad 2002 års plan). 6 Den 9 juli 2003 antog kommissionen beslut 2004/166/EG om det omstruktureringsstöd som Frankrike har för avsikt att lämna till [Société nationale maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] (EUT L 61, 2004, s. 13) (nedan kallat 2003 års beslut). Däri godkände kommissionen enligt angivna villkor två omstruktureringsstödbelopp till SNCM uppgående till totalt 76 miljoner euro. 66 miljoner euro skulle betalas ut direkt, medan storleken på det andra stödet (på maximalt 10 miljoner euro) skulle bestämmas utifrån nettobehållningen från avyttringarna av bland annat SNCM:s fartyg. 7 Den 13 oktober 2003 väckte [Corsica Ferries] talan vid förstainstansrätten om ogiltigförklaring av 2003 års beslut [(tribunalens dom Corsica Ferries France/kommissionen, T‑349/03, EU:T:2005:221)]. 8 Genom beslut 2005/36/EG av den 8 september 2004 om ändring av [beslut 2004/166/EG om det omstruktureringsstöd som Frankrike har för avsikt att lämna till Société Nationale Maritime Corse‑Méditerranée (SNCM)] (EUT L 19, 2005, s. 70) … ändrade kommissionen ett av villkoren i artikel 2 i 2003 års beslut. Det var därvid fråga om villkoret rörande det maximala antalet om elva fartyg som SNCM fick avyttra. I beslut [2005/36] tillät kommissionen att ett av fartygen, Aliso, ersattes med ett annat fartyg, nämligen Asco. 9 Den 16 mars 2005 godkände kommissionen att den andra delen av omstruktureringsstödet betalades ut, närmare bestämt 3327400 euro, på grundval av 2003 års beslut (nedan kallat 2005 års beslut). 10 Genom [domen Corsica Ferries France/kommissionen (EU:T:2005:221)] ogiltigförklarade förstainstansrätten 2003 års beslut. Som skäl angavs att kommissionen hade gjort en oriktig bedömning av stödets begränsning till vad som var absolut nödvändigt, huvudsakligen beroende på felaktiga beräkningar av nettobehållningen av avyttringarna. I övrigt fann förstainstansrätten att talan inte kunde bifallas såvitt avsåg övriga grunder, det vill säga bristande motivering och åsidosättande av artikel 87.3 c EG och av gemenskapens riktlinjer för statligt stöd för omstrukturering och undsättning av företag i svårigheter (EGT C 288, 1999, s. 2) (nedan kallade riktlinjerna). 11 I skrivelse av den 7 april 2006 hemställde de franska myndigheterna att kommissionen – på grund av att det var fråga om ersättning för trafikplikten – skulle kvalificera en del av omstruktureringsstödet i 2002 års plan (närmare bestämt 53,48 miljoner euro) inte som en åtgärd som vidtagits inom ramen för en omstruktureringsplan, utan som en åtgärd som inte utgör stöd i den mening som avses i domstolens dom av den 24 juli 2003 i [dom Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg (C‑280/00, EU:C:2003:415)] eller som en åtgärd [som är autonom i förhållande till] 2002 års plan enligt artikel 86.2 EG. 12 Den 21 april 2006 ingavs en anmälan till kommissionen, med stöd av artikel 4 i rådets förordning (EG) nr 139/2004 om kontroll av företagskoncentrationer [(EG:s koncentrationsförordning)] (EUT L 24, s. 1), beträffande förvärv av [Butler Capital Partners och Veolia Transports] gemensamma kontroll av SNCM. Kommissionen godkände koncentrationen den 29 maj 2006 med stöd av artikel 6.1 b i förordningen. … 14 Den 13 september 2006 beslutade kommissionen att inleda förfarandet enligt artikel 88.2 EG rörande de nya åtgärder som vidtas till förmån för SNCM vid integreringen av 2002 års plan (EUT C 303, 2006, s. 53) ... 15 I [det omtvistade beslutet] fann kommissionen att åtgärderna i 2002 års plan utgjorde olagligt statligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 EG, men att de var förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 EG och artikel 87.3 c EG. Vidare fann kommissionen att åtgärderna i 2006 års privatiseringsplan (nedan kallad 2006 års plan) inte utgjorde något statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. De aktuella åtgärderna 16 Följande åtgärder omfattas av det [omtvistade] beslutet: — 2002 års plan: CGMF:s kapitaltillskott till SNCM med 76 miljoner euro, varav 53,48 miljoner euro avsåg trafikplikt och resterande del omstruktureringsstöd. — 2006 års plan: — CGMF:s avyttring av SNCM till ett negativt försäljningspris om 158 miljoner euro. — CGMF:s kapitaltillskott om 8,75 miljoner euro. — Förskott till löpande konto från CGMF med 38,5 miljoner euro till förmån för personal som sägs upp från SNCM med anledning av ny social åtgärdsplan. Det [omtvistade] beslutet 17 I det [omtvistade] beslutet, särskilt i skälen 37–54, konstaterade kommissionen att passagerartrafiken till Korsika karakteriserades av att den var säsongsbunden och turtät. Sedan [Corsica Ferries] kom in på marknaden år 1996 har marknaden utsatts för konkurrens som utvecklats mycket snabbt. Sedan år 2000 innehar SNCM och [Corsica Ferries] ett faktiskt duopol med mer än 90 procent av marknadsandelarna. År 2007 transporterade [Corsica Ferries] klart fler passagerare än SNCM och transporterade 1 miljon passagerare fler, detta på en marknad som växte regelbundet med 4 procent per år. SNCM, tillsammans med [Compagnie méridionale de navigation], behöll däremot i praktiken ett monopol när det gällde godstrafik. 18 I skälen 219–225 i det [omtvistade] beslutet fann kommissionen att samtliga tillskott till SNCM via CGMF finansierades med statliga medel, vilket hotade att snedvrida konkurrensen och påverka handeln mellan medlemsstaterna. Kommissionen ansåg därför att tre av fyra villkor i artikel 87.1 EG var uppfyllda. Kommissionen undersökte därför för varje åtgärd huruvida det fanns en selektiv ekonomisk fördel och i förekommande fall om åtgärderna var förenliga med den gemensamma marknaden. 19 När det gäller de 76 miljoner euro som anmäldes år 2002 fann kommissionen i skäl 236 i det [omtvistade] beslutet att 53,48 miljoner euro kunde betraktas som ersättning för trafikplikten. I enlighet med punkt 320 i [dom Corsica Ferries France/kommissionen (EU:T:2005:221)] prövade kommissionen detta tillskott mot bakgrund av [dom Altmark Trans och Regierungspräsidium Magdeburg (EU:C:2003:415)]. I skäl 257 i det [omtvistade] beslutet slog kommissionen fast att det var fråga om ett statligt stöd men att det var förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 EG. Resterande 22,52 miljoner euro skulle betraktas som omstruktureringsstöd. 20 När det gäller 2006 års plan tillämpade kommissionen, i skälen 267–352 i det [omtvistade] beslutet, testet avseende en privat investerare som verkar på normala marknadsekonomiska villkor (nedan kallat testet avseende en privat investerare) på det negativa försäljningspriset om 158 miljoner euro. Därvid prövade kommissionen om en hypotetisk privat investerare (i CGMF:s ställe) hade föredragit att rekapitalisera [SNCM] med detta belopp eller att likvidera bolaget och stå för kostnaderna. Således var det nödvändigt att pröva en minsta likvidationskostnad. 21 Kommissionen fann i skälen 267–280 i det [omtvistade] beslutet att likvidationskostnaderna nödvändigtvis skulle inkludera kostnaderna för sociala åtgärdsplaner, det vill säga kostnader för kompletterande avgångsvederlag som går längre än vad som föreskrivs i lag eller kollektivavtal, detta för att agera på samma sätt som storföretag gör i dag och för att inte skada holdingbolagets och dess ägares goda namn. Med hjälp av en oberoende expert gjorde kommissionen därför en bedömning av kostnaden för dessa kompletterande avgångsvederlag, varvid en jämförelse gjordes med sociala åtgärdsplaner som nyligen genomförts i Frankrike av företagskoncerner som Michelin och Yves Saint-Laurent. 22 Kommissionen ansåg i skäl 350 i det [omtvistade] beslutet att det negativa försäljningspriset var ett resultat av en kommersiell förhandling som fördes inom ramen för ett offentligt, öppet, villkorslöst och icke-diskriminerande anbudsförfarande. Kommissionen ansåg att priset utgjorde ett marknads-mässigt pris. Med utgångspunkt i hypotesen att likvidationskostnaden var begränsad till avgångsvederlagen fann kommissionen således i skäl 352 att likvidationskostnaden var högre än det negativa försäljningspriset och att kapitaltillskottet om 158 miljoner euro inte utgjorde något statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. 23 När det sedan gäller CGMF:s kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro, fann kommissionen i skälen 356–358 i det [omtvistade] beslutet att kapital-tillskottet från de privata förvärvarna var betydande och genomfördes parallellt, varför det kunde uteslutas att det var fråga om stöd. Kommissionen fann vidare att den fasta avkastningsnivån utgjorde en adekvat avkastning på det investerade kapitalet och att förekomsten av en [hävningsklausul] inte var av sådan karaktär att den står i strid med likabehandlingsprincipen. I skäl 365 konstaterade kommissionen att CGMF:s kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro inte utgjorde stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. 24 I skälen 372–378 i det [omtvistade] beslutet konstaterade kommissionen vidare att stödåtgärderna till enskilda personer på 38 miljoner euro som deponerats på ett spärrat konto skulle få användas om en ny social åtgärdsplan genomfördes av förvärvarna och att de inte kunde motsvara de personalnedskärningsplaner som anges i 2002 års plan. Dessa stöd kunde bara betalas ut till personer vilkas anställningsavtal med SNCM sagts upp tidigare. Dessa åtgärder utgör således inte några åtaganden som följer av den normala tillämpningen av gällande sociallagstiftning vid uppsägning av anställningsavtal. Kommissionen slog fast att dessa stödåtgärder till enskilda personer, som bekostas med offentliga medel och inte beviljats av staten i egenskap av aktieägare, lyder under medlemsstaternas socialpolitik och inte utgör något stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. 25 När det gäller de återstående 22,52 miljoner euro som anmälts som omstruktureringsstöd – det vill säga de 76 miljoner euro som anmälts inom ramen för 2002 års plan minus de 53,48 miljoner euro som ansetts vara förenliga med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 EG … – fann kommissionen i skäl 381 i det [omtvistade] beslutet att detta belopp utgjorde statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 EG. Kommissionen prövade därefter om denna åtgärd var förenlig med riktlinjerna. 26 I skälen 387–401 i det [omtvistade] beslutet konstaterade kommissionen att SNCM år 2002 var att anse som ett företag i svårigheter i den mening som avses i punkt 5 a och punkt 6 i riktlinjerna, och att 2002 års plan var ägnad att återställa företagets lönsamhet i enlighet med punkterna 31–34 i riktlinjerna. 27 När det gäller frågan om stödet förhindrar otillbörlig snedvridning av konkurrensen (punkterna 35–39 i riktlinjerna) fann kommissionen i skäl 404 i det [omtvistade] beslutet att det inte rådde någon överkapacitet på marknaden för sjöfartsförbindelser till Korsika och att det därför inte fanns någon anledning till att bidra till marknadens sanering. I skäl 406 angav kommissionen att den anmälda omstruktureringsplanen bidrog på ett betydande sätt till att minska företagets närvaro på marknaden. Kriteriet om att förhindra otillbörlig snedvridning av konkurrensen var således uppfyllt. 28 I skälen 410–419 [i det omtvistade beslutet] påpekade kommissionen att stödbehovet, beräknat till ett minimum i enlighet med punkterna 40 och 41 i riktlinjerna, endast uppgick till 19,75 miljoner euro per den 9 juli 2003, villkorat av nettobehållningen från avyttringen enligt 2003 års beslut. Därvid började kommissionen med att beräkna SNCM:s likviditetsbehov för omstruktureringsplanen. Kostnaden för denna omstruktureringsplan uppgick enligt kommissionen till 46 miljoner euro. Därefter gjordes avdrag för samtliga avyttringar som skett mellan den 18 februari 2002 (den dag då 2002 års plan anmäldes) och den 9 juli 2003 (den dag då 2003 års beslut meddelades), det vill säga 26,25 miljoner euro, vilket ledde fram till ett belopp om 19,75 miljoner euro. 29 Vad sedan gäller utjämningsåtgärderna konstaterade kommissionen att samtliga villkor i 2003 års beslut, nämligen beträffande förvärv, bedrivandet av trafik med flottan, avyttring av tillgångar, förbudet mot att erbjuda priser som ligger under konkurrenternas priser … och begränsning av antalet turer på rutterna från Korsika, i praktiken hade respekterats fullt ut. Eftersom dessa villkor var uppfyllda och det anmälda stödbeloppet låg klart under det belopp som hade godkänts år 2003, fann kommissionen att det saknades anledning att fastställa ytterligare villkor. Efter att ha beaktat beloppet från de ytterligare avyttringar som föreskrevs i 2003 års beslut, fann kommissionen i skäl 434 i det [omtvistade] beslutet att omstrukturerings-stödet på 15,81 miljoner euro var ett statligt stöd som är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 87.3 c EG. 30 Det [omtvistade] beslutets artikeldel har följande lydelse: ’Artikel 1 Den franska statens utbetalning av 53,48 miljoner euro som ersättning för den allmänna trafikplikten för perioden 1991–2001 utgör ett olagligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 i EG fördraget, men är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i nämnda fördrag. Det negativa försäljningspriset för SNCM på 158 miljoner euro, CGMF:s övertagande av de sociala åtagandena gentemot personalen till ett belopp av 38,5 miljoner euro och CGMF:s och SNCM:s gemensamma och parallella kapitaltillskott på 8,75 miljoner euro utgör inte statligt stöd i den mening som avses i artikel 87.1 i EG fördraget. Det omstruktureringsstöd på 15,81 miljoner euro som Frankrike har genomfört till förmån för [SNCM] utgör ett olagligt statligt stöd i den mening som avses i artikel 88.3 i EG fördraget, men är förenligt med den gemensamma marknaden enligt artikel 86.2 i nämnda fördrag. Artikel 2 Detta beslut riktar sig till Republiken Frankrike.’”