ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
53.

Mot bakgrund av det ovan anförda föreslår jag att domstolen ska besvara tolkningsfrågan från Bundesfinanzhof (Tyskland) i de förenade målen C‑43/13 och C-44/13 på följande sätt: Om en energiprodukt – i den mening som avses i artikel 2.1 i rådets direktiv 2003/96/EG av den 27 oktober 2003 om en omstrukturering av gemenskapsramen för beskattning av energiprodukter och elektricitet – som inte finns med i tabell C i bilaga 1 till nämnda direktiv används för uppvärmning, ska den energiprodukten i enlighet med artikel 2.3 första stycket i nämnda direktiv beskattas genom tillämpning av den skattesats som enligt nationell rätt är tillämplig på en av de produkter som räknas upp i denna tabell såvitt avser användning för uppvärmning. Av de produkter som räknas upp i nämnda tabell ska den anses vara likvärdig som såvitt avser den konkreta användningen kan bytas ut mot den faktiskt använda produkten. Om sådan utbytbarhet på grund av den berörda produktens särskilda egenskaper och konkreta användning inte befinns föreligga, ankommer det på varje medlemsstat att under iakttagande av direktiv 2003/96 fastställa objektiva kriterier som gör det möjligt att avgöra vilket av de bränslen för uppvärmning som räknas upp i nämnda tabell C i bilaga 1 som ska anses vara likvärdigt med den produkt som faktiskt har använts.
11.

Artikel 7.1 har följande lydelse: ”En sort skall anses vara särskiljbar om den beträffande uttrycken av kännetecken som är resultatet av en given genotyp eller kombination av genotyper tydligt skiljer sig från alla andra sorter vars existens är allmänt känd på den ansökningsdag som fastställs enligt artikel 51.” ( 14 ) Enligt artikel 7.2 ska existensen av en annan sort anses vara ”allmänt känd” om det förhåller sig på följande sätt: a) Den omfattas av växtförädlarrätt eller är upptagen i ett officiellt register över växtsorter i gemenskapen eller en stat eller i en mellanstatlig organisation med behörighet inom detta område. b) En ansökan har lämnats in om beviljande av växtförädlarrätt för sorten eller om dess införande i ett sådant officiellt register, under förutsättning att ansökan har lett till registrering eller införande under mellantiden.
18.

Cascina Tre Pini överklagade detta beslut i första instans till Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia som ogillade överklagandet. Bolaget överklagade därefter till Consiglio di Stato, den italienska högsta förvaltningsdomstolen. Consiglio di Stato har ställt följande frågor till domstolen: ”1. Strider en nationell bestämmelse (artikel 3.4 bis i 1997 års presidentdekret nr 357) (d.P.R. n. 357 del 1997) mot en korrekt tillämpning av artiklarna 9 och 10 i direktiv 92/43/EEG av det skälet att den föreskriver att regionerna och de autonoma provinserna ex officio kan föreslå en översyn över existerande områden av gemenskapsintresse men inte att dessa myndigheter är skyldiga att göra en sådan översyn när de mottar en motiverad begäran härom från privata ägare av mark som ligger inom ett område av gemenskapsintresse, eller åtminstone när sådana privatpersoner hävdar att området har blivit föremål för miljöförstöring? 2. Strider en nationell bestämmelse (artikel 3.4 bis i 1997 års presidentdekret nr 357) mot en korrekt tillämpning av artiklarna 9 och 10 i direktiv 92/43/EEG av det skälet att den föreskriver att regionerna och de autonoma provinserna, mot bakgrund av den regelbundet återkommande utvärderingen, ex officio kan föreslå en översyn av existerande områden av gemenskapsintresse, utan att det föreskrivs något precist tidsintervall för utvärderingen (exempelvis vartannat år, vart tredje år eller liknande) och utan att det föreskrivs att det ska informeras om den regelbundet återkommande utvärdering som ska utföras av regionerna och de autonoma provinserna i form av annonsering till allmänheten på ett sådant sätt att eventuella intressenter kan yttra sig och komma med förslag? 3. Strider en nationell bestämmelse (artikel 3.4 bis i 1997 års presidentdekret nr 357) mot en korrekt tillämpning av artiklarna 9 och 10 i direktiv 92/43/EEG av det skälet att den ger regionerna och de autonoma provinserna rätt att ta initiativ till översyn av existerande områden av gemenskapsintresse, utan att staten ges en sådan initiativrätt, åtminstone i sådana fall då regionerna eller de autonoma provinserna förhåller sig passiva? 4. Strider en nationell bestämmelse (artikel 3.4 bis i 1997 års presidentdekret nr 357) mot en korrekt tillämpning av artiklarna 9 och 10 i direktiv 92/43/EEG av det skälet att den innehåller en befogenhet för regionerna och de autonoma provinserna att ex officio föreslå en översyn över existerande områden av gemenskapsintresse, vilken befogenhet är helt skönsmässig och inte innebär någon handlingsplikt, även i sådana fall då det, enligt vad som formellt har fastställts, har förekommit förorening eller miljöförstöring?”
10.

Den nationella domstolens tvivel gällande den korrekta tolkningen av artikel 7 i direktiv 2003/88 i en situation då en lön består av en bestämd del och en varierande del, tycks härröra från domen från Court of Appeal (Civil Division) av den 27 november 2002, Evans C. Malley Organisation Ltd (T/A First Business Support). ( 4 ) I en situation som liknar den som är aktuell i förevarande mål, anförde den sökande arbetstagaren att vederbörandes ersättning för årlig semester måste baseras på hans medelinkomst, för att inkludera både hans grundlön och hans medelinkomster härrörande från provisioner. Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) underkände arbetstagarens argument och bedömde att den anställdes lön inte varierade i förhållande till arbetsinsatsen, varför artikel 221.2 i 1996 års lag om arbetstagares rättigheter (Employment Rights Act 1996) var tillämplig. ( 5 ) Följaktligen bedömde nämnda domstol att den anställde endast hade rätt till grundlön under sin årliga semester. Den anställde var således inte berättigad till ett belopp motsvarande hans genomsnittliga inkomst från provisioner för de perioder då han hade årlig betald semester.
3.

Under april och maj 2007 genomförde skattemyndigheten en inspektion av de tullar som SIA Hantas betalat under perioden 1 maj 2004–31 december 2006 på grundval av 35 tulldeklarationer som GFSL, som ska anses som gäldenär om en tullskuld uppkommer, inkommit med. Den lettiska skattemyndigheten genomförde i detta sammanhang ett stickprov och analys av proven från sex tulldeklarationer som ingetts i oktober och november 2005. Med stöd av resultatet av denna kontroll fann skattemyndigheten att GFSL i 29 tulldeklarationer, som ingetts under perioden 4 juni 2004–29 november 2005, inbegripet de sex deklarationer som granskats, hade deklarerat varor för import till unionen för övergång till fri omsättning med felaktiga nummer från kombinerade nomenklaturen vid klassificeringen av varorna i en integrerad tulltaxa för Europeiska gemenskaperna (nedan kallad TARIC).
21.

Målet vid den nationella domstolen rör två typer av konsoler som tillverkas av Nintendo (DS-konsoler och Wii-konsoler) och de Nintendospel och Nintendolicensierade spel som har utformats för dem. Nintendo har förklarat att företaget ger gratis support till de företag som producerar spel på licens från Nintendo och att det säljer sina spel i konkurrens med dessa. Nintendo kräver inga royalties utan tar betalt för tillhandahållandet av de spelkassetter eller dvd-skivor som spelen spelas in på och som redan innehåller den relevanta krypterade informationen. Spel för DS-konsolen spelas in på spelkassetter som placeras i konsolen. Spel för Wii-konsolen spelas in på dvd-skivor som sätts in i konsolen. Spelkassetterna och dvd-skivorna innehåller krypterad information som måste utbytas med annan krypterad information i konsolerna för att spelen ska kunna spelas på dessa konsoler.
44.

När en grundläggande rättighet har garanterats i stadgan uppstår en begreppsmässig svårighet, eftersom alla former av förföljelse av eller straff som ådöms en person som utövar rättigheten inom unionen skulle vara ”oproportionerliga” per definition. Jag tolkar därför uttrycket ”åtal eller straff som är oproportionerliga eller diskriminerande” i artikel 9.2 c – det uttryck i den exemplifierande listan på vad som utgör förföljelse som är mest relevant i förevarande mål – så att det betyder ”åtal eller straff som är allvarliga eller diskriminerande”.
6.

Enligt lag nr 589/1992 betalar arbetsgivaren och arbetstagaren in avgifter till pensionsförsäkringssystemet. Mellan 1996 och 2003 uppgick arbetsgivaravgiften till 19,5 procent och sedan år 2004 till 21,5 procent av beräkningsunderlaget. Arbetstagarna var skyldiga att betala in 6,5 procent av beräkningsunderlaget under denna period. Arbetsgivarnas beräkningsunderlag ska beräknas som summan av beräkningsunderlaget för alla arbetstagare som är anställda hos denne (3–5 §§ i lag nr 589/1992).
5.

Klaganden i mål C-232/11 P – Siemens Transmission & Distribution Ltd (tidigare Reyrolle Ltd och därefter VA Tech Reyrolle Ltd, nedan kallat Reyrolle) – var mellan åren 1988 och 1998 ett dotterbolag i Rolls-Royce-koncernen. Den 20 september 1998 förvärvades Reyrolle av VA Technologie AG (nedan kallat VA Technologie), som i sin tur den 13 mars 2001 via ett av sina helägda dotterbolag – VA Tech Transmission & Distribution GmbH & Co. KEG (nedan kallat KEG) – förde med sig Reyrolle i syfte att bilda det nya bolaget VA Tech Schneider High Voltage GmbH (nedan kallat VAS). VAS kontrollerades inledningsvis till 60 procent av VA Technologie AG och till 40 procent av Schneider Electric SA (nedan kallat Schneider). ( 7 )
5.

I Team4 Travels broschyr på engelska, som kom ut i mitten av september 2010, hade ett antal av de angivna inkvarteringsalternativen försetts med påskriften ”exklusiv”. I broschyren angavs att påskriften ”exklusiv” syftade på ”inkvartering som endast är tillgänglig för [Team4 Travels] grupper antingen under februarilovet eller februarilovet och påsklovet eller under hela vintersäsongen”. Den hänskjutande domstolen har i detta avseende klargjort att användningen av detta uttryck betydde att den ifrågavarande anläggningen stod i ett fast avtalsförhållande till Team4 Travel och att inkvartering inte kunde tillhandahållas genom andra researrangörer på den anläggningen under vissa angivna perioder. CHS har i sitt yttrande angett att det i Team4 Travels prislista också angavs att ”alla markerade priser … innebär att [Team4 Travel] har ensamrätt till alla bäddplatser under den aktuella perioden”.
10.

I artikel 11 regleras tvistlösning inom ramen för medling och där föreskrivs följande: ”1. Om en uppgörelse i godo har träffats ska medlaren upprätta ett protokoll till vilket texten till denna överenskommelse ska bifogas. När det inte har uppnåtts någon överenskommelse kan medlaren lämna ett förlikningsförslag. Medlaren ska under alla förhållanden lämna ett förlikningsförslag om parterna vid någon som helst tidpunkt under förfarandet gemensamt begär detta. Medlaren ska innan han lämnar förslaget underrätta parterna om eventuella följder enligt artikel 13. 2. Förlikningsförslaget meddelas skriftligen till parterna. Parterna lämnar skriftligt besked till medlaren inom sju dagar om att de accepterar eller förkastar förslaget. Om svar inte lämnas inom den fastställda tidsfristen anses förslaget ha förkastats. Om parterna inte överenskommer om annat får förslaget inte innehålla några hänvisningar till uttalanden som har gjorts eller uppgifter som har lämnats under förfarandet. … 4. Om förlikningen misslyckas upprättar medlaren ett protokoll i vilket vederbörande anger sitt förslag. Protokollet skrivs under av parterna och medlaren, som bestyrker parternas underskrift eller anger att de är oförmögna att skriva under. I samma protokoll anger medlaren om en av parterna har underlåtit att delta i medlingsförfarandet. 5. Protokollet inges till organets kansli som kan utfärda kopia av protokollet till de parter som så begär.”
30.

Jyske underrättade i skrivelse av den 23 februari 2007 Servicio Ejecutivo om att Jyske hade begärt samråd med sin tillsynsmyndighet, Financial Services Commission i Gibraltar, i syfte att utröna huruvida bolaget kunde lämna de begärda uppgifterna utan att bryta mot bestämmelserna i Gibraltar om banksekretess och dataskydd. Financial Services Commission i Gibraltar underrättade den 14 mars 2007 Servicio Ejecutivo om att det lämpliga sättet att inhämta de aktuella uppgifterna var via samarbetet mellan tillsynsmyndigheter. Servicio Ejecutivo svarade i skrivelse av den 2 april 2007 Financial Services Commission att Jyske omfattades av vissa skyldigheter till följd av den verksamhet som bolaget bedrev inom spanskt territorium.
30.

När det nu slagits fast att det endast är fördraget som är tillämpligt här bör det erinras om att i artikel 39.2 EG förbjuds all diskriminering av arbetstagare från medlemsstaterna på grund av nationalitet vad gäller anställning, lön och övriga arbets- och anställningsvillkor. Som bekant omfattar detta förbud även arbetssökande och det avser såväl direkt som indirekt diskriminering på grund av nationalitet. ( 17 ) Sedan domen i målet Collins, då domstolen ändrade sin rättspraxis, förbjuder denna bestämmelse även alla former av diskriminering när det gäller tillgång till förmåner som syftar till att göra det lättare att komma in på arbetsmarknaden.
99.

Denna fråga grundar sig på fast rättspraxis enligt vilken medlemsstaterna, under ett direktivs införlivandefrist, ska avhålla sig från att vidta åtgärder som allvarligt äventyrar det resultat som föreskrivs i direktivet. Skyldigheten att underlåta att vidta vissa åtgärder gäller för alla myndigheter och avser alla åtgärder, allmänna eller specifika, som kan leda till ett sådant äventyrande. ( 25 ) Enligt artikel 4.3 FEU, jämförd med artikel 288.3 FEUF, gäller samma skyldighet under en övergångsperiod under vilken medlemsstaterna tillåts fortsätta tillämpa sina nationella ordningar, även om de inte överensstämmer med direktivet i fråga. ( 26 )
48.

Kravet på en effektiv uppbörd kan dock inte anses absolut. Kostnaderna och sannolikheten för uppbörd måste vägas mot de eventuella intäkterna. Med avseende på den omtvistade bestämmelsen, skulle inte bara skattemyndigheten ådra sig kostnader om rättegången fortsatte, utan staten skulle också ådra sig kostnader för att ha kvar Commissione Tributaria Centrale under en tid som antagligen skulle vara mycket lång. Sannolikheten för uppbörd påverkas inte bara av det faktum att två domstolsavgöranden har gått skattemyndigheten emot, utan också av tidsförloppet, som kan ha gjort att vissa belopp inte längre skulle kunna uppbäras ens om skattemyndighetens överklagande slutligen bifölls. Dessutom måste uppbördsskyldigheten vägas mot skyldigheten att göra det möjligt för en skattskyldig person att upprätta bokslut inom skälig tid efter varje mervärdesskatteperiod. Om en tvist har pågått under en mycket lång tid skulle det onekligen komma till en punkt där sådana hänsyn väger tyngre än skyldigheten att driva in all mervärdesskatt som ska erläggas. Villkoren i den omtvistade bestämmelsen framstår inte som oskäliga i detta sammanhang.
1.

Brosmann Footwear (HK) Ltd, Seasonable Footwear (Zhongshan) Ltd, Lung Pao Footwear (Guangzhou) Ltd och Risen Footwear (HK) Co. Ltd (nedan gemensamt kallade Brosmann Footwear m.fl. alternativt klagandena) har yrkat att domstolen ska upphäva den dom som meddelades av tribunalen den 4 mars 2010 i målet Brosmann Footwear (HK) m.fl. mot rådet (nedan kallad den överklagade domen), ( 2 ) genom vilken tribunalen ogillade talan om delvis ogiltigförklaring av rådets förordning (EG) nr 1472/2006 av den 5 oktober 2006 om införande av en slutgiltig antidumpningstull på import av vissa skodon med överdelar av läder med ursprung i Folkrepubliken Kina och Socialistiska republiken Vietnam och om slutgiltigt uttag av den preliminära antidumpningstull som införts på sådan import (nedan kallad den slutgiltiga förordningen). ( 3 )
89.

Härvidlag noterar jag till att börja med att STPCD, som Förenade kungariket har framhållit, visserligen föreskriver att den preliminära bedömningen av kompetensen hos en sökande till en ET- eller AST-tjänst i princip ska utföras av rektorn (”head teacher”), men att det även finns en regel för sökande som inte är anställda vid en subventionerad skola (”unattached teachers”), enligt vilken den preliminära bedömningen ska göras av en person med chefsansvar för den sökande (”a person with management responsibility for the applicant”). ( 17 ) Denna regel skulle, om den tillämpades på en lärare som har utnämnts att tjänstgöra vid Europaskolorna, medge att en ansvarig person vid den berörda Europaskolan utförde detta första steg i den bedömning av prestationer som krävs för sådana tjänster, i samverkan med den behöriga inspektören för skolan och med Förenade kungarikets utbildningsministerium, vilket de berörda lärarna har ingått avtal med.
15.

I artikel 4.1–4.3 anges följande: ”1. Utan att det påverkar tillämpningen av kapitel 4 i bilaga IV till Anslutningsakten, och om ingen strängare lagstiftning gäller på nationell nivå, skall de nya medlemsstaterna ta ut en avgift av innehavare av överskottslager av produkter i fri omsättning från och med den 1 maj 2004. 2. Vid fastställandet av varje innehavares överskottslager skall de nya medlemsstaterna särskilt ta hänsyn till följande: a) De genomsnittliga lagren under åren före anslutningen. b) Handelsmönstret under åren före anslutningen. c) De förhållanden som gällde då lagren byggdes upp. Begreppet överskottslager avser produkter som importeras till de nya medlemsstaterna eller som har sitt ursprung i de nya medlemsstaterna. Begreppet överskottslager avser även produkter som skall avsättas i de nya medlemsstaterna. Lagren skall registreras på grundval av den kombinerade nomenklatur som gäller den 1 maj 2004. 3. Storleken på den avgift som avses i punkt 1 skall fastställas på grundval av den importtull erga omnes som gäller den 1 maj 2004. Intäkterna från de avgifter som tas ut av de nationella myndigheterna skall krediteras den nya medlemsstatens nationella budget.”
14.

Artikel 4 i regionen Sardiniens lag nr 4 av den 11 maj 2006 ( 7 ) (nedan även kallad regional lag nr 4/2006), i dess lydelse enligt regional lag från 2007, ( 8 ) har följande lydelse: ”(Regional skatt på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål) 1. En regional skatt ska tas ut på ankomster med luftfartyg och fritidsbåtar som sker för turiständamål med början år 2006. 2. Följande transaktioner ska underkastas denna skatt: a) Ankomster till flygplatser i regionen med luftfartyg i allmän flygtrafik, i den mening som avses i artikel 743 och följande artiklar i lagen om sjö- och luftfart, avsedda för privat persontransport under perioden den 1 juni till den 30 september. b) Ankomster till hamnar, kajer och ankringsplatser i regionen och i ankringsområden i territorialhavet utmed Sardiniens kust med sådana fritidsbåtar som avses i lagstiftningsdekret nr 171 av den 18 juli 2005 (lagen om fritidsbåtar) och i vart fall båtar som används för fritidsändamål och som är längre än 14 meter, mätt enligt de harmoniserade normerna EN/ISO/DIS 8666, enligt artikel 3 b i det nämnda lagstiftningsdekretet, under perioden den 1 juni till den 30 september. 3. Skattskyldig för denna skatt är fysiska och juridiska personer med skatterättsligt hemvist i regionen och som ansvarar för driften av luftfartyget …, eller som ansvarar för driften av fritidsbåten … 4. Den regionala skatt som avses i punkt 2 a ska betalas för varje ankomst till regionen, medan den skatt som avses i punkt 2 b ska betalas en gång varje år. 5. Följande skattesats fastställs: a) 150 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av högst fyra passagerare. b) 400 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av fem till tolv passagerare. c) 1000 euro för luftfartyg som är avsedda för transport av mer än tolv passagerare. d) 1000 euro för fartyg med en längd från 14 meter till och med 15,99 meter. e) 2000 euro för fartyg med en längd från 16 meter till och med 19,99 meter. f) 3000 euro för fartyg med en längd från 20 meter till och med 23,99 meter. g) 5000 euro för fartyg med en längd från 24 meter till och med 29,99 meter. h) 10000 euro för fartyg med en längd från 30 meter till och med 60 meter. i) 15000 euro för fartyg som är längre än 60 meter. För segelbåtar med motor och för motorsegelbåtar reduceras skatten med 50 procent. 6. Följande ska vara undantagna från skatteplikt: a) Fartyg som kommer till Sardinien för att delta i regattor av sportslig art, samlingar av historiska fartyg eller där samtliga fartyg är av samma slag och modell, och i segeluppvisningar, även sådana som inte är tävlingar, om arrangörerna i förväg har anmält evenemanget i fråga till sjöfartsmyndigheten (Autorità marittima). … b) Fritidsbåtar som uppehåller sig hela året i regionens hamnanläggningar. c) Uppehåll av tekniska skäl, under den tid som är nödvändig. … 7. Skatten ska betalas a) vid ankomsten, såvitt gäller luftfartyg som avses i punkt 2 a, b) inom 24 timmar från ankomsten av fritidsbåtar till hamnar, kajer, ankringsplatser och ankringsområden utmed Sardiniens kust, enligt de närmare villkor som fastställs … …”
9.

I artikel 45.1 anges dock att för förvärv av rätten till förmåner ska, i förekommande fall, alla perioder som har fullgjorts i andra medlemsstater beaktas. Denna princip om sammanläggning av försäkringsperioder återspeglas även i artikel 40.3, vad beträffar den typ av situation som uppstår i förevarande mål. Artikel 40.3 har följande lydelse: ”a) Vid fastställandet av rätten till förmåner enligt en medlemsstats lagstiftning, som anges i bilaga IV A, vilken för rätt till invaliditetsförmåner kräver att en person under en viss tid har fått kontantförmåner vid sjukdom eller har varit arbetsoförmögen, skall, när en anställd eller egenföretagare som har omfattats av denna lagstiftning drabbas av arbetsoförmåga som leder till invaliditet medan han omfattas av en annan medlemsstats lagstiftning, hänsyn tas till följande utan att det påverkar tillämpningen av artikel 37.1: i) Varje period under vilken han på grund av denna arbetsoförmåga enligt den andra medlemsstatens lagstiftning har fått kontantförmåner vid sjukdom eller i stället har fortsatt att få lön, ii) varje period under vilken han, på grund av den invaliditet som har följt på denna arbetsoförmåga, har fått invaliditetsförmåner enligt den andra medlemsstatens lagstiftning enligt nuvarande kapitel 2 och kapitel 3 som följer, skall beaktas, som om det rörde sig om perioder under vilka kontantförmåner vid sjukdom hade utgetts till honom enligt den förstnämnda medlemsstatens lagstiftning eller under vilka han var arbetsoförmögen enligt denna lagstiftning.”
28.

Syftet med artikel 9.1 c är att göra det möjligt för innehavaren av ett gemenskapsvarumärke att skydda de exklusiva rättigheter som detta medför mot tredjemän, under förutsättning att han kan visa att hans gemenskapsvarumärke är känt i gemenskapen och att de andra villkoren i artikel 9.1 c är uppfyllda.
81.

Denna översyn genomfördes sedan genom beslut 2001/499, även på grund av det utvidgade programmet för övervakning av BSE som under tiden infördes genom förordning nr 999/2001 (se skälen 4, 5 och 7 i nämnda beslut). Genom artikel 2 i beslut 2001/499 ersattes i synnerhet artikel 18 i beslut 2000/773 (i vilken det föreskrevs ett finansiellt gemenskapstöd endast med avseende på de tester som gjordes under år 2001 i enlighet med artikel 1.1 och 1.2 i beslut 2000/764) med en ny bestämmelse, där det i tredje strecksatsen, jämförd med bilaga III kapitel A del I punkt 2.2 i förordning nr 999/2001, i dess lydelse enligt förordning nr 1248/2001, föreskrivs att gemenskapens finansiella stöd till de nationella programmen för övervakning av BSE även ska täcka kostnaderna för inköp av provtagningsutrustning och reagenser, upp till högst 15 euro per test ”som görs mellan den 1 juli och den 31 december 2001” på nötkreatur som är äldre än 30 månader och som slaktas under normala förhållanden för att användas som livsmedel.