Beslut meddelat av förstainstansrättens ordförande den 21 juni 1999. - María Soledad García Retortillo mot Europeiska unionens råd. - Interimistiskt förfarande - Beslut 1999/307/EG - Schengensekretariatets införlivande med rådets generalsekretariat - Upptagande till sakprövning av talan - Krav på skyndsamhet. - Mål T-107/99 R.



Rättsfallssamling 1999 s. II-01939

s. IA-00107

s. II-00591



Sammanfattning



Nyckelord

1. Interimistiskt förfarande - Sakprövningsförutsättningar - Upptagande till sakprövning av talan rörande huvudsaken - Saknar relevans - Gränser

EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.2)

2 Tjänstemän - Talan - Rätt att föra talan - Personer som gör anspråk på att vara tjänstemän eller andra anställda än lokalt anställda - Person som inte uttryckligen utpekas i ett beslut om att låta tjänstemän tillsättas genom undantag från tjänsteföreskrifterna

(EG-fördraget, artikel 179 (nu artikel 236 EG); tjänsteföreskrifterna, artiklarna 90 och 91)

3. Interimistiskt förfarande - Uppskov med verkställigheten - Interimistiska åtgärder - Villkor för beviljande - Allvarlig och irreparabel skada - Bevisbörda

(EG-fördraget, artiklarna 185 och 186 (nu artiklarna 242 EG och 243 EG); förstainstansrättens rättegångsregler, artikel 104.1 och 104.2)

Sammanfattning

1 Frågan huruvida talan rörande huvudsaken kan tas upp till sakprövning skall i princip inte prövas under ett interimistiskt förfarande, utan denna bedömning skall ske i samband med prövningen av talan rörande huvudsaken, såvida det inte omedelbart framstår som uppenbart att denna skall avvisas. Att avgöra frågan huruvida talan kan upptas till sakprövning under det interimistiska förfarandet, när det inte prima facie står helt klart att den skall besvaras nekande, skulle nämligen innebära att förstainstansrättens beslut föregreps.

2 Artikel 179 i fördraget (nu artikel 236 EG), som ger gemenskapsdomstolarna behörighet att avgöra alla tvister mellan gemenskapen och dess anställda inom de gränser och på de villkor som fastställts i tjänsteföreskrifterna eller som följer av anställningsvillkoren, skall förstås på så vis att den är tillämplig enbart på de personer som är tjänstemän och på andra anställda än lokalt anställda samt på dem som gör anspråk på att inneha en sådan tjänst. Artiklarna 90 och 91 i tjänsteföreskrifterna, rörande hur man överklagar, omfattar nämligen inte bara tjänstemän som är i tjänst utan även dem som söker en tjänst eller deltar i ett allmänt uttagningsprov.

Då rådet beslutar att tillsättningsmyndigheten, genom undantag från tjänsteföreskrifterna, får tillsätta personer som uttryckligen utpekas som provanställda tjänstemän, kan mot bakgrund härav en person som inte tillhör denna personkrets inte anses vara sökande till en tjänst inom gemenskaperna.

3. Frågan huruvida en ansökan om interimistiska åtgärder ställer krav på skyndsamhet måste bedömas med beaktande av om det är nödvändigt att fatta ett interimistiskt beslut för att undvika att den som ansöker om den interimistiska åtgärden orsakas allvarlig och irreparabel skada.

Det åligger den som ansöker om den interimistiska åtgärden att styrka att han inte kan invänta utgången i huvudsaken utan att åsamkas en skada med allvarliga och irreparabla följder.