34.

De tre klagandenas talan avvisades genom det beslut som nu har överklagats till Verwaltungsgericht Wien (förvaltningsdomstolen i Wien, Österrike) med hänvisning till att det inte skulle föreligga subjektiva offentliga rättigheter och att klagandena inte är direkt berörda. Verwaltungsgerichtshof hänskjuter således följande fråga till domstolen: ”Ska artikel 288 FEUF jämförd med artikel 5.4 eller artikel 5.5 jämförd med punkt 2 i avsnitt A i bilaga 1 till nitratdirektivet tolkas på så sätt att a) en offentlig vattendistributör, som tillhandahåller vattentjänster och som innan dricksvattnet distribueras till konsumenter (vilka har anslutningsplikt) på vederbörligt sätt ska rena det vatten med förhöjda nitrathalter som tas ur de vattentäkter som står till dennes förfogande, i syfte att uppnå en nitrathalt i vattnet på under 50 milligram per liter innan det distribueras till konsumenterna, och som enligt lag även har ålagts en skyldighet att sköta vattenförsörjningen inom ett fastställt geografiskt område, ska anses vara direkt berörd enligt EU-domstolens praxis (i förevarande fall eventuellt på grund av bristfälligt införlivande av nitratdirektivet) när denne på grund av påstått otillräckliga handlingsplaner (där nitrathalten i vattnet inom det område som betjänas av distributören överstiger 50 milligram per liter) berörs på ett sådant sätt att vattnet måste genomgå reningsprocesser och därför ska tillerkännas subjektiva rättigheter inom ramen för nitratdirektivet a.1) gällande ändring av ett nationellt redan utfärdat åtgärdsprogram för införlivande av nitratdirektivet (i enlighet med artikel 5.4 i detta) på så sätt att skärpta åtgärder vidtas i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? a.2) gällande vidtagande av ytterligare eller skärpta åtgärder (i enlighet med artikel 5.5 i nitratdirektivet) i syfte att uppnå de mål som anges artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? b) en konsument som enligt lag har rätt att använda vatten från brunnen på sin fastighet för privat bruk men inte använder detta på grund av förhöjd nitrathalt (varvid denne vid tidpunkten för den ansökan som ligger till grund för det nationella förfarandet inte kunde använda det och vid tidpunkten för denna begäran till EU-domstolen visserligen skulle kunna använda det men det emellertid är ostridigt att en ny ökning av nitrathalten i vattnet till över 50 milligram per liter kan förväntas) utan tar sitt vatten från en offentlig vattendistributör, ska anses vara direkt berörd enligt EU-domstolens praxis (i förevarande fall eventuellt på grund av bristfälligt införlivande av nitratdirektivet) när denne på grund av påstått otillräckliga handlingsplaner, med överskridande av en nitrathalt på 50 milligram per liter i vattnet på det ställe där detta tas (brunn på fastigheten), berörs på ett sådant sätt att denne inte kan utnyttja sin begränsade rätt enligt lag att nyttja grundvattnet på sin egen fastighet och därför ska tillerkännas subjektiva rättigheter inom ramen för nitratdirektivet b.1) gällande ändring av ett nationellt redan utfärdat åtgärdsprogram för införlivande av nitratdirektivet (i enlighet med artikel 5.4 i detta) på så sätt att skärpta åtgärder vidtas i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? b.2) gällande vidtagande av ytterligare eller skärpta åtgärder (i enlighet med artikel 5.5 i nitratdirektivet) i syfte att uppnå de mål som anges artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? c) en kommun, i egenskap av offentligt organ, som på grund av att nitrathalten i vattnet överstiger 50 milligram per liter nu endast använder eller ställer en kommunal vattentäkt till förfogande för bruksvatten som den egentligen har för sin dricksvattenförsörjning – varvid detta emellertid inte påverkar dricksvattenförsörjningen – ska anses vara direkt berörd enligt EU-domstolens praxis (i förevarande fall eventuellt på grund av bristfälligt införlivande av nitratdirektivet, genom här otillräckliga handlingsplaner) när nitrathalten i vattnet i vattentäkten överstiger 50 milligram per liter och därmed inte kan användas som dricksvatten och att kommunen därför ska tillerkännas subjektiva rättigheter inom ramen för nitratdirektivet c.1) gällande ändring av ett nationellt redan utfärdat åtgärdsprogram för införlivande av nitratdirektivet (i enlighet med artikel 5.4 i detta) på så sätt att skärpta åtgärder vidtas i syfte att uppnå de mål som anges i artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? c.2) gällande vidtagande av ytterligare eller skärpta åtgärder (i enlighet med artikel 5.5 i nitratdirektivet) i syfte att uppnå de mål som anges artikel 1 i nitratdirektivet och konkret uppnåendet av en nitrathalt i grundvattnet vid enskilda vattentäkter på högst 50 milligram per liter? I samtliga tre fall säkerställs i alla händelser skyddet för konsumenternas hälsa antingen – i fallen b och c – genom att vattnet tas från levererande vattendistributörer (med anslutningsplikt och anslutningsrätt) eller – i fall a – genom vederbörliga reningsåtgärder.”