ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
2)

Ska artikel 10.1 i förordning nr 343/2003 tolkas så, att den medlemsstat där en första olovlig inresa skedde (”den första medlemsstaten”) ska påta sig sitt ansvar för att pröva en asylansökan från en tredjelandsmedborgare, när följande faktiska omständigheter föreligger: En tredjelandsmedborgare reser olovligen in i den första medlemsstaten från ett tredjeland. Personen ansöker inte om asyl där. Vederbörande reser därefter ut till tredjeland. Efter mindre än tre månader reser personen olovligen in i en annan medlemsstat i Europeiska unionen (”den andra medlemsstaten”) från ett tredjeland. Från denna andra medlemsstat beger sig personen genast direkt vidare till en tredje medlemsstat och lämnar där in sin första asylansökan. Vid denna tidpunkt har det gått mindre än 12 månader sedan personen reste in olovligen i den första medlemsstaten.
2

Begäran har framställts i ett mål mellan Dixons Retail plc (nedan kallat Dixons) och Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (nedan kallad Commissioners). Målet rör Commissioners avslag på Dixons begäran om återbetalning av mervärdesskatt som bolaget deklarerat och betalat för transaktioner som genomförts mellan den 13 november 2005 och den 30 november 2008.
8

I 34 § 1 i nämnda lag föreskrivs att det variabla beloppet för varje helt år i försäkringsperioden uppgår till 1,5 procent av beräkningsunderlaget per månad. I försäkringsperiodens längd inkluderas, med upp till 80 procent, perioder under vilka den försäkrade som regel inte uppbär någon ersättning som kan beaktas (”perioder som jämställs med försäkringsperioder”). Exempel på sådana perioder är perioder under vilka den försäkrade är föräldraledig eller studerar.
8

Artikel 10 i direktiv 95/46 har följande lydelse: ”Medlemsstaterna skall föreskriva att den registeransvarige eller hans företrädare i vart fall skall ge den person från vilken uppgifter om honom själv samlas in följande information, utom i fall då han redan känner till informationen: a) Den registeransvariges och dennes eventuella företrädares identitet. b) Ändamålen med den behandling för vilken uppgifterna är avsedda. c) All ytterligare information, exempelvis — mottagarna eller de kategorier som mottar uppgifterna, — huruvida det är obligatoriskt eller frivilligt att besvara frågorna samt eventuella följder av att inte svara, — förekomsten av rättigheter att få tillgång till och att erhålla rättelse av uppgifter som rör honom, i den utsträckning som den ytterligare informationen – med hänsyn till de särskilda omständigheter under vilka uppgifterna samlas in – är nödvändig för att tillförsäkra den registrerade en korrekt behandling.”
46

Det framgår av skäl 82 i sistnämnda direktiv – bland annat av den tyska (”Abgesehen von den Praktiken, die unter die vorliegende Richtlinie fallen”), den engelska (”Apart from the practices that are covered by this Directive”), den franska (”Outre les pratiques couvertes par la présente directive”), den italienska (”In aggiunta alle pratiche oggetto della presente direttiva”) och den rumänska (”Pe lângă practicile aflate sub incidența prezentei directive”) språkversionen – att direktiv 2010/13 avser andra metoder än direktiv 2005/29. En sådan tolkning skulle även strida mot artikel 3f i direktiv 89/552, i dess lydelse enligt direktiv 2007/65.
16

Det framgår av respektive begäran om förhandsavgörande att privatiseringsförbudet, vid tiden för omständigheterna i de nationella målen, följde av artikel 93 i lagen om produktion, överföring och leverans av el (1998 års ellag) ((Wet van 2 juli 1998, houdende regels met betrekking tot de productie, het transport en de levering van elektriciteit) (Elektriciteitswet 1998)) av den 2 juli 1998 (Staatsblad 1998, s. 427) (nedan kallad ellagen) och artikel 85 i lagen om överföring och leverans av gas (gaslagen) ((Wet van 22 juni 2000, houdende regels omtrent het transport en de levering van gas (Gaswet)) av den 22 juni 2000 (Staatsblad 2000, s. 305) (nedan kallad gaslagen), jämförda med förordningen om beviljande av godkännande av ändringar avseende rättigheter knutna till aktier i en sådan systemansvarig som avses i 1998 års ellag och gaslagen (förordningen om aktier i systemansvariga) (Besluit van 9 februari 2008, houdende regels omtrent het verlenen van instemming met wijzigingen ten aanzien van rechten op aandelen in een netbeheerder als bedoeld in de Elektriciteitswet 1998 en in de Gaswet (Besluit aandelen netbeheerders)) av den 9 februari 2008 (Staatsblad 2008, s. 62) (nedan kallad 2008 års förordning), vilken antogs med stöd av artikel 93 punkt 4 i ellagen och artikel 85 punkt 4 i gaslagen.
30

Det är mot bakgrund av dessa omständigheter som Juzgado de lo Social no 1 de Lleida beslutade att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”1) Utgör [direktiven 76/207 och 96/34] hinder för nationell lagstiftning, såsom artikel 48.4 i lagen om arbetstagare, enligt vilken rätten, när det gäller biologiska barn, till mammaledighet – efter perioden på sex veckor efter förlossningen och när det inte föreligger fara för moderns hälsa – tillerkänns mödrar som är anställda som en ursprunglig och självständig rättighet men anställda fäder som en härledd rättighet, vilket innebär att en far endast kan komma i åtnjutande av nämnda ledighet när modern också är anställd och väljer att låta fadern komma i åtnjutande av en del av ledigheten? 2) Utgör likabehandlingsprincipen, som förbjuder all diskriminering på grund av kön, hinder för nationell lagstiftning, såsom artikel 48.4 i lagen om arbetstagare, i vilken, när det gäller biologiska barn, föreskrivs ledighet med behållande av tjänsten och ersättning från socialförsäkringen som en ursprunglig rättighet för modern men inte för fadern – även efter perioden på sex veckor efter förlossningen och när det inte föreligger fara för moderns hälsa – på så sätt att den ledighet som en anställd far kan få är beroende av att också modern är anställd? 3) Utgör likabehandlingsprincipen, som förbjuder all diskriminering, hinder för nationell lagstiftning, såsom artikel 48.4 i lagen om arbetstagare, i vilken den ursprungliga rätten till ledighet med behållande av tjänsten och ersättning från socialförsäkringen tillerkänns anställda fäder när de adopterar ett barn men vilken, när det gäller biologiska barn, inte tillerkänner anställda fäder en egen, självständig rätt till sådan ledighet, som är oberoende av moderns rättighet, utan endast en rättighet som härleds från moderns rättighet?”
12

Det framgår av begäran om förhandsavgörande att de danska punktskatterna på spritdrycker är väsentligt lägre än motsvarande svenska punktskatter. Den danska skatten uppgick, per den 1 januari 2012, till 150 danska kronor (DKK) per liter, medan den svenska skatten, per samma datum, uppgick till cirka 424,14 DKK per liter. Detta innebär att det finns ett ekonomiskt incitament att köpa spritdrycker som punktbeskattats i Danmark och införa dem till Sverige. Införseln är inte punktskattepliktig i Sverige om dryckerna förvärvas av enskilda för eget bruk och den enskilde själv transporterar dem. Om det är fråga om kommersiellt bruk ska svensk punktskatt däremot betalas.
12

TNT utfärdar varje vecka en faktura med mervärdesskatt för sina kunder. För vissa kunder som använder ett stort antal tjänster utfärdas fakturorna med avtalad regelbundenhet. Fakturorna omfattar i dessa fall samtliga tjänster som har tillhandahållits den ifrågavarande kunden under en viss beskattningsperiod. Fristen för att betala den fordran som fakturan gäller fastställs vanligtvis till 7, 14 eller 21 dagar från det att fakturan har utfärdats. TNT beaktar den omsättning som härrör från en viss faktura under den beskattningsperiod under vilken fakturan har utfärdats.
Nyckelord

Föremål för talan

Domslut



Nyckelord

Talan om ogiltigförklaring – Fysiska eller juridiska personer – Rättsakter som berör dem direkt och personligen – Kommissionens beslut att fastslå att ett statligt stöd är förenligt med den gemensamma marknaden utan att inleda det formella granskningsförfarandet – Talan som väckts av berörda parter i den mening som avses i artikel 88.2 EG – Fastställande av föremålet för talan – Talan som väcks i syfte att tillvarata de berörda parternas processuella rättigheter – Grunder som kan åberopas (Artiklarna 88.2 EG och 230 fjärde stycket EG; rådets förordning nr 659/1999, artiklarna 1 h, 4.3 och 6.1) (se punkt 60)

2. Överklagande – Grunder – Bedömning av den ekonomiska fördel som blivit följden av ett statligt stöd– Grund som innebär att domstolen på nytt, utan att missuppfattning föreligger, ska pröva de faktiska omständigheterna, vilket endast tribunalen ska göra (domstolens stadga, artikel 58) (se punkt 78)

3. Överklagande – Grunder – Grund som rör ett överflödigt skäl – Verkningslös grund – Avvisning (se punkt 86)

4. Överklagande – Grunder – Otillräcklig motivering – Tribunalens motivering är underförstådd – Tillåtet – Villkor (Domstolens stadga, artiklarna 36 och 53 första stycket) (se punkt 110)

Föremål för talan

Saken

Överklagande av den dom som tribunalen (femte avdelningen) meddelade den 28 mars 2012 i mål T-123/09, Ryanair mot kommissionen. Genom denna dom ogillade tribunalen en talan om delvis ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2008) 6743 av den 12 november 2008 om det lån på 300 miljoner euro som Italien har beviljat företaget Alitalia [stöd C 26/08 (ex NN 31/08)] (EUT L 52, 2009, s. 3), i den mån det i beslutet inte fastslås att stödet ska återkrävas från Alitalias efterträdare, samt ogiltigförklaring av kommissionens beslut K(2008) 6745 slutligt av den 12 november 2008 i vilket kommissionen beslutade att försäljningen av aktier i Alitalia inom ramen för extraordinär förvaltning i syfte att likvidera nämnda flygbolag inte utgör statligt stöd under förutsättning att de italienska myndigheterna tillser att transaktionerna sker till marknadspris (Stöd N 510/2008, EUT, C 46, s. 6).

Domslut

Domslut

1) Överklagandet ogillas.

2) Ryanair Ltd ska bära sina rättegångskostnader och ersätta Europeiska kommissionens och Alitalia – Compagnia Aerea Italiana SpA:s rättegångskostnader.

3) Republiken Italien ska bära sina rättegångskostnader.
Utomobligatoriskt skadeståndsansvar – Villkor – Rättsstridighet – Skada – Orsakssamband – Kommissionens passivitet under mer än tolv år under ett förfarande för återkrav – Upplupen dröjsmålsränta har under denna period kommit att överstiga kapitalbeloppet – Skadan är direkt knuten till denna passivitet – Kommissionens skadeståndsansvar

Artikel 340 FEUF; Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna, artikel 41.3)
Artikel 2.2 c i direktiv 2004/38 om unionsmedborgares och deras familjemedlemmars rätt att fritt röra sig och uppehålla sig inom medlemsstaternas territorier ska tolkas på så sätt att en medlemsstat, under sådana omständigheter som de som är för handen i det nationella målet, inte får kräva att en släkting i rakt nedstigande led som är 21 år eller äldre – för att anses vara beroende för sin försörjning och därmed falla in under definitionen av familjemedlem enligt artikel 2.2 c i direktiv 2004/38 – ska ha försökt att få ett arbete, få hjälp för sin försörjning från ursprungslandets myndigheter och/eller på annat sätt klara sin försörjning men att detta inte har varit möjligt.

Det är nämligen i praktiken inte lätt att lägga fram sådan ytterligare bevisning, och om det var tillåtet att kräva sådan ytterligare bevisning skulle det bli orimligt svårt för släktingen att göra gällande sin eventuella uppehållrätt i den mottagande medlemsstaten. Ett sådant krav skulle därmed kunna innebära att den ändamålsenliga verkan av artiklarna 2.2 c och 7 i direktiv 2004/38 gick förlorad.

(se punkterna 22, 24, 26 och 28 i domskälen samt punkt 1 i domslutet)
Ersättningen för en leverans av varor kan bestå av tillhandahållande av tjänster och utgöra beskattningsunderlag i den mening som avses i artikel 73 i direktiv 2006/112 om ett gemensamt system för mervärdesskatt om det finns ett direkt samband mellan leveransen av varor och tillhandahållandet av tjänster, under förutsättning att värdet på leveransen kan mätas i pengar. Detsamma gäller när en tjänst byts mot en annan tjänst, i den mån samma villkor är uppfyllda. Bytesavtal, i vilka ersättningen per definition är in natura, och transaktioner där ersättningen består av pengar utgör följaktligen två identiska situationer från ekonomisk och kommersiell synpunkt.

(se punkterna 38 och 39)
29

Enligt artikel 16.1 i denna lag ska förvaltningsmyndigheterna inte ge allmänheten tillträde till upplysningar om miljön och om skydd av miljön om upplysningarna avser: ”1) upplysningar som har använts under studier som gjorts av statistikmyndigheter och som omfattas av sekretess enligt lag av den 29 juni 1995 om offentlig statistik ... 2) ärenden som är föremål för ett domstolsförfarande, ett disciplinärt förfarande eller ett straffrättsligt förfarande, såvida tillgång till upplysningar skulle påverka handläggningen. 3) ärenden som omfattas av upphovsrätt enligt lag av den 4 februari 1994 om upphovsrätt, närstående rättigheter och patenträtt … [och] som avses i lag av den 30 juni 2000 om intellektuell egendomsrätt … såvida tillgång till upplysningar kan skada dessa rättigheter. 4) personuppgifter enligt lag av den 29 augusti 1997 om skydd för personuppgifter … som avser tredje man, såvida tillgång till upplysningarna kan medföra att bestämmelser om skydd för personuppgifter åsidosätts. 5) handlingar eller upplysningar som ingetts av tredje man när dessa personer har lämnat in upplysningarna frivilligt och har utbett sig att upplysningarna inte lämnas ut även om de inte var skyldiga att ge in nämnda upplysningar och de inte kunde föreläggas att ge in dem. 6) handlingar eller upplysningar som, om det gavs tillgång till dem, kunde medföra en risk för miljön eller den nationella ekologins säkerhet. 7) känsliga affärsupplysningar, inbegripet bland annat tekniska upplysningar som getts in av tredje man och som omfattas av skydd för affärshemligheter, såvida tillgång till dessa upplysningar kan påverka dessa personers konkurrenssituation och dessa personer har lämnat in en motiverad begäran att nämnda upplysningar inte lämnas ut. 8) verksamheter som kan ha en betydande inverkan på miljön och som sker på områden dit allmänheten inte har tillträde och med avseende på vilka förfarandet med allmänhetens deltagande inte är tillämpligt enligt artikel 79.2. 9) statens försvar och säkerhet. 10) allmän säkerhet.”
8

Artikel 167 EPC, med rubriken ”Förbehåll”, stadgade följande: ”… 2. Fördragsslutande stat får [förbehålla sig rätten att bestämma] a) att europeiska patent skall vara utan rättsverkan eller kunna upphävas, enligt de bestämmelser som gäller för nationella patent, till den del patentet ger ett skydd som avser kemiska produkter, livsmedel eller läkemedel såsom sådana; sådant förbehåll inverkar ej på patentskyddet till den del patentet avser förfarande för tillverkning eller användning av kemisk produkt eller förfarande för tillverkning av livsmedel eller läkemedel; … 3. Förbehåll som fördragsslutande stat gjort gäller under en tid av högst tio år från det denna konvention trätt ikraft. Har emellertid fördragsslutande stat gjort förbehåll som avses under 2.a eller b, för förvaltningsrådet i fråga om denna stat förlänga denna tid med högst fem år … … 5. Förbehåll som avses under 2.a, b eller c, gäller i fråga om europeiska patent som meddelas på grund av europeiska patentansökningar vilka ingivits medan förbehållet är i kraft. Rättsverkan av detta förbehåll består under dessa patents giltighetstid. 6. Om ej annat följer av vad som sägs under 4 och 5, upphör rättsverkan av förbehåll vid utgången av den tid som avses i första meningen under 3 eller, om denna tid förlängts, vid utgången av den förlängda tiden.”
12

I artikel 11 i dekret nr 28/2010 föreskrivs följande: ”1. Om en uppgörelse i godo har träffats ska medlaren upprätta ett protokoll till vilket texten till denna överenskommelse ska bifogas. När det inte har uppnåtts någon överenskommelse kan medlaren lämna ett förlikningsförslag. Medlaren ska under alla förhållanden lämna ett förlikningsförslag om parterna vid någon som helst tidpunkt under förfarandet gemensamt begär detta. Medlaren ska innan han lämnar förslaget underrätta parterna om eventuella följder enligt artikel 13. ... 4. Om förlikningen misslyckas upprättar medlaren ett protokoll i vilket vederbörande anger sitt förslag. Protokollet skrivs under av parterna och medlaren, som bestyrker parternas underskrift eller anger att de är oförmögna att skriva under. I samma protokoll anger medlaren om en av parterna har underlåtit att delta i medlingsförfarandet.”
90

Ziegler har i andra hand anfört att tribunalen under alla omständigheter gjorde sig skyldig till en felaktig rättstillämpning när den i punkt 73 i den överklagade domen enbart på grundval av att kartelldeltagarna innehade mer än 5 procent av den relevanta marknaden fann att överträdelsen ifråga kan påverka handeln mellan medlemsstaterna märkbart. Ziegler har hänvisat till bland annat punkt 45 i riktlinjerna om begreppet påverkan på handeln och anfört att en förutsättning för att den aktuella presumtionen ska kunna tillämpas är att det föreligger överenskommelser som enbart genom sin art kan påverka handeln mellan medlemsstater. Tribunalen uttalade sig inte om denna förutsättning och förutsättningen är dessutom inte uppfylld i förevarande fall. Vidare framgår det under alla förhållanden av ordalydelsen i punkt 53 i nämnda riktlinjer att den positiva presumtionen i denna punkt inte ska tillämpas undantagslöst och per automatik. Kommissionen är således skyldig att undersöka omständigheterna i det enskilda fallet och motivera varför denna presumtion tillämpats.
55

På nuvarande stadium genomförs varken i direktiv 2003/9 eller i direktiv 2005/85 någon harmonisering av de skäl med stöd av vilka en asylsökande får placeras i förvar. Såsom den tyska regeringen har påpekat övergavs arbetet med att upprätta en uttömmande förteckning över sådana skäl under de förhandlingar som föregick antagandet av direktiv 2005/85, och det var först i samband med omarbetningen av direktiv 2003/9, som just nu är under antagande, som det kom att finnas planer på att inrätta en sådan förteckning på unionsnivå.
11

I artikel 6 i förordning nr 261/2004, som har rubriken ”Försening”, föreskrivs följande: ”1. När det lufttrafikföretag som utför flygningen har rimlig anledning att anta att en flygning kommer att försenas i förhållande till den tidtabellsenliga avgångstiden a) med två timmar eller mer vid alla flygningar på 1500 kilometer eller mindre, eller b) med tre timmar eller mer vid alla flygningar inom gemenskapen på mer än 1500 kilometer och vid alla övriga flygningar på mellan 1500 och 3500 kilometer, eller c) med fyra timmar eller mer vid alla flygningar som inte omfattas av a eller b, skall lufttrafikföretaget erbjuda passagerarna i) assistans i enlighet med artikel 9.1 a och artikel 9.2, ii) om den rimligen förväntade avgångstiden är åtminstone dagen efter den tidigare tillkännagivna avgångstiden, assistans i enlighet med artikel 9.1 b och 9.1 c, iii) om förseningen är åtminstone fem timmar, assistans i enlighet med artikel 8.1 a. 2. Under alla omständigheter skall assistansen erbjudas inom de tidsfrister som anges ovan med avseende på varje avståndssegment.”
14

I artikel 13 i samma lagstiftningsdekret föreskrivs, under rubriken ”Administrativ utvisning”, följande: ”… 2. Utvisning beslutas av prefekten när utlänningen … b) har kvarstannat i landet utan att begära uppehållstillstånd inom föreskriven tid … … 3. Beslutet om utvisning antas under alla händelser genom ett omedelbart verkställbart motiverat beslut, även om den berörda personen ifrågasätter åtgärden. När en utlänning är föremål för ett brottmålsförfarande och inte är häktad, ansöker questore, innan utvisningen verkställs, om tillstånd hos den rättsliga myndigheten om att verkställa nämnda utvisning. … Efter att ha erhållit nämnda tillstånd verkställer questore utvisningen i enlighet med föreskrifterna i punkt 4. I väntan på beslutet avseende ansökan om tillstånd, har questore rätt att placera utlänningen i en förvarsanläggning, i enlighet med artikel 14. … 4. Questore verkställer utvisningen genom att polisen för utlänningen till gränsen a) i de fall som avses i punkterna 1 och 2 c i förevarande artikel … b) om det föreligger en sådan risk för avvikande som avses i punkt 4bis … … f) i de fall som avses i artiklarna 15 och 16 samt i övriga fall där utvisning av utlänningen utgör en straffrättslig påföljd eller som en följd av en straffrättslig påföljd, … … 4bis Risken för avvikande som nämnts ovan i punkt 4 b anses föreligga om minst ett av följande kriterier är uppfyllda och mot bakgrund av vilka prefekten gör en bedömning från fall till fall av hur stor risken är att utlänningen kan komma att undandra sig frivillig verkställighet av utvisningsbeslutet: a) avsaknad av pass eller annan giltig motsvarande identitetshandling, … 5. En utlänning som ska utvisas har, om villkoren i punkt 4 för att vederbörande omedelbart ska föras till gränsen inte är uppfyllda, rätt att med avseende på verkställelsen av utvisningen begära att prefekten ger vederbörande en tidsfrist för att frivilligt lämna landet … Så snart som det står klart att utlänningen verkligen återvänt, meddelar questura detta till den rättsliga myndighet som är behörig att konstatera att ett sådant brott som anges i artikel 10bis har begåtts, med beaktande av tillämpning av artikel 5 i samma artikel …”.
39

Domstolen har vidare slagit fast att en medlemsstat i princip har rätt att undvika kedjebeskattning av utdelning till ett bolag med hemvist i landet genom metoden med undantagande från skatt på denna utdelning när den lämnas av ett bolag med hemvist i landet, och metoden med avräkning när utdelningen lämnas av ett bolag utan hemvist i landet. Dessa två metoder är nämligen likvärdiga, dock under förutsättning att skattesatsen på utländska utdelningar inte överstiger den skattesats som tillämpas på inhemska utdelningar och att skattetillgodohavandet åtminstone motsvarar det belopp som har erlagts i det utdelande bolagets medlemsstat, dock högst med det skattebelopp som påförts i det utdelningsmottagande bolagets medlemsstat (se domarna i det ovannämnda målet Test Claimants in the FII Group Litigation, punkterna 48 och 57, och i de ovannämnda förenade målen Haribo Lakritzen Hans Riegel och Österreichische Salinen, punkt 86, och dom av den 15 september 2011 i mål C-310/09, Accor, REU 2011, s. I-8115, punkt 88, samt beslut av den 23 april 2008 i mål C-201/05, Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation, REG 2008, s. I-2875, punkt 39).
3

I artikel 217 i tullkodexen föreskrivs följande: ”1. Varje belopp avseende importtullar eller exporttullar som kommer från en tullskuld, nedan kallat tullbelopp, skall av tullmyndigheterna beräknas så snart de fått nödvändiga uppgifter och föras in i räkenskaperna eller något annat likvärdigt medium (bokföring). Det första stycket gäller inte a) när en preliminär antidumpningstull eller utjämningstull har införts, b) när det tullbelopp som skulden lagligen uppgår till överstiger det som bestämts på grundval av ett bindande besked; c) när de bestämmelser som antagits enligt kommittéförfarandet befriar tullmyndigheterna från kravet på bokföring av tullbelopp under en viss nivå. Tullmyndigheterna får avstå från att bokföra ett tullbelopp som enligt artikel 221.3 inte kan meddelas gäldenären när tidsfristen gått ut. 2. Medlemsstaterna skall fastställa de praktiska förfarandena för bokföring av tullbeloppen. Dessa förfaranden får vara olika beroende på tullmyndigheternas uppfattning om huruvida beloppen kommer att betalas eller inte med hänsyn till omständigheterna då tullskulden uppstod.”