På konkurrensområdet föreskrivs i artikel 25.2 i förordning nr 1/2003 att preskriptionstiden ska räknas från och med den dag då överträdelsen begicks. Vid fortsatta eller upprepade överträdelser ska dock tiden räknas från och med den dag då överträdelsen upphörde.

Förekomsten av ett konkurrensbegränsande uppträdande eller avtal måste i de flesta fall härledas ur ett antal sammanträffanden och indicier som när de beaktas tillsammans, och när annan hållbar förklaring saknas, kan utgöra bevis för att en överträdelse av konkurrensreglerna har förelegat. Sådana indicier och sammanträffanden kan nämligen ge upplysning inte bara om förekomsten av konkurrensbegränsande beteenden eller avtal, utan också om hur länge fortlöpande konkurrensbegränsande beteenden har pågått och om hur länge ett avtal som har ingåtts i strid med konkurrensreglerna har varit tillämpligt.

Ett sådant åsidosättande kan dessutom ske inte bara genom en enstaka handling utan även genom en serie handlingar eller genom ett fortlöpande beteende. Denna tolkning kan inte ifrågasättas med motiveringen att ett eller flera led i denna serie handlanden eller i detta fortlöpande beteende även i sig och helt isolerat kan utgöra en överträdelse av nämnda bestämmelse. När de olika handlandena ingår i en samlad plan på grund av deras identiska syfte som snedvrider konkurrensen inom den gemensamma marknaden, får kommissionen tillskriva företag ansvar för dessa handlanden utifrån deltagandet i överträdelsen bedömd i dess helhet.

Vad gäller avsaknaden av bevis för att det förelegat ett avtal under vissa bestämda tidsperioder eller, åtminstone, för att avtalet genomförts av ett företag under en viss period, hindrar inte den omständigheten att ett sådant bevis inte har lagts fram beträffande vissa bestämda perioder att överträdelsen kan anses omfatta en övergripande tidsperiod som är längre än sistnämnda perioder, om ett sådant konstaterande grundas på objektiva och samstämmiga indicier. Att den konkurrensbegränsande samverkan, inom ramen för en överträdelse som pågår under flera år, kommer till uttryck vid olika perioder, som kan vara mer eller mindre åtskilda i tiden, påverkar inte förekomsten av denna samverkan, förutsatt att de olika handlingar som är en del av överträdelsen har samma syfte och ingår i en enda och fortlöpande överträdelse. Flera kriterier har identifierats som relevanta vid bedömningen av huruvida en enda överträdelse ska anses föreligga, nämligen de aktuella förfarandenas gemensamma syften, huruvida det är samma företag som har deltagit, huruvida sättet för genomförande är identiskt. Omständigheter såsom att samma fysiska personer har varit inblandade å företagens vägnar och att de aktuella förfarandena har tillämpats inom samma geografiska område kan också anses vara relevanta vid denna bedömning.

Kommissionen kan således vid fortlöpande överträdelser presumera att överträdelsen – eller ett företags delaktighet i överträdelsen – inte har avbrutits, även om det saknas bevisning för att en överträdelse ägt rum under vissa bestämda perioder, i den mån de olika ageranden som överträdelsen består i har haft samma syfte och kan anses ha skett inom ramen för en enda fortlöpande överträdelse, då ett sådant konstaterande ska vara grundat på objektiva och samstämmiga indicier som tyder på att det har funnits en samlad plan. Begreppet fortlöpande överträdelse möjliggör när dessa villkor är uppfyllda för kommissionen att ålägga böter för hela den beaktade överträdelseperioden och avgör vid vilket datum preskriptionstiden börjar löpa, det vill säga den dag då den fortlöpande överträdelsen upphörde. De företag som anklagas för otillåten samverkan kan emellertid bryta denna presumtion genom att åberopa indicier eller bevisning som styrker att överträdelsen – eller deras delaktighet i denna – tvärtom inte fullföljdes under dessa perioder.

Vidare ska det göras åtskillnad mellan begreppen upprepad överträdelse och fortlöpande överträdelse, vilket bekräftas av användningen av konjunktionen ”eller” i artikel 25.2 i förordning nr 1/2003.

När det kan fastställas att ett företags delaktighet i överträdelsen har avbrutits och att den överträdelse som företaget begick före och efter denna period har samma särdrag – vilket ska bedömas bland annat med beaktande av de aktuella förfarandenas gemensamma syften, huruvida de berörda varorna är identiska, huruvida det är samma företag som har deltagit i den otillåtna samverkan, huruvida det huvudsakliga sättet för genomförande är identiskt, huruvida samma fysiska personer har varit inblandade å företagens vägnar och slutligen huruvida de aktuella förfarandena har tillämpats inom samma geografiska område – ska den aktuella överträdelsen kvalificeras som en enda upprepad överträdelse. I sådant fall kan kommissionen inte ålägga böter avseende den period under vilken överträdelsen var avbruten. Enligt artikel 25.1 b i förordning nr 1/2003 kan längden på avbrottet inte överstiga fem år. I annat fall inträder nämligen preskription för behörigheten att ålägga böter för överträdelseperioden före detta avbrott.

(se punkterna 190–201)