ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
8

Artikel 79 i Equality Act 2010 (2010 års lag om likabehandling) avser frågan om jämförbarhet och har följande lydelse: ”1) Detta avsnitt ska tillämpas såvitt gäller detta kapitel. 2) Om A är anställd ska B vara en referensperson om punkt 3 eller 4 nedan ska tillämpas. … 4) Denna punkt ska tillämpas om a) B är anställd av A:s arbetsgivare eller av ett företag knutet till A:s arbetsgivare, b) B arbetar vid en annan arbetsplats än den som A arbetar vid, och c) samma villkor gäller vid arbetsplatserna (antingen generellt eller mellan A och B). …”
23

Ordinul nr. 619/2015 ministrului agriculturii şi dezvoltării rurale pentru aprobarea criteriilor de eligibilitate, condițiilor specifice și a modului de implementare a schemelor de plăți prevăzute la art. 1 alin. (2) și (3) din Ordonanța de urgență a Guvernului no 3/2015 pentru aprobarea schemelor de plăți care se aplică în agricultură în perioada 2015–2020 și pentru modificarea art. 2 din Legea nr. 36/1991 privind societățile agricole și alte forme de asociere în agricultură, precum și a condițiilor specifice de implementare pentru măsurile compensatorii de dezvoltare rurală aplicabile pe terenurile agricole, prevăzute în Programul Național de Dezvoltare Rurală 2014–2020 (I artikel 5.2 i det ungerska ministeriet för jordbruk och landsbygdsutvecklings lag nr 619/2015 om godkännande av kriterierna för stödberättigande, särskilda villkor och tillämpningsföreskrifter för genomförandet av det stödsystem som föreskrivs i artikel 1.2 och 1.3 i brådskande regeringsdekret nr 3/2015 om godkännande av de stödsystem som är tillämpliga på jordbruksområdet under perioden 2015–2020 samt om de särskilda villkoren för genomförandet av de kompensationsåtgärder för landsbygdsutveckling som är tillämpliga på jordbruksmark och som nämns i det nationella programmet för landsbygdsutveckling 2014–2020), i dess lydelse som är tillämplig på ett av de nationella målen (C‑304/19), föreskrivs följande: ”Från och med ansökningsåret 2015 ska handlingar som styrker den lagliga markanvändningen och som måste lämnas in till APIA i enlighet med bestämmelserna i artikel 8.1 n i förordningen, innehålla uppgifter om följande: a) Det jordbruksföretag där jordbruksverksamheten bedrivs: intyget ska fyllas i i enlighet med förlagan … och ska åtföljas av en kopia av de sidor på vilka uppgifterna … i jordbruksregistret för 2015–2019 finns, i enlighet med förlagan … b) Jordbruksmark som jordbrukaren förfogar över: vidimerade kopior som intygar äganderätten eller andra handlingar som styrker äganderätten till marken eller vidimerade kopior av andra handlingar, … såsom arrendekontrakt för marken, koncessionsavtal … c) Otvetydig identifiering av de jordbruksskiften som används …”
19

Domen överklagades till Supreme Court of the United Kingdom (Förenade kungarikets högsta domstol), som ansåg sig ha att pröva två huvudfrågor: för det första huruvida den våldtäkt och det olaga hot som X utsatts för innebar att Kuoni hade brustit i fullgörandet av sina åtaganden enligt avtalet och för det andra – om så ansågs vara fallet – huruvida Kuoni kunde gå fri från ansvar för N:s handlande med stöd av punkt 5.10 b i avtalet och, i förekommande fall, regulation 15.2 c i 1992 års förordning.
15

Enligt den hänskjutande domstolens praxis under den period under vilken den nationella lagstiftning som upphävts genom VGG tillämpades, en praxis som enligt den domstolen inte har förlorat all sin relevans, medgavs, å andra sidan, att kollektivförvaltningsbolag i undantagsfall kunde göra avsteg från sin skyldighet och avstå från att bevilja en licens till de rättigheter som bolagen förvaltar, under förutsättning att beslutet att neka licens inte utgjorde missbruk av monopolställning och att det mot licensansökan kunde göras gällande överordnade legitima intressen. För att avgöra huruvida det fanns sakliga skäl för ett undantag skulle det göras en avvägning mellan de berörda parternas intressen, med hänsyn tagen till lagens syfte och till det syfte som ligger till grund för denna principiella skyldighet för kollektivförvaltningsbolagen.
29

Den hänskjutande domstolen har tillagt att det, beträffande ensamkommande barn som är under 15 år då asylansökan lämnas in, föreskrivs i 2000 års utlänningscirkulär att innan beslut fattas avseende asylansökan ska det genomföras en undersökning av huruvida det finns tillgång till ett lämpligt mottagande i mottagarlandet. Om det saknas tillgång till ett sådant mottagande ska ett ensamkommande barn under 15 år beviljas ordinarie uppehållstillstånd.
30

För att i förevarande fall avgöra om artikel 208.1 c LGSS i sig innehåller en indirekt diskriminering i strid med artikel 4.1 i direktiv 79/7 ska, för det tredje, emellertid de personer beaktas som fått avslag på en ansökan om förtidspension enbart med tillämpning av nämnda artikel 208.1 c utan att det härvid tas hänsyn till personer som, utöver det villkor som denna bestämmelse föreskriver, inte uppfyller villkoren avseende ålder eller avgiftsperiodens längd som föreskrivs i artikel 208.1 a och b för att beviljas sådan pension. Huruvida det föreligger en dylik indirekt diskriminering eller inte kan, såsom INSS och den spanska regeringen påpekar i sina skriftliga yttranden, påvisas genom att det under samma år tas hänsyn till antalet nya pensionärer som uppfyller villkoret i artikel 208.1 b LGSS, det vill säga att ha betalat in avgifter under mer än 35 år, och som uppbär pensionstillägg, i förhållande till det totala antalet nya pensionärer under samma år.
12

99 § i mervärdesskattelagen har följande lydelse: ”(1) Om köparen är en utländsk resande och den levererade varan eller de levererade varorna… ingår i den utländske resandes personliga bagage eller resebagage, är det för tillämpningen av undantaget i 98 § punkt 1 nödvändigt att a) värdet, inklusive mervärdesskatt, på leveransen av varor överstiger ett belopp motsvarande 175 euro b) den utländske resande kan styrka sin ställning med hjälp av resehandlingar eller andra handlingar som utfärdats av myndigheter som erkänns som behöriga i Ungern, och som kan användas för att identifiera personen…. c) den omständigheten att varorna har lämnat gemenskapens territorium intygas, av myndigheten på den plats där varorna har lämnat gemenskapens territorium, genom att denna påtecknar och stämplar den blankett som statens skattemyndigheter tillhandahåller. … Varorna ska uppvisas samtidigt med den originalfaktura som bekräftar att leverans av varorna har skett. (2) För att omfattas av undantaget måste säljaren av varorna, utöver utfärdandet av en faktura, fylla i en blankett för begäran om återbetalning av skatten på den utländske resandes begäran. … Blanketten för ansökan om återbetalning av skatten ska upprättas i tre exemplar av den som säljer varorna och som överlämnar de två första exemplaren till den resande och förvarar det tredje exemplaret i sina egna räkenskaper. (3) När tullmyndigheten intygar att varorna har lämnat gemenskapens territorium enligt punkt 1 c, ska myndigheten till resanden lämna ut det andra exemplaret av blanketten för ansökan om återbetalning av skatten försedd med en påteckning och en stämpel. (4) Undantaget från skatteplikt är avhängigt av följande villkor: a) att säljaren av varorna innehar det första exemplaret av blanketten för ansökan om återbetalning av skatten med en sådan påteckning och en sådan stämpel som avses i punkt 1 c, och b) om skatten har uppburits vid leveransen av varorna, att säljaren återbetalar skatten till den utländske resande i enlighet med punkterna 5–8. … (6) För att erhålla återbetalning av skatten ska den utländske resande eller dennes ombud a) överlämna det första exemplaret som är försett med en påteckning och en stämpel till säljaren av varorna i enlighet med punkt 1 c i blanketten för ansökan om återbetalning av skatten, och b) till säljaren av varorna förevisa originalfakturan som intygar leveransen av varorna. … (9) För det fall skatten har övervältrats med stöd av punkt 4 b och säljaren av varorna tidigare har fastställt och deklarerat den som skatt som ska betalas, har han rätt att … från den skatt som ska betalas, dra av den skatt som har återbetalats under förutsättning att detta belopp anges separat i bokföringen. …”
14

Artikel 9 i beslutet, med rubriken ”Historisk verksamhetsnivå”, har följande lydelse: ”1. För befintliga anläggningar ska medlemsstaterna fastställa historiska verksamhetsnivåer för varje anläggning för referensperioden 1 januari 2005–31 december 2008 eller, om dessa är högre, för referensperioden 1 januari 2009–31 december 2010, på grundval av data som samlats in enligt artikel 7. 2. Den produktrelaterade verksamhetsnivån ska för varje produkt med ett produktriktmärke som fastställts enligt bilaga I avse medianen för den årliga historiska produktionen av produkten i den berörda anläggningen under referensperioden. 3. Den värmerelaterade historiska verksamheten ska avse medianen för den årliga historiska importen under referensperioden från en anläggning som omfattas av unionens system eller produktionen, eller båda, av mätbar värme som förbrukats inom anläggningens gränser vid tillverkning av produkter, för produktion av mekanisk energi som inte används för elproduktion, för uppvärmning eller kylning med undantag av förbrukning för elproduktion eller för export till anläggningar eller andra enheter som inte omfattas av unionens system, med undantag av export för elproduktion, uttryckt i terajoule per år. 4. Den bränslerelaterade historiska verksamheten ska avse medianen för årlig historisk förbrukning av bränslen som används vid produktion av icke mätbar värme som förbrukas vid tillverkning av produkter, vid produktion av mekanisk energi som inte används för elproduktion, vid uppvärmning eller kylning, med undantag av förbrukning vid elproduktion, inbegripet säkerhetsfackling, uttryckt i terajoule per år under referensperioden. … 6. För att fastställa de medianvärden som avses i punkterna 1–5 ska man endast beakta de kalenderår då anläggningen har varit i drift under minst en dag. Om anläggningen har varit i drift mindre än två kalenderår under den relevanta referensperioden ska den historiska verksamhetsnivån beräknas på grundval av anläggningens ursprungliga installerade kapacitet, fastställd enligt metoden i artikel 7.3, multiplicerad med relevant kapacitetsutnyttjandefaktor, fastställd enligt artikel 18.2.”
31

Den har erinrat om att domstolen har slagit fast att medlemsstaterna har ett utrymme för skönsmässig bedömning för att fastställa under vilka omständigheter deras tillsynsmyndigheter kan ändra inlösenpriset per aktie, dock under förutsättning att dessa omständigheter är klart fastställda. Den hänskjutande domstolen frågar sig dock om beräkningsmetoden för nettotillgångarna i artikel 74.1 led 3 FITL uppfyller detta villkor, eftersom begreppen ”sammanlagda tillgångar” och ”nettotillgångar” inte uttryckligen preciseras i denna bestämmelse eller i någon annan bestämmelse i nämnda lag.
40

Det framgår av vägledningen till Wipo-fördragen om upphovsrätt och närstående rättigheter (Guide to the Copyright and Related Rights Treaties Administered by WIPO), ett tolkningsdokument som har utarbetats av Wipo och ger vägledning om tolkningen av WPPT men saknar bindande verkan (se, analogt, vad gäller vägledningen till Bernkonventionen för skydd av litterära och konstnärliga verk (Parisakten av den 24 juli 1971), i dess lydelse efter ändringen av den 28 september 1979, dom av den 4 oktober 2011, Football Association Premier League m.fl., C‑403/08 och C‑429/08, EU:C:2011:631, punkt 201 och där angiven rättspraxis), att WPPT har uppdaterat definitionen av fonogram i artikel 3 b i Romkonventionen, vilket bland annat ”medfört att i de fall en audivisuell upptagning inte utgör ett verk, ska en ljudupptagning avseende framförande eller andra ljud, eller av symboler för ljud, som ingår i en sådan audiovisuell upptagning, betraktas som ett ’fonogram’”, såsom generaladvokaten erinrat om i punkt 50 i sitt förslag till avgörande.
30

Mot denna bakgrund har Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Haarlem (Haags domstol, sammanträdande i Haarlem) beslutat att vilandeförklara respektive mål och att till EU-domstolen ställa följande tolkningsfrågor, vilka har samma lydelse i båda de förenade målen: ”1) Utgör ett överklagande med stöd av artikel 32.3 i viseringskodexen, av ett slutligt beslut att avslå en viseringsansökan av det skäl som anges i artikel 32.1 a vi i viseringskodexen, ett effektivt rättsmedel, i den mening som avses i artikel 47 i stadgan, under följande omständigheter: – I skälen till beslutet har medlemsstaten nöjt med sig med att ange följande: ’Du anses av en eller flera medlemsstater som ett hot mot allmän ordning, inre säkerhet eller folkhälsa, enligt definitionen i [artikel 2 led 19], numera [artikel 2 led 21], i kodexen om Schengengränserna, eller en eller flera av medlemsstaternas internationella förbindelser’. – Medlemsstaten har inte, i beslutet eller under överklagandeförfarandet, angett exakt vilket eller vilka av de fyra skälen i artikel 32.1 a vi i viseringskodexen som åberopas. – Medlemsstaten har under överklagandeförfarandet inte lämnat några närmare upplysningar i sak eller anfört några närmare argument för det eller de skäl som den andra medlemsstatens (eller de andra medlemsstaternas) invändning grundas på. 2) Är de omständigheter som anges i fråga 1 förenliga med god förvaltning, i den mening som avses i artikel 41 i stadgan, särskilt sett till myndigheternas skyldighet att motivera sina beslut? 3) a) Blir svaret på frågorna 1 och 2 annorlunda om medlemsstaten i det slutliga viseringsbeslutet hänvisar till ett faktiskt existerande och tillräckligt tydligt angett rättsmedel i den andra medlemsstaten mot den namngivna ansvariga myndighet i den andra medlemsstaten (eller de andra medlemsstaterna) som gjort invändningen enligt artikel 32.1 a vi i viseringskodexen, med hjälp av vilket en prövning av skälet för avslag kan utverkas? b) Kräver ett jakande svar på fråga 1 i samband med fråga 3 a att avgörandet i det överklagandeförfarande som inletts i och mot den medlemsstat som fattade det slutliga beslutet skjuts upp till dess att sökanden har haft möjlighet att överklaga i den andra medlemsstaten (eller de andra medlemsstaterna) och, om sökanden utnyttjar den möjligheten, (det slutliga) avgörandet rörande det överklagandet har meddelats? 4) Påverkas svaret på frågorna av om (myndigheten i) den medlemsstat (eller de medlemsstater) som invänt mot utfärdandet av viseringen kan ges möjlighet att i förfarandet om överklagande av det slutliga viseringsbeslutet uppträda som en andra motpart och i det sammanhanget ges tillfälle att motivera sin invändning?”
3

I artikel 2 i direktiv 1999/62 i ändrad lydelse föreskrivs följande: ”I detta direktiv avses med a) transeuropeiskt vägnät: det vägnät som definieras i avsnitt 2 i bilaga I till Europaparlamentets och rådets beslut nr 1692/96/EG av den 23 juli 1996 om gemenskapens riktlinjer för utbyggnad av det transeuropeiska transportnätet [(EGT L 228, 1996, s. 1) – beslut senast ändrat genom rådets förordning nr 1791/2006 av den 20 november 2006 (EUT L 363, 2006, s. 1)] så som det illustreras med hjälp av kartor. Kartorna hänför sig till motsvarande avsnitt som nämns i artikeldelen och/eller bilaga II till det beslutet, aa) anläggningskostnader: kostnader i samband med anläggning, i förekommande fall även finansieringskostnader, av – ny infrastruktur eller förbättringar av ny infrastruktur (inbegripet betydande strukturella reparationer), eller – infrastruktur eller förbättringar av infrastruktur (inbegripet betydande strukturella reparationer) som färdigställts högst 30 år före den 10 juni 2008 för vilka vägtullsystem redan har införts den 10 juni 2008 eller som färdigställts högst 30 år före införandet av nya vägtullsystem som införts efter den 10 juni 2008; kostnader för infrastruktur eller förbättringar av infrastruktur som färdigställts före dessa tidsfrister får också anses som anläggningskostnader när i) en medlemsstat har inrättat ett vägtullsystem där dessa kostnader täcks genom ett avtal med en vägtulloperatör eller andra rättsliga instrument med motsvarande verkan som träder i kraft före den 10 juni 2008, eller ii) en medlemsstat kan påvisa att skälet till att infrastrukturen i fråga byggdes var att dess planerade livslängd var mer än 30 år. Under alla förhållanden får den del av anläggningskostnaderna som skall beaktas inte överstiga den del av den nuvarande planerade livslängden som återstår för infrastrukturkomponenter vid den 10 juni 2008 eller den tidpunkt när det nya vägtullsystemet införs, om denna tidpunkt infaller senare. Kostnader för infrastruktur eller förbättringar av infrastruktur får inbegripa eventuella särskilda infrastrukturutgifter som syftar till att minska buller eller förbättra trafiksäkerheten, och infrastrukturoperatörens faktiska betalningar för objektiva miljöfaktorer, exempelvis skydd mot markförorening. … b) vägtull: ett bestämt belopp som skall erläggas för ett fordon som tillryggalägger en given sträcka på de infrastrukturer som avses i artikel 7.1; beloppet skall grundas på den sträcka som tillryggalagts och på fordonstyp. ba) viktad genomsnittlig vägtull: de totala intäkter som genereras av vägtullar under en given period delat med antalet fordonskilometer som tillryggalagts på ett givet vägnät som är belagt med vägtull under denna period, varvid både intäkter och fordonskilometer skall beräknas för de fordon som omfattas av vägtullar. …”
11

SP har genom en talan om förbudsföreläggande väckt vid Bezirksgericht Zell am See (Distriktsdomstolen i Zell am See, Österrike) begärt ett förbud mot denna ”användning för turiständamål”, då den strider mot ändamålet med denna fastighet och är egenmäktig, eftersom de övriga lägenhetsägarna inte har samtyckt till den, och således inkräktar på SP:s rätt till sin ägarlägenhet. SP har, beträffande den domstolens behörighet, åberopat den exklusiva behörighet som föreskrivs i artikel 24 led 1 punkt 1 i förordning nr 1215/2012.
9

Enligt artikel 1.2 c i samma genomförandeförordning ska det fasta tullbeloppet (i euro per ton) för alla varor som produceras av andra företag än de som avses i artikel 1.2 a och 1.2 b (Taric‑tilläggsnummer A 999) uppgå till 42,83 euro per ton för gödselmedel i fast form innehållande mer än 80 viktprocent ammoniumnitrat, samt 6 viktprocent eller mer, men mindre än 9 viktprocent fosfor räknat som P2O5 och kalium räknat som K2O (KN-nummer 31052010, Taricnummer 50).
36

För att det mål som eftersträvas med såväl förordning nr 1612/68 som förordning nr 492/2011 ska kunna uppnås, det vill säga att säkerställa fri rörlighet för arbetstagare, krävs det nämligen att arbetstagarens familj kan integreras i den mottagande medlemsstaten under bästa möjliga omständigheter, och om föräldrar som har vårdnaden om barnen inte gavs möjlighet att stanna kvar i den mottagande medlemsstaten under barnens skolgång, skulle barnen kunna berövas den rätt som de har tillerkänts av unionslagstiftaren (dom av den 23 februari 2010, Ibrahim och Secretary of State for the Home Department, C‑310/08, EU:C:2010:80, punkt 55 och där angiven rättspraxis).
3

Skälen 17, 18, 20, 55, 56, 98 och 99 i det omtvistade beslutet har följande lydelse: ”(17) I två dekret, av den 15 april och den 13 juli 2000, beslutade jordbruks- och fiskeriministern att samtliga företag inom sektorn skulle få en lättnad på 50 % av de sociala avgifterna, för vattenbrukare under perioden 15 april–15 juli 2000, och för fiskare under perioden 15 april–15 oktober 2000. (18) Lättnaden gällde arbetsgivaravgifterna [och arbetstagaravgifterna] och omfattade samtliga fiskare och vattenbrukare i Frankrike och de utomeuropeiska departementen. … (20) I fråga om avgifterna till [Établissement national des invalides de la marine (en fransk nationell organisation till stöd för invalidiserade sjömän)] var lättnaden 50 %, för [såväl arbetstagaravgifterna som arbetsgivaravgifterna]. … … (55) De stöd som prövas i det här beslutet (lättnader i fråga om sociala avgifter och finansiella avgifter, befrielse från arrenden) är åtgärder som gynnar företag som bedriver en viss verksamhet, nämligen vattenbruk eller fiske. Dessa företag slipper vissa avgifter som de i normala fall skulle ha betalat. (56) Åtgärderna leder till att staten förlorar intäkter, antingen direkt (lättnader i fråga om finansiella avgifter och befrielse från arrenden), eller indirekt, eftersom staten måste ge kompensation för de förluster som åsamkas den instans som uppbär avgifterna. Det rör sig således om statliga stöd i den mening som avses i artikel 87.1 [EG (nu artikel 107.1 FEUF)]. … (98) … [Kommissionen anser] att de generella lättnaderna i fråga om sociala avgifter för fiskare under perioden 15 april–15 oktober inte kan anses förenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med artikel 87.2 b [EG (nu artikel 107.2 b FEUF)]. (99) Eftersom det rör sig om driftsstöd som beviljats samtliga fiskeriföretag, utan att dessa åläggs några som helst skyldigheter, är dessa stöd oförenliga med den gemensamma marknaden i enlighet med punkt 1.2 fjärde stycket tredje strecksatsen i riktlinjerna [för statliga stöd inom fisket och vattenbruket] från 1997. …”
17

I artikel 60 i kungligt lagstiftningsdekret 1/2007, under rubriken ”Information före avtalets ingående”, föreskrivs följande: ”1. Innan konsumenten eller användaren blir bunden av avtalet eller motsvarande anbud ska näringsidkaren på ett klart och begripligt sätt, såvida det inte är uppenbart av sammanhanget, ge vederbörande information som är relevant, korrekt och tillräcklig angående avtalets huvuddrag, särskilt angående avtalsvillkoren i juridiskt och ekonomiskt hänseende. 2. I detta sammanhang är följande relevant: De skyldigheter att lämna information avseende varor eller tjänster som fastställs i denna lag jämte varje annan tillämplig lagregel, samt: a) Varornas eller tjänsternas huvudsakliga egenskaper, i en omfattning som är lämplig för använt kommunikationsmedium och för de aktuella varorna eller tjänsterna. … c) Priset inklusive skatter och avgifter. Om varu- eller tjänsteslaget innebär att priset rimligen inte kan beräknas i förväg, det sätt på vilket priset beräknats och alla eventuella ytterligare kostnader för frakt, leverans eller porto eller, om dessa rimligen inte kan beräknas i förväg, uppgift om att sådana ytterligare kostnader kan tillkomma för konsumenten. All information till konsumenter och användare om priset på varorna eller tjänsterna, inklusive reklam, ska innehålla uppgifter om det totala priset, i förekommande fall med uppgift om beloppet för eventuella tillämpliga prishöjningar eller rabatter, om de kostnader som kommer att föras över på konsumenten eller användaren, samt om de extra kostnaderna för kompletteringstjänster, finansiering, användning av olika betalningsmedel eller andra liknande betalningsvillkor. …”