3)

Ska artikel 56 FEUF, kravet på transparens, likabehandlingsprincipen och det unionsrättsliga förbudet mot favorisering tolkas så, att de utgör hinder mot att sanktionsåtgärder vidtas mot förmedling av sportvadhållning som sker utan tyskt tillstånd till spelbolag som innehar tillstånd i en annan medlemsstat i ett fall där det under nio år tillämpliga fördraget om ändring av statsfördraget avseende hasardspel (Glücksspieländerungsstaatsvertrag, nedan kallat GlüStV) innehåller en ”experimentklausul för sportvadhållning”, i vilken det föreskrivs en teoretisk möjlighet att under sju år utfärda högst 20 koncessioner till även icke-statliga spelbolag – med rättslig verkan i samtliga tyska delstater – som en nödvändig förutsättning för att utfärda tillstånd för förmedling, när a) förfarandet för erhållande av koncession och de tvister som i detta sammanhang uppkommer handläggs av den myndighet som beviljar koncession tillsammans med den advokatbyrå som regelbundet har varit rådgivare åt flertalet delstater och deras lotteribolag i frågor i samband med det mot unionsrätten stridande monopolet på sportvadhållning, som har företrätt dem vid nationella domstolar mot privata spelbolag och som gavs förtroendet att företräda de statliga myndigheterna i begäran om förhandsavgörande i [de förenade] målen [C-316/07, C-358/07, C-359/07, C-360/07, C-409/07 och C-410/07, ECLI:EU:C:2010:504], Markus Stoß [m.fl.], [mål C-46/08,] Carmen Media [Group ECLI:EU:C:2010:505] och [mål C-409/06,] Winner Wetten, [ECLI:EU:C:2010:503]. b) anbudsinfordran avseende den koncession som offentliggjordes i Europeiska unionens officiella tidning den 8 augusti 2012 inte innehöll några uppgifter om minimikraven på de planer som skulle inlämnas, om innehållet av andra förklaringar och bevis som krävdes eller om urvalet av högst 20 koncessionshavare, utan uppgifter tvärtom lämnades först efter att fristen för att lämna in ansökningshandlingarna löpt ut, genom ett så kallat informationsmeddelande och ett flertal andra handlingar, och enbart till sökande som hade kvalificerat sig för den ”andra etappen” av koncessionsförfarandet, c) den myndighet som beviljar koncession åtta månader efter det att anbudsförfarandet inletts enbart bjuder in 14 koncessionssökande för en personlig presentation av deras planer avseende sociala aspekter och säkerhetsåtgärder, då dessa till 100 procent uppfyllt minikraven för en koncession, men 15 månader efter det att förfarandet inletts meddelar att ingen av de sökande visat att de uppfyller kraven på ett sätt som kan prövas, d) den statligt ägda koncessionssökanden som består av en sammanslutning av statliga lotteriföretag (”Ods”, Ods Deutschland Sportwetten GmbH) hör till de 14 sökande som inbjudits att presentera sina planer vid koncessionsmyndigheten kan, på grund av sin koppling i organisatoriskt hänseende till idrottsorganisatörerna, emellertid antagligen inte beviljas koncession, eftersom det i lagen (21.3 § GlüÄndStV) föreskrivs att det ska göras en strikt åtskillnad mellan aktiv sport och de föreningar som arrangerar denna verksamhet och anordnande och förmedling av sportvadhållning, e) det för beviljande av koncession bland annat krävs att ”det lagliga ursprunget till de medel som krävs för anordnandet av den planerade sportvadhållningen” visas, f) koncessionsmyndigheten och det hasardspelkollegium som beslutar om koncessionstilldelning, vilket består av företrädare för delstaterna, inte utnyttjar möjligheten att tilldela privata spelbolag koncession, medan statliga lotteriföretag utan koncession kan anordna sportvadhållning, lotterier och andra hasardspel samt, genom sina landstäckande nätverk av kommersiella inlämningsställen, bedriva och marknadsföra nämnda verksamhet under upp till ett år efter den eventuella koncessionstilldelningen?