Domstolens dom (första avdelningen) av den 5 maj 2022 (begäran om förhandsavgörande från Supremo Tribunal Administrativo – Portugal) – BPC Lux 2 Sàrl m.fl. mot Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

(Mål C-83/20) (1)

(Begäran om förhandsavgörande - Direktiv 2014/59/EU - Bankunion - Återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag - Artiklarna 36, 73 och 74 - Skydd av aktieägare och borgenärer - Delvist genomförande före utgången av införlivandefristen - Införlivande i etapper - Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna - Artikel 17.1 - Rätt till egendom)

(2022/C 244/05)

Rättegångsspråk: portugisiska

Hänskjutande domstol

Supremo Tribunal Administrativo

Parter i målet vid den nationella domstolen

Klagande: BPC Lux 2 Sàrl, BPC UKI LP, Bennett Offshore Restructuring Fund Inc., Bennett Restructuring Fund LP, Queen Street Limited, BTG Pactual Global Emerging Markets and Macro Master Fund LP, BTG Pactual Absolute Return II Master Fund LP, CSS LLC, Beltway Strategic Opportunities Fund LP, EJF Debt Opportunities Master Fund LP, TP Lux HoldCo Sàrl, VR Global Partners LP, CenturyLink Inc. Defined Benefit Master Trust, City of New York Group Trust, Dignity Health, GoldenTree Asset Management Lux Sàrl, GoldenTree High Yield Value Fund Offshore 110 Two Ltd, San Bernardino County Employees Retirement Association, EJF DO Fund (Cayman) LP, Massa Insolvente da Espírito Santo Financial Group SA

Motparter: Banco de Portugal, Banco Espírito Santo SA, Novo Banco SA

Domslut

1) Artikel 17.1 i Europeiska unionens stadga om de grundläggande rättigheterna ska tolkas på så sätt att den inte utgör hinder för en nationell lagstiftning som är tillämplig i samband med en resolutionsåtgärd och som, samtidigt som den innebär att det, i princip, kan säkerställas att resolutionsåtgärden – som består i att skapa ett broinstitut och ett verktyg för avskiljande av tillgångar – blir ekonomiskt neutral, saknar en uttrycklig bestämmelse där det anges — att det ska göras en rimlig, försiktig och realistisk värdering av tillgångar och skulder i det kreditinstitut som är föremål för resolutionsåtgärden innan åtgärden vidtas, — att eventuell ersättning, grundad på den värdering som anges i föregående strecksats, ska betalas till institutet under resolution eller, i förekommande fall, till innehavarna av aktier eller andra värdepapper, — att aktieägarna i institutet under resolution har rätt att erhålla ett belopp motsvarande åtminstone vad de skulle ha erhållit om institutet hade likviderats helt enligt ordinarie konkursförfaranden, utan endast att denna skyddsmekanism gäller för borgenärer vars fordringar inte har överförts, och — att det ska göras en värdering, som är oberoende av den som anges i första strecksatsen, i syfte att bedöma huruvida aktieägarna och borgenärerna skulle ha behandlats mer förmånligt om institutet under resolution hade varit föremål för ett normalt likvidationsförfarande.

2) Det förhållandet att en medlemsstat endast delvis har införlivat – i en nationell lagstiftning om resolution av kreditinstitut – vissa bestämmelser i Europaparlamentets och rådets direktiv 2014/59/EU av den 15 maj 2014 om inrättande av en ram för återhämtning och resolution av kreditinstitut och värdepappersföretag och om ändring av rådets direktiv 82/891/EEG och Europaparlamentets och rådets direktiv 2001/24/EG, 2002/47/EG, 2004/25/EG, 2005/56/EG, 2007/36/EG, 2011/35/EU, 2012/30/EU och 2013/36/EU samt Europaparlamentets och rådets förordningar (EU) nr 1093/2010 och (EU) nr 648/2012 före utgången av fristen för att införliva direktivet kan i princip inte anses allvarligt äventyra det i direktivet föreskrivna resultatet, i den mening som avses i domen av den 18 december 1997, Inter-Environnement Wallonie (C-129/96, EU:C:1997:628).

(1) EUT C 247, 27.7.2020.