25.

Efter att ha slagit fast att det för att pröva den ogiltighetstalan som har framställts avseende avtalet är nödvändigt att göra en tolkning av artikel 85 i fördraget samt av förordning nr 1984/83, beslutade Audiencia Provincial de Madrid att vilandeförklara målet och ställa följande tolkningsfrågor till domstolen: ”För det första, a) Skall artikel 85.1 i fördraget tolkas så, att ett avtal om inköp av bränsle som ger rätt att använda leverantörens varumärke, och som ingicks år 1996 mellan en oljeleverantör och ett bensinstationsbolag enligt vilket den sistnämnde åtar sig att under en viss tid endast sälja leverantörens drivmedel och bränsle, och att inte sälja sådana produkter från andra leverantörer, anses omfattas av bestämmelsen i den mån nämnda åtagande utgör en konkurrensklausul, trots att avtalet, på grund av sin ekonomiska innebörd, skulle kunna betraktas som ett agentavtal? b) Om avtalet faller inom tillämpningsområdet för nämnda bestämmelse, kan det då undantas från detta förbud om det uppfyller kraven i förordning nr 1984/83, särskilt de avseende avtalets varaktighet? c) Om denna fråga besvaras jakande, innebär bestämmelsen i artiklarna 10 och 12 i den ovannämnda förordningen att konkurrensavtal tillåts ha en längre varaktighet än fem år för att uppväga för de kommersiella och finansiella fördelarna att dessa kommersiella och finansiella fördelar måste vara betydande, eller är det tillräckligt att de inte är obetydliga? Kan bestämmelserna tolkas så, att sådana fördelar skall anses ha beviljats i inköpsavtal som ger rätt att använda varumärket och där oljeleverantören står för kostnaderna för att etablera och underhålla sin egen varumärkesimage på bensinstationen och upplåter cisterner och bränslepumpar som bensinstationsbolaget inte utan skriftligt tillstånd från leverantören kan använda för produkter från andra leverantörer och som bolaget måste lämna tillbaka när de upphör att användas på sätt som är tillåtet, och vilkas värde täcks av en bankgaranti som bensinstationsbolaget har låtit utställa till leverantören och som är betalningsbar på första anmodan? d) Om det undantag som avses ovan inte gäller, avser då den ogiltighet som föreskrivs i artikel 85.2 i fördraget hela avtalet? För det andra, a) Skall artikel 85.1 i fördraget tolkas så, att ett sådant inköpsavtal som ger rätt att använda varumärket som det är fråga om i målet vid den nationella domstolen, i den mån det innebär att det bolag som är innehavare av bensinstationen är skyldigt att endast sälja leverantörens drivmedel och bränsle till de konsumentpriser som leverantören har fastställt, i princip omfattas av konkurrensbegränsningsförbudet på grund av att det reglerar fastställelse av försäljningspriser, med beaktande av avtalets ekonomiska innebörd och i synnerhet de risker som bensinstationsbolaget påtagit sig och bolagets deltagande i de kostnader som hänför sig till leveransen av de varor som utgör avtalets föremål eller till marknadsföringen av dem, och mot bakgrund av följande relevanta omständigheter: — Bensinstationsbolaget åtar sig att endast sälja smörjmedel och andra produkter avsedda för motorfordonsmotorer samt drivmedel och bränsle från leverantören i enlighet med de konsumentpriser och de försäljnings- och driftsmetoder som leverantören har fastställt för en period på tio år med möjlighet till förlängning med perioder om fem år i taget genom uttrycklig och skriftlig överenskommelse, med sex månaders varsel. — Bensinstationsbolaget påtar sig risken för drivmedel och bränsle, inklusive risken för volymskillnader, från den tidpunkt då det från leverantören tar emot produkterna i förvaringscisterner på bensinstationen. Från det att produkterna tagits emot har nämnda bolag en skyldighet att förvara dem under de förhållanden som krävs för att undvika att produkterna går förlorade eller skadas, och har ansvar gentemot leverantören och utomstående för all förlust, förorening eller uppblandning som produkterna kan utsättas för samt för den skada som detta kan medföra. — Bensinstationsbolaget skall betala leverantören för drivmedel och bränsle inom nio dagar från det att det levererats till bensinstationen. Den dag då första leveransen görs skall bolaget överlämna en bankgaranti motsvarande värdet av femton dagars leveranser. Om en leverans inte betalas inom utsatt frist innebär detta inte endast att leverantören kan kräva betalning av bankgarantin, utan även att bensinstationsbolaget förpliktas att betala efterföljande leveranser i förskott. Det belopp som bensinstationsbolaget skall erlägga till leverantören fastställs genom att bensinstationsbolagets ’provision’ jämte mervärdesskatt dras av från det av leverantören fastställda konsumentpriset, inklusive mervärdesskatt. En leveransvolym bränsle återförsäljs i genomsnitt på en avsevärt kortare tid än de nio dagar som föreskrivs för bensinstationsbolagets betalning till leverantören. [Leverantören] debiterar eller krediterar bensinstationsbolaget varje månad för variationerna i de priser som fastställts för levererat bränsle, beroende på om priset höjts eller sänkts. Leverantören står för transportkostnaderna. — Bensinstationsbolaget går i borgen och ansvarar för de kunder som genom bolagets medverkan har tillgång till det kreditkort som skapats av den bolagskoncern som leverantören tillhör … erhåller betalning för den försäljning som gjorts med hjälp av detta kreditkort påföljande månad, står för en liten del av kostnaden för kundernas användning av oljeleverantörens lojalitetskort och står risken för utebliven betalning från kunder som direkt har beviljats kredit. — Det bolag som levererar oljeprodukterna står för kostnaderna för att etablera och underhålla sin varumärkesimage på bensinstationen, och upplåter även cisterner och bränslepumpar som bensinstationsbolaget inte utan skriftligt tillstånd från leverantören får använda för försäljning av produkter från andra leverantörer och vilkas värde exakt motsvarar beloppet på den bankgaranti som bensinstationsbolaget har låtit utställa till förmån för leverantören. b) Om denna fråga besvaras jakande, skall förordning nr 1984/83, och särskilt artiklarna 10–13 i förordningen, tolkas så, att bestämmelserna omfattar avtal av detta slag och förbudet i artikel 85.1 i fördraget följaktligen inte anses tillämpligt om avtalet uppfyller villkoren för undantag i dessa bestämmelser? c) Skall artikel 11 i samma förordning i så fall tolkas så, att det i det avtal som är omtvistat i målet vid den nationella domstolen finns mer än en konkurrensbegränsning, eftersom det, utöver att leverantören har exklusiv leveransrätt, innebär att denne fastställer försäljningspriserna? Medför det tillstånd [leverantören] i november 2001 gav till bensinstation[sbolaget] att sänka försäljningspriset utan att [nämnda leverantörs] inkomster skulle minska att avtalet kan betraktas som giltigt?”